Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] спілка «Турбота-Полтава» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, у якій, посилаючись на положення ст.ст.525, 526, 625, 629, 1049, 1050 ЦК України, просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 246775,86 грн. за кредитним договором №164-Б від 15.11.2011 року, та судові витрати. Позов\~мотивований тим, що 15.11.2011 року між [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава» та [PERSON] було укладено кредитний договір №164-Б (членський квиток №11) та згідно умов даного договору [PERSON] спілка надала відповідачу кредит у розмірі 50000,00 грн. строком користування 36 місяців та терміном повернення 15.11.2014 року. Відповідач зобовязався щомісячно сплачувати [PERSON] спілці нараховані відсотки та частину кредиту за користування кредитом в термін та розмірах, визначених згідно п.1.1, 5.1 Договору. Так, відповідачу нараховувались відсотки за користування кредитом за фактичну кількість календарних днів користування кредитом у розмірі 12 відсотків річних з наступного дня після надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом. У звязку з порушенням термінів проплати кредиту КС «Турбота-Полтава» з 01.10.2014 року змінено відсоткову ставку по кредиту на загальних підставах в розмірі 55% річних, про що було повідомлено позичальника. Всупереч договірним зобовязанням, відповідач порушує виконання зобовязань по даному договору, а саме всього сплачено 3600 грн., в тому числі відсотків 2715,00 грн. та тіла кредиту 885,00 грн. Таким чином, станом на 25.02.2016 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 246775,86 грн. На думку позивача, наведене свідчить про невиконання договірних зобовязань з боку відповідача та всупереч положень норм цивільного законодавства відповідач порушує умови договору, і фактично в односторонньому порядку відмовився від його виконання. На підставі викладеного, просив задовольнити позов. 25.02.2016 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі (а.с.24 т.1). 13.04.2016 року у відповідь на запит про доступ до персональних даних судом отримано інформацію щодо місця проживання (перебування) відповідача та згідно з наданою відповіддю відповідач [PERSON] з 23.10.2012 року зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с.31 т.1). 06.06.2016 року відповідач [PERSON] подала до суду письмові заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості, у якому позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову з таких підстав. Вказала, що дійсно між нею і КС «Турбота-Полтава» було укладено кредитний договір №164-Б від 15.11.2011 року, відповідно до якого вона отримала грошові кошти в сумі 50000,00 грн. [PERSON], як зазначає відповідач, 21.11.2011 року надані кошти були вилучені слідчим СВ УСБУ в Полтавській області в повному обсязі. Дані кошти були повернуті лише 11.07.2013 року. Після повернення коштів відповідач сплачувала заборгованість, а саме 3700,00 грн. Разом із тим, вважає нараховану їй заборгованість в сумі 246775,86 грн. необґрунтованою, оскільки, на думку відповідача погашення заборгованості позивачем відбувалось на власний розсуд у незрозумілому порядку та всупереч умов договору. Крім того, кредит мав бути повернутий до 15.11.2014 року, проте сплата коштів за графіком умовами договору не передбачена і він сторонами не погоджувався, з огляду на це вважала помісячне нарахування коштів необґрунтованим. Також незаконним нарахування відсотків у розмірі 55%, так як договором підняття відсотків за користування коштами не передбачено, а тому така ставка не може бути застосована до відповідача в односторонньому порядку. Також вказувала на необґрунтоване, з порушенням умов договору, та неспівмірно велике нарахування неустойки, що значно перевищує розмір збитків КС, а також невірне нарахування інфляції та 3% річних. Зважаючи на майновий стан, відсутність негативних наслідків для позивача та обставини щодо вилучення у неї грошових коштів, [PERSON] вважала, що розмір пені відповідно до ст.551 ЦК України має бути значно зменшено. Враховуючи викладене, просила відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необґрунтованістю (а.с.37-41, 42 т.1). Також [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава» подано до суду заяву про зміну позовних вимог, у якій просили стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 331892,21 грн., та судові витрати на користь позивача (а.с.62 т.1). 13.02.2017 року відповідачем [PERSON] до суду було подано зустрічну позовну заяву про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, у якій свої вимоги обґрунтовує таким чином. Зазначає, що ніколи не була і не є членом [PERSON] спілки «Турбота-Полтава», заяв про вступ до спілки не писала, членський квиток №11 не отримувала, рішення Загальних зборів членів чи рішення правління КС «Турбота-Полтава» про прийняття [PERSON] до членів спілки не існує, кредитна справа не заводилась, а також рішення правління (наказ) чи рішення кредитного комітету про видачу кредиту не було, оскільки вона з таким рішенням не ознайомлювалась. Звертає увагу на тому, що станом на 15.11.2011 року [PERSON] спілка «Турбота-Полтава» відповідної ліцензії на здійснення кредитування не мала і по цей час не має, а отже не є фінансовою установою, яка має право надавати фінансові послуги. Також вважає умови спірного кредитного договору несправедливим та такими, що порушують принцип добросовісності, справедливості та рівності сторін, посилаючись при цьому на положення ст.ст.215, 509 ЦК України, ст.ст.18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». На підставі викладеного, просить визнати недійсним кредитний договір №164-Б від 15.11.2011 року, укладений між КС «Турбота-Полтава» та [PERSON]; стягнути з КС «Турбота-Полтава» судові витрати (а.с.76-78 т.1). Вказану зустрічну позовну заяву ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 12 квітня 2017 року обєднано в одне провадження для розгляду із первісним позовом (а.с.95 т.1). 07.04.2017 року від [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» надійшла заява про зміну розміру позовних вимог та зміну підстави позову, у якій, посилаючись на невиконання зобовязань відповідачем за кредитним договором, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 296823,00 грн., та судовий збір (а.с.89-90 т.1). Із вказаною зустрічною позовною заявою КС «Турбота-Полтава» не погодились та подали до суду письмові заперечення проти зустрічного позову у якому вимоги не визнали з огляду на такі обставини. 19.10.2011 року [PERSON] з метою подальшого отримання кредиту було сплачено в касу спілки 10,00 грн. вступного внеску по прибутковому касовому ордеру №21 та 50,00 грн. обовязкового пайового внеску по прибутковому касовому ордеру №22, а тому остання в силу приписів ч.5 ст.10 Закону України «Про кредитні спілки» набула статусу члена КС зі сплатою вступного та обовязкового пайового внеску. Заперечуючи щодо доводів зустрічного позову про відсутність ліцензії, зазначає, що кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених спеціальним законом. Таким чином, з моменту державної реєстрації 16.09.2011 року кредитна спілка набула вказаного статусу. Крім того, діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів здійснюється за рахунок капіталу кредитної спілки, а також інших залучених коштів, що не потребує отримання ліцензії. Оскільки [PERSON] кредит надавався за рахунок коштів пайового капіталу КС «Турбота-Полтава», ліцензуванню така діяльність не підлягала. Таким чином, доводи позивача за зустрічним позовом в тій частині, що КС «Турбота-Полтава» не мала права здійснювати діяльність з кредитування [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, [PERSON] зазначає про несправедливі і недобросовісні умови кредитного договору, проте не зазначає, які саме умови порушують визначені законом вимоги кредитування та в чому вони полягають. На цій підставі вважає доводи зустрічного позову безпідставними, необґрунтованими, недоведеними жодними доказами та просить відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у повному обсязі (а.с.110-112 т.1). Ухвалою суду від 12 липня 2017 року частково задоволено клопотання відповідача [PERSON] про витребування доказів, витребувано у [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» установчі документи, в іншій частині клопотання відмовлено (а.с.125 т.1). 21.08.2017 року КС «Турбота-Полтава» на виконання вказаної ухвали суду надано відповідні документи, а також оригінали документів, щодо надання кредитних коштів [PERSON] (а.с.126-153 т.1). Крім цього, 06.11.2017 року ухвалою витребувано з КС «Турбота-Полтава» документи кредитної справи [PERSON] та щодо її участі у кредитній спілці, рішень щодо надання кредиту, а також підтвердження про реєстрацію як фінансової установи (а.с.180 т.1). Також 21.03.2018 року [PERSON] подала до суду письмовий відзив на позовну заяву, у якому посилалась на обставини, аналогічні викладеним у зустрічному позові, просила у задоволенні первісного позову відмовити та задовольнити зустрічну позовну заяву в повному обсязі (а.с.216-217 т.1). На підставі розпорядження керівника апарату Октябрського районного суду м.Полтави №2744 від 21.11.2018 року цивільну справу №554/1263/16-ц у звязку із закінченням повноважень судді Шевської О.І. за наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та відповідно до протоколу від 21.11.2018 року передано для подальшого розгляду судді Андрієнко Г.В. (а.с.16, 17 т.2). 22.11.2018 року ухвалою суду справу прийнято до провадження судді (а.с.18-19 т.2). Згідно з поданою 22.01.2019 року заявою про збільшення позовних вимог КС «Турбота-Полтава» вказує, що за час розгляду справи в суді відповідач [PERSON] жодної проплати за вказаним кредитним договором не проводила, сума боргу відповідача перед позивачем не зменшилася, і за перебігом значного періоду в часі позивач вважав необхідним перерахувати суму заборгованості з урахуванням збільшення строку грошового зобовязання згідно ст.625 ЦК України. Таким чином, заборгованість відповідача станом на 01.01.2019 року становить 471913,14 грн., у тому числі: заборгованість по тілу кредиту 49115,00 грн.; заборгованість по відсоткам 111530,51 грн.; заборгованість по відсоткам (подвійним) 223061,02 грн.; інфляційні втрати 80298,11 грн.; 3% річних 7908,50 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» вказану суму заборгованості, а також судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. та сплаченого позивачем судового збору (а.с.42-43 т.2). 22.01.2019 року у судовому засіданні протокольними ухвалами суду задоволено клопотання відповідача про виклик свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.39 т.2) у судове засідання, відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів (а.с.33 т.2) за необґрунтованістю (а.с.62 т.2). 22.01.2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.64 т.2). В судовому засіданні представники [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» збільшені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та документах по суті справи. Зустрічні позовні вимоги про визнання договору про надання кредиту недійсним не визнали, заперечували проти задоволення вказаних вимог з підстав, зазначених у відзиві на зустрічну позовну заяву, просили відмовити за необґрунтованістю. Відповідач [PERSON] та представник відповідача в судовому засіданні заперечували проти збільшених позовних вимог позову про стягнення заборгованості, посилаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях та відзиві. [PERSON] вважає позов безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Крім того, підтримала зустрічну позовну заяву щодо визнання кредитного договору з [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава» від 15.11.2011 року недійсним та просила задовольнити зустрічні позовні вимоги. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши обставини, якими позивачі обґрунтовують свої вимоги, а також доводи сторони відповідача, розглянувши зустрічний позов, надавши належну правову оцінку доказам, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1\~ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ч.1\~ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. [PERSON] спілка «Турбота-Полтава» (ідентифікаційний код 37863046) є юридичною особою, в установленому законом порядку проведена її державна реєстрація, що підтверджується довідкою ЄДРПОУ серії АА №586548 та випискою з ЄДР. Види діяльності за КВЕД-2010 64.92 Інші види кредитування (а.с.21, 22, 79-81 т.1). Згідно зі Статутом [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» остання є юридичною особою, має самостійний баланс, банківські рахунки, які відкриває і використовує згідно із законодавством у самостійно обраних банківських установах, а також печатку, штамп та бланки із своїм найменуванням (п.4.1.). [PERSON] спілка «Турбота-Полтава» є неприбутковою організацією, заснованою фізичними особами на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки (п.2.1). [PERSON] спілка може укладати від свого імені договори та інші угоди, які не суперечать нормативно-правовим актам та Статуту тощо (п.4.3.). Згідно з п.5.1. Статуту для досягнення мети, визначеної у підрозділі 2 Статуту кредитна спілка приймає вступні та обовязкові пайові та інші внески від членів кредитної спілки, надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі (а.с.127-136 т.1). Судом установлено, що 15.11.2011 року між [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава» (кредитодавець) в особі Голови Правління [PERSON] з однієї сторони та члена кредитної спілки [PERSON], членський квиток №11 (позичальник) з другої сторони укладено кредитний договір №164 Б, за яким кредитодавець зобовязується надати грошові кошти у кредит позичальникові у сумі\~\~50000,00 грн. на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 12 відсотків річних. Кредитодавець зобовязаний видати кредит позичальнику протягом одного робочого дня з дня підписання договору, але не пізніше дня оформлення необхідного забезпечення виконання зобовязання за договором. Строк дії договору становить 36 місяців та термін повернення кредиту встановлено по 15.11.2014 року (п.п.1.1., 1.2., 2.1.). Відповідно до п.3.1. даного договору кредитодавець на умовах строковості, зворотності, платності та забезпеченості надає позичальнику кредит для розвитку бізнесу (цільове призначення кредиту). Позичальник [PERSON] зобовязалась використати кредит за цільовим призначенням; погашати кредит та сплачувати [PERSON] спілці нараховані проценти в порядку, визначеному договором; надавати кредитодавцю всі необхідні документи для здійснення перевірки цільового використання кредиту; у разі відмови від зміни процентної ставки позичальником повідомити кредитодавця про свою незгоду з новою процентною ставкою, погасити повну заборгованість за кредитом не пізніше десяти банківських днів з дня отримання повідомлення про такі зміни та сплатити кредитодавцю проценти відповідно до ставки, яка була попередньо погоджена сторонами, за час фактичного користування кредитом. відсутність повідомлення про заперечення позичальника на зміну процентної ставки, вважається його згодою зі зміненою процентною ставкою (п.4.2.2 договору). Пунктом 5.1 кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з наступного дня після дня надання кредиту позичальнику до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно. Згідно з п.9.1 цей договір набуває чинності з дня його укладання та діє до повного виконання позичальником зобовязань за цим договором (а.с.6, 149 т.1). Таблицею розрахунку кредиту передбачено, що кредит надається з виплатою рівними частинами (а.с.152 т.1). На виконання\~умов кредитного\~договору15.11.2011 року КС «Турбота-Полтава» видала [PERSON] кредит у розмірі 50000,00 грн. згідно договору №164 Б від 15.11.2011 року, що підтверджується видатковим касовим ордером, та про що засвідчено особистим підписом одержувача (а.с.8, 150 т.1). Разом із тим, вбачається, що для отримання вищевказаного кредиту 19.10.2011 року [PERSON] як членом кредитної спілки (членський квиток №11) попередньо було сплачено в касу [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» 10,00 грн. вступного внеску по прибутковому касовому ордеру №21 та 50,00 грн. обовязкового пайового внеску по прибутковому касовому ордеру №22 (а.с.113-114, 115, зворотній бік а.с.115 т.1). Після цього, згідно з протоколом №13 засідання кредитного комітету [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» від 15.11.2011 року вирішено видати кредит готівкою члену спілки [PERSON] в розмірі 50000,00 грн. на ремонт житла терміном на 36 місяців з щомісячною сплатою кредиту рівними частинами кожного 15 числа місяця під 12 % річних на залишок тіла кредиту з кінцевим терміном погашення кредиту 15.11.2014 року, що й було оформлено вищевказаним кредитним договором №164 Б та повністю узгоджується з Положенням про кредитний комітет КС «Турбота-Полтава» (а.с.148, 137-139 т.1). Повноваження [PERSON] як голови правління [PERSON] спілки «Турбота-Полтава», яка виступала стороною згаданого кредитного договору, підтверджуються, зокрема, копією наказу №1 «Про призначення голови правління» від 11.10.2011 року, а також протоколом засідання спостережної ради кредитної спілки №2 від 10.10.2011 року, на підставі якого уповноваженим органом спілки прийнято вказане кадрове рішення (а.с.146, 147 т.1). Отже, [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава» виконано свої зобовязання за вказаним договором та надано позичальнику кредит у відповідному розмірі та у строки, обумовлені умовами договору. Проте, у зв'язку з неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе договірних грошових зобов'язань щодо сплати отриманого кредиту та відсотків за користування ним станом на 25.02.2016 року за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 246775,86 грн. (а.с.19, 20 т.1). Про наявну заборгованість за кредитним договором КС «Турбота-Полтава» повідомляла [PERSON] листом №12 від 16.01.2014 року, відправленим за адресою місця проживання останньої, а також неодноразово в телефонному режимі. У вказаному листі-попередженні [PERSON] запропоновано в 10-денний термін погасити борг, та у разі невиконання КС «Турбота-Полтава» залишає за собою право згідно з п.4.1.1. кредитного договору в разі непогашення боргу змінити відсоткову ставку за користування кредитом. Також розяснено, що у разі невиконання умов кредитного договору буде подано відповідний позов до суду про стягнення суми боргу та подвійних відсотків за порушення строків сплати кредиту (а.с.13, 14 т.1). У звязку з порушенням встановленого терміну сплати кредиту КС «Турбота-Полтава» з 01.10.2014 року змінено відсоткову ставку по кредиту на загальних підставах в розмірі 55% річних, про що позичальника [PERSON] завчасно повідомлено шляхом надсилання на її адресу попередження №109 від 25.08.2014 року, який було вручено адресату особисто (а.с.15, 16, зворотній бік а.с.16 т.1). Так, відповідно до частини першої\~статті 1056-1 ЦК України\~процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. У п.4.1.1. кредитного договору від 15.11.2011 року кредитодавець закріпив за собою право змінити відсоткову ставку за кредитом залежно від зміни облікової ставки національного банку України у випадках росту індексу споживчих цін, прийняття, зміни або скасування нормативно-правових актів органів державної влади або органів місцевого самоврядування, що регулюють правовідносини, які виникають за цим договором. В подальшому, на адресу [PERSON] 29.12.2015 року направлялась передсудова позовна заява вих.№210 від 29.12.2015 року із поясненнями до розрахунку станом на 31.12.2015 року (а.с.17, 18 т.1). Разом із тим, у матеріалах справи міститься заява [PERSON] від 22.12.2011 року, у якій вона повідомляє, що зобовязується оплачувати кредит від 15.11.2011 року у сумі 50000,00 грн. після того, як їй ці грошові кошти поверне Управління СБУ в Полтавській області, які були вилучені під час проведення обшуку і на ці кошти накладений арешт (а.с.11, 151 т.1) Так, згідно з наявною у справі копією протоколу обшуку від 21.11.2011 року, що була надана [PERSON], вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проведений обшук, під час якого в присутності [PERSON] з житлового приміщення вказаної квартири співробітниками СБУ, серед іншого, були вилучені грошові кошти, а саме 417 банкнот номіналом по 100 грн. та 2 банкноти номіналом 200 грн. на загальну суму 42100 грн., які вона брала у кредит на підставі вищевказаного договору (а.с.47-48 т.1). Згідно з відповіддю №66/16/Ш-27/12 від 09.01.2014 року Управління СБУ в Полтавській області на звернення Голови правління КС «Турбота-Полтава» [PERSON] щодо підтвердження факту повернення [PERSON] коштів, вилучених по кримінальній справі, Управлінням повідомлено, що 11 липня 2013 року на виконання постанови Октябрського районного суду м.Полтави від 29.04.2013 року в касі Управління [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 42100,00 грн., що вилучалися в неї під час проведення обшуку по кримінальній справі №443 (а.с.12, 153 т.1). Проте, як слідує з наведених вище обставин, навіть після повернення 11.07.2013 року вилучених грошових коштів [PERSON] впродовж тривалого часу ухилялась від виконання своїх зобовязань за умовами кредитного договору. Натомість, з дня отримання кредиту відповідачем здійснено оплату по кредитному договору лише в сумі 3700,00 грн., які зараховані позивачем на погашення тіла кредиту у сумі 885,00 грн. та на погашення процентів за користування кредитом 2815,00 грн., що не заперечувалось сторонами. До договору кредиту згідно з ст.1054\~ЦК України застосовуються загальні положення про договір позики. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За змістом частини першої статті 1049\~ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою\~статті 598 ЦК України\~зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до статті 599\~ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до статей 629, 525, 612\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, у порушення зазначених норм\~ЦК України\~та умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобовязання належним чином не виконує, кредитні кошти відповідно до графіку не повертає, не сплачує відсотки за користування кредитними коштами. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.\~ Відповідачем оспорюється правомірність нарахування подвійних відсотків , враховуючи той факт , що подвійні відсотки нараховувалися в той час коли грошові кошти були у неї вилучені співробітниками СБУ та у звязку з цим кредитним комітетом було прийнято рішення про застосування 0% ставки за кредитним договором. Представники позивача не погоджуються з даним твердженням , пояснюючи , що новому керівництву нічого не відомо з приводу зменшення процентної ставки за користування кредитом , а також зазначають проте , що згідно [PERSON] приймання передачі протокол засідання спостережної ради кредитної спілки « Турбота-Полтава « від 28.12.2011 р. не передавався. В судовому засіданні були допитані свідки свідки [PERSON] ( колишній голова спостережної ради Спілки ) , [PERSON] ( голова правління спілки ) , [PERSON] (член спостережної ради Спілки ) , які пояснили , що засідання спостереженої ради з приводу зменшення розміру відсотків членам кредитної спілки , в тому числі і [PERSON] відбувалося. На даному засіданні було прийнято рішення про встановлення кредитної ставки 0% у звязку з фінансовими труднощами . Однак , при передачі документів до нового керівництва Спілки даний документ не був переданий , місце перебування даного оригіналу документу невідомо. Крім того , дане питання не було погоджено із кредитним комітетом. При таких обставинах суд вважає, що відповідачем не доведена та обставина , що ставка за її кредитом було 0%. При визначенні суми заборгованості суд виходить з того , що відсоткова ставка за отриманим кредитом повинна бути 12 % до часу закінчення дії договору -15.11.2014 р. Таким чином , відповідачка повинна сплатити на користь спілки тіло кредиту в сумі 49115 грн. та нараховані відсотки за період з моменту отримання кредиту до моменту закінчення дії договору в сумі 15966,28 грн.(всього за цей період відсотки 18781,28 -2815 грн. сплачених ) ; індекс інфляції за період з листопада 2014 р. до по лютий 2019 р. в сумі 56099,15 грн. ( індекс інфляції розрахований згідно онлайн калькулятору розрахунку індексу інфляції ) та 3 % річних за період з 16.11.2014 р. до березня 2019 р. в сумі 7908,50 грн. Нарахування збільшених відсотків 55% суд вважає неправомірним , оскільки дані відсотки були нараховані вже після закінчення дії строку договору. Після закінчення дії договору відсотки не нараховуються та повинні застосовуватися санкції передбачені ст. 625 ЦПК України. Що стосується зустрічних позовних вимог відповідача [PERSON] про захист прав споживача та визнання кредитного договору недійсним, суд зазначає про таке. Частиною 1\~ст.626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч.1\~ст.638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно з ч.1\~ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.ч. 1, 2\~ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до\~ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно з ч.2\~ст.207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами\~ст.203\~ЦК України волевиявлення учасника правочину на його вчинення має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що 15.11.2011 року між КС «Турбота-Полтава» та [PERSON] було укладено кредитний договір 164 Б від 15.11.2011 року. Як вбачається з кредитного договору 164 Б від 15.11.2011 року, позивач за зустрічним позовом [PERSON] ознайомилась та погодилась з усіма істотними умовами даного кредитного договору, що підтверджується її особистим підписом. Зміст вищезазначеного кредитного договору не суперечить нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Даний договір укладений у належній формі, сторонами досягнуто згоди з усіх його істотних умов, разом із тим, [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що умови спірного договору порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків та погіршення її становища. При цьому, з матеріалів справи не вбачається, що [PERSON] оспорювала або була не згодна з умовами указаного договору кредиту до моменту пред'явлення позичальнику вимог кредитора про погашення кредитної заборгованості та звернення до суду із відповідним позовом. Факт умисних дій КС «Турбота-Полтава» або іншої особи під час укладення договору, спрямованих на введення в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Частиною 1\~ст.203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Суд звертає увагу на те, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених\~законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Доводи та посилання [PERSON] щодо недійсності кредитного договору не можуть братися судом до уваги та спростовуються наданими КС «Турбота-Полтава» доказами у їх сукупності. [PERSON] користувалася та користується зазначеним кредитом, частково сплачувала заборгованість за кредитом, та ці обставини додатково свідчать про те, що між сторонами існують зобов'язання за кредитним договором. За таких обставин, дії [PERSON] слід розцінювати як намагання уникнути відповідальності за невиконання зобов'язання, при цьому між нею і вибраним способом захисту свої прав, відсутній послідовний логічний зв'язок, оскільки сама [PERSON] визнає факт укладення кредитного договору та отримання кредиту, що підтверджується матеріалами справи. Оскільки, [PERSON] не посилається на підстави, що передбачені законом, які вказують на недійсність оспорюваного нею договору, а посилається тільки на те, що цей договір містить несправедливі умови, які порушують принцип добросовісності, справедливості та рівності сторін, не вказуючи конкретно які саме, а також беручи до уваги, що надані матеріали не містять достатніх обґрунтувань цього твердження, у звязку з цим відсутні будь-які правові підстави для визнання кредитного договору недійсним. Також [PERSON]\~у зустрічній\~позовній заяві\~посилається на\~те,\~що ніколи не була і не є членом [PERSON] спілки «Турбота-Полтава», заяв про вступ до спілки не писала, членський квиток №11 не отримувала, рішення Загальних зборів членів чи рішення правління КС «Турбота-Полтава» про прийняття [PERSON] до членів спілки не існує, кредитна справа не заводилась, Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про кредитні спілки» прийняття до кредитної спілки та виключення з її складу провадяться на підставі письмової заяви особи за рішенням спостережної ради кредитної спілки, крім випадків припинення членства у звязку із смертю особи або виключенням члена за рішенням загальних зборів у разі порушення ним статуту кредитної спілки. Згідно з ч.5 цієї статті членство у кредитній спілці настає з дня сплати особою вступного та обовязкового пайового внесків у порядку, передбаченому статутом кредитної спілки. Згідно з ч.6 вказаної статті днем припинення членства у кредитній спілці вважається день прийняття загальними зборами членів кредитної спілки або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Порядок набуття членства у кредитній спілці врегульовано п.14 Розділу ІІІ Статуту [PERSON] спілки «Турбота-Полтава». Разом із тим, [PERSON] перебувала у трудових відносинах з [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава», про що свідчать відповідні записи у трудовій книжці, а згідно з протоколом №1 засідання спостережної ради кредитної спілки від 08.09.2011 року її було призначено головою правління, а з 10.10.2011 року відповідно до протоколу №2 було звільнено з цієї посади, однак членство у спілці не припинялось (а.с.145, 146 166, 167-169 т.1). Отже, матеріалами справи у їх сукупності підтверджується та обставина, що [PERSON] станом на момент укладення кредитного договору була членом [PERSON] спілки «Турбота-Полтава», оскільки нею було сплачено вступний внесок, а також обовязковий пайовий внесок до каси кредитної спілки, що згідно із Законом свідчить про набуття такого статусу. Будь-яких належних і допустимих доказів протилежного або на спростування встановлених фактів [PERSON] не надано, а тому її твердження в цій частині суд вважає необґрунтованими. Доводи [PERSON] стосовно відсутності будь-якого рішення правління (наказ) чи рішення кредитного комітету про видачу їй кредиту, з тих підстав, що вона з таким рішенням не ознайомлювалась, суд не бере до уваги, оскільки таке твердження є безпідставним, тому що згідно з протоколом №13 засідання кредитного комітету кредитної спілки «Турбота-Полтава» від 15.11.2011 року [PERSON] як члену спілки надано вказані кредитні кошти. Крім того,\~[PERSON]\~наголошує увагу\~на тому,\~що станом\~на 15.11.2011\~року [PERSON]\~спілка «Турбота-Полтава»\~не мала\~і не\~має на\~теперішній час\~відповідної ліцензії\~на здійснення\~кредитування,\~а отже\~не є\~фінансовою установою,\~яка має\~право надавати\~фінансові послуги,\~про що\~надає до\~суду відповідне\~листування та\~витяги з\~цього питання\~(а.с.82,\~83,\~103,\~104,\~105-107,\~108\~т.1). У даному випадку доводи [PERSON] щодо того, що оспорюваний договір укладений з [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава», яка не має до того ж відповідної ліцензії на здійснення фінансових послуг та відповідної реєстрації, а тому його слід визнати недійсним, на увагу не заслуговують з таких підстав. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»\~(далі - Закон) фінансовий кредит - це\~\~кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Фінансова послуга - це операція з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (п. 5 ч. 1 ст.1 Закону). Фінансовою, зокрема, вважається послуга з надання коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту (п.6 ч.1 ст.4 Закону). Право на здійснення операцій з надання фінансових послуг належить фінансовим установам, а також, якщо це прямо передбачено\~законом, фізичним особам - суб'єктам\~\~підприємницької\~\~діяльності (ч.1 ст.5 Закону). Надавати фінансові кредити за рахунок залучених коштів має право на підставі відповідної ліцензії лише кредитна установа (ч. 3 ст. 5 Закону). Згідно з п.п.3,4 ч.1\~ст.34 зазначеного Закону\~уповноважений\~\~орган у межах своєї компетенції видає ліцензії для здійснення фінансовими установами: діяльності з надання фінансових кредитів за рахунок залучених коштів; діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб. Частина 2\~ст. 34 Закону\~передбачає, що здійснення діяльності, зазначеної у ч. 1 цієї статті, дозволяється тільки після отримання відповідної ліцензії. Відповідно до ч.5\~ст.8 Закону України «Про кредитні спілки»\~також передбачено, що ліцензуванню в кредитній спілці підлягає діяльність по залученню внесків (вкладів) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також інші види діяльності відповідно до закону. Згідно із ст.1 Закону України «Про кредитні спілки»\~кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Абзацом 2 ч.1\~ст.21 зазначеного Закону\~передбачено, що кредитна спілка надає кредити своїм членам на умовах їх платності, строковості та забезпеченості в готівковій та безготівковій формі. Виходячи з аналізу зазначених правових норм та змісту ч.3 ст.5, п.3 ч.1 ст.34 Закону\~діяльність кредитної установи з надання фінансових кредитів членам своєї спілки за рахунок капіталу самої кредитної установи (який формується з внесків членів кредитної спілки) не потребує отримання ліцензії, на відміну від діяльності з надання кредитів іншим особам або надання кредитів за рахунок залучених коштів, яка потребує ліцензування. Крім того, відповідно до Ліцензійних умов провадження діяльності кредитних спілок з надання фінансових послуг, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №146 від 02.12.2003 року (станом на час виникнення правовідносин) діяльність кредитної спілки з надання фінансових кредитів за рахунок капіталу кредитної спілки, а також коштів обєднаних кредитних спілок, залучених кредитною спілкою, що є їх членом, та коштів спільних фінансових асоціацій кредитних спілок, утворених їх членами, не потребує отримання ліцензії (а.с.57-58, 59-60 т.2) З матеріалів справи вбачається, що спір у справі виник із договірних зобов'язань, а саме укладеного між КС «Турбота-Полтава» та [PERSON] кредитного договору від 15 листопада 2011 року. Разом з тим, як встановлено [PERSON] являється членом кредитної спілки «Турбота-Полтава», даний кредит в сумі 50000,00 грн. був наданий відповідачу 15.11.2011 року за рахунок коштів пайового капіталу (а.с.175 т.1). Таким чином, оскільки судом встановлено, що кредит був наданий за рахунок капіталу позивача, отримання ліцензії\~законом\~не передбачено. В зустрічній позовній заяві [PERSON], окрім вищенаведеного, вказує, на не дотримання позивачем вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів». Суд не погоджується з даним твердженням , оскільки кредит наданий не споживчий , а на розвиток бізнесу , про що прямо зазначено в кредитному договорі. Тому кредит, що надається кредитною спілкою, не є продукцією у визначенні\~Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON], що надається кредитною спілкою, не є і послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», бо не здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. За таких обставин, оцінюючи наявні по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємного звязку у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача за договором кредиту 164 Б від 15 листопада 2011 року заборгованості за кредитним договором, а саме: за тілом кредиту 49115 грн., нараховані відсотки в сумі 15966,28 грн., інфляційні витрати 56099,15 грн., 3% річних від простроченої суми 7908,50 грн. Таким чином позовні вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні вимог за зустрічною позовною заявою необхідно відмовити. Частиною 1 ст.133 ЦПК України\~визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а згідно п.1 ч.3 цієї статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. За змістом ст.137\~ЦПК України витрати, повязані з правничою правовою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи втрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Відповідно до копії договору про надання правової допомоги №1/19 від 17 січня 2019 року, укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON] спілкою «Турбота-Полтава», ордеру на надання правової допомоги №086315 від 17.01.2019 року та акту про прийняття-передачу наданих юридичних послуг за вказаним договором вбачається, що зазначені у заяві представника КС «Турбота-Полтава» витрати дійсно повязані з розглядом даної справи, розмір цих витрат\~10000,00 грн. повністю підтверджується наданими доказами, є обґрунтованим, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] спілки «Турбота-Полтава» (а.с.41, 42-43, 48, 49-51 т.2). Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1290,99 грн. ( 1% від суми задоволених позовних вимог ). Крім того, під час подання 13.02.2017 року [PERSON] зустрічної позовної заяви нею судовий збір не сплачувався, а тому, зважаючи на те, що у задоволенні заявлених вимог їй було відмовлено, з [PERSON] належить стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial