Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У позовній заяві вказано, що з вини відповідача сімя розпалася, разом не проживають. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки, [PERSON] допомоги на утримання позивачки та сина не надає, внаслідок чого вона опинилась у скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів не досягнуто. [PERSON] вважає, що відповідач має достатнє матеріальне становище та можливість виплачувати аліменти та кошти на утримання, тому просить стягнути з [PERSON], [INFO], громадянина України, на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її утримання кошти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку, тобто до 13.07.2017 р. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові та просила задовольнити. [PERSON] і його представник на підставі угоди про надання правових послуг від 19.04.2017 р. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково в частині стягнення аліментів на дитину. Проти стягнення коштів на утримання позивачки заперечують, оскільки їм відомо, що [PERSON] працює. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного: Судом встановлено, що позивачка та відповідач є батьками дитини [PERSON], 13 липня 2014 року, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ЖС № 257908, виданого виконавчим комітетом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області 21 липня 2014 року (а.с.3). Факт перебування дитини на утримані матері підтверджено довідкою Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області від 30.01.2017 р. (а.с.7). Як вбачається з довідки № 03-22 від 30.01.2017 р., виданої Управлінням соціального захисту населення Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, гр. [PERSON], яка проживає за адресою: смт. Степногірськ 012, [ADDRESS], знаходиться на обліку в Василівському РУСЗН і отримує одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини (а.с. 8). [PERSON] до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). [PERSON] до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, оскільки дитина мешкає зі своєї матірю та перебуває на повному її утриманні, позивачка по справі [PERSON] має право на утримання від [PERSON] батька дитини, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] підтвердила, що дійсно відповідач їй добровільно переказав аліменти на утримання дитини за лютий, березень і квітень 2017 р. у розмірі щомісячно 2500 грн., що підтверджується наданими ксерокопіями квитанцій, які є у матеріалах справи, тому вона просить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] з 01.05.2017 р., а не з дня подачі заяви. Твердження відповідача [PERSON] і його представника [PERSON], що позивачка [PERSON] працює, а тому не має права на отримання коштів на своє утримання, спростовуються листом № 1868/ок від 03.05.2017 р. з комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, відповідно до якого [PERSON] дійсно працює у комунальній установі «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради на посаді сестри медичної палатної 1-го психіатричного жіночого відділення з 25.08.2011 р. (наказ від 23.08.2011 р. № 158-о) по теперішній час. З 22.09.2014 р. по 13.07.2017 р. надана відпустка по догляду за дитиною до 3-х років (наказ від 22.07.2014 р. № 136-о). Суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги позивачки у частині стягнення коштів на її утримання частково, оскільки відповідач прожив з батьком, який хворіє та потребує його матеріальної допомоги, що підтверджується копіями фіскальних чеків, які містяться у матеріалах справи. Тому, суд вважає, що 1/6 частина заробітку відповідача буде достатньою для задоволення позовних вимог позивачки. Сплату судового збору слід покласти на відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial