Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з [PERSON], [INFO], на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з моменту подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття.\~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2000 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2006 року шлюб між сторонами розірвано. На сьогоднішній день їхні стосунки припинені. [PERSON] з моменту розлучення у вихованні неповнолітньої дитини участі не приймає, коштів на її утримання не надає. Позивач матеріальної допомоги від держави не отримує, тому донька [PERSON] знаходиться на повному утриманні позивача. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. На позовних вимогах наполягала. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався, відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що шлюб, укладений сторонами 21 жовтня 2000 року (а.с.6), на підставі рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2006 року було розірвано (а.с.7). Що також підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-НО № 110120, виданим 21 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Добропіллю Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області. (а.с.8) Згідно свідоцтва про народження серії І-БП № 072650, виданого Виконкомом Білозерської міської ради міста Добропілля, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9) Довідкою про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 21 листопада 2017 року Виконавчим комітетом Білозерської міської ради м.Добропілля, підтверджується, що неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає разом зі своєю матірю [PERSON], [INFO], за адресою вул. Південна (Южна), буд. 6, кв. 11, м. Білозерське м. Добропілля Донецької обл. (а.с.12). Як вбачається з відповіді Управління соціального захисту населення Добропільської міської ради від 03 березня 2018 року, [PERSON], [INFO], який відповідно до позовної заяви зареєстрований та проживає за адресою [INFO], не перебуває в управлінні на обліку в Єдиній інформаційній базі даних внутрішньо переміщених осіб. (а.с.19) Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Як розяснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів про те, що між позивачем та відповідачем досягнуто домовленість про сплату відповідачем аліментів на дитину сторони не надали. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~та як розяснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1860\~ гривень. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини,\~ позицію позивачки, те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання доньки [PERSON], а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 27 лютого 2018 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: approved