Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У лютому 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] Вимоги мотивує тим, що з 28.09.2002 р. вона з відповідачем перебувала у шлюбі, зареєстрованому Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис 1312. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2013 р. шлюб між ними розірвано. Починаючи з жовтня 2012 року відповідач проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. З моменту розлучення відповідач не цікавиться життям, не відвідував дитину вдома чи в ЗЗОШ №12 м. Запоріжжя. В 2013 році відповідач проходив лікування в наркологічному центрі «Ренесанс» м. Харкова з приводу зловживання спиртними напоями та наркотичними засобами, в 2014 році анонімно проходив лікування в обласній психіатричній лікарні з приводу зловживання спиртними напоями, схильний до агресії, має один вирок по кримінальній справі і декілька відкритих кримінальних справ. 18.11.2016 р. Шевченківським РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області відкрито досудове розслідування за ч. 1 ст. 164 КК України. 13.08.2013 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення суду про стягнення аліментів, виданий виконавчий лист №2334/4497/13-ц про стягнення зі [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, починаючи з 29.05.2013 р. З моменту відкриття виконавчого провадження до грудня 2014 року коштів на утримання сина від колишнього чоловіка не надходило, ніякої матеріальної підтримки син не отримував, участі у вихованні дитини відповідач не приймав. У відповідача виникла заборгованість за аліментами. Накладення арешту на майно спровокувало погашення заборгованості за виплатами в грудні 2014 року у сумі 11118,00 грн. Починаючи з квітня 2015 року по сьогоднішній день коштів на утримання сина від колишнього чоловіка не надходило. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.12.2016 року складає 18385,35 грн. Всі питання щодо виховання вирішуються позивачем самостійно без участі та підтримки з боку відповідача, дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Додатково [PERSON] займається в гуртках, тренувально-оздоровчих секціях, дошкільних навчальних закладах. Дитина знаходиться на обліку в Комунальному закладі «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2», знаходиться під диспансерним наглядом у офтальмолога. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивач. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймає. В судове засідання з'явилась позивач [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові. Також позивач зазначила, що у квітні вона хотіла відправити дитину з дідусем та бабусею на відпочинок за кордон, але відповідач не дав дозвіл на виїзд дитини за кордон, діючи не в інтересах дитини. Заборгованість зі сплати аліментів у 2014 році сплатила мати відповідача, оскільки на їх житло був накладений арешт. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду не з'явився. 18.08.2017 р. через канцелярію до суду надійшла заява відповідача про визнання позову в повному обсязі, з проханням розглянути справу за його відсутності. До суду з'явилась представник Запорізької районної держадміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування Дупліна І.М., яка позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку. Дитина була на засіданні комісії, дала згоду на позбавлення батьківських прав. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є дружиною батька відповідача. Відповідач проживав разом з ними з 10 років. Останні 4 роки він дитину практично не бачив, не працював, навіть не намагався сплачувати аліменти. Він часто зловживав спиртними напоями, зараз знаходиться в місцях позбавлення волі. На її вмовляння, що у нього є син, він відповідав, що має інші турботи. В майбутньому ніякої турботи від нього дитині не буде. Наразі дитина виховується належним чином, усім забезпечена, ходить в музичну школу, басейн, спортивні гуртки. Позивач ніколи не перешкоджала у спілкуванні батька з дитиною, привозила до батька, але він залишав дитину з бабусею, уникав спілкування з дитиною. Дитина поступово втрачає інтерес до батька. Вихованням дитини займається матір, вона водить дитину до школу, до лікаря. Батько здоров'ям дитини взагалі не цікавився. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Октябрьського районного управління юстиції м. Полтави, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду Запорізької області від 26.06.2013 р. шлюб між [PERSON] до [PERSON], зареєстрований 28.09.2002 р. Полтавським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції (актовий запис № 1312), розірвано. Як встановлено з виконавчого листа у справі № 334/4497/13-ц, 15.07.2013 р. рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 з його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2013 р. і до досягнення дитиною повноліття. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до роз'яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно розрахунку заборгованості № 198/16.17-53 від 24.01.2017 р., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 31.12.2016 р. становить 18385,35 грн. У характеристиці від 18.01.2017 р. на [PERSON], виданій Запорізькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 12, тобто за місцем навчання дитини зазначено, що учень навчальним матеріалом володіє на середньо-достатньому рівні. Логічне мислення розвинуте на середньому рівні. Увага не стійка. Пам'ять розвинута добре. На уроках не завжди уважний, домашні завдання виконує постійно. Вчиться на рівні своїх можливостей. Активний у спілкуванні з однолітками. Вміє товаришувати, у колективі має багато друзів, його думки прислуховуються. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Завжди активний у громадському житті школи та класу (культмасові заходи та спортивні змагання). Займається в секціях з гандболу та футболу. Три роки займається в музичній школі з класу гітари. Має активну життєву позицію. Правила поведінки в школі виконує свідомо. Не схильний до протиправної поведінки. Мати приділяє належну увагу вихованню сина. Батьківські збори завжди відвідувала мати, всі питання, що стосувалися шкільного життя також обговорювалися з нею. Батько [PERSON] за час навчання сина не відвідував батьківських зборів і шкільним життям дитини не цікавиться. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов малолітнього [PERSON] від 11.05.2017 р., складеного Відділом по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей, було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS], і встановлено, що квартира упорядкована, з усіма зручностями, обладнана необхідними меблями та побутовою технікою. В кімнатах прибрано, речі на своїх місцях. Стан житлового приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам. [PERSON] має власне ліжко для сну, стіл для занять, шафу для одягу. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідного віку, необхідними канцтоварами, предметами санітарії та гігієни. Згідно листа Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2» на прийом з дитиною ходить мати, рекомендації лікаря виконує у повному обсязі. Згідно вироку Запорізького районного суду Запорізької області від 27.03.2017 р. [PERSON] засуджено за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі. При цьому згідно довідки № 6/22787 від 14.07.2017 р. [PERSON] відбуває покарання у Державній установі «Вільнянська виправна колонія № 20» з 16.06.2017 р. і дотепер. У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 01-22/0982 від 21.08.2017 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухиляння [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]., вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Дане рішення мотивоване тим, що [PERSON] свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина. Так, [PERSON] з 2015 року і до теперішнього часу не сплатив жодної суми в рахунок сплати аліментів на дитину. Жодних об'єктивних причин, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його малолітнього сина [PERSON] судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об'єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконував або намагався виконувати свої батьківські обов'язки. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні, заходи впливу виявились безрезультатними, приймаючи до уваги, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] При цьому суд констатує, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Враховуючи, що позивачка [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір'ю, що відповідає інтересам дитини. Суд враховує, що допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила з однієї сторони - факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, а з іншої - факт належного виконання позивачем своїх батьківських обов'язків. Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз'яснити [PERSON], що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved