Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У лютому 2016 року ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» звернулось до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 15.08.2012 року на вул. Хрещатик 4 у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER], та автомобіля «Порше», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була зареєстрована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Вказана ДТП сталася з вини водія [PERSON] На підставі рішення Господарського суду м.Києва ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» сплатила ПрАТ «СК «Українська страхова група» 15 004,49 грн. страхового відшкодування. А тому як вважає позивач, в нього з'явилося право зворотної вимоги (регресу) до винної особи. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач та його представник позовних вимог не визнали, просили суд відмовити у їх задоволенні. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Судом встановлено, що 15.08.2012 року на вул. Хрещатик 4 у м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER], та автомобіля «Порше», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була зареєстрована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» (а.с.6). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.08.2012 року [PERSON] визнано винною у вчинені вказаної ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с.9). Рішенням Господарського суду м.Києва від 28.11.2013 року з ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група» стягнуто 15 004,49 грн. відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП в порядку регресу (а.с.12-14). У своїх позовних вимогах позивач посилається на п.п. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: 33.1.4 невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Із змісту позовної заяви вбачається, що такого повідомлення від відповідача як від страхувальника до страховика у відповідності до п.п. г) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 п. 33.1 статті 33 цього закону) не надходило. Таким чином регресний позов може подати страховик за наявності двох умов: якщо страхувальник не повідомив страховика у строки про факт ДТП, і не вжив заходів з метою запобігання чи зменшення шкоди. Крім того, відповідно до судової практики Верховного суду України «Про умови та порядку здійснення страхових виплат у судовому порядку» коли виникає страховий випадок, страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору є підставою для відмови лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися окремо у кожному випадку. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика про настання страхового випадку саме по собі не може бути підставою ні для відмови від страхового відшкодування, ні для регресу, а лише в тому випадку, коли вона позбавляє страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, тобто якщо буде доведено, що відсутність у страховика відомостей про це могло вплинути на його обов'язок виплатити страхове відшкодування. Відповідно до матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 15.08.2012 року за участю автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER], та автомобіля «Порше», д.н.з. [NUMBER], була визнана страховим випадком, а ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» виплатила на користь ПрАТ «СК «Українська страхова група», як потерпілій особі 15 004,49 гривень. Тобто, виходячи з цього можна зробити висновок, що позивачу ніщо не перешкоджало дізнатися, чи була ця подія страховим випадком, а тому твердження позивача про порушення положень договору страхувальником, в тому числі відсутність повідомлення про страхову подію є підставою для задоволення позову не ґрунтується на вимогах закону. Також, п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок встановлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами та запобігти необґрунтованим виплатам. Однак, виходячи з матеріалів справи, факт страхового випадку ні ким не оспорювався, відповідач притягнутий до адміністративної відповідальності, а позивачем добровільно сплачено страхове відшкодування потерпілий стороні. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення. Отже, виходячи з викладеного відсутні підстави для задоволення позову.

Outcome: dismissed