Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання майнового права в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року в с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області померла її родичка [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,42 га в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Ще за життя родичка склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, однак коли вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому з цим позовом вона вимушена звернутися до суду. В подальшому позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, просила встановити факт належності їй, заповіту складеного покійною [PERSON] 13 березня 1998 року, посвідченого секретарем виконкому Горишківської сільської ради на її ім»я. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надіслала суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак виконуючий обов»язки Горишківського сільського старости надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Позивач [PERSON], просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановлення факту належності заповіту. Судом встановлено, що [INFO] року в с.Горишківка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). З копії заповіту від 13 березня 1998 року посвідченого секретарем виконкому Горишківської сільської ради народних депутатів Томашпільського району Вінницької області, зареєстрованого в реєстрі за № 8 вбачається, що [PERSON] заповіла майно [PERSON] (а.с. 5). Проте, в паспорті позивача її прізвище ім»я по- батькові зазначено як «[PERSON]» (а.с.4). Факт того, що правильним є по-батькові позивача «[PERSON]» підтверджується паспортом серії [NUMBER], виданим 16 квітня 1996 року Томашпільським РВ УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційним номером (а.с.4). Із довідки № 55 від 24 березня 2017 року, виданої Томашпільською селищною радою, вбачається, що [PERSON] і [PERSON] є однією і тією ж особою (а.с.21). Крім того, позивач просить визнати за нею майнове право в порядку спадкування за заповітом. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до статей 524, 529 ЦК (в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 534 ЦК (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його ( не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК дії, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача заяви державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття останньої. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Мрія» с. Горишківка Томашпільського району Вінницької області, що підтверджується довідкою виданою Томашпільською селищною радою Томашпілького району Вінницької області № 40/1. Крім того, в довідці зазначено, що [PERSON] на протязі шести місяців після смерті [PERSON] спадщину прийняла (а.с. 8). Як вбачається з копії заповіту, складеного 13 березня 1998 року, посвідченого секретарем виконкому Горишківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON] є спадкоємцем за заповітом (а.с. 5). Згідно довідки виданої Томашпільською селищною радою [PERSON] про те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишилась [PERSON], яка спадщину фактично прийняла (а.с. 8). Як вбачається з листа відділу Держгеокадастру у Томашпільському районі, про те, що згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по Горишківській сільській раді за порядковим номером реєстрації № 132 гр. [PERSON] було зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с. 10). Згідно довідки, виданої Томашпільською державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON] відмовлено, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 9). Відповідно до повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 109/0116 від 17 лютого 2017 року спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заведена (а.с. 14). Таким чином, беручи до уваги те, що [PERSON] спадщину після смерті спадкодавця прийняла, тобто набула прав та обов'язків спадкодавця, суд вважає визнати за нею право на спадщину в порядку спадкування та таким чином задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved