Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У провадженні суду перебувала вище вказана справа. По справі ухвалено рішення та постановлялися різні судові рішення. [PERSON] 11 грудня 2019 року звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи, у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили. Згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. З урахувань зазначеного суд вважає можливим розглядати це питання за відсутності вище зазначених осіб. Перевіривши матеріали справи та заяву оцінивши надані і добуті докази суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). [PERSON] 15 січня 2019 року звернувся до суду з позовом до відповідача Соборного районного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, припинення обтяження нерухомого майна, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виключення відомостей з реєстру обтяжень нерухомого майна, (а.с. а.с. 3-6). Судом встановлено, що враховуючи матеріали справи, надані та добуті докази, а також встановленими судом під час розгляду обставинами та з урахуванням мотивів, з яких суд вважав вставленими наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, по справі від 23 серпня 2019 року ухвалено рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, з урахуванням ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2019 року, яким позовну заяву задоволено, а саме: скасовано арешт, накладений постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (ВП 29039819) (невизначене майно, все нерухоме майно) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15 вересня 2011 року, виключивши з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис №11758537 від 24 жовтня 2011 року; скасовано арешт, накладений постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (ВП 42395087) (арешт нерухомого майна, все нерухоме майно) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 березня 2014 року, виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження № 4984193 від 14 березня 2014 року. Вказаним судовим рішенням дійсно не було вирішено питання стосовно зняття арешту з майна, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, а саме: не ухвалено рішення щодо зняття арешту, накладеного у межах виконавчого провадження № 42395087. Вирішуючи вище зазначену позовну вимогу суд бере до уваги, що позовну заяву було задоволено повністю, а також враховуючи матеріали справи надані та добуті докази, а також встановлені судом під час розгляду обставинами та з урахуванням мотивів, з яких суд вважав вставленими наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та з метою захисту прав та інтересів особи, яка звернулася для за захисту свого особистого майнового права та інтересу та відновлення становища, яке існувало до його порушення, суд вважає можливим ухвалити додаткове рішення в цій частині та скасувати арешт, накладений постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (ВП 42395087) про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11 листопада 2014 року (вх. 18.11.2014 року № 17/1744), виключивши з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань запис про обтяження від 20 листопада 2014 року, а саме: - запис про накладення арешту на все рухоме, на все нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] ; запис про заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , оскільки зазначене підтверджено матеріалами справи та ґрунтується на вимогах закону, а тому заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved