Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] через представника - адвоката Пономарьова Олега Валентиновича звернувся до суду з позовною заявою до Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області про продовження строку прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,22 га в межах згідно з планом, розташована на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області і належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КР №090546 виданого 20.08.1999 року. Позивач являється спадкоємцем майна [PERSON] за заповітом, посвідченим 21.05.1984 року секретарем виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області Шило Л.А. зареєстровано в реєстрі за №16. У червні 2019 року позивач для прийняття спадщини звернувся до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіріченка Г.К., але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав недотримання вимог закону щодо строку прийняття спадщини. Враховуючи, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] минув 02.07.1998 року звернувся до суду з позовом для продовження строку прийняття спадщини. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 29.11.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. За клопотанням представника позивача від приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіріченка Г.М. витребувано копію спадкової справи після померлої [INFO] [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Пояснив, що у передбачений законом строк для прийняття спадщини позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою оскільки з березня 1993 року постійно проживає в Автономній республіці Крим та фактично не відвідував місця свого народження після переїзду до республіки. Про те, що бабуся склала на нього заповіт позивач дізнався віднедавна. Вважає, що строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин, через наявність істотних труднощів для спадкоємця на прийняття спадщини. Представник відповідача Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області не заперечив проти задоволення позовних вимог та продовження [PERSON] строку для прийняття спадщини після померлої [PERSON] . Відзив на позов не надав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в селі Кетрисанівка Бобринецького району Кіровоградської області померла [PERSON] , про що 04.01.1998 складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується копіє свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Бобринецьким районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 19.06.2018 року (а.с.8). Згідно довідки Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 13.12.2018 року №948 встановлено, що [PERSON] , яка народилася [INFO] і померла [INFO] до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою [ADDRESS] . На день смерті разом з нею ніхто не проживав і не був зареєстрований. На випадок смерті [PERSON] 21.05.1984 року зробила заповітне розпорядження, посвідчене секретарем виконавчого комітету Кетрисанівської сільської ради Шило Л.А., згідно якого все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що матиме право заповіла [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №16 (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 8,22 га в межах згідно з планом, розташованої на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належить спадкодавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії КР №090546 виданого Кетрисанівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області 20.08.1999 року, акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №09-546ч (а.с.11). У червні 2019 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Бобринецького районного нотаріального округу Кіріченка Г.М. для видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] . Постановою нотаріуса від 11.06.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з недотриманням вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР щодо строків прийняття спадщини, а саме спадкоємець не звернувся із заявою про прийняття спадщини до спливу шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини та не підтверджено факт вступу в управління або володіння спадковим майном (а.с.12). Цивільний кодекс України, що прийнятий Законом України від 16 січня 2003 року №435-IV та набрав чинності 01 січня 2004 року, регулює у книзі шостій «Спадкове право» загальні положення про спадкування, питання спадкування за заповітом та за законом, здійснення права на спадкування, виконання заповіту, оформлення права на спадщину, спадковий договір тощо. При цьому у пункті 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Оскільки, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , то застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, а саме норми ЦК УРСР. Згідно ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Положеннями ст. 549 ЦК УРСР визначені дії, що свідчать про прийняття спадщини. Згідно приписів вказаної статті визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини визнаються тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців та місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту і інші. Аналізуючи зібрані по справі докази суд вважає встановленим, що позивач як спадкоємець за заповітом, має право на зазначену вище спадщину, однак не може оформити свої права, так як у передбачений законом строк своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини з поважних причин, - необізнаності про складений заповіт, так як з березня 1993 року постійно проживає в Автономній республіці Крим та фактично не відвідував свого місця народження після переїзду в республіку. Враховуючи обставини, встановлені під час розгляду справи, а саме велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємця та місцем знаходження спадкового майна після померлої [PERSON] , необізнаність спадкоємця про наявність складеного на його ім`я заповіту, суд вважає, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому приходить до висновку що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а пропущений строк для прийняття спадщини підлягає продовженню терміном на три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved