Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У лютому 2021р. Акціонерне товариство Комерційний банк (далі АТ КБ) «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, укладеним 28.09.2006 р. у формі заяви № К2А3RХ04830075. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачкою, [PERSON] , підписана заява № № К2А3RХ04830075, за умовами якої відповідачка отримала строковий кредит у сумі 2417,70 грн. При підписанні заяви остання підтвердила свою згоду на те, що згодна з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт). Відповідачка, отримавши кредитні кошти, не виконує зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка станом на 15.02.2021 р. становить 78 107, 12 грн., яка складається з 2022,79 грн. заборгованості за кредитом; 36 718,92 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 228,41 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 39 137,00 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань. Позивач зазначає, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржнику будь-яку частину суму заборгованості. Позивач просить стягнути 2022,79 грн. заборгованості за кредитом; 36 718,92 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 228,41 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом; 9,04 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, що загалом становить - 38 979,16 грн., а також - стягнути 2270,00 грн. судового збору. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 01.03.2021р. відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.27,28). Сторони повідомлялись належним чином про розгляд справи. Відповідачка повідомлялась за місцем реєстрації: [ADDRESS] (а.с.25_. Поштове відправлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності з частиною 5 статті 279 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] (прізвище після шлюбу « [PERSON] », шлюб зареєстровано 09.02.2007р. а.с.10,11) 28.09.2006р. звернулась до ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.17), підписавши заяву № К2А3RХ04830075, за умовами якої відповідачка отримала строковий кредит у сумі 2417,70 грн. строком до 28.09.2007р. (а.с.5). Відповідно до умов якого банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 2417,70 грн. на строк 12 місяців до 28.09.2007р. включно, з умовами сплати за користування кредитом 2,0% у місяць, на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 32,63 грн. та одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 219,70 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди, комісії, в оговорених в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) (а.с.5). Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) у сумі 261,54 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсоткам, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно Умов. Згідно з п.4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,01% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка може за кредитом може змінюватися в залежності від змін облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п.3.3 Умов (а.с.5-7). Також у заяві позичальника від 28.09.2006р. зазначено, що [PERSON] виражає свою згоду, що ця заява разом з запропонованими Приватбанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка»), Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Окремим розділом договору передбачено порядок перерахування коштів за придбання товару у кредит. Так, позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту: в сумі 2197,00 грн. на поточний рахунок в ЗАТ «Альфа-Бвнк» з призначенням платежу «перерахування коштів згідно з рахунком-фактури від 28.09.2006р. в т.ч.ПДВ 366,17 грн.». Як вбачається з наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості, протягом строку кредитування - 12 місяців відповідачем кредит погашено не було, проценти не сплачувались, тому станом на 15.02.2021р. залишок непогашеною сума наданого кредиту - 2022,79 грн., залишок заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 36 718,92 грн.; заборгованість по комісії за користування кредитом - 228,51 грн.; пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 47 042,97 грн., з яких 7905,97 пошано (а.с.3,4). Відповідно до змісту заяви позичальника, що була підписана відповідачкою 28.09.2006 р., а згідно з п.4.2 Умов при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 11,01% в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, після закінчення строку кредитування проценти за ставкою 24% річних банком не нараховувались, проте були нараховані проценти за ставкою 11,01% в місяць, тобто 132,1% річних, що передбачено умовами кредитного договору, у зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань по погашенню кредиту. Судом встановлено, умовами укладеного між сторонами кредитного договору від 28.09.2006 р. було передбачено строк кредитування 12 місяців, тобто кредит мав бути сплачений платежами в розмірі 261,54 грн. щомісячно, які спрямовувались для погашення заборгованості за кредитом, відсотках, винагороди, комісії. Позивач просить стягнути 2022,79 грн.; відсотки за користування кредитом- 36 718,92 грн.; комісії - 228,41 грн.; пеню зменшено позивачем до 09,04 грн. Несплачені проценти, нараховані позивачем за період з 28.09.2006 р. по 23.10.2006р. за ставкою 24% річних, та за підвищеною процентною ставкою 132,1% річних з 26.10.2006р. по 15.02.2021р. на суму 36 718,92 грн. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як зазначено у заяві позичальника [PERSON] , яка разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка» (Стандарт) та тарифами складає кредитно-заставний договір, при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом за збільшеною процентною ставкою 11,01% в місяць (132,1% річних), розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) , від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року ( справа № 202/4494/16-ц), припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування, то після 29.09.2007р. позивач не міг нараховувати передбачені договором проценти, комісії та неустойку. Враховуючи наведене суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягнувши суму заборгованості за кредитом 2022,79 грн.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом в сумі 1245,60 грн. та 228,41 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 29.09.2007р.; пені - 09,04 грн., яка зменшена позивачем і фактично відповідає розрахунку заборгованості. Загалом сума, яка підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача за кредитом договором, становить - 3505,84 грн. Відповідно до ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в ході судового розгляду справу, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - № К2А3RХ04830075. грн., що становить 09,00 % від загальної заявленої позивачем суми - 38 979,16 грн. (3505,84 х 100 : 38 979,16 ). Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, що було сплачено позивачем 2270,00 грн. і документально підтверджено випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету від 12.02.2021р.(а.с.24). Сума судового збору у процентному відношенні від задоволеної суми становить 204,30 грн. (2270,00 х 09,00% :100). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.141,178,247,263-265,273, 279 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial