Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просила: - збільшити розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] , [INFO] , на її користь на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2011 року на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у розмірі 1\~500 грн. 00 коп., щомісяця на кожну дитину, з дня пред`явлення позову і до повноліття дітей; - стягнути із [PERSON] , [INFO] , заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 53\~199 грн. 99 коп., а також неустойку за прострочення сплати аліментів у розмірі 17\~912 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог зазначається, що у період з 2004 по 2011 роки сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2011 року із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 400 грн. 00 коп., щомісячно на кожну дитину. На даний час розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду є недостатнім і таким, що не може забезпечити гармонійний розвиток дітей. Мінімальний розмір аліментів не може бути менший 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 2\~027 грн. 00 коп. З огляду на те, що відповідач сплачує аліменти у меншому розмірі, ніж гарантовано законодавством, їх розмір слід збільшити. Через систематичне ухилення від сплати аліментів заборгованість [PERSON] складає 53\~199 грн. 99 коп. Неустойка за прострочення сплати аліментів за період з вересня 2011 року по 2018 рік складає 17\~912 грн. 00 коп. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що на рахунок позивача він перерахував 160\~000 грн. 00 коп., разом з тим, державною виконавчою службою вказані грошові кошти не зараховані як аліменти. Можливості сплачувати аліменти у розмірі 1\~500 грн. 00 коп. на кожну дитину він не має. Просить суд відмовити у задоволенні даного позову. \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що у період з 09 жовтня 2004 року по 20 грудня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. \~ \~ \~ \~Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2011 року розірвано шлюб між [PERSON] й [PERSON] \~ \~ \~ \~Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 листопада 2011 року із [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 400 грн. 00 коп., щомісячно на кожну дитину до досягнення найстаршою дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки про склад сім`ї від 25 січня 2019 року № 1-1/1407, виданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Центром обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області позивач [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] й [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~17 лютого 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] й [PERSON] З підстав реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище на [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки-розрахунку від 15 березня 2019року № 12395, виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист № 2-3599 від 09 лютого 2012 року, виданий Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення із [PERSON] аліментів. Нараховані аліменти за період з 28 вересня 2011 року 01 березня 2019 року складають 71\~279 грн. 99 коп., сплачені 25\~980 грн. 00 коп. Заборгованість станом на 01 березня 2019 року складає 45 299 грн. 99 коп. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд керується наступним. Відповідно до статті 51 Конституції України, та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною першою статті 192\~СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182\~СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року за\~№ 3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Законом України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» встановлено у 2019 році прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року 2027, 00 грн., тобто розмір аліментів на одну дитину, визначений у частці від доходу платника аліментів не може бути меншим з 1 січня 2019 року 1\~013 грн. 50 коп. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів та зміна прожиткового мінімуму не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів. Питання щодо приведення аліментів у розмір не менше мінімального здійснюється державним виконавцем. Згідно із частиною першою статті 71\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. У статті 192\~СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів. Доказів, які б свідчили про те, що у платника аліментів покращилося матеріальне становище, а у отримувача погіршилося, а також що стан здоров`я позивача або дітей погіршився настільки, що це позначилося на матеріальному становищі сім`ї, матеріали справи не містять і до суду їх не надано. Таким чином, враховуючи недоведеність зміни матеріального або сімейного стану позивача, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів, суд вважає, що підстави для збільшення розміру аліментів відсутні. Вимог про стягнення додаткових витрат позивачем пред`явлено не було. Щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, то суд дійшов наступного. За положеннями статті 194\~СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Порядок стягнення\~аліментів на\~утримання дітей\~визначено статтями 194-197\~СК України та статтю 71 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом зазначених норм закону виходить, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувача і боржника: у разі якщо виконавчий документ уперше надійшов для виконання; за заявою сторін виконавчого провадження; у разі надсилання постанови до адміністрації підприємства, установи, організації, фізичної особи-підприємця для проведення відрахування із заробітної плати (доходів), пенсії, та стипендії боржника; у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку з надходженням виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби, за власною ініціативою; і інших передбачених законом випадках. Відповідно до частини восьмої статті 71\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» суд вирішує питання щодо заборгованості по аліментам лише у разі спору про її розмір. А при відсутності спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі судового рішення про стягнення заборгованості. Аналіз зазначених норм дозволяє зробити висновок про те, що визначення розміру заборгованості із сплати аліментів та порядок стягнення такої заборгованості визначено Законом України\~«Про виконавче\~провадження» та не потребує ухвалення ще одного рішення суду про стягнення цієї заборгованості, оскільки вона стягується в межах виконавчого провадження за виконавчим листом про стягнення аліментів. Суд лише розглядає спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів, проте не стягує таку заборгованість, оскільки стягнення заборгованості віднесено до повноважень виконавця. У позовній заяві позивач не вказує на те, що вона не згодна з розміром заборгованості, визначеному державним виконавцем. Таким чином підстави для стягнення заборгованості по аліментах відсутні. Відповідно до частини першої статті 196\~СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року (№572/1762/15-ц) роз`яснено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. При розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196\~СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Наданий позивачем розрахунок неустойки по аліментах суд приймає за основу для нарахування пені, так як він проведений відповідно до вимог статті 196\~СК України за період несплати аліментів на утримання дитини. Разом з тим, при детальній перевірці сум та безпосередньому обчисленні судом неустойки встановлено, що позивачем допущено не значні арифметичні помилки. Розмір неустойки розрахований судом за період з 28 вересня 2011 року до 01 січня 2019 року становить 17\~792 грн. 00 коп. (2011 рік 760 грн. 00 коп.; 2012 рік - 1\~960 грн.; 2013 рік 2\~184 грн. 00 коп.; 2014 рік 2\~424 грн. 00 коп.; 2015 рік 2\~920 грн. 00 коп.; 2016 рік 2\~432 грн. 00 коп.; 2017 рік 2\~672 грн. 00 коп.; 2018 рік 2\~440 грн.). З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість даного позову та стягнення із відповідача на користь позивача неустойки за прострочення сплати аліментів. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial