Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-09 00:00:00

У листопаді 2020 року адвокат Конюшко Д.Б., що представляє інтереси [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, вимогою якого є стягнення з [PERSON] на користь позивача спричинену матеріальну шкоду в наслідок ДТП у розмірі 41532,33 грн., моральну шкоду в розмірі 8000,00 грн.; та стягнення з ПАТ «Страхова компанія «ТАС» несплаченої частини страхового відшкодування у розмірі 33874,54 грн. Позивач також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує наступними обставинами. 11.08.2020 р. в с. Дзвінкове Київської області, на вул. Запорізька відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Hyundai», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Honda», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження, відтак позивачу було завдано матеріальної шкоди. Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.09.2020 у справі № 362/4281/20 [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «ТАС», яка сплатила позивачу 35483,23 грн. В той же час позивач зазначає, що відповідно до висновку експерта з автотоварознавчого дослідження №ЕД-1707-2-1590.20 вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 69357,77 грн., а вартість реального збитку - 110890,10 грн. Таким чином позивач просить стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» недоплачену суму оціненної шкоди, та з [PERSON] різницю між оціненою шкодою та реальними витратами внаслідок ДТП. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 30.11.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 14.01.2021 року від представника ПрАТ «Страхова компанія «ТАС» надійшов відзив, у якому останній повністю заперечує позовні вимоги посилаючись на помилковість вказаного позивачем висновку експерта та просить ПрАТ СК «ТАС» на ПАТ СГ «ТАС». Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 11.08.2020 року близько 07 год. 20 хв. громадянин [PERSON] керував автомобілем марки Hyundai Elantra номерний знак [NUMBER] , в с. Дзвінкове по вул.. Запорізькій, на перехресті з вул. Запорізька, 38, перед початком руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з т.з. Honda номерний знак [NUMBER] . В результаті ДТП вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.1 ПДР України, та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вказаною Постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеного правопорушення. (а.с.9). На час скоєння ДТП цивільно правова відповідальність [PERSON] , як водія автомобіля Hyundai Elantra номерний знак [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС», у зв`язку з чим останньою було здійснено розрахунок страхового відшкодування та здійснено виплату у розмірі 35483,23 грн.(а.с. 15). Позивачу була здійснена виплата з урахуванням розміру франшизи у 1500,00 грн. Вказана виплата була здійсненна відповідно до звіту 5986 від 31.08.2020 р., відповідно до якого вартість відновлювального ремонту з урахування зносу транспортного засобу Honda номерний знак [NUMBER] становить 36983,23 грн. У своєму відзиві ПрАТ «Страхова група «ТАС» також надала калькуляцію ремонтно-відновлювальних робіт та запасних запчастин проведену офіційним дилером HONDA, відповідно до якої очікувана вартість ремонтно-відновлювальних робіт складає 85561,27 грн. . В той же час, відповідно до висновку експерта №ЕД-1707-2-1590.20 від 28.08.2020 р. вартість відновлювального ремонту з урахування зносу транспортного засобу Honda номерний знак [NUMBER] становить 69357,77 грн. Вказаний висновок також містить Додаток №4 в якому вказана вартість реального ремонту у сумі 110890,10 грн. (а.с. 16-27). Розглядаючи питання про те, який саме висновок слід застосувати при вирішенні предмету спору суд керується наступним. У висновку №5986 від 31.08.2020р. оцінювача вартість запасних частин з вказаного рахунку офіційного дилера HONDA в Україні. У висновку №ЕД-1707-2-1590.20 від 28.08.2020р. експерт вказав ціни від продавця, що не є офіційним дилером HONDA в Україні. Відповідно до Наказу Мінюсту від 24.11.2003 №142/5/2092 затверджена Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Пункт 8.5.11 вищевказаної методики зокрема містить наступне положення. Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Отже, рахунок СТО-дилера має найвищу перевагу щодо встановлення вартості запасних частин транспортного засобу. Таким чином, судом встановлено, що найбільш доцільним буде застосування саме висновку №5986 від 31.08.2020р. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до висновку №5986 від 31.08.2020р. було здійснено повне відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахування зносу. Таким чином позовні вимоги до ПАТ «Страхова група «ТАС» є безпідставними, оскільки на їх обгрунтування позивач надає висновок, що має менший пріоритет при вирішенні спору, а відтак у задоволенні вимог до ПАТ «Страхова група «ТАС» слід відмовити. В той же час, позивач просить стягнути різницю між фактичними та оціненими витратами на ремонт транспортного засобу. Як вбачається із практики Верховного суду ( Постанова № 686/17155/15-ц від 03.10.2018 року), та Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від грудня 2015 року у справі № 6-691 цс15), правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Позивач, просить стягнути з [PERSON] суму різниці між фактичною та оціненою шкодою, посилаючись на висновок експерта №ЕД-1707-2-1590.20 від 28.08.2020 р., в якому окрім вартості відновлювального ремонту з урахування зносу транспортного засобу ( яка складає 69357,77 грн.) також міститься і Додадок №4, що вказує на вартість реального ремонту у сумі 110890,10 грн. Позивач просить задовольнити вказану вимогу, посилаючись на п.1 ч.2 ст.22 ЦК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Посилаючись на вказану статтю позивач вказує на те, що відсутність факту оплати ним послуг з ремонту не є доводом для того, щоб не вважати ремонту калькуляцію фактичними витратами. Така позиція позивача обумовлена зазначеним у ст.22 ЦК норми про те, що збитками є також втрати, які особа мусить зробити для відновлення порушеного права, тобто витрати які особою ще не були понесені. Однак суд не може погодитися з таким висновком з огляду на наступне. Якщо адаптувати положення вказаної норми до відносин, що є предметом спору, то витратами які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права є витрати, що оцінені відповідним експертним висновком, тобто витрати, які особа зробила або може зробити відповідно до оціненої шкоди. Така позиція обумовлена тим, що відповідне порушене право особи на відшкодування шкоди до моменту фактичної оплати обмежене саме витратами, що передбачені у проведеній експертизі. Тобто в даному випадку слово «мусить» має читатися разом зі словосполученням «відповідно до порушеного права». Таке право до моменту фактичних втрат особи на ремонт наявне лише в межах оціненої шкоди. І лише після зазнання фактичних втрат особа отримує право на відшкодування витрат, які вона зазнала вже після моменту оплати ремонтних робіт. Окремо слід зазначити також і те, що нібито фактичні витрати на які посилається позивач є лише частиною експертного висновку №ЕД-1707-2-1590.20 від 28.08.2020 р., та не є окремою калькуляцією особи, яка реально може надати послуги з ремонтних робіт. Таким чином, оскільки витрати зазначені у додатку №4 до висновку №ЕД-1707-2-1590.20 від 28.08.2020 р., ніяким чином не підтверджують факт того, що позивачем дійсно було сплачено таку суму насправді у позовних вимогах до [PERSON] слід відмовити. На підставі вищевикладеного, ст. 22, 1166, 1188, ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. 9, 38, 40, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 9, 27 Закону України «Про страхування», Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: dismissed