Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства комерційний банк Надра [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свій позов мотивує тим, що між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 110-АТ від 04 червня 2008 року відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 24 600,00 доларів США в порядку та на умовах встановлених договором. Надання кредиту в повному обсязі підтверджується заявою на видачу готівки № 687 від 04.06.2008 року. 09 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору «Автопакет» № 110-АТ від 04 червня 2008 року. Згідно п. 1.1.4 Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту 04 червня 2015 року. Відповідачі свої зобовязання щодо повернення позивачу належних до сплати коштів у передбачений кредитним договором термін не виконали. Станом на 15 липня 2015 року у них виникла заборгованість перед ПАТ КБ Надра в сумі 15484,25 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 13336,98 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 293351,48 грн.; заборгованість по процентах 1259,36 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 27700,06 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 221,06 долара США, що за курсом НБУ є еквівалентом 4862,29 грн. та штраф за порушення умов кредитного договору 666,85 долара США, що за курсом НБУ є еквівалентом 14667,57 грн. З метою забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором відповідно до договору «Автопакет» № 110-АТ від 04 червня 2008 року та додатковими угодами до даного договору між банком та [PERSON] укладений Договір поруки, відповідно до умов яких поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору. Враховуючи наведене, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором «Автопакет» № 110-АТ в розмірі 15484,25 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 340581,40 грн. в тому числі: заборгованість за кредитом 13336,98 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 293351,48 грн.; заборгованість по процентах 1259,36 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 27700,06 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 221,06 долара США, що за курсом НБУ є еквівалентом 4862,29 грн. та штраф за порушення умов кредитного договору 666,85 долара США, що за курсом НБУ є еквівалентом 14667,57 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив суд позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Просили суд, відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, щоміж відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 110-АТ від 04 червня 2008 року відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 24 600,00 доларів США в порядку та на умовах встановлених договором (а.с. 8 - 11). Надання кредиту в повному обсязі підтверджується заявою на видачу готівки № 687 від 04.06.2008 року (а.с. 12 ). 09 лютого 2009 року між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору «Автопакет» № 110-АТ від 04 червня 2008 року. Згідно п. 1.1.4 Кредитного договору кінцевий термін повернення кредиту 04 червня 2015 року. Відповідно до п. 2.2.1 Додаткової угоди № 1 позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені п. 1.1.3.1. Кредитного договору відсотки безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів у порядку передбаченому п.2.2.3 цього договору (а.с.13). Відповідачі свої зобовязання щодо повернення позивачу належних до сплати коштів у передбачений кредитним договором термін не виконали. Станом на 15 липня 2015 року у них виникла заборгованість перед ПАТ КБ Надра в сумі 15484,25 доларів США, в тому числі: заборгованість за кредитом 13336,98 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 293351,48 грн.; заборгованість по процентах 1259,36 доларів США, що за курсом НБУ є еквівалентом 27700,06 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 221,06 долара США, що за курсом НБУ є еквівалентом 4862,29 грн. та штраф за порушення умов кредитного договору 666,85 долара США, що за курсом НБУ є еквівалентом 14667,57 грн.(а.с.19-20 ). З метою забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором відповідно до договору «Автопакет» № 110-АТ від 04 червня 2008 року та додатковими угодами до даного договору між банком та [PERSON] укладений Договір поруки, відповідно до умов яких поручитель зобовязався перед банком відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з кредитного договору. За договором поруки поручителі поручаються перед кредитором боржника за виконання останнім свого обовязку. Поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Отже, [PERSON], [PERSON] істотно порушили умови кредитного договору, ст. 526, 527, 530, 554, 1048, 1050, 1054 ЦК України, в звязку з чим утворилась заборгованість, а тому позов в частині стягнення заборгованості, процентів та пені слід задовольнити. Умовами зазначеного вище кредитного договору передбачена відповідальність позичальника у вигляді сплати пені та штрафу у разі прострочення виконання зобовязання. Із змісту позовної заяви вбачається що в обґрунтування позовних вимог позивач посилався на прострочення відповідачем виконання зобовязання. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене, та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, у зв'язку з чим у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів за порушення умов договору слід відмовити, оскільки встановлено, що позичальник допустив порушення умов укладеного кредитного договору, за що позивач щоденно нараховує відповідачу пеню, а стягнення штрафу носить разовий характер, у зв'язку з тим, що порушенням позичальником будь-якого грошового зобов'язання на строк понад 30 днів, що змушує позивача звернутись до суду з позовом, а тому за порушення умов укладеного кредитного договору підлягає стягненню з відповідача в судовому порядку пеня. Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 21.10.2015р. № 6-2003цс15. На думку суду, не підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідачів на користь позивача штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 666,85 доларів США. Таким чином, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом 13336,98 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 1259,36 доларів США, а всього 14596,34 долари США та 4862 грн. 29 коп. заборгованості по пені за прострочення сплати кредиту. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі належним чином не виконали взяті на себе зобовязання за договором, а тому позов необхідно задовольнити частково та стягнути заборгованість за договором, заборгованість по процентах та пеню з відповідачів на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати, відповідно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 3259 грн. 14 коп.

Outcome: partial