Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-05 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2013 року до управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулась [PERSON] за призначенням тимчасової допомоги, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, оскільки вона не отримувала аліментів від батька своїх дітей [PERSON], 03 грудня 1981 р. н., згідно з рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 15 вересня 2006 року про стягнення аліментів на доньку [PERSON], [INFO]. На підставі поданих нею документів та п. 6 Порядку призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 року № 189, [PERSON] призначено тимчасову допомогу на шість місяців з 01 серпня 2013 року по 31 січня 2014 року. Для призначення тимчасової допомоги [PERSON] повторно подавала заяви та за період з 01 серпня 2013 по 30 червня 2018 року вона отримала допомогу на суму 28\~887, 22 грн. На підставі ч. 10 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України позивач просить стягнути з відповідача виплачені з державного бюджету у вигляді тимчасової державної допомоги кошти в сумі 28\~887,22 грн. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до частини першої\~статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням приписів статей\~223,\~280 ЦПК України\~суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки відповідач не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не подав до суду відзив та позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 12 травня 2003 року, серії 1 АМ № 181679 (а. с. 9). Згідно довідкок Замостянського ВДВС ВМУЮ, [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 01 лютого 2013 року по 31 грудня 2017 року, згідно виконавчого листа по справі № 2-3163/06, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці від 17 жовтня 2006 року про зміну розміру аліментів, які стягнуто з [PERSON] згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 17 травня 2004 року, на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття (а. с. 11, 13, 15, 17, 19, 22, 26, 30, 34). [PERSON] 08 серпня 2013 року, 12 лютого 2014 року, 12 серпня 2014 року, 09 лютого 2015 року, 18 січня 2016 року, 13 липня 2016 року, 16 січня 2017 року, 11 липня 2017 року, 15 січня 2018 року зверталась до Управління праці і соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації із заявами про призначення соціальної допомоги, оскільки не отримувала аліментів від [PERSON] у визначені періоди, які він зобов`язаний був за рішенням суду сплачувати на утримання доньки [PERSON], [INFO] (а. с. 12, 14, 16, 18, 20, 23, 27, 31, 35). Судом встановлено, що згідно довідки про виплату тимчасової допомоги [PERSON] на дитину з серпня 2013 року по червень 2018 року від Управління праці і соціального захисту населення Вінницької райдержадміністрації отримала 28\~887,22 грн. (а. с. 36-37). Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачем врегульовані нормами Сімейного кодексу України, а також Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженим Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 22.02.2006\~року №\~189 (далі Порядок). Згідно Порядку тимчасова державна допомога дітям виплачується у випадках невиконання рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення (п.2). Пунктом 12 даного Порядку передбачено, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків і виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Згідно ч. 10 ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] за період 01 серпня 2013 року по 30 червня 2018 року не сплачував аліменти і фактично аліменти [PERSON] отримувала за рахунок коштів держави, що передбачено Порядком призначення та виплати тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме , затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189. Відповідно до вимог ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обовязок є особистим, індивідуальним, він не залежить від віку батьків, стану здоров`я. Держава має субсидіарний, додатковий обов'язок щодо матеріального забезпечення дітей. Одним із способів є призначення тимчасової матеріальної допомоги тим дітям, мати або батько яких розшукуються або ухиляються від сплати аліментів або не мають можливості утримувати дитину. Разом з тим, підстави для звільнення батьків від обов`язку утримувати дитину визначені лише в ст. 188 СК України. Таких підстав у даній справі не встановлено. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оскільки позов Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації про стягнення коштів підлягає задоволенню, але позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом, то з відповідача на підстав ч.1 ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762,00 грн..

Outcome: approved