Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У лютому2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного м. Києва із позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач) про зобов»язання повернути кошти банківського вкладу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 28 жовтня 2014р. укладено Договір-заяву № 307231/25837/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 17 081,14 євро, з відсотковою ставкою - 11,00 % річних, строком з 28 жовтня 2014 року по 28 травня 2015 року. 02 червня 2015 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №1, відповідно до якої строк розміщення грошових коштів був продовжений на період з 02 червня 2015 року по 02 грудня 2015 року. Після закінчення строку Договору по депозитному вкладу відповідач депозит не повернув і продовжує користуватись коштами позивача. Вважає дії відповідача такими, що порушують положення договору-заяви, норми чинного законодавства та права позивача щодо одержання вкладу. Просив суд стягнути з відповідача, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.04.2016 року, на свою користь заборгованість, яка складається з: 282 542,20 грн. - основного боргу та 12 651,86 грн. - 3% річних, усього в сумі 295 194,06 грн. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на підставі зазначені у письмових запереченнях. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 28 жовтня 2014р. між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір-заяву № 307231/25837/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 міс. в іноземній валюті, відповідно до умов якого позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 17 081,14 євро, з відсотковою ставкою - 11,00 % річних, строком з 28 жовтня 2014 року по 28 травня 2015 року. (а.с 10). Відповідно до Додаткової угоди №1 від 02 червня 2015 року до данного Договору-заяви строни домовились продовжити строк розміщення грошових коштів у сумі 17 097,35 євро на Вкладному рахунку [NUMBER] на період з 02 червня 2015 року по 02 грудня 2015 року включно. За час користування коштами Вкладу протягом періоду на який продовжено розміщення Вкладу, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 7% річних. (а.с 11). В судовому засіданні встановлено, що після закінчення строку розміщення коштів на депозитному рахунку відповідач кошти не повернув. У зв'язку з вище викладеним, у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яка складається з: 282 542,20 грн. - основного боргу та 12 651,86 грн. - 3% річних, усього в сумі 295 194,06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Разом з тим, не зважаючи на невиконання Банком своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову, з огляду на наступне. Згідно з інформацією, розміщеною 17.09.2015 року на офіційному сайті Національного Банку України відповідно до вимог статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 17 вересня 2015 року Правління Національного банку України прийняло постанову № 612 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних». Національний банк України наголошує, що 93,2% (234 тисячі осіб) усіх вкладників ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» отримають свої вклади в повному обсязі, оскільки їх розмір не перевищує гарантовану Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) суму 200 тис. грн. Клієнти з більшими обсягами вкладів отримають їх у межах суми, гарантованої Фондом. Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Положеннями ч. 5 ст. 35 вказаного Закону визначено, що під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. В судовому засіданні представники відповідача пояснив, що позивач був включений до переліку вкладників для отримання відшкодування за вкладами фізичних осіб за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в межах гарантованої суми 200 000,00 грн. Судом встановлено, що 24.12.2015р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено позивачу в гривневому еквіваленті залишок коштів (8 188,09 євро), що дорівнює 203 795,24 грн. та підтверджується банківською випискою. Кім того, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.12.2015 року №898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 18.12.2015 №230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінаси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації вказаного банку. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов»язань. Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Отже, відшкодування решту коштів позивачу буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Враховуючи те, що позивачем у відповідності до ч.1 ст. 60 ЦПК України не надано жодних доказів, що на сьогоднішній день задоволені вимоги кредиторів першої-третьої черги, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є передчасними, а тому відмовляє в їх задоволені. Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов»язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв»язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку.

Outcome: dismissed