Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси із зазначеною заявою, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 01.11.2003 року, в Другому відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції міста [PERSON], актовий запис №260. Заявниця вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів та різних поглядів на життя, а тому збереження шлюбу між нею та відповідачем неможливе. Заявник переконана, що її рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Зазначала, що від шлюбу у них з відповідачем є донька: [PERSON] [INFO]. Зі змісту заяви вбачається, що заінтересована особа [PERSON] засуджений та знаходиться в ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області, тому заява про розірвання шлюбу подається в порядку окремого провадження. [PERSON] у судове засідання зявилася, заяву підтримала. Заінтересована особа: [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином про, що свідчить лист від 05.03.2018 року № 5/6-3257 (а.с. 18). На час розгляду даної справи будь-яких пояснень та заперечень до суду не надходило. Суд, дослідивши письмові документи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.11.2003 року, в Другому відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції міста [PERSON], актовий запис №260, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу у сторін є донька: [PERSON] [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Заявниця вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося з причини різних поглядів на життя, сторони проживають окремо більше двох років, подружні стосунки припинено, спільне господарство не ведеться. [PERSON] засуджений та на даний час знаходиться в ОУВП №21 УДПтСУ в Одеській області, що унеможливлює взагалі будь-яке примирення, проти якого остання категорично заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сімю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між подружжям, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них. Відповідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Тому суд задовольняє вимоги заявниці про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України). Відповідно до частини 3 статті 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Таким чином з підстав викладених вище у мотивувальній частині рішення суд задовольняє заяву [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON]

Outcome: approved