Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У поданому до Сокирянського районного суду позові [PERSON] посилається на те, що 03.12.2011 року між ним та відповідачем було укладено письмовий договір, згідно якого відповідач позичив у нього суму 4000 грн., які зобов'язався повернути 20.05.2012 року шляхом внесення щомісячних платежів в сумі по 1000 грн. Умовами договору передбачено сплату неустойки у розмірі 0,5 % від суми, що невчасно сплачена позичальником за кожен день користування коштами. Розмір неустойки за один місяць: з 01.11.2014 року по 01.12.2014 року складає 600 грн. Відповідач відмовився повертати позивачу борг. Просить стягнути з відповідача на його користь основний борг за договором позики в сумі 4000 грн., неустойку в розмірі 600 грн. та судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву, якою повністю підтримав позовні вимоги та просить розглянути справу без його присутності. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, відповідач у судове засідання повторно не з'явився та про причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних в ній доказів. Судом встановлено, що 03.12.2011 року між сторонами укладено письмовий договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачу кошти в сумі 4000 гривень терміном до 20.05.2012 року, без сплати відсотків за користування позиковими коштами. Також, факт позики коштів підтверджується власноручно написаною [PERSON] розпискою. П.1 договору передбачено, що в разі прострочення терміну повернення позики, тобто повернення всієї або частини суми позики пізніше 20.05.2012 року позичальник зобов»язується сплатити неустойку в розмірі 0,5 % від суми, що невчасно сплачена ним за кожен користування сумою. П.5 договору передбачено, що підтвердженням факту повернення коштів позичальником є розписка, написана позикодавцем позичальнику. [PERSON] стверджується, а відповідачем не заперечується той факт, що [PERSON] у визначений договором позики строк суму позики не повернув, у зв»язку з чим є передбачені п.1 договору підстави для нарахування неустойки в розмірі 0,5 % від суми, що невчасно сплачена ним за кожен користування сумою. При цьому, суд не приймає до уваги графік погашення позики, що міститься на зворотній стороні договору, оскільки даний графік не підписаний відповідачем. Позивач вимагає сплати такої неустойки за один місяць: з 01.11.2014 року по 01.12.2014 року, у розмірі 600 грн. (0,5 % від 4000 грн. складає 20 грн. на день. За 30 днів сума неустойки складає 600 грн.). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 1049 ч.1 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. П.3 ч.1 ст.611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Ст.549 ЦК України регламентує, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Відповідно до ч.3 цієї статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Тобто, за прострочення виконання грошового зобов»язання позивачем нараховано відповідачу пеню у розмірі 600 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в зазначеному позивачем розмірі кожного платежу є обгрунтованими і підлягають до задоволення зі стягненням з відповідача на користь позивача судових витрат. На підставі ст. ст.526, 530, 536, 549, 611, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved