Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

у листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 24.12.1995 року та має від шлюбу доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у них не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, часто виникали сварки, подружні відносини між ними припинилися у вересні 2002 року, спільного господарства не ведуть, спір про спільне майно відсутній. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, а тому просить не надавати строк для примирення, шлюб розірвати та після розірвання шлюбу змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». 25.11.2019р. за ухвалою суду відкрите провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 13). У судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити (а.с.22), відповідач позовні вимоги визнав повністю (а.с.20). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст. ст. 200 ч. 4, 206 ч. 4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін на підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 24.12.1995 року зареєстрований шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3,4). Сторони мають повнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно довідки виконкому Машівської селищної ради Полтавської області №1714 від 19.11.2019 р., [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS] спільно зі: [PERSON] ,1955 р.н., [PERSON] ,1974 р.н., [PERSON] ,1947 р.н. (а.с.8), натомість фактично позивач проживає в [ADDRESS] , про що зазначила у позовній заяві (а.с. 2). За інформацією наданою Машівської селищною радою №706 від 20.11.2019р., відповідач [PERSON] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося, у них різні характери та погляди на життя, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, що свідчить про те, що сторони втратили почуття любові, взаємної поваги та взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, визнання відповідачем позову не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому дійшов висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Прізвище позивачці [PERSON] за її проханням змінити на дошлюбне [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст. 142 ЦПК України, позивачці слід повернути 384,20 грн сплаченого судового збору з державного бюджету, а решту суми в розмірі 384,20 грн стягнути на її користь з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved