Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що з 1985 року він із своєю сімєю постійно мешкає в належній квартирі [ADDRESS] на підставі ордеру № 53 від 25.04.1985 року та користується комунальними послугами, у тому числі послугами відповідача з постачання електричної енергії. Він постійно сплачував кошти за спожиту електроенергію, не мав заборгованості. Згідно акту заміни-встанови та технічної перевірки від 29.12.2014 року електролічильник, який встановлений у них у квартирі, не має будь-яких пошкоджень і втручань. У січні 2015 року він із договором прибув до Костянтинівського РЕМ для звітності і дізнався, що за споживання електроенергії йому донараховано 17 000 грн. Ним були надані усі квитанції про систематичні сплати, він пояснював, що його сімя складається з двох пенсіонерів і не потребує для споживання багато електроенергії, просив зробити перерахунок. Але представниками відповідача постачання електроенергії до його квартири все одно було припинено на підставі наявної заборгованості. Вважає, що відповідач порушив його права споживача, тому просив визнати дії ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Костянтинівського РЕМ неправомірними, зобовязати зробити перерахунок та відновити постачання електроенергії за договором № 260310133 із споживачем [PERSON]. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2015 року позов задоволено частково. Визнано дії працівників ПАТ «Донецькобленерго» в особі Костянтинівського РЕМ щодо припинення електропостачання в квартиру [PERSON] неправомірними. Зобовязано ПАТ «Донецькобленерго» в особі Костянтинівського РЕМ відновити постачання електроенергії до квартири [PERSON] № 39 будинку № 23 по вул. Калмикова м. Костянтинівки Донецької області. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243, 60грн.. У апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне зясування фактичних обставин справи. Зокрема, зазначає, що суд не звернув увагу на дотримання працівниками енергопостачальної організації вимог, передбачених п.27 Правил користування електроенергією для населення, яким врегульовано порядок відключення споживача від електропостачання. Судом встановлено та визнано сторонами, що відповідач отримав попередження про наявність заборгованості за його особовим рахунком та про відключення від енергопостачання у випадку її непогашення, знав про негативні наслідки, але не прийняв ніяких дій для їх попередження, звірки розрахунків за електроенергію або сплати заборгованості. Суд не вказав, які положення п.27 Правил користування електроенергією для населення не виконано відповідачем, відповідно, дії з припинення позивачу електропостачання були законними. Суд неправильно застосував п.53 Правил користування електроенергією для населення, необґрунтовано зазначив у рішенні, що відповідач повинен був застосувати вказаний пункт за аналогією закону та зафіксувати виявлене порушення в акті. Однак, судом не враховано, що в порядку, визначеному цим пунктом, складається акт у випадку розкрадання споживачем електроенергії. Сума збитків внаслідок такого порушення визначається відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електроенергією для населення, затвердженої 04.05.2006р. постановою НКРЄ України №526. Ця методика містить вичерпний перелік тих порушень, при виявленні яких складається відповідний акт. В даному випадку має місце інше порушення Правил, яке не може бути зафіксоване в порядку, передбаченому п.53 Правил. Суд неправильно застосував вказаний пункт Положення, що призвело до ухвалення неправильного рішення. При цьому Правилами чітко врегульовано порядок дій у разі відключення споживача за заборгованість, положення ст. 53 Правил до цього порядку не застосовується. В будь якому разі наявність або відсутність такого акту про порушення Правил ніяким чином не повязано з порядком відключення, передбаченим п.27 Правил. Суд не застосував норми ст. 26 Закону «Про електроенергетику», п.42 Правил, які передбачають обовязок споживача забезпечувати безперешкодний доступ представників енергопостачальної організації до прибору обліку. Не застосовано положення п.п.19,21 Правил, відповідно до яких розрахунки за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами на підстав показань приладів обліку. Зняття показань приладів обліку здійснюється споживачем щомісяця, з правом постачальника контролювати правильність зняття показань. Позивач не здійснював зняття показань з приладу обліку, не інформував про це Костянтинівський РЕМ, у платіжних документах позивача взагалі відсутні показання його приладу обліку, разом з тим він не забезпечував допуск представників енергопостачальної організації для зняття показань. Неправильне посилання суду на п.30 Правил, згідно з яким енергопостачальник має право тимчасово припиняти подачу електроенергії, у тому числі у разі не допуску представників енергопостачальника для зняття показань. Суд не врахував, що тимчасове припинення енергопостачання є правом, а не обовязком постачальника, невикористання цього права раніше не свідчить про те, що відключення у 2015р. є незаконним. Суд не надав оцінки наданим відповідачем доказам, не зазначив у рішенні мотиви їх відхилення. Зобовязуючи відповідача поновити енергопостачання в квартиру позивача суд не врахував, що ця вимога вже виконана самостійно, 26.03.2015р. енергопостачання було відновлене, про що суду в ході розгляду справи повідомлено та позивач цього факту не заперечував. В засіданні апеляційного суду представник відповідача [PERSON] прийняла участь в порядку відеоконференції та підтримала апеляційну скаргу, наполягала на її задоволенні. Позивач та його представник [PERSON] проти скарги заперечували та просили рішення залишити без зміни. Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника відповідача [PERSON], позивача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду слід скасувати в частині задоволення позовних вимог з наступних підстав. Задовольняючи частково позовні вимоги та визнаючи незаконними дії відповідача по відключенню позивача від споживання електроенергії суд виходив із того, що він не може прийти до однозначного висновку про час виникнення, наявність або відсутність заборгованості позивача [PERSON] за спожиту електричну енергію та розмір такої у разі наявності. Суд не прийняв до уваги заперечення представника відповідача в частині тривалого (фактично з 1985 року по 2014 рік) недопуску представників енергопостачальника до квартири позивача з метою зняття показань з приладу обліку, оскільки не надано доказів направлення позивачу протягом усього вказаного часу будь-яких повідомлень про необхідність проведення звірки розрахунків, про можливість відключення від енергопостачання у звязку із не допуском представників постачальної організації для зняття показань з приладу обліку у відповідності до п. 30 Правил. Відповідач протягом усього вказаного терміну не скористався наданим йому цим пунктом правом на відключення споживача від електричної мережі. Крім того, суд зазначив, що у даному випадку відповідач повинен був застосувати аналогію закону, у відповідності до статті 8 ЦК України, та застосувати положення п. 53 Правил, відповідно до якого у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією (до яких відносяться також і порушення строків оплати за спожиту електроенергію), у тому числі фактів розкрадання електричною енергією, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Згідно абз. 12 пункту 53 Правил, у разі відмови споживача від сплати вартості не облікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника. Проте, таких позовних вимог ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» до позивача [PERSON] не заявляло. З вказаними висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам та вимогам матеріального і процесуального закону. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] вселився в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру від 28 квітня 1985р., зареєстрований у ній з 23 травня 1985р. та фактично проживає і користується електроенергією. 17 грудня 1985р. на імя позивача відкрито особовий рахунок № 260310133, позивач використовував електроенергію та проводив оплату на підставі фактичних договірних відносин. У 1985р. в квартирі позивача встановлений лічильник електроенергії №1020064 з показаннями 00028. 29.10.2014 року з позивачем був укладений договір №260310133 про користування електричною енергією, у пункті 5 зазначено номер приладу обліку та його показання на момент укладення договору 27 997 кВт, у п.18 зазначено: « Заборгованість на 20.10.14 немає можливості перевірити, необхідна звірка розрахунків». Згідно з довідкою про споживання електроенергії за період з липня 2007р. по березень 2015р. позивач щомісячно оплату не проводив, періодично сплачував суми по 15, 20, 25, 30, 40 грн., в графі «покази лічильника» зазначено «0» - «тип показів» -«інформаційний», та є чисельні показники лічильника від 1265 кВт у липні 2007р. до 6718 кВт у лютому 2014р. із зазначенням типу показів «автоматичне». 02.09.2014р. проведено обхід та зазначено покази лічильника 27 891 кВт, тип показів «обхід». 03.11.2014р. нараховано за показами лічильника 27 963 кВт до оплати 18 725, 54 грн.. Згідно з актом технічної повірки від 29.12.2014р. прибор обліку в квартирі позивача відповідає вимогам Правил пристрою електроустановок та іншим нормативно технічним документам. 19 листопада 2014р. позивачу було направлено попередження про наявність заборгованості в сумі 18 725, 54 грн. та про те, що у випадку непогашення заборгованості у тридцятиденний строк згідно п.27 Правил користування електричною енергією для населення його квартира буде відключена від електромережі. Повторне підключення буде здійснено після оплати заборгованості та витрат на повторне підключення. Вказане попередження отримане позивачем 26 листопада 2014р., що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 19 лютого 2015р. квартира позивача була відключена від електропостачання. Згідно з пунктами 19, 20, 21 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999р. №1357 (далі Правила) розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Знімання показань приладів обліку провадиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. За власним рішенням енергопостачальник має право самостійно знімати показання приладів обліку у споживача. Пунктами 26, 27 Правил передбачено, що у разі зміни тарифів (цін) на електричну енергію оплата заборгованості провадиться за тарифами (цінами), що діяли у період, за який сплачується борг. У разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Згідно з п.30 Правил якщо доступ до приладу обліку неможливий, представник енергопостачальника виписує платіжний документ на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії за попередній період, про що робиться відповідна позначка в особовому рахунку споживача. Відповідно до п.42 Правил споживач зобовязаний оплачувати спожиту-електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил; надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку. Оскільки в ході розгляду справи встановлено, що позивач в порушення п. 19 Правил оплачував спожиту електроенергію не на підставі показань приладу обліку, а при обході 02.09.2014р. було зафіксовано покази лічильника 27 891 кВт, та після технічної повірки лічильника встановлено, що він відповідає вимогам Правил пристрою електроустановок та іншим нормативно технічним документам, відповідачем обґрунтовано було обчислено до сплати суму, виходячи з різниці між зафіксованими показами лічильника при обході 02.09.2014р. та між показами лічильника, визначеними автоматично, виходячи із сплачених позивачем сум. Доводи позивача про те, що він постійно сплачував платежі за електроенергію та не мав заборгованості не підтверджені належними доказами. Надані позивачем копії квитанцій про оплату електроенергії, а саме 10 квитанцій за 2014 рік, 9 квитанцій за 2013рік та 11 квитанцій за 2012рік не містять показань приладу обліку електроенергії, оплачено по 30, 35 та 40 грн. на місяць, 3 квитанції по 50 грн., одна 60 грн.. Саме такий спосіб сплати без зазначення показань приладу обліку електроенергії призвів до утворення заборгованості. Відповідач, встановивши наявність заборгованості та надіславши позивачу попередження про необхідність сплати заборгованості та про відключення у разі несплати правомірно, у відповідності з вимогами п.27 Правил відключив позивача від електричної мережі. Висновок суду першої інстанції про те, що відповідач мав застосувати аналогію закону та скласти акт на підставі п. 53 Правил не відповідає фактичним обставинам та положенням Правил. Як вбачається з цього пункту акт складається у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, в подальшому акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, рішення якої оформляється протоколом, у разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. Однак, у даному випадку не йдеться про не обліковану електроенергію, відповідач нарахував позивачу до сплати суму саме за обліковану спожиту електроенергію відповідно до показань приладу обліку. Крім того, згідно п.35 Правил визначені випадки, у яких енергопостачальник має право відключити споживача, одним із таких випадків є порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості. Складання акту на підставі п. 53 Правил при цьому не вимагається. Неправильні висновки суду про те, що відповідач протягом тривалого часу не скористався наданим йому п. 30 Правил правом на відключення споживача від електричної мережі. Невикористання цього права у минулому не свідчить про незаконність відключення 19 лютого 2015р.. Відповідач посилався на те, що протягом тривалого часу не мав доступу до приладу обліку, який розташований в квартирі позивача. Згідно з п.21 Правил контроль за правильність знімання показань споживачем є правом, а не обовязком енергопостачальника. Отже, висновок суду про неправомірність дій відповідача щодо припинення електропостачання в квартиру позивача є невірним, тому рішення в частині визнання неправомірними дій працівників ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі Костянтинівського РЕМ щодо припинення електропостачання в квартиру [PERSON] та зобовязання відповідача відновити постачання електроенергії до квартири позивача слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позову. В частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобовязання зробити перерахунок рішення не оскаржене, доводів щодо неправильності рішення у цій частині апеляційна скарга не містить. Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Згідно з п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення.

Outcome: partial