Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» [PERSON], надалі позивач, звернулася до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за невиконання кредитного договору від 12.09.2008р. №3460/2008-Ф, яка станом на 05.08.2015р. в загальній сумі становить 67\~335,53 доларів США, що в еквіваленті 1\~462\~132,72 грн., і яка складається із: заборгованість за кредитом 51\~305,40 доларів США, що еквівалентно становить 1\~114\~052,33 грн.; заборгованість по сплаті відсотків 6966,40 доларів США, що еквівалентно становить 151\~269,34 грн.; заборгованість по сплаті комісії 1108,06 доларів США, що еквівалентно становить 24\~060,56 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту 2455,67 доларів США, що еквівалентно становить 53\~322,75 грн.; штраф за порушення умов договору 5500 доларів США, що еквівалентно становить 119\~427,74 грн. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачами покладених на них умовами договору кредиту зобовязань щодо своєчасної сплати сум кредиту, договору поруки, в звязку з чим виникла заборгованість і є правові підстави для звернення до суду про солідарне стягнення суми кредиту. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить їх задовільнити. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги визнає частково, а саме в сумі заборгованості без врахування нарахованої Банком комісії в сумі 12\~203,18 доларів США, яка згідно висновку експерта визнана такою, що нарахована в супереч умовам кредитного договору. Також вказує, що порука [PERSON] припинилася, оскільки Банком, укладенням [PERSON] №1 до Кредитного договору збільшилися зобовязання по кредитному договорі, в належне виконання якого з [PERSON] був укладений договір поруки, а тому в даному випадку солідарне стягнення є неприпустимим та таким, що порушує норми законодавства. Крім цього зазначає, що згідно Висновку експерта встановлена інша сума заборгованості, ніж вказана Банком, розмір якої щодо її стягнення не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти. 12 вересня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» на підставі Статуту) та [PERSON] (позичальник) був укладений Кредитний договір №3430/2008-Ф, за умовами якого банк надав, а позичальник прийняв грошові кошти в розмірі 55000 доларів США, на умовах, визначених цим Договором для: проведення розрахунків по договору купівлі продажу №7638 від 12.09.2008 року, що укладений між [PERSON] та продавцем, згідно якого вона придбала у власність нерухоме майно (квартира) №179, що знаходиться за адресою м. Тернопіль, вул. Протасевича (Хмельницька) будинок 4; витрати [PERSON] повязані з оформленням Кредиту; витрати страхувальника по договору страхування нерухомого майна, визначеного у п.2.1. Договору. Відповідач [PERSON] зобов'язалася прийняти вищезазначені грошові кошти та, в строк до 10.09.2028 року повернути їх Банку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,99% річних. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за договором кредиту банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Матеріалами справи підтверджено, що не заперечується представником відповідачем, факт належного виконання Банком умов кредитного договору в частині видачі кредитних коштів позичальнику. Відповідно до п. 5.1. Кредитного договору, у випадку прострочення Позичальником строку сплати платежів, визначених Договором, а також у випадку прострочення строку встановленого для дострокового виконання зобов'язань Позичальника по Договору на вимогу Банку. Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Як передбачено п. 5.2. Кредитного договору, у разі порушення Позичальником вимог п. п. 4.З.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 Договору, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 10% від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1. Договору за кожен випадок. З метою забезпечення виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за Договором, між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки від 12.09.2008р. Згідно умов даного договору [PERSON] взяв на себе зобов'язання перед Позивачем відповідати по зобов'язаннях позичальника [PERSON], що виникають з умов Кредитного договору. Сторони домовилися, що у випадку невиконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань по Кредитному договору, [PERSON] буде нести солідарну з [PERSON] відповідальність перед Банком по поверненню суми кредиту, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Згідно пункту 4.2.4. Кредитного договору, Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий мінімальний платіж та інші платежі, передбачені Договором у термін визначений п.3.3.3. цього Договору. Однак, як вбачається із матеріалів справи відповідачами не належно виконувалися умови Кредитного договору №3430/2008-Ф від 12.09.2008 року в частині своєчасної сплати суми кредиту та відсотків, а також умови договору поруки. Згідно розрахунку за відповідачами станом на 05.08.2015 року рахується заборгованість по кредитному договорі в сумі 67335,53 доларів США, що еквівалентно 1462132,72 грн., яка включає: заборгованість за кредитом - 51305,40 доларів США, що еквівалентно - 1114052,33 грн.; заборгованість по сплаті відсотків - 6966,40 доларів США, що еквівалентно - 151269,34 грн.; заборгованість по сплаті комісії - 1108,06 доларів США, що еквівалентно - 24060,56 грн.; пеня за прострочення сплати кредиту - 2455,67 доларів США, що еквівалентно - 53322,75 грн.; штраф за порушення умов договору - 5500 доларів США, що еквівалентно - 119427,74 грн. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в строк зазначений в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За таких обставин, відповідачами були порушенні умови кредитного договору та норми чинного законодавства, в результаті чого виникла заборгованість. За нормами ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник зобовязувався повертати кошти частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився та сплати процентів. Представник відповідачів адвокат [PERSON] подавав клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи фінансово-кредитних операцій. Згідно висновків судову економічної експертизи №23/16-22 від 28.07.2016 року, встановлено, що сума сплати, [PERSON] по кредитному договору від 12.09.2008 року №3430/2008-Ф, основного тіла кредиту за період з 12.08.2008 року по 08.07.2015 року складає 17334,31 доларів США; заборгованість по тілу кредиту станом на 08.07.2015 року склала 37672,84 доларів США; нараховано відсотки за користування кредитом у розмірі 34396,09 доларів США, сплачено 32388,74 доларів США; заборгованість по відсотках станом на 08.07.2015 року - 2007,35 доларів США. Загальна сума заборгованості склала 39672,84 доларів США. За результатами проведеного дослідження встановлено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника по сплаті комісії за користування кредитом в розмірі 3,6% річних в період з 12.09.2008р. по 01.08.2015р. не відповідає умовам кредитного договору від 12.09.2008 року № 3430/2008-Ф. Окрім того, за період з 12.08.2008 року по 08.07.2015 року по кредитному договорі від 12.09.2008 року № 3430/2008-Ф [PERSON] сплачено комісію у сумі 12203,18 доларів США, що підтверджено розрахунком заборгованості наданим банком. Так, умовами Кредитного договору від 12.09.2008р. №3430/2008-Ф чітко передбачені платежі, які сплачує позичальник [PERSON] на користь позикодавця, серед яких не передбачено нарахування та сплату комісії в розмірі 3,6% річних. За умовами укладеного 12.09.2008р. Договору поруки, поручитель [PERSON] зобовязується перед кредитором за належне виконання позичальником [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з Кредитного договору №3430/2008-Ф від 12.09.2008р., а саме повернути до 10.09.2028р. кредит в сумі 55\~000 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними кошами із розрахунку 10,99% річних, сплатити інші платежі, передбачені Кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Проте, як вбачається із матеріалів справи, між ПАТ КБ «Надра» та позичальником [PERSON] підписаний [PERSON] №1 до Кредитного договору №3430/2008-Ф від 12.09.2008р., в якому передбачена обовязкова до сплати комісія. Даний [PERSON] №1 за твердженням представника Банку був підписаний також 12.09.2008р. лише позичальником. Із поручителем [PERSON] №1 не підписувався, оскільки він є невідємною частиною Кредитного договору, за належне виконання якого і поручився поручитель [PERSON] В судовому засіданні представник Банку пояснив, що передбачена в [PERSON] №1 до Кредитного договору від 12.09.2008р. №3430/2008-Ф комісія за своєю природою є сплата платежів за обслуговування кредитного договору, не є відсотками за користування кредитним коштами, чи штрафними санкціями і повинна сплачуватися щомісячно у встановленій в [PERSON] №1 сумі. Положення пунктів 22, 23 статті 1. Статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з подальшими змінами у взаємозвязку з положенням часини четвертої статті 42 конституції України терта розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління НБУ від 10.05.2007р. №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежі від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). У правовій позиції, яка висловлене ВСУ в постанові від 16.11.2016р. у справі №6-1746цс16 вказано, що суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договір сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позичав сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги не доведеність представником Банку в судовому засіданні правомірність встановлення в [PERSON] №1 до Кредитного договору від 12.09.2008р. №3430/2008-Ф комісії в розмірі 3,6%, нарахування комісії протягом дії кредитного договору, не наведеність та не обґрунтованість представником про правову природу встановленої комісії в розмірі 3,6%, за що вона справляється та повинна сплачуватися позичальником, суд вважає, що експертом у Висновку експертизи вірно відзначено, що наявний у матеріалах справи розрахунок заборгованості позичальника по сплаті комісії за користування кредитом в розмірі 3,6% річних в період з 12.09.2008р. по 01.08.2015р. не відповідає умовам кредитного договору від 12.09.2008 року № 3430/2008-Ф, а тому суд констатує незаконним нарахування комісії в розмірі 3,6%. В силу статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Однак, ч. 1 ст. 559 ЦК України передбачає, що порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок якого збільшується обсяг його відповідальності. За таких обставин, при встановлених судом обставин щодо неправомірності встановлення та нарахування комісії в Кредитному договорі, не підписання поручителем з цього приводу [PERSON] №1 до Кредитного договору віл 12.09.2008р. №3430/2008-Ф, а відтак наявності факту збільшення без згоди поручителя зобовязання за Кредитним договором, за належне виконання якого він підписався, суд вважає, що підписанням [PERSON] №1 до Кредитного договору збільшився обсяг відповідальності поручителя, і наслідком чого є припинення поруки поручителя [PERSON] по договору поруки від 12.09.2008р., що виключає солідарну відповідальність поручителя [PERSON] А тому, в частині позовних вимог ПАТ КБ «Надра» до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості слід відмовити у їх задоволенні. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення із [PERSON] заборгованості по Кредитному договору №3430/2008-Ф від 12.09.2008 року в сумі 67 335,53 доларів США, що еквівалентно 1\~462 132,72 грн. підлягають до частково задоволення. Із відповідача [PERSON] на користь Банку слід стягнути заборгованість по кредиту, яка відзначена у розрахунку представника відповідача, який розрахований згідно Висновку експерта, і приймається судом, а саме заборгованість по тілу кредиту за період з 12.08.2008р. по 08.07.2015р. в сумі 37\~665,49 доларів США, що еквівалентно (станом на дату 05.08.2015р. 21,71 грн.) становить 817\~717,79 грн., заборгованість по відсотках станом на 08.07.2015р. 2007,35 доларів США, що становить 43\~579,57 грн., загальна сума якої становить 39\~672,84 доларів США, що в еквіваленті становить 861\~297,36 грн. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, із відповідача [PERSON] в дохід Держави слід стягнути понесені судові витрати по справі, а саме 3654,00 грн. витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial