Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №2/756/5197/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , сектору інформаційного та аналітичного забезпечення Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації про визнання недійсним та скасування договору купівлі-продажу. Позивач [PERSON] звернувся із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе майно та грошові кошти, що належать відповідачу [PERSON] , а також на квартиру [ADDRESS] . Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2018 у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» про визнання недійсним та відміну договору купівлі - продажу квартири між [PERSON] та ТОВ «А.В.Л.» від 17.07.2018 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Проте позивачу стало відомо, що 19.07.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу спірної квартири, за яким [PERSON] безпідставно набула права власності на неї. Враховуючи таку поведінку відповідачів, заявник вважає, що існує реальна ймовірність того, що до вирішення спору по суті можуть вчинятись будь-які дії, пов`язані з відчуженням спірного майна, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду. Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії. Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. В обґрунтування вжиття заходів забезпечення позову позивач [PERSON] вказує на те, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27.07.2018 у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «А.В.Л.» про визнання недійсним та відміну договору купівлі - продажу квартири між [PERSON] та ТОВ «А.В.Л.» від 17.07.2018 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . Однак, позивачу [PERSON] стало відомо, що 19.07.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу спірної квартири, за яким [PERSON] безпідставно набула права власності на неї. Зважаючи на вказане, є всі підстави вважати, що спірну квартиру може бути передано у власність іншим особам, що призведе до неможливості виконання можливого рішення суду. На підтвердження зазначених обставин позивачем [PERSON] було надано копія ухвали суду від 27.07.2018 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, яка належить позивачу [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] не є власником (співвласником) спірної квартири, тому без вирішення справи по суті, суд не може прийти до висновку про можливість вжиття заходів забезпечення позову з метою забезпечення виконання можливого рішення суду на користь позивача [PERSON] . Окрім того, матеріали заяви не містять відомостей про те, що відповідач [PERSON] вчиняє будь - які дії, спрямовані на відчуження спірної квартири третім особам, а сама заява про забезпечення позову ґрунтується на припущеннях позивача [PERSON] . Щодо вимоги про накладення арешту на усе майно та усі грошові кошти [PERSON] , то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із немайновим позовом про визнання недійсним договору купівлі - продажу спірної квартири укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, у випадку задоволення позовних вимог, право власності на спірну квартиру повернеться до відповідача [PERSON] , як попереднього її власника. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Отже, вжиття заходів забезпечення позову в тому обсязі, про який просить [PERSON] , призведе до порушення принципу співмірності із заявленими позивачем вимогами та порушить права відповідача. Верховний Суд України у своїй постанові від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» наголошує, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Таким чином, заява про забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed