Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивачка - [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідача - [PERSON] , який в подальшому уточнила, і остаточно вказала, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 1990 по 2005 роки. В шлюбі у них народилася спільна донька - [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення батьків залишилась проживати з матір`ю, позивачкою по даній справі. Позивачка зазначила, що починаючи з 01.09.2017 року відповідач не приймає ніякої участі у житті, вихованні та утриманні дочки, через що позивачка змушена одноособово займатися її вихованням та утриманням. Починаючи з 2016 року [PERSON] здобуває вищу освіту в Навчально-науковому інституті права Університету державної фіскальної служби України, на денній формі навчання. Навчальний заклад знаходиться в м. Ірпінь Київської області, тому позивачка змушена нести витрати на оренду житла, на переїзд дочки до місця навчання та додому, на оплату телефонного зв`язку, на придбання та перевезення одягу та продуктів харчування, на лікування та інші необхідні витрати. Крім цього, у 2013 році дочка захворіла, через що позивачка понесла додаткові витрати, пов`язані з діагностикою, лікуванням та медичним спостереженням дочки. Позивачка також вказала, що її матеріальний стан є скрутним, вона хворіє і через це була змушена звільнитися з роботи, на даний час вона не працює і не в змозі одноособово нести витрати, пов`язані із навчанням повнолітньої дочки. Посилаючись на таке і на неможливість в позасудовому порядку вирішити виниклий спір, позивачка просила суд: -стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для працездатної людини, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 02.11.2017 р.; -стягнути з відповідача на її користь половину понесених нею додаткових витрат на дитину у розмірі 4 472 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з`явився, його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти стягнення з відповідача аліментів на навчання повнолітньої дочки у розмірі 1/8 частини його доходу, щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину представник відповідача заперечувала посилаючись на їх недоведеність. Представник відповідача суду пояснила, що відповідач є інвалідом 3 групи і за станом здоров`я він не може працювати, єдиним його доходом є пенсія по інвалідності, інших доходів він не має. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору - [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Суд, дослідивши зібрані по справі письмові, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по даній справі є батьками [PERSON] , [INFO] , яка після розлучення батьків залишилась проживати з матір`ю, позивачкою по даній справі. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі навчання Навчально-наукового інституту права Університету державної фіскальної служби України (м. Ірпінь Київської області), строк закінчення навчання - 30.06.2020 року. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку з навчанням [PERSON] позивачка несе певні витрати, зокрема: на оплату оренди житла за місцем навчання - 1 300 грн. на місяць (а.с. 55-56); на проїзд дочки до місця навчання і додому; на харчування; купівлю навчальної літератури та канцелярських приладів; на побутові потреби та лікування дочки. При цьому, розмір стипендії, який отримує [PERSON] (1300 грн.), на думку суду, є вочевидь недостатнім для покриття вказаних вище витрат, тому позивачка як її мати несе витрати, пов`язані з її утриманням. Суд також враховує, що позивачка хворіє, потребує коштів на лікування, звільнилась з роботи, на даний час не працює, і через скрутний матеріальний стан не може одноособово нести витрати, пов`язані з навчанням доньки. Крім [PERSON] , позивачка має ще двох дітей, одна із яких неповнолітня. Відповідач є інвалідом 3 групи, є обмежено працездатним, не працює та отримує дохід у вигляді пенсії по інвалідності (а.с. 80-82, 102, ). Наявності у відповідача інших доходів судом не встановлено. Враховуючи викладене і інші обставини, визначені ст. 182 СК України, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка навчається, у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, в залежності від того, яка із цих обставин настане раніше. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення додаткових витрат, пов`язаних із лікуванням, суд знаходить їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи із такого. В силу ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Зі змісту наведеної норми та приписів ст. 201 СК України вбачається, що стягнення додаткових витрат закон передбачає лише на неповнолітніх дітей. Судовим розглядом встановлено, і таке підтверджується матеріалами справи, що у неповнолітньому віці, у вересні 2013 року у [PERSON] було діагностовано захворювання, яке потребувало витрат на лікування, лабораторні дослідження та спостереження. Разом із цим, суд не може прийняти на підтвердження таких витрат надані позивачкою довідку (а.с. 50) та перелік ліків (а.с. 51-52), оскільки вони не є належними доказами. Суд виходить із того, що вони не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а також Положенням про форму та зміст розрахункових документів, затверджених Наказом Міністерства фінансів України № 13 від 21.01.2016 р., які передбачають в якості розрахункових документів, зокрема, фіскальний касовий чек, розрахункову квитанцію тощо. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в прибуток держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі даного позову, у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial