Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за ним в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку за номером [ADDRESS] . 15 серпня 2012 року його бабуся склала та посвідчила у державного нотаріуса Новоодеської державної нотаріальної контори Філіпенко О.М. заповіт, у якому вказала, що все належне їй майно вона заповідає позивачу. Позивач вказує, що вчасно звернувся до нотаріуса за прийняттям спадщини з заявою, яку було зареєстровано та заведено спадкову справу за номером №32/2018. 25 грудня 2019 року позивач вирішив звернутись до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок за номером [ADDRESS] . Надавши нотаріусу всі необхідні документи для оформлення спадщини позивач отримав роз`яснення про те, що він не може отримати свідоцтво про право на спадщину та як не має оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (житловий будинок), а саме оригіналу рішення суду від 16 вересня 1970 року. Позивач зазначає, що у нього дійсно відсутній оригінал рішення суду від 16.09.1970 року і отримати чи довести його належність він ніяк не може. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю, зазначивши що позовні вимоги підтримують. Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування визнає, та просить розгляд справи проводити за відсутності свого представника. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 79 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 28.11.2017 року Новоодеським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . 15 серпня 2012 року [PERSON] було складено заповіт, яким вона все належне їй майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право, заповіла позивачу [PERSON] . Відповідно до реєстраційного посвідчення Вознесенського міжміського бюро технічної інвентаризації, житловий будинок розташований в с. Криворіжжя зареєстрований за [PERSON] на праві приватної власності на підставі рішення Новоодеського районного суду від 16.09.1970 року, про що зроблено запис в реєстровій книзі №1 під реєстровим №126 10.1.1991 року. Згідно технічного паспорту власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 76 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено «у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв`язку з їх втратою та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно». Також у даному Листі зазначено, що «найпоширенішою причиною звернення особи в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем». Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , але в зв`язку з відсутністю оригіналу рішення суду, немає можливості переоформити на своє ім`я спадщину, саме тому у суду є всі підстави для визнання за ним права власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved