Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У листопаді 2018 року представник позивачки адвокат [PERSON], який діє на підставі доручення, виданого Маріупольським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.10.2018 року № 2018-0041561, звернувся до суду в інтересах [PERSON] із позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що [PERSON] є власником квартири № 14\~ в будинку № 206 а\~ по пр. Металургів в м. Маріуполі, який належить їй на підставі свідоцтва про право\~ власності на нерухоме майно від 10.11.2008 року, видане Маріупольською міською радою. На теперішній час у вказаній квартирі мешкає одна позивачка. У квартирі зареєстрованою значиться відповідачка [PERSON], яка з 2008\~ року і по теперішній час не проживає, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в її утриманні. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 14 в будинку № 206а по пр. Металургів в м. Маріуполі. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги. Представник позивачки адвокат [PERSON], який діє на підставі доручення, виданого Маріупольським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 31.10.2018 року № 2018-0041561, у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Ухвалою суду від 20.02.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, не зявилась до судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив не подала. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право\~ власності на нерухоме майно від 10.11.2008 року , позивачці\~ на праві приватної власності належить квартира № 14 в будинку № 206 а по пр. Металургів в м. Маріуполі. Відповідно до довідки про надання інформації № 03-12-12134, виданої 04.12.2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, відповідачка [PERSON] з 11.08.2001 року і по теперішній час зареєстрована у [INFO]. Згідно акту, складеного 19.10.2018 року головою КСН «Іллічівський-129», відповідачка [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2008 року,\~ що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] Свідок [PERSON] у наданих суду поясненнях підтвердила, що відповідачка у квартирі № 14 будинку № 206а розташованому по пр. Металургів в м. Маріуполі, не мешкає з 2008 року, місцезнаходження її їм не відоме. У відповідності до інформації наданої Головним центром оброки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України\~ вбачається перетинання державного кордону України відповідачкою у період з 04.04.2014 року на пункті пропуску Новоазовськ здійснювалось перетинання кордону. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачка є членом родини позивачки, яка з 2008 року у квартирі не проживає, її особисті речі в ній відсутні, у звязку із чим, суд вважає, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою № 14, яка розташована в будинку № 206а по пр. Металургів в м. Маріуполі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved