Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 08 травня 2014 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 170. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Вказала, що на протязі останнього року сімейне життя між ними з чоловіком поступово погіршилось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. У теперішній час сторони проживають окремо один від одного. На думку позивачки, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки між нею та чоловіком втрачено почуття любові та поваги. Вважала, що примирення та збереження сім`ї неможливе, а тому наполягала на розірванні її шлюбу. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що 08 травня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 170, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно 16.09.2014 року. Зі свідоцтва про народження, виданого 16.09.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] .\~ У відповідності до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (стаття 112 СК України). Частиною 1 ст. 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Також згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, нею при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн., то у порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved