Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У лютому 2013 року товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лігал Едвайс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] Вказувало, що оскільки [PERSON] належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором та додатковими умовами до нього, у зв'язку з чим станом на 1 листопада 2012 року виникла заборгованість за договором не погашена, у зв'язку з чим позивач просив суд звернути стягнення на предмет іпотеки - дві земельні ділянки площею по 2,2842 га, які розташовані на території Сеньківської селищної ради Бориспільського району Київської області, належній [PERSON] на праві власності, шляхом продажу з прилюдних торгів за початковою ціною 7 000000 гривень. В судове засідання з'явився представник позивача, позов підтримала та просила задовольнити з-підстав викладених у позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з'явилась, про своє відношення до позову не повідомила. Представник третьої особи заперечив проти позову, вважав, що згідно експертного висновку, підписи у додаткових договорах від 2 листопада 2010 року (про продовження строку використання кредитних коштів), від 23 листопада 2010 року (про зміну розміру процентної ставки) та від 29 грудня 2010 року (про зміну розміру процентної ставки та встановлення розміру нарахованих відсотків) від імені [PERSON] виконані не ним, а іншою особою, тому з цих підстав, слід застосувати трьохрічний строк давності та відмовити позивачу в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі докази, суд дійшов до висновку, про відсутність достатніх правових підстав для задоволення позову виходячи з наступного. Встановлено, що 12 вересня 2006 року між акціонерним комерційним банком «Європейський» та [PERSON] укладено договір кредиту № 020-В/02 на надання кредитної лінії з правом відновлення, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 800 000 гривень строком до 11 вересня 2009 року зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами. 14 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 листопада 2006 року між АКБ «Європейський» та [PERSON] укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого остання передала в іпотеку банку належні їй на праві власності дві земельні ділянки площею по 2,2842 га, розташовані на території Сеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області. Вартість предмета іпотеки визнано у розмірі 7000000 гривень 1 жовтня 2008 року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір №2 до договору кредиту, яким встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти у розмірі 15% річних до 31 жовтня 2008 року, а з 1 листопада 2008 року - 16,75%. 2 листопада 2010 року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору, відповідно до умов якого збільшено строк повернення кредиту до 20 листопада 2011 року, а нараховані відсотки у розмірі 54 670,27 доларів США - до 2 лютого 2011 року. 23 листопада 2010 року між банком та [PERSON] укладений додатковий договір до кредитного договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 14 %. 29 грудня 2010 року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір до кредитного договору про встановлення процентної ставки за користування кредитними коштами у розмірі 16 %. 29 квітня 2009 року між АКБ «Європейський» та ТОВ «Вектор-Прогрес» укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором. 22 листопада 2010 року між ТОВ «Вектор-Прогрес» і ПАТ КБ «Володимирський» укладено договір про заміну іпотекодержателя (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, відповідно до умов якого до нового іпотекодержателя перейшли права вимоги до [PERSON] 29 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір № 09/11/50 про відступлення права вимоги за договором застави майнових прав № 28/ПЮ/09/76/З від 25 серпня 2011 року, відповідно до умов якого до товариства перейшло право вимоги з кредитним договором та визначено вартість предмета застави у розмір 7 490 035 гривень 13 копійок. 30 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено договір про заміну нового іпотекодержателя на наступного (відступлення права вимоги) за договором іпотеки, відповідно до умов якого товариство набуло право вимоги за кредитним договором додаткових угод до нього та договору іпотеки. Того ж дня між ПАТ КБ «Володимирський» та ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» укладено додатковий договір до договору № 09/11/50 про відступлення прав вимоги за договором застави майнових прав, відповідно до якого до заставодержателя перешли усі права вимоги за кредитним договором на загальну суму 7 491 855 гривень 13 копійок. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Так, з наданого [PERSON] в якості письмового доказу висновку експертного дослідження № 1-22/03 від 22 березня 2013 року(а.с.49-52), вбачається, що підписи у додаткових договорах від 2 листопада 2010 року (про продовження строку використання кредитних коштів), від 23 листопада 2010 року (про зміну розміру процентної ставки) та від 29 грудня 2010 року (про зміну розміру процентної ставки та встановлення розміру нарахованих відсотків) від імені [PERSON] виконані не ним, а іншою особою. Відповідно до ст. 256 ЦК України «Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу». Згідно ст. 257 ЦК України «Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки». Відповідно до пункту 3.2.1. Договору Кредиту № 020-В/02 від 12 вересня 2006 року позичальник зобов'язаний повернути Кредит з нарахованими процентами у термін 11 вересня 2009 року. Тобто, при відсутності погашення заборгованості за Договором Кредиту у визначений строк з наступного дня починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Враховуючи вищевикладене, слід зауважити, що строк позовної давності сплинув 11 вересня 2012 року. Однак позивач звернувся з позовом лише на початку лютого 2013 року. З цього приводу суд приходить до висновку, що ТОВ «Юридична компанія «Лігал Едвайс» пропустило встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності на звернення до суду. Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України «Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення». Така заява міститься в матеріалах справи(а.с.149-150). Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України «Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові». На підставі викладеного,

Outcome: dismissed