Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У лютому 2020 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою, у якій просила зобов`язати АТ «КБ «Приватбанк» надати їй інформацію, що містить банківську таємницю, відносно її померлого [INFO] чоловіка [PERSON] , посилаючись на те, що за життя ним були відкриті банківські рахунки, спадкоємцям яких є вона, але на її звернення до банку жодних коштів за вкладом померлого чоловіка виплачено не було. Заявник у судове засідання не з`явилася, про судове засідання повідомлена належним чином. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, про час, дату і місце проведення якого повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили. За приписами частини другої ст. 349 ЦПК України, неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, та оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника банку, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 14 березня 2012 року [PERSON] укладено з АТ КБ «Приватбанк» договір № SAMDN27000724299567, за умовами якого розміщено депозитний вклад в іноземній валюті у сумі 10 000, 00 доларів США. В подальшому умови договору щодо валюти вкладу були в односторонньому порядку змінені банком, суму вкладу перераховано з іноземної валюти в національну. [INFO] [PERSON] помер, про що видано 08 січня 2019 року свідоцтво про смерть серія [NUMBER] /а. с. 8/. 26 лютого 2019 року завідувачем Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О. І. заведено спадкову справу після смерті [PERSON] /а. с. 9/. Завідувачем Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О. І. було направлено до AT КБ «Приватбанк» запит вих. № 1708/02-14, в якому вона просила повідомити про наявність грошових вкладів на ім`я померлого [PERSON] /а. с. 10/. У відповідь на вказаний запит надійшов лист-довідка від 25 квітня 2019 року № 20.1.0.0/7-190422/3339, в якому повідомлено про наявність відкритого рахунку на ім`я померлого [PERSON] № [NUMBER] , залишок за яким складає 0, 00 грн. Повідомлено про нарахування на рахунок «Бонус плюс» № [NUMBER] відсотків за вкладом «Депозит Плюс» без зазначення суми /а. с. 11/. 23 грудня 2019 року завідувачем Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори було направлено до AT КБ «Приватбанк» запит вих. № 4509/02-14, в якому вона просила для уточнення відповіді повідомити, коли було закрито депозит за договором № SAMD№27000724299567, суму за вкладом «Депозит плюс», суму на рахунку «Бонус плюс» № [NUMBER] зі всіма відсотками та компенсаціями в національній та іноземній валюті. У відповідь на вказаний запит надійшов лист від 13 січня 2020 року № 20.1.0.0.0/7-191223/1313, в якому повідомлено про наявність відкритого рахунку на ім`я померлого [PERSON] № [NUMBER] , залишок за яким складає 0, 00 грн. Повідомлено про нарахування на рахунок «Бонус плюс» № [NUMBER] відсотків за вкладом «Депозит Плюс» без зазначення суми /а. с. 13-14/. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (заявник) та донька [PERSON] . Згідно з договором про поділ спадщини від 05 грудня 2019 pоку, зареєстрованого за № 1-1043, у спадщину [PERSON] переходять грошові кошти з відповідними відсотками та нарахуваннями, відкритих у AT КБ «Приватбанк» /а. с. 15/. 05 грудня 2019 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване за № 1-1045, згідно з яким свідоцтво видано на спадщину, яка складається з грошових коштів, з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на картковому рахунку «Бонус плюс» [NUMBER] за вкладом «Депозит Плюс», у AT КБ «Приватбанк» /а. с. 16/. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за вкладом «Депозит Плюс» у AT КБ «Приватбанк». Однак на звернення [PERSON] до відділення банку жодних коштів за вкладом її померлого чоловіка [PERSON] їй виплачено не було. 07 лютого 2020 року [PERSON] було надіслано до AT КБ «Приватбанк» запит щодо розкриття банківської таємниці на підставі пункту 1 частини першої ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» № 0702/20 /а. с. 18-19/. У відповідь на вказаний запит представнику [PERSON] адвокату Шкред А. О. надійшов лист від 12 лютого 2020 року № 20.1.0.0.0/7-200211/7245, в якому зазначено про те, що правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, що затверджені постановою Правління НБУ від 14 липня 2006 року № 267 не містять підстав для надання банківської таємниці за зверненням родичів померлого (за відсутності заповідального розпорядження). З огляду на вказане, в наданні інформації банком відмовлено /а. с. 21/. Відповідно до статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися, внаслідок його смерті і таким чином, кошти та інше майно, яке знаходилось у володінні спадкодавця на момент смерті також входить до складу спадщини, і повинно переходити у власність спадкоємців у порядку спадкування за законом. Відповідно до частини першої статті 1076 Цивільного кодексу України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. Зокрема, у статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» поняття «банківська таємниця» визначено як інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальну чи моральну шкоди клієнту. Відповідно до статті 62 цього Закону, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмову вимогу суду або за рішенням суду. Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, розділом 3 якої визначено порядок та межі розкриття банками інформації, що містить, банківську таємницю. Так, пунктом 3.2 зазначеного розділу встановлено, що банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду. Метою розкриття банківської таємниці є визначення розміру грошових коштів, що підлягають спадкуванню заявником за вкладом померлого [PERSON] в AT КБ «Приватбанк». Однак банк не надає інформацію про залишок коштів на рахунках померлого [PERSON] . З огляду на вказане необхідним є розкриття банківської таємниці про рух коштів по рахункам [PERSON] в обсягах, що дозволять визначити дати надходження та списання коштів по всім рахункам, які були відкриті на момент смерті [PERSON] . З огляду на встановлені обставини та мету отримання охоронюваної законом інформації, що міститься у банківській установі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про розкриття такої інформації. У відповідності до частини третьої статті 350 та пункту 6 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. На підставі наведеного та

Outcome: approved