Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У лютому 2014 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг та просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 6 418,29 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» - Оніщенко Юлія Віталіївна позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, пояснивши що сплинув строк позовної давності та просив у задоволені позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 301 від 30.03.2007 р. житловий будинок за адресою: [ADDRESS] був переданий позивачу в експлуатацію та обслуговування (а.с. 8). Згідно Авізо від 16.07.2008 р. ТОВ «ДБК» передало позивачу на баланс для зарахування в основні фонди житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про право власності від 01.04.2008 р. за реєстраційним номером у БТІ м. Києва № 45219 від 09.04.2008 р. [PERSON] отримав квартиру [ADDRESS] в приватну власність (а.с. 11). У будинку і квартирі за вищевказаною адресою позивачем безперебійно надавались і надаються житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно п. 5 с. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальін послуги» споживач має обов'язок сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Проте [PERSON] своєчасно у повному обсязі не сплачував наданні йому житлово-комунальні послуги та станом на 29.05.2014 р. має заборгованість по платежам у розмірі 6 418,29 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 70-71). В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував щодо позовних вимог, посилаючись на строк позовної давності. Однак, суд не може погодитися з даним твердженням з огляду на наступні обставини. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З матеріалів справи вбачається, що відповідач постійно проводив оплату за спожиті комунальні послуги однак в меншому розмірі та строк позовної давності переривався. У відповідності до ч. 1 ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач не сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, що призвело до утворення заборгованості та порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, оцінивши докази, приходить до висновку, що відповідач не виконував свої зобов'язання перед позивачем, та вважає за необхідним задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, оскільки позов задовольняється, а відповідач звільнений від сплати судового збору то відповідно до ст. 88 ЦПК України вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved