Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] акціонерне товариство «Родовід Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 22.11.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №Д579/АК-024.07.2, відповідно до п.1.1 якого, банк відкрив позичальнику відновлювану кредитну лінію на загальну суму 14990,10 доларів США терміном до 22.11.2014 року, встановлена процентна ставка за кредитом у розмірі 9,00% річних. З метою забезпечення виконання зобовязань позичальник за кредитним договором, між банком та [PERSON], 22.11.2007 року був укладений договір поруки. Проте, відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого заборгованість станом на 29.08.2017 року становить 7814,91 дол. США та 37 724,94 грн., яка складається: загальна сума простроченої заборгованості за кредитом у сумі 5443,54 дол. США; сума поточної заборгованості за процентами кредиту у сумі 38,93 дол. США; загальна сума простроченої заборгованості за процентами кредиту у сумі 2332,44 дол. США; сума простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 8907,31 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 21088,30 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 1038,07 грн., сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 6691,25 грн. У звязку з чим позивач просить стягнути з солідарно відповідачів суму заборгованості за кредитом. У судове засідання представник позивача [PERSON], не зявилася, справу просила розглянути за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.64). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 223 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON], в судове засідання не зявилися, про час, дату і місце судового засідання повідомлялися належним чином (а.с.61,63), про причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № Д579/АК-024.07.2 від 22.11.2007 року (а.с.8-10), відповідно до якого банк відкрив [PERSON] відновлювану кредитну лінію на загальну суму 14990,10 доларів США 10 центів, терміном до 22.11.2014 року, з встановленою процентною ставкою за користування кредитом у розмірі 9,00 %. В якості забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № Д579/АК-024.07.2 від 22.11.2007 року (а.с.16-17). З розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 29.08.2017 року основна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 7814,91 дол. США та 37 724,94 грн., яка складається: загальна сума простроченої заборгованості за кредитом у сумі 5443,54 дол. США; сума поточної заборгованості за процентами кредиту у сумі 38,93 дол. США; загальна сума простроченої заборгованості за процентами кредиту у сумі 2332,44 дол. США; сума простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 8907,31 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 21088,30 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 1038,07 грн., сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 6691,25 грн. (а.с.18-20). Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Статтею 554 ЦК України\~передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою\~статті 543 ЦК України\~у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (стаття 554 ЦК України); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, оскільки вони перебувають у самостійних договірних відносинах, банк має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до положення ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми. Таким чином, солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума заборгованості за основним боргом 7814,91 дол. США та 37 724,94 грн., яка складається: загальна сума простроченої заборгованості за кредитом у сумі 5443,54 дол. США; сума поточної заборгованості за процентами кредиту у сумі 38,93 дол. США; загальна сума простроченої заборгованості за процентами кредиту у сумі 2332,44 дол. США; сума простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 8907,31 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої кредитної заборгованості у сумі 21088,30 грн.; загальна сума 3% річних від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 1038,07 грн., сума інфляційних витрат від суми простроченої заборгованості за платою за обслуговування кредиту у сумі 6691,25 грн. \~ Згідно зі\~статтею 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. \~Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя\~статті 533 ЦК України). Відповідно до частини другої\~статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як розяснено у п. 14\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»\~у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на 22 грудня 2017 року курс долару США до української гривні становить 27,85 грн.(а.с.65), таким чином загальна сума заборгованості за кредитним договором буде складати 255 370 грн. 16 коп. Як розяснено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК. На підставі абзацу шостого п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Враховуючи задоволення позовних вимог ПАТ «Родовід банк» та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку, що з відповідачів [PERSON], [PERSON] слід стягнути на користь держави, судовий збір в сумі 1600,00 грн. в рівних частках з кожного, тобто по 800 грн. з кожного. На підставі викладеного й

Outcome: approved