Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У лютому 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до Чернівецької міської ради, [PERSON] про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на земельну ділянку. Посилалися на те, що вони на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.01.2019 року є співвласниками по Ѕ частці у кожного житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорта, будинковолодіння по [ADDRESS] складається з житлового будинку літ.А, 1969 року побудови, огорожі, воріт загального користування №1-2. До ухвалення рішення суду зазначений будинок перебував у складі спадкового майна: будинковолодіння [ADDRESS] , яке складалося з п`яти житлових будинків. Після затвердження рішенням виконавчого комітету міської ради 14.08.2017 року №428/16 детального плану території вулиці Богатирської та вулиці Привітної та відповідно до схеми розміщення земельних ділянок по [ADDRESS] вбачається, що земельна ділянка якою вони користуються розподілена на наступні земельні ділянки: кадастровий номер 7310136300:20:003:1805 по [ADDRESS] - надано [PERSON] ; кадастровий номер 7310136300:20:003:1808 по [ADDRESS] - надано [PERSON] ; кадастровий номер 7310136300:20:003:1814 по [ADDRESS] - надано [PERSON] ; кадастровий номер 7310136300:20:003:1841 по [ADDRESS] - надано [PERSON] . Так, п.1.6 рішення ЧМР №1371 від 08.08.2018 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . У подальшому, п.44 рішення ЧМР №1676 від 05.03.2019 року вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення та передати [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. 20.03.2019 року на підставі зазначеного рішення [PERSON] зареєстрував за собою право власності на земельну ділянку кадастровий номер 7310136300:20:003:1814, площею 0,0500 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Вважають, що такими рішеннями ЧМР були порушені їх права на користування земельною ділянкою, так як при виготовлені технічної документації на земельну ділянку було допущено зміну межі земельної ділянки, при цьому вони не підписували акт про погодження меж. Земельна ділянка перебувала у їх користуванні та призначалася для обслуговування житлового будинку, споруд за [ADDRESS] . Фактичний розмір земельної ділянки до будинковолодіння [ADDRESS] становив 0,6528 га, що підтверджують кадастровим планом на земельну ділянку. Земельна ділянка була зареєстрована за [PERSON] на підставі рішення виконкому ЧМР від 14.06.1954 року, за реєстровим номером 9588 від 01.12.2005 року. Просили визнати недійсним п.1.6 рішення ЧМР №1371 від 08.08.2018 року «Про розгляд звернень громадян щодо надання дозволів на складання проектів відведення земельних ділянок та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань» про надання [PERSON] дозволу на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] . Визнати недійсним п.44 рішення ЧМР №1676 від 05.03.2019 року «Про розгляд звернень фізичних осіб щодо передачі безоплатно у власність...» про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:20:003:1814 за адресою [ADDRESS] , площею 0,0500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку. Також просили скасувати рішення державного реєстратора ЧМР про реєстрацію права власності за [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 7310136300:20:003:1814 за адресою [ADDRESS] , площею 0,0500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, номер запису про право власності 30863745, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1794706373101. Ухвалою суду від 25.02.2021 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 31.03.2021 року за клопотанням представника позивачів було вжито заходів забезпечення позову та накладено заборону відчуження земельної ділянки. 26.04.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Чернівецькою міською радою було подано відзив на позов, в якому представник відповідача позов не визнав. Посилався на те, що земельна ділянка по [ADDRESS] перебувала у комунальній власності територіальної громади, а тому її розпорядником виступала Чернівецька міська рада. Необхідності погодження меж земельної ділянки при виготовленні проекту відведення земельної ділянки законодавством не визначено, оскільки позивачі не являються землекористувачами спірної земельної ділянки у розумінні норм Земельного кодексу. Дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га за адресою [ADDRESS] надавався у порядку, визначеному рішенням ЧМР №1602 від 30.04.2015 року «Про затвердження Порядку розгляду звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо виділення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва в м.Чернівцях». Крім того, зазначив, що рішенням Виконавчого комітету ЧМР від 14.08.2017 року №428/16 було затверджено проект детального плану території житлової забудови, обмеженої вулицями Горіхівською та Вашківською в м.Чернівцях, який є невід`ємною складовою частиною містобудівної документації - генерального плану м.Чернівці. Згідно викопіювання з схеми зонування території м.Чернівці земельна ділянка за адресою [ADDRESS] зарахована до зони Ж-1 - зона садибної житлової забудови. Переважними видами забудови та іншого використання земельних ділянок в зоні Ж-1 є одноквартирні житлові будинки окремо стоячі, з присадибною ділянкою. Ведення садівництва або городництва в зоні Ж-1 не передбачено. Вказував на те, що відповідно до схеми розміщення земельних ділянок, що наданий позивачами, розмір земельної ділянки, на якій розміщений житловий будинок із надвірними спорудами складає орієнтовну площу 1368 кв.м. - 0,1368 га. Таким чином, враховуючи положення ст.40 ЗК України, співвласники будинковолодіння вправі одержати земельну ділянку для його обслуговування на безоплатній основі у межах норм, визначених ст.121 ЗК України. Проте, земельна ділянка по [ADDRESS] має надлишок, орієнтовною площею 0,0368 га. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представником відповідача [PERSON] також було подано відзив на позовну заяву. Із позовними вимогами представник не погоджується та вважає їх безпідставними. Так, на момент прийняття оскаржуваних рішень ЧМР будинковолодіння №22-Г не існувало, а було єдине будинковолодіння [ADDRESS] , за яким згідно схеми розміщення земельних ділянок визначено земельну ділянку, площею 0,1368 га. Вважає, що позивачі не є належними користувачами спірної земельної ділянки на підставі рішення ВК ЧМР від 14.06.1954 року. Зокрема, саме рішення ними до позовної заяви не долучено, а тому не відомо яку саме земельну ділянку було закріплено за будинковолодінням, якою площею та на який період. Зазначив, що відсутній сам факт виникнення у позивачів будь-яких прав чи обов`язків щодо земельної ділянки, переданої у власність відповідача, а отже доказів порушення їх прав немає. У задоволенні позовних вимог просив відмовити. Представник позивачів у підготовчому засіданні позов підтримала. У судове засідання представник не з`явилася, у поданій до суду заяві просила розглянути справу у її відсутності. Просила позов задовольнити. Представник відповідача Чернівецької міської ради у судове засідання з`явився. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов не визнав. Відповідач [PERSON] та його представник у підготовчому засіданні позов не визнали. У судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу у їх відсутності. Згідно положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до переконливого висновку, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Зокрема, судом встановлено такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин: Спір між сторонами виник із приводу правомочностей позивачів щодо земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:20:003:1814, площею 0,0500 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6, п.7 постанови від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз`яснив, що при вирішенні питань, пов`язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об`єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Відповідно до цього спори, що виникають із земельних відносин, у яких хоча б однією зі сторін є фізична особа, незважаючи на участь у них суб`єкта владних повноважень, згідно зі статтею 15 ЦПК розглядаються в порядку цивільного судочинства. Отже, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Як було встановлено судом, рішенням Чернівецької міської ради №1021 від 08.12.2017 року було названо нові вулиці в масиві житлової забудови, обмеженої вулицями Горіхівською та Вашківською, детальний план території, якого затверджений рішенням Виконавчого комітету міської ради 14.08.2017 року №428/16: [ADDRESS] (а.с.24-25). 14.08.2017 року було затверджено проект детального плану території житлової забудови, обмеженої вулицями Горіхівською та Вашківською в м.Чернівцях (а.с.26). Згодом, п.1.6 рішення ЧМР №1371 від 08.08.2018 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0500 га у власність за рахунок земель запасу міста для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] (а.с.29-30). У подальшому, п.44 рішення ЧМР №1676 від 05.03.2019 року вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення та передати [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,0500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (підстава: Заява [PERSON] від 23.11.2018 року, дозвіл на складання проекту відведення - рішення №1371) (а.с.31-32). На підставі зазначеного рішення за відповідачем [PERSON] було зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 7310136300:20:003:1814 за адресою [ADDRESS] , площею 0,0500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, номер запису про право власності 30863745, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1794706373101 (а.с.33-34). Позивачі із вказаними пунктами оскаржуваних рішень не погоджуються та вважають їх такими, що суперечать вимогам Закону. Розглядаючи наведені [PERSON] , [PERSON] аргументи, суд виходить із наступного: Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частиною 10 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. За змістом ст. 152 ЗК України одним із способів захисту прав на земельні ділянки визначено визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Пунктами «а» та «в» ч. 1. ст. 12 ЗК України регламентовано, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад та надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності. За змістом ст. ст. 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Земельне законодавство базується, серед інших, на принципах забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (п.п. «б», «ґ» ч. 1 ст. 5 ЗК України). До загальних засад цивільного законодавства відноситься справедливість, добросовісність та розумність. (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Згідно ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування. Згідно ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами, визначений статтею 118 ЗК України. Згідно ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Як було встановлено судом земельна ділянка кадастровий номер 7310136300:20:003:1814 за адресою [ADDRESS] , площею 0,0500 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, номер запису про право власності 30863745, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1794706373101 на момент прийняття оскаржуваних рішень перебувала у комунальній власності. Позивачі [PERSON] , [PERSON] на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 11.01.2019 року є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] (а.с.19-20). Вказаний будинок входив до спадкового майна: будинковолодіння [ADDRESS] . Таким чином, на момент прийняття оскаржуваного рішення ЧМР №1371 від 08.08.2018 року будинковолодіння [ADDRESS] було єдиним та не було розподілене на різні будинки з різними поштовими адресами. У якості підстави звернення до суду позивачі посилались на те, що спірна земельна ділянка була зареєстрована за спадкодавцем [PERSON] на підставі рішення виконкому ЧМР від 14.06.1954 року, за реєстровим номером 9588 від 01.12.2005 року, що підтверджують схематичним планом земельної ділянки. Із дослідженої судом копії схематичного плану земельної ділянки по [ADDRESS] видно, що загальна площа земельної ділянки за вказаним будинковолодінням становить 4616 кв.м., в тому числі: під будинком та господарськими будівлями - 415; під двором - 357; під садом -1957; під городом - 1887; надлишки - 2087 (а.с.36). На зворотному боці схематичного плану зазначено, що земельну ділянку, площею 2559 кв.м. на підставі рішення Виконкому Чернівецької міської ради від 14.06.1954 року зареєстровано за [PERSON] . Згідно положень ст. 12, 13 ЦПК України, учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства. У якості підстави звернення до суду, позивачі посилалися на те, що спірна земельна ділянка, що була передана на підставі оскаржуваних рішень [PERSON] , була зареєстрована за спадкодавцем [PERSON] на підставі рішення виконкому ЧМР від 14.06.1954 року, за реєстровим номером 9588 від 01.12.2005 року, спадкоємцями якого вони є. Статтями 1216, 1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до спадкоємців переходять лише ті права, якими був наділений спадкодавець. Згідно ч.2,ч.3 ст.1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Судом також було встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.04.2017 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було задоволено. Визнано за [PERSON] , [PERSON] по 1/10 частці у кожного земельної ділянки, що знаходиться під будинковолодінням, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , площею 2529 кв.м. в порядку спадкування, а також по 1/10 частці житлового будинку літ.А, загальною площею 163,5 кв.м. та господарських споруд. Вказаним рішенням було встановлено, що спадкодавцю [PERSON] на підставі рішення Виконавчого комітету Чернівецької міської ради від 14.06.1954 року надано у власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 2529 кв.м. Земельна ділянка площею 2087 кв.м. у власність спадкодавцю не передавалась. Спадкоємці у справі №727/1491/17 з вимогами щодо передачі їм у порядку спадкування прав на земельну ділянку, площею 2087 кв.м. не звертались. Положеннями статті 92 ЗК України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають, зокрема, співвласники багатоквартирного будинку для обслуговування такого будинку та забезпечення задоволення житлових, соціальних і побутових власників та наймачів квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років (стаття 93 ЗК). Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регламентований статтею 123 ЗК України Так, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про надання земельної ділянки у користування. Суд звертає увагу на те, що позивачі у визначеному законом порядку до Чернівецької міської ради з клопотанням про одержання у користування земельної ділянки кадастровий номер 7310136300:20:003:1814, площею 0,0500 га по [ADDRESS] не звертались. Доводи позивачів про наявність у спадкодавця [PERSON] речового права на вказану земельну ділянку є безпідставними та спростовуються рішенням суду від 05.04.2017 року у справі №727/1491/17. Будь-яких правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у спадкодавця [PERSON] на момент його смерті [INFO] права користування земельною ділянкою кадастровий номер 7310136300:20:003:1814, площею 0,0500 га, суду надано не було. Окрім того, суд зауважує, що максимальний строк тимчасового користування земельною ділянкою, відповідно до вимог законодавства становить 50 років, а отже таке право не могло існувати у спадкодавця на підставі рішення виконкому Чернівецької міської ради від 14.06.1954 року. Доказів наявності у спадкодавця [PERSON] права постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер 7310136300:20:003:1814 без встановлення строку суду надано не було. Суд враховує, що принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Будь-яких порушень спеціальних норм земельного законодавства щодо безоплатного набуття у приватну власність земельної ділянки [PERSON] допущено не було. Щодо дотримання загальних принципів цивільного та земельного законодавства, зокрема справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю (п.п. «б», «ґ» ч. 1 ст. 5 ЗК України), суд приходить висновку, що за встановлених обставин справи (активна поведінка відповідача [PERSON] щодо задоволення свого інтересу до земельної ділянки, та у порівнянні з нею пасивна поведінка позивачів, які не звертались до уповноваженого органу із зверненням за виготовленням проекту землеустрою після отримання відповідного дозволу, при недоведенні зворотнього), не доведено порушень у спірних правовідносинах зазначених принципів, чи інших порушень законодавства, які б вказували на незаконність оскаржуваних рішень, що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю.

Outcome: dismissed