Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У лютому 2016 року позивач - ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, що укладений між сторонами 03 липня 2014 року, у зв'язку з чим у відповідача станом на 30 листопада 2015 року виникла заборгованість у розмірі 12517.81 грн., яку позивач просив стягнути із відповідача, а також 1378 грн. судового збору. У дане судове засідання представник позивача не з'явився, однак подав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечує проти заочного розгляду справи та просив позов задовольнити і розглядати справу без участі представника Банку. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоч була вчасно і належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, оскільки судова повістка направлена їй відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України за адресою, за якою вона зареєстрована у встановленому законом порядку згідно відомостей Турійського РС УДМС України у Волинській області. Зі згоди представника позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що 03 липня 2014 року між сторонами у справі укладено кредитний договір, відповідно до якого банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.6-8). Зі змісту заяви (а. с. 6) слідує, що [PERSON] виразила свою згоду про те, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між заявником та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідач [PERSON] взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї станом на 30 листопада 2015 року виникла заборгованість у розмірі 12517.81 грн., яка згідно розрахунку позивача складається з: 11063.32 грн. - тіло кредиту, 382.21 грн. - проценти за користування кредитом, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 572.28 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, вимога позивача про стягнення передбаченої кредитним договором неустойки у виді фіксованого штрафу в розмірі 500 грн. не ґрунтується на вимогах закону, оскільки така умова договору не відповідає визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, яка носить імперативний характер, у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому підстав для її стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено і відступлення від таких положень закону відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України не допускається. Тому у позові на суму 500 грн. штрафу (фіксована частина) слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 12017.81 грн. (11063.32 грн. - тіло кредиту + 382.21 грн. - проценти за користування кредитом + 572.28 грн. - штраф (процентна складова), оскільки остання порушила його умови, що виразилося у неналежному виконанні договірних зобов'язань, а саме - в простроченні платежів згідно з умовами договору та неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в користь позивача 1378 грн. витрат по сплаті судового збору. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 530, 1054 ЦК України та

Outcome: partial