Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

У лютому 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва подано заяву [PERSON] та [PERSON] , про розірвання шлюбу за заявою подружжя. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.07.2020 року вказана справа передана до провадження судді Саадулаєва А.І.. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 31 липня 2020 року відкрито провадження у справі. Як вбачається із змісту заяви [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) та [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , місце проживання: [ADDRESS] ) 27.12.2003 між ними шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за № 1238, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від даного шлюбу заявники мають неповнолітню дитину: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.02.2007 р. серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №226 від 09.02.2007. Через певний час після реєстрації шлюбу сімейне життя між заявниками сімейне життя не склалося. Фактично шлюбні відносини між Заявниками припинені та спільне господарство не ведеться. За таких обставин заявники вважають, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені. Тому заявники звернулися до суду із вказаною заявою. В судове засідання, яке відбулось 19.08.2020 р. заявники з`явились, заяву повністю підтримали. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається із ч. 3 ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження. В силу ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 Сімейного кодексу України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що заявники 27.12.2003 року уклали шлюб, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис за № 1238, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] . Від даного шлюбу заявники мають дитину: [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 09.02.2007 р. серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №226 від 09.02.2007. Судом встановлено, що причинами розпаду стало фактичне припинення шлюбних відносин подружжя. Заявники досягли взаємної згоди щодо розірвання шлюбу, а також досягнуто згоди щодо участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Суд вважає, що причини, які спонукають їх наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. З врахуванням встановлених обставин, у суду також немає підстав для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, внаслідок чого, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved