Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісячно з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазнає, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину та в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на її утримання та виховання. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляду справи за її відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином неодноразово, про причини неявки суду не повідомив,заперечень, пояснень, щодо позову не надавав,заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1344 та видано відповідне свідоцтво серії [NUMBER].(а.с. 3) Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Щодо вимог про стягнення аліментів, суд виходить із такого. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Як слідує із пояснень позивача, відповідач проживає разом з нею та неповнолітньою дитиною, але матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу. Ухвалюючи рішення, суд враховує лише ті обставини, які підтвердженні доказами. Тому з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновків, що позов підлягає задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/4 частини доходу із врахуванням того, що позивачем не надано доказів нестабільного або мінливого доходу відповідача. На підставі зазначеного та

Outcome: approved