Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту, третя особа - Перший Малиновський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (міста Одеса). У обґрунтування позиції [PERSON] та пояснюючи підстави звернення до суду представник позивача вказувала, що [PERSON] є переможцем конкурсу електронних торгів з торгів з реалізації транспортного засобу марки «Geely», моделі «MR7151A», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , який належав [PERSON] . Під час здійснення перереєстрації автомобіля [PERSON] стало відомо, що на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2008 року у вигляді засобу забезпечення позову у цивільній справі №2-6927/08 указаний автомобіль обтяжений арештом. Сторона позивача також зазначає, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року у справі №521/14690/15-ц заяву ПАТ «Альфа Банк» про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення, зокрема, через невиконання рішення суду у справі №2-6927/08, у рамках якої було вжито заходів забезпечення позову, та роз`яснено заявнику право на звернення до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. У зв`язку із викладеним, представник [PERSON] звернулася із даним позовом до [PERSON] , у якому просила суд звільнити з-під арешту автомобіль марки «Gelly» MR7151A, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , кузов [NUMBER] , який належить [PERSON] на підставі акту про проведені електронні торги від 13 лютого 2019 року, складеного старшим державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позов не скористався, відзив на позов не надходив. Представник третьої особи Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (міста Одеса) пояснень із приводу позову [PERSON] не надав. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд цивільної справи належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (міста Одеса) у відкрите судове засідання не з`явився, відділ повідомлявся судом про розгляд цивільної справи належним чином, причини неявки представника відділу суду не відомі. Згідно із частиною 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, врахувавши позицію сторони позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи суд установив, що відповідно до заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 18 листопада 2008 року у справі №2-6927/08 позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа з боку позивача [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію завданої матеріальної шкоди в розмірі 12 390 грн. 46 коп., послуги евакуатора 300 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., завданою дорожньо-транспортною пригодою, судові витрати в сумі 81 грн. Заочне рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку, на підставі якого було видано виконавчий лист. Дійсно, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 жовтня 2015 року у справі №521/14690/15-ц заяву ПАТ «Альфа Банк» про скасування заходів забезпечення позову залишено без задоволення, зокрема, через невиконання рішення суду у справі №2-6927/08, у рамках якої було вжито заходів забезпечення позову, та роз`яснено заявнику право на звернення до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту. Утім, відповідно до акту про проведені електронні торги від 13 лютого 2019 року, складеного старшим державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскрою С.І. при примусовому виконанні виконавчого листа №521/18853/13-ц, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 14 серпня 2014 року, [PERSON] є переможцем конкурсу електронних торгів з торгів з реалізації транспортного засобу та є власником автомобіля марки «Geely», моделі «MR7151A», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузову [NUMBER] , який до цього належав [PERSON] , який є боржником у даному виконавчому провадженні. Згідно із постановою старшого державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Іскри С.І. від 14 лютого 2019 року у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №521/18853/13-ц, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 14 серпня 2014 року, у якому боржником є [PERSON] , зокрема, припинено арешти на спірний автомобіль, накладені згідно із постановами державних виконавців у виконавчих провадженнях №44791188, 44792297, В-7/436/2010, В-7/436/2010, 19398963, С-12/2-6927, В-7/436/2010/33. Листом Головного сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області №31/15-108аз від 22 липня 2020 року повідомлено, що згідно із відомостями з Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки «Geely», моделі «MR7151A», реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться під арештом на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2008 року у справі №2-6927/08. При цьому у силу статті 59 частини 1 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття арешту з нього. Як установлює частина 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з положеннями статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до частин 1, 2 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948) та Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (1950). Стаття 17 Загальної декларації прав людини проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Згідно з параграфом 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Україна-Тюмень проти України» («Ukraine-Tyumen v. Ukraine», заява №22603/02 (щодо суті), стаття 1 Першого протоколу містить три чітких норми: «перша норма, викладена в першому реченні першого пункту, є загальною за своєю природою та закріплює принцип мирного володіння майном; друга норма, що міститься в другому реченні першого пункту, стосується позбавлення власності та містить умови такого позбавлення; третя норма, викладена в другому пункті, визнає право Договірних держав, серед іншого, здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів. Ці норми не є окремими, а є пов`язаними між собою. Друга та третя норми стосуються певних випадків, за яких допускається втручання в право на мирне володіння майном, та, отже, їх слід тлумачити в світлі загального принципу, викладеного в першій нормі» (див., наприклад, рішення у справі «Ян та інші проти Німеччини» («Jahn and Others v. Germany», заяви №46720/99, 72203/01 та 72552/01, п. 78). Відповідно до параграфу 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Суханов та Ільченко проти України» («Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine», заяви №68385/10, 71378/10), першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним стосовно переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі «Колишній король Греції та інші проти Греції» («Former King of Greece and others v. Greece», заява №25701/94, п. 79, 82). Обтяження відповідного майна [PERSON] арештом становить втручання держави у право на мирне володіння майном у значенні другого речення першого пункту статті 1 Першого протоколу. Таке втручання має відбуватись із чітким, послідовним дотриманням вимог національного закону та забезпеченням гарантій захисту основоположних прав особи, має бути законним та пропорційним. З аналізу матеріалів суд робить висновок, що для обтяження нерухомого майна [PERSON] на теперішній час відсутні законні підставі, та таке обтяження становить неправомірне втручання держави у право власності особи. Ураховуючи викладене суд погоджується із правовою позицією сторони позивача, вбачає обґрунтованим задовольнити позов та скасувати накладений арешт. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved