Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON]. [PERSON]. [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування\~позову повноважний\~представник сторони\~позивача вказує,\~що 12\~червня 2008\~року між\~АКІБ «УкрСиббанк»\~ з\~однієї сторони,\~та [PERSON]\~ з\~іншої сторони,\~був укладений\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №11359137000,\~відповідно до\~умов якого\~банк надає\~[PERSON] кредит в розмірі 42\~000,00 доларів США з розрахунку 14,50% річних строком до 11 червня 2015 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Виконання грошового зобовязання було забезпечено порукою, про що укладено окремі договори. Однак,\~як зазначає\~представник банку,\~не зважаючи\~на взяті\~на себе\~зобовязання,\~[PERSON] в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує, у звязку з чим банк звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з боржника [PERSON] та поручителів [PERSON] та [PERSON] на користь банку суми заборгованості та нарахованих процентів за договором у розмірі 29\~191,79 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 8\~905,54 гривень. Відповідачі [PERSON], [PERSON]в. та [PERSON] правом подачі відзиву не скористались, відзиви на позовну заяву від відповідачів до суду не надходили. Повноважний представник банку у відкрите судове засідання не зявився, банк повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд даної цивільної справи належним чином, особа та її представник неодноразово просили відкласти розгляд справи, посилаючись на різні обставини, у тому числі 31 жовтня 2018 року через канцелярію суду представник [PERSON] надала заяву, у якій просила відкласти розгляд справи, посилаючись на те, що наразі між [PERSON] та позивачем вирішується питання щодо урегулювання питання заборгованості перед банком у позасудовому порядку. Однак, з огляду на матеріали справи, зважаючи на розумні строки розгляду справи, передбачені чинним ЦПК України, суд відмовляє у задоволенні заяви представника [PERSON] про відкладення розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись судом належним чином, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши відповідний позов, письмові докази, представлені суду, надавши виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд доходить висновку про існування законних підстав для задоволення позову банку виходячи з наступного. Під час\~розгляду справи\~судом було\~встановлено,\~що 12\~червня 2008\~року між\~АКІБ «УкрСиббанк»\~ з\~однієї сторони,\~та [PERSON]\~ з\~іншої сторони,\~був укладений\~договір про\~надання споживчого\~кредиту №11359137000,\~відповідно до\~умов якого\~банк надає\~[PERSON] кредит в розмірі 42\~000,00 доларів США з розрахунку 14,50% річних строком до 11 червня 2015 року з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячно згідно із відповідним графіком, а остання в свою чергу зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. \~ \~ \~ \~Згодом, між позивачем та [PERSON] було укладено низку додаткових угод до договору про надання споживчого кредиту, зокрема, про зміну розміру ануїтетного платежу, про кінцевий термін повернення кредиту, про встановлення нового відсотку процентної плати. На забезпечення\~виконання основного\~зобовязання 12\~червня 2008\~року між АКІБ «УкрСиббанк» з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір поруки №210801, згідно якого поручитель бере на себе прямі зобовязання відповідати перед кредитором по зобовязанням боржника [PERSON] На забезпечення\~виконання основного\~зобовязання 12 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» з однієї сторони, та [PERSON] з іншої сторони, було укладено договір поруки №210943, згідно якого поручитель бере на себе прямі зобовязання відповідати перед кредитором по зобовязанням боржника [PERSON] Як вбачається із додаткових угод до догорів поруки №№210801, 210943, укладених між позивачем та [PERSON] та [PERSON], останні надали згоду на зміну основного зобовязання. Проте, як свідчив представник банку, в порушення вимог кредитного договору, боржник [PERSON] умови договору не виконує, кредит не повертає, проценти не сплачує. Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, судом досліджено зміст ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, за якою зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. У силу ст. 1054 ч.ч.1,2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч.ч.1,2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1054 ч.2 ЦК України, судом звернуто увагу на наступне. Згідно ст. 1046 ч.1 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів по справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, що підтверджується змістом кредитного договору. Однак, боржник [PERSON] не виконує відповідного грошового зобовязання. Згідно із\~положеннями ст.\~1049\~ч.ч.1,3\~ЦК України позичальник зобовязаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Дійсно, згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Виходячи з положень кредитного договору та додаткової угоди до вказаного договору №3 від 10 грудня 2014 року, боржник [PERSON] отримала визначену суму кредитних коштів в користування до 10 грудня 2024 року. Однак, як погодили сторони в кредитному договорі, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредитів, сплати процентів та інших повязаних із кредитами виплат, передбачених договором, у випадку зокрема неналежного виконання його умов позичальником (розділи 5, 12 договору), що відповідає вимогам ст. 1050 ч.2 ЦК України. У силу ст. 536 ч.ч.1,2 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як наводить ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі\~викладеного,\~суд приходить\~до обґрунтованого\~висновку,\~що позичальник [PERSON] прострочила виконання зобовязання з повернення суми кредиту та процентів за правочином. Згідно із ст. 625 ч.ч.1,2 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 546 ч.ч.1,2 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання. Матеріали справи свідчать, що належне виконання позичальником [PERSON] грошового зобовязання за кредитним договором було забезпечено неустойкою, порукою. У силу ст. 533 ч.ч.1,2 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з п.12 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за предявлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Як наводить\~ст.\~534\~ч.1\~ЦК України,\~у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобовязання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, повязані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Тобто, зважаючи на таку регламентацію виниклих між сторонами по справі правовідносин й виходячи із умов кредитного договору, суд дійшов до наступного висновку. Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача виходить з розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 10 листопада 2016 року, за яким загальна сума боргу [PERSON] 26\~675,34 доларів США, заборгованість по процентам 2\~516,45 доларів США, заборгованість за пенею 8\~905,54 гривень. З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог банку та за даним спором солідарному стягненню з відповідачів підлягає вказані грошові суми. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 11\~326,60 гривень.

Outcome: approved