overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 11.07.15 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити та залишити дошлюбне прізвище. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.07.15 року у Відділі ДРАЦС РС Обухівського МУЮ у Київській області, актовий запис № 190. Від шлюбу дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 18 серпня 2006 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1217. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 серпня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1217. Від шлюбу у сторін є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 22 вересня 1989 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом ЗАГСу Шевченківського РВК в м. Києві, актовий запис № 1058. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. За таких обставин, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 22 вересня 1989 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом ЗАГСу Шевченківського РВК в м. Києві, актовий запис № 1058. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина, [PERSON], [INFO] та доньки, [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Позивач зазначає, що 14.05.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області за актовим записом № 97 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають дітей: сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій позов визнав, просив розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 14.05.2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області за актовим записом № 97 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають дітей: сина, [PERSON], [INFO] та доньку, [PERSON], [INFO]. Діти проживають з матір'ю та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу Згідно із частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи те, що утримання дитини є спільним обов'язком батьків, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114, 180, 182-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав , мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Від виконання свої батьківських обовязків відповідач ухиляється, з донькою не спілкується, участі у вихованні не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає. Фактично вихованням доньки займається вона та її чоловік. Відповідач рахується батьком лише формально , і є всі підстави для позбавлення його батьківських прав. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності. На задоволенні заявлених вимог наполягала та просила винести заочне рішення по справі у випадку повторної неявки відповідача (а.с. 49). Представник третьої особи, Орган опіки та піклування Каховської міської ради до суду не з'явилася , надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримано (а.с. 38). Відповідач у судове засідання повторно не зявився, належним чином сповіщений про день та час слухання справи у встановленому законом порядку (а.с. 47). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вимоги позивача ґрунтуються на матеріалах справи, положеннях ст. ст. 164, 165, 166 СК України та висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Каховської міської ради Херсонської області про доцільність позбавлення [PERSON], 26 липня 1973 року батьківських прав стосовно неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). Тому суд вважає, що позбавлення відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 09 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 32. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO] Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя та зловживанням відповідачем спиртними напоями, внаслідок чого між подружжям виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство також не ведеться, сторони разом не проживають, дитина від шлюбу мешкає разом з матір'ю. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх з причини зловживання відповідачем спиртними напоями. На теперішній час проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Примирення між ними не можливе. Суд вважає, що при таких обставинах збереження шлюбу недоцільне, тому що буде суперечити інтересам сторін. Майнового спору не має, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матір'ю. Судом також з'ясовано, що позивачка має намір залишити прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 09 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис № 248. Від спільного проживання мають дитину [PERSON] Дар`ю Едуардівну, [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають. [PERSON]переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матірю. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також бере до уваги той факт, що позивачкою не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 05.05.2000 року у Худиківській сільській раді Борщівського району Тернопільської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10.08.2009 року і від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння та різні характери. Спільного господарства не ведуть і шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог та судові витрати просить не стягувати з відповідача на її користь, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 10.08.2009 року між позивачем та відповідачем Виконкомом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 16.08.2008 року, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя між ними припинено у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, втратою почуттів любові та поваги. Спільного господарства не ведуть. Вважає збереження шлюбу неможливим, тому просить його розірвати. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їхній відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 16.08.2008 року між позивачем та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб за актовим записом № 1300 і від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №3 від 21 січня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з лютого 2016 року, спільного господарства не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачем та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках, з цих підстав просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, не заперечує проти заочного розгляду справи. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Федорчук». Відповідач до суду не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомив. Суд рахує за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2014 року. За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, тривалий час спільно не проживають. Крім того, відповідачем по відношенню до позивача вчинялося насильство, що підтверджується постановою Деражнянського районного суду від 12 травня 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. При цьому, за вказаних обставин суд не вбачає підстав для надання терміну для примирення подружжя. Судовий збір в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідача - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, відповідно підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved