Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування власної позиції позивач посилався на ті обставини, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народились діти. Утім, в теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач не приймає участі в утриманні дітей. У звязку з викладеним, позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 3809,00 гривень на утримання кожної неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Також, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей за період: з 01 вересня 2017 року до 31 жовтня 2017 року у загальному розмірі 15236,00 гривень. Позивач [PERSON] та повноважний представник особи у судове засідання зявилися, позовні вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. Повноважний представник відповідача у судове засідання зявився, заперечував проти заявлених позовних вимог, просив суд задовольнити позов частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 33% від усіх його доходів на утримання дітей до досягнення ними повноліття, обґрунтовуючи тим, що він офіційно працює та отримує регулярний дохід, також зауважив, що він періодично сплачує аліменти на утримання дітей. Вивчивши наявні\~матеріали справи\~у їх\~сукупності,\~дослідивши письмові\~докази,\~надавши належну\~юридичну оцінку\~правовідносинам,\~що виникли\~між сторонами\~по справі,\~суд приходить\~до висновку,\~що заявлені\~позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД №027057, виданим Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, про що зроблено відповідний актовий запис №366 від 12 серпня 2006 року. Згідно із свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №052532 від 14 березня 2007 року 21 лютого 2007 року народився [PERSON], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Згідно із свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №368716 від 15 жовтня 2013 року 25 вересня 2013 року народилася [PERSON], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки від 12 березня 2018 року вих.№01-14./13 [PERSON], [INFO], відвідує Одеський дошкільний навчальний заклад «Ясла-садок №265 Одеської міської ради Одеської області» з серпня 2016 року по теперішній час. За період з 01 вересня 2017 року до 31 березня 2018 року [PERSON] за харчування доньки сплачено 2167,90 гривень. Згідно з довідкою №6 від 14 березня 2018 року [PERSON] навчається у третьому класі в КПНЗ «Дитяча музична школа №3» по класу гітари. Щомісячна оплата за навчання становить 200 гривень. Крім того, [PERSON] навчається в Одеській гімназії №4 Одеської міської ради Одеської області у 1(5)-А класі. Як вбачається з довідки №13 від 06 березня 2018 року [PERSON] працює у ТОВ «Полімед» на посаді фармацевта з 15 серпня 2017 року до теперішнього часу, та її заробітна плата складає 20246,00 гривень за період: з вересня 2017 року до лютого 2018 року. Згідно з довідкою №188 від 26 лютого 2018 року [PERSON] працює у ТОВ «Союз» з 23 травня 2011 року на посаді водія транспортно-прибиральної машини. Дохід за період з 01 серпня 2017 року до 31 січня 2018 року склав 19771,88 гривень. У судовому засіданні свідок [PERSON], [INFO], підтвердила, що діти проживають з матірю, яка матеріально забезпечує дітей, приділяє належну увагу вихованню, навчанню та оздоровленню дітей. Батько не приймає участі у вихованні дітей. З огляду на викладене, судом встановлено, що діти проживають з матірю, яка матеріально забезпечує дітей, займається їх фізичним та моральним розвитком. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачає ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Проте, стороною позивача не надано жодного доказу щодо вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливості їх одержання у звязку з ухиленням [PERSON] від їх сплати. Крім того, у матеріалах справи наявний розрахунковий листок за грудень 2017 року та січень 2018 року, відповідно до якого [PERSON] сплачував аліменти добровільно. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на той факт, що відповідач [PERSON] працює у ТОВ «Союз» з 23 травня 2011 року на посаді водія транспортно-прибиральної машини, дохід якого за період з 01 серпня 2017 року до 31 січня 2018 року склав 19771,88 гривень. Суд також враховує, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492,00 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 1860,00 гривень, мінімальна заробітна плата 3723,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком до 6 років 1492,00 х 0,5= 746,00; мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком від 6 до 18 років 1860,00 х 0,5 = 930,00 гривень, У звязку з цим суд погоджується із визначенням аліментів в даному випадку у твердій грошовій сумі та вбачає обґрунтованим присудити аліменти у розмірі 1500,00 гривень щомісячно на утримання кожної дитини від дня предявлення позову з 31 жовтня 2017 року. Відповідно до ст. 141 ч.1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial