Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі понесених витрат в сумі 26 765, 64 грн., витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 668,00 грн. та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24 червня 2015 року з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Тойота», д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON]. Оскільки на час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу, [PERSON] звернулася до позивача із заявою про відшкодування шкоди. 28 вересня 2015 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій у розмірі 26 765,64 грн., також МТСБУ було сплачено витрати у зв'язку із залученням аварійного комісара у розмірі 668,00 грн. Позивач посилається на норми ст.1191 ЦК України, п.38.2.1. статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зазначає, що до МТСБУ після проведення виплати потерпілій особі виникло право зворотної вимоги (регресу). Представник позивача в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду письмову заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 40). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст.128 ЦПК України (а.с. 44), про причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 24 червня 2015 року близько 10 години 00 хвилин в с. Крюківщина на вул. Стуса з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Тойота», д.н.з. [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль [NUMBER], що належить [PERSON]. Вина відповідача підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 липня 2015 року (а.с. 14). На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Розмір завданих збитків, згідно Звіту №4780/08/15 від 24.06.2015 р., завданої власнику автомобіля [NUMBER] становить 26765,64 грн. за пошкоджений транспортний засіб (а.с.17). Зазначена шкода відповідачем не була відшкодована потерпілій особі, у зв'язку з чим власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування збитків. Відповідно до ст.11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Відповідно до пп. а) п. 41.1. ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок кошті в фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. 28 вересня 2015 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілій у розмірі 26 765,64 грн., також МТСБУ було сплачено витрати у зв'язку із залученням аварійного комісара у розмірі 668,00 грн. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов'язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Статтею 1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Тому, відповідно до ст.1191 ЦК України та п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» після проведення виплати на користь [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що із відповідача на користь МТСБУ слід стягнути суму в розмірі 26 765, 64 грн. та витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 668,00 грн. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 1600,00 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved