Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення страхового відшкодування, пені та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 серпня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить позивачу на праві власності. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4383396 від 30.12.2013. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.09.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності. Розмір завданих матеріальних збитків за пошкодження транспортного засобу BMW 745, д.н.з. [NUMBER] складає 20885,43 грн. Позивач звернулась до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування та у грудні 2014 року відповідач, на підставі зібраних документів, враховуючи умови страхування, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 9377,50 грн., що підтверджується страховим актом №1.102.14.04735/VESKO35079 від 24.12.2014 року, що є значно меншим від дійсного розміру завданої шкоди. Вважає, що відповідач має відшкодувати різницю між вже виплаченою сумою страхового відшкодування та сумою, яка була визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження. На підставі викладеного, просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 11507 грн. 93 коп., пеню за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 6314 грн. 03 коп., інфляційні втрати в розмірі 4869 год. 78 коп., три відсотки річних в розмірі 381 грн. 18 коп., моральну шкоду в розмірі 2088 год. 54 коп. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовму засіданні проти позову заперечував, просив відмовити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного. Ст. 15 Цивільного Кодексу України\~визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно\~ст. 16 цього ж Кодексу\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 10 серпня 2014 року о 03 год. 20 хв. на набережній кафе «Ахтамар» сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що належить на праві власності [PERSON]. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/4383396 від 30.12.2013. Постановою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 02.09.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності. 09.12.2014 року [PERSON], як власник пошкодженого автомобіля, звернулась до ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» із заявою про страхове відшкодування. Частиною 1 та п. 1 ч. 2\~ст. 22 ЦК України\~встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 3\~ст. 386 ЦК України\~власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі), страхову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний: при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. У відповідності до п.22.1.\~ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з\~ст.6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. У п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що необхідною умовою виникнення обов'язку страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності осіб, які на відповідній правовій підставі володіють транспортними засобами, є настання страхового випадку (події, внаслідок якої завдано шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за договором). Однією із видів шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого є шкода пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (п.1 ч.1\~ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до\~статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з\~урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством,\~включаючи\~витрати\~на\~усунення пошкоджень, зроблених\~\~навмисно\~\~з\~\~метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував\~\~транспортним\~\~засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до\~ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. 24.12.2014 року ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 9377,50 грн., що підтверджується страховим актом №1.102.14.04735/VESKO35079 від 24.12.2014 року, згідно проведеної оцінки розміру заподіяного збитку на підставі Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначену суму було встановлено за допомогою програмного продукту «Аудатекс» (калькуляція) на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 18.08.2014 та 02.12.2014, проведеного експертом [PERSON], проведеного на замовлення страхової компанії після ДТП. Водночас, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №23-15 від 10.02.2015 року, наданого позивачем, вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля [NUMBER] складає 20885,43 грн. Судом враховано, що всі експертні дослідження вартості матеріального збитку автомобіля позивача проведено з урахуванням зносу автомобіля. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Оскільки метеріали справи містять лише один висновок експерта №23-15 від 10.02.2015 року, суд бере його до уваги, як належний та допустимий доказ розміру спричиненого матеріального збитку позивачу внаслідок ДТП. Суд приходить до висновку, що відповідач має відшкодувати різницю між вже виплаченою сумою страхового відшкодування та сумою, яка була визначена висновком експертного автотоварознавчого дослідження №23-15 від 10.02.2015 року, а саме 11507,93 грн., в межах ліміту страхового відшкодування. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний , у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відповідно до ст.\~629,\~610 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з\~ст. 992 ЦК України\~у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку у розмірі, встановленому договором або законом. У зв'язку з невиплатою страховиком у визначений законом строк суми страхового відшкодування, настає відповідальність встановлена п.36.5\~ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Позовна вимога щодо стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 6314 грн. 03 коп., задоволенню не підлягає, оскільки ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» у передбачений законом строк здійснено виплату страхового відшкодування. Відповідно до ст. 526, 625 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки, цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобовязання настає на підставі вимог закону, а страхове відшкодування, за своєю правовою природою, не є грошовим зобовязанням, вимога щодо стягнення інфляційних втрат в розмірі 4869 год. 78 коп. та трьох відсотків річних в розмірі 381 грн. 18 коп. також задоволенню не підлягає. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.05.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.23, 261 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодуванню підлягає моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Отже, позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 2088 грн. задоволенню не підлягає, оскільки таке відшкодування не передбачене законом та договором страхування.

Outcome: partial