Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 02 листопада 1982 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яке йому належало. Єдиним спадкоємцем після смерті її батька -[PERSON] була його дружина, її мати- Сластіон [PERSON], яка померла 25 лютого 2003 року. За життя її мати [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповітне розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] відмовився від права на спадщину, [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями після смерті [PERSON] відмовились від права на спадщину. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Миронівської районної державної нотконтори не звертався. Будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, вона звернулася до Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте належним чином оформити спадщину на житловий будинок не має змоги у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на вказаний будинок. У судове засідання позивач не зявилася, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з»явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнається.\~\~ \~ \~ \~ \~ За таких обставин суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. \~ Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, наявні у справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, суд при вирішенні спору керується нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963року. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК УРСР (1963року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 548 ЦК УРСР якщо спадкоємець виявив згоду прийняти спадщину, вона визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР для того, щоб прийняти спадщину, спадкоємець повинен подати заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини щодо її прийняття або фактично вступити в управління чи володіння спадковим майном. Зазначені дії, що свідчать про намір спадкоємця прийняти спадщину, повинні бути вчинені протягом шести місяці з дня відкриття спадщини. Статтею 561 ЦК УРСР передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом по закінченню шести місяців після відкриття спадщини. Судом установлено, що 02 листопада 1982 року в с.Яхни Миронівського району помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.7). Після його смерті відкрилась спадщина на майно, в т.ч. на житловий будинок №22 по вулиці Жовтнева в селі Микитяни Миронівського району Київської області. Єдиним спадкоємцем після його смерті була його дружина, мати позивачки-Сластіон П.І., яка померла 25 лютого 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть(а.с.9). За життя [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] відмовився від права на спадщину, [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями після смерті [PERSON] відмовились від права на спадщину. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до Миронівської районної державної нотконтори не звертався. У встановленому законом порядку позивач звернулася до державного нотаріуса Миронівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, оформити належним чином спадщину на житловий будинок вона не має змоги, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадковий будинок, а тому позивачу було рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до ст.534 \~ЦК УРСР позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки відповідно до ст.549 ЦК УРСР подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої [PERSON] За ст.561 ЦК УРСР спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов»язковим, коли об»єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов»язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. \~ Усі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам, що збудовані до ухвалення Указу ПВС УРСР від 22.01.1979р. Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель і при їх технічній інвентаризації не відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні- не відносяться до категорії самовільних. Спадковий будинок зареєстрований у погосподарській книзі на імя [PERSON] з 1917 року по 1982 року, а з 1983 року на імя [PERSON], розташований на земельній ділянці площею 0,1000га за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, має затверджений КП КОР Південне бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт, в якому не відображено, що будинок відноситься до категорії самовільних. Оскільки спадковий будинок рахувався за померлою, остання була у ньому зареєстрована та проживала до дня смерті, але у звязку з непроведенням інвентаризації житловий будинок не був зареєстрований належним чином в БТІ, на нього не було видане свідоцтво про право власності, в зв»язку з чим позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. \~\~ \~ \~ \~ \~ Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на імя особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст.524 ЦК УРСР після смерті громадянина його майнові права та обовязки, а також деякі немайнові права переходять до інших осіб-спадкоємців. Враховуючи, що до позивача перейшли права на житловий будинок, та які позивач не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. \~ \~ \~ Визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав та інтересів інших осіб. \~ На підставі ст.ст.524,529,548,549 ЦК УРСР (1963року),

Outcome: approved