Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся з вказаним позовом до суду. У позові позивач просить стягнути на його користь з відповідача: суму боргу за договором позики у розмірі 696224,07 гривень; 3% річних за договором позики у розмірі 5957 гривень 98 копійок; судовий збір у розмірі 7021 гривні 82 копійки. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що протягом 2015-2016 років відповідач отримував у позивача кошти в сумі 10850 доларів СШАта 13920 Євро, зобов'язавшись повернути борг в строк до 1 листопада 2016 року. На підтвердження вказаних обставин відповідачем надано позивачу розписку. Відповідачем борг не повернуто, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Крім того, позивач з посиланням на ст.ст. 625, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 3, 119 ЦПК України просить стягнути з відповідача 3% річних за час простроченого грошового зобовязання. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд стягнути з відповідача вказану у позові суму заборгованості за договором позики. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Вивчивши письмові матеріали справи, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1050 ЦК України передбачає наслідки несвоєчасного повернення позичальником речей, зизначені родовими ознаками, а саме - обов'язок позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів. Згідно умов вказаного договору позивач передав відповідачу грошові кошти у сумі 10850 доларів США, що на день звернення з позовом складає за офіційним курсом НБУ (за 1 долар США - 27, 206833 грн.) 295194,14 грн., та 13920 Євро, що на день звернення з позовом складає за офіційним курсом НБУ ( за 1 Євро - 28, 918143 грн.) 402540,55 грн., а відповідач їх прийняв та зобов'язався повернути в строк до 1 листопада 2016 року. На підтвердження укладення зазначеного договору позики відповідачем надано позивачу розписку від 24 жовтня 2016 року, оригінал якої оглянутий у судовому засіданні. На момент звернення до суду основний борг складав 696224,07 гривень з урахуванням часткового погашення заборгованості в сумі 1510,62 гривні. Часткове погашення заборгованості відповідачем відбувалося шляхом переказів через Приватбанк. Оскільки відповідачем не повернуто борг в повному обсязі у визначений договором строк, то позивачем за час простроченого зобовязання згідно до ст.ст.625 ч.2, 1048 ЦК України також нараховано 3% річних за період простроченого грошового зобовязання, що складає 5957 гривень 98 копійок. На момент розгляду справи судом борг в повному обсязі відповідачем не повернутий. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відповідачем повністю не виконано взятих на себе зобов'язань за договором позики. Враховуючи, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, то суд вважає за необхідне відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст.88 ЦПК України судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved