overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 03 грудня 2005 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Полтавського міського управління юстиції між ними укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, відсутність почуття любові та поваги. У судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин, відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 03 грудня 2005 року, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану виконкому Полтавського міського управління юстиції їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 010409 (актовий запис № 1956). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться. Син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. На момент розгляду справи у суді спору з приводу\~проживання дитини та поділу майна\~\~немає. За змістом ч. 2\~ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, понад один рік проживають окремо,\~\~між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін та дитини,\~суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що 26 грудня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвиконкому Полтавської області між ними укладено шлюб. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. У судове засідання позивачка не зявилася, надавши заяву про розгляд справи без її участі, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин, відповідно до\~ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку вирішення спору. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 26 грудня 1995 року, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Миргородського міськвиконкому Полтавської області їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 056113 (актовий запис № 440). На теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться та дітей у подружжя немає. На момент розгляду справи у суді спору з приводу\~ поділу майна\~\~немає. За змістом ч. 2\~ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, понад сімнадцять років проживають окремо,\~\~між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін,\~суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 23.09.2006 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через несумісність характерів, втрату поваги один до одного. Сімя перестала існувати, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Вважає, що примирення між ними та відновлення сімї неможливе, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.09.2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 019768 від 23.09.2006 року зроблений актовий запис № 1633. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 108433, виданим Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 04 березня 2010 року. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] припинили не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. А тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованими, позов в цій частині підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин між сторонами по справі [PERSON] та [PERSON] їхній син [PERSON], [INFO], фактично знаходиться на утриманні матері. Відповідач [PERSON] працює, має стабільний заробіток, проте систематичної участі в утриманні дитини не бере. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що з 20.09.2008 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З 16 листопада 2015 року вони з відповідачем подружні стосунки розірвали. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти щомісячно в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позову Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 20.09.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.11.2015 року. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-КЕ № 203914, виданим повторно 08.10.2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо, малолітній син проживає разом з матір'ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач має постійне місце роботи та стабільний заробіток, проте матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

у лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, вказуючи, що вона навчається на денній формі «Лохвицького медичного училища», знаходиться на утриманні своєї матері. Батько позивача [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тому вимушена звернутися до суду для стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував, суду пояснив, що не має можливості сплачувати заявлений розмір аліментів, так як не працює та просив зменшити розмір. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, підтвердила, що відповідач не надає ніякої допомоги дочці, яка навчається. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 13 жовтня 1997 року в с.Сари Гадяцького району, її батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано. Згідно довідки Лохвицького медичного училища [PERSON] навчається в даному закладі на четвертому курсі, закінчує навчання 30 червня 2017 року. Суд встановив, що між сторонами існували сімейні правовідносини. Відповідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, так як батько зобовязаний утримувати свою повнолітню дочку, що навчається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-16 00:00:00

у лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання, вказуючи, що їх спільний син [PERSON] в даний час навчається у Полтавському будівельному технікумі транспортного будівництва, знаходиться на її утриманні. Батько, [PERSON] сплачував аліменти на його утримання до повноліття, на даний час матеріальної допомоги на утримання сина не надає, тому вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, суду пояснила, що в даний час син [PERSON] навчається, йому потрібні кошти на проживання та інші потреби, а вона, являючись інвалідом 2 групи, не може самостійно нести всі необхідні витрати, тому просила стягти з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1 / 4 частини всіх видів його заробітку. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав, що він сплачував аліменти до повноліття сина, потім надавав допомогу добровільно. Через певні проблеми перестав надавати допомогу, але бажає вирішити це питання в добровільному порядку. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Судом встановлено, що [PERSON] народився 24 січня 1998 року в с. Лютенька Гадяцького району, його батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 28 листопада 2002 року. Згідно довідки Полтавського будівельного технікуму транспортного будівництва [PERSON] навчається в даному закладі на четвертому курсі, закінчує навчання 30 червня 2017 року. Відповідно довідки про доходи держаного підприємства «Полтавське державне лісогосподарське підприємництво «Полтаваоблагроліс» Гадяцьке агролісництво [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в сумі 5156,61 грн. Суд встановив, що між сторонами існують сімейні правовідносини. Відповідно ст.199 СК України батьки зобов'язані утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити, так як батько зобовязаний утримувати повнолітнього сина, що навчається.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 02 серпня 2008 року уклала шлюб з відповідачем, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 156. Від шлюбу мають спільного сина: [PERSON], [INFO]. На протязі спільного життя відносини поступово погіршувалися, у вихованні дитини батько участі майже не приймав, матеріально не забезпечував. У зв'язку з цим з червня 2016 року позивач припинила шлюбні стосунки і вести спільне господарство та переїхала. Відповідач є працездатним та повністю здатний здійснювати матеріальну підтримку сина. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач з позовом згоден. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до слідуючого. Судом встановлено, що сторони мешкали разом у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2008 року. (а.с.5). Згідно копії свідоцтва про народження сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Син мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. (а.с.7). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стягнення аліментів проводиться з моменту фактичного звернення до суду з позовною заявою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню за один місяць. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання позивача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що з 13 липня 2016 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, сторони проживають окремо. Спільна дитини проживає разом із матір'ю і перебуває на її утриманні. Оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та ураховуючи, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивача, просить суд стягнути з [PERSON] матеріальну допомогу на утримання позивача у розмірі 1/6 частки з усіх видів його доходів. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, з 13 липня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6,7). Відповідно до довідки про склад сім'ї № 5914 від 21 лютого 2017 року [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ч. 2 ст. 183 СК України, а також майновий стан позивачки, яка виховує малолітню дитини, на даний момент не працює, приймаючи до уваги, майновий стан відповідача, який є працездатною особою, тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення [PERSON] трьох років. Пунктом 7 ч. 1 ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. На підставі ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Окрім того, з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в доход держави у встановленому законом розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Джугастрянської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, вказавши, що 05 червня 2016 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної частки (пай) на території Джугастрянської сільської ради. Позивач не може оформити спадщину в нотаріальній конторі через відсутність правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), тому просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ВН №012259 на території Джугастрянської сільської ради, площею 3,44 в умовних кадастрових гектарах. В судове засідання позивач та її представник не зявилися, подали до суду заяву, в якій позов підтримали та просили розглядати справу за їх відсутності. Представник відповідача до суду не зявився, але надав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 353429 в селі Бережанка Тростянецького району Вінницької області 05 червня 2016 року помер [PERSON] (а.с. 8). Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельної частки (пай) площею 3,44 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Джугастрянської сільської по КСП «Світанок» с. Леонівка, відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), Серії ВН №012259, виданного на підставі рішення Крижопільської РДА від 13.08.1996 року №274, на ім'я [PERSON], що підтверджується довідкою (витягом) відділу Держгеокадастру у Крижопільському районі Вінницької області (а.с. 10). Оригінал сертифіката на земельну частку (пай) втрачено, тому позивачем розміщувалося оголошення про його втрату та недійсність в газеті «Сільські новини» ( №9 від 07.02.2017 року). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України, являється спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом. Після смерті спадкодавця вона прийняла спадщину, вступивши у володіння спадковим майном. Інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадковому майні немає. Відповідно до копії свідоцтва про народження позивач є дочкою померлого [PERSON] (а.с. 15), але оформити спадщину не має можливості, так як втрачено правовстановлюючий документ на земельну частку (пай). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу дошлюбне прізвище позивача [PERSON] (а.с. 12). Факт неможливості нотаріального оформлення спадщини також підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 130/02-31 від 23.02.2017 року приватного нотаріуса Крижопільського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с. 18). Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного та

Outcome: approved