Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У лютому 2015 [PERSON] звернувся до суду через свого представника [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року матері [PERSON] право на завершення приватизації та одержання на своє ім'я Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, а саме земельну ділянку площею 2,490 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району, згідно державного акту серії РІ № 201563 від 24.04.2001, виготовленого на [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємцем за заповітом і прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], в тому числі ту частину майна, яку остання успадкувала після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO], однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що держаний акт на право приватної власності на землю виданий після смерті [PERSON] Від Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району до суду надійшов відзив на позов в якому вона визнає позов і просить слухати справу у відсутності її представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що слід прийняти визнання позову відповідачем та відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. [INFO] року у м. Переяслав-Хмельницькому померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті спадщину за заповітом, складеним 16.12.1986 та зареєстрованим в реєстрі за № 2087, прийняла [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 132, заведеної 31 липня 1998 року. [INFO] року у м. Переяслав-Хмельницькому померла [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована та проживала [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть та довідкою з місця проживання. [PERSON] доводилась матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження та свідоцтвами про одруження з відомостями про зміну прізвища. Згідно матеріалів спадкової справи № 416, заведеної 03.грудня 2008 року [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] за заповітом від 21.11.1998, який зареєстрований у спадковому реєстрі за №2630651 Відповідно до змісту заповіту [PERSON] є спадкоємцем усього майна [PERSON], а отже і майна та майнових прав, які остання прийняла в спадщину після смерті [PERSON], але не переоформила на своє ім'я. Рішенням Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району №80 від 28 березня 2001 року затверджено технічну документацію по виготовленню державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району та серед інших осіб надано [PERSON], як власнику сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ 0158329, в приватну власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,490 га. Вищевказане рішення прийняте після смерті [PERSON], але з його змісту слідує, що процедура приватизації земельної ділянки була розпочата за життя останньої. 24 квітня 2001 року Гайшинська сільська рада Переяслав-Хмельницького району виготовила на ім'я померлої [PERSON] держаний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 201563. Таким чином, цей державний акт не є правовстановлюючим документом права власності особи, що померла, оскільки зі смертю припинилась цивільна правоздатність та дієздатність [PERSON] Разом з цим, у суду немає сумнівів щодо достовірності відомостей в державному акті на право приватної власності на землю серії РІ № 201563 від 24.04.2001 про місцезнаходження земельної ділянки, її площі, цільового призначення та плану зовнішніх меж, що відображені, оскільки цей державний акт виданий на підставі вищезгаданого рішення Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району № 80 від 28 березня 2001 року, яким було затверджено технічну документацію, розроблену Київським відділенням інституту землеустрою. Таким чином суду дійшов висновку, що [PERSON], будучи власником земельної частки (паю) на території Гайшинської сільської ради Переяслав-Хмельницького району розпочала процедуру приватизації земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,490 га, однак не завершила цю процедуру та не отримала правовстановлюючого документу на землю, оскільки померла. 27 січня 2015 року державний нотаріус Переяслав-Хмельницької міської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку, посилаючись на те, що правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім'я [PERSON] після її смерті. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, яка була чинною на момент набуття права власності на землю та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації. За правилами ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, зокрема, на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм в користування, а також шляхом прийняття спадщини. Відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. З огляду на вищевикладене, враховуючи відсутність спору про спадщину, суд дійшов висновку, що [PERSON] за життя не набула права власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,490 га, проте розпочала процедуру приватизації відповідно до чинного законодавства, а тому спадкоємець за заповітом [PERSON], а після її смерті - спадкоємець [PERSON] набули право на завершення приватизації та одержання Свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Outcome: approved