Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та зобовязання не чинити перешкод у користуванні ним. В обґрунтування\~позову та\~пояснюючи підстави\~звернення до\~суду,\~сторона позивача\~посилалась на\~ті обставини,\~що вона та відповідач [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS].\~У процесі\~спільного користування\~нерухомістю між\~сторонами виникли\~непорозуміння.\~Через неможливість\~врегулювання виниклих\~питань,\~[PERSON],\~уточнивши позовні\~вимоги,\~звернувся з\~позовом до\~суду,\~в якому,\~зменшивши позовні\~вимоги,\~просила усунути\~перешкоди у\~користуванні житловим\~приміщенням шляхом зобовязання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, але від представника особи, надійшла заява про підтримання зменшених позовних вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від представника особи, надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, з наступних підстав. Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2016 року по справі №521/16493/15-ц, зокрема, визнано за [PERSON] право власності на 3/4 частки квартири [ADDRESS]. Як вбачається із матеріалів справи, вищевказане рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст.\~82\~ч.ч.1,3,4\~ЦПК України,\~обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Обставини,\~визнані судом\~загальновідомими,\~не потребують\~доказування. Обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обовязковим до виконання. Згідно із ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В той же час, відповідно до ст. 319 ч.ч.1,2 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ст. 321 ч.ч.1,2 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Як зазначено в п.п. 19, 22 Рішення Європейського суду з прав людини про справі «Кечко проти України» (Заява № 63134/00) від 08 листопада 2005 року, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Судом розяснено, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу № 1 (див. Broniowski v. Poland, № 31443/96, пар. 98). Судом звернуто увагу на той факт, що позасудовим шляхом між сторонами питання щодо спільного користування нерухомим майном вирішено не було, сторона позивача просила усунути перешкоди у користуванні її власністю та зобовязати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні ? частини квартири [ADDRESS]. Таким чином,\~з огляду\~на викладене,\~суд погоджується\~із уточненими\~позовними вимогами\~сторони позивача\~та вважає\~доцільним усунути перешкоди\~у користуванні\~житловим приміщенням\~шляхом зобовязання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позову, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved