Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення суми банківського вкладу, процентів, відшкодування збитків, завданих невиконанням зобов'язань та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи тим, що 2 жовтня 2013 року між сторонами укладено договір № 009-03606-021013. За умовами договору банк відкриває клієнту вкладний рахунок [NUMBER] у доларах США. Відповідно до вказаного договору позивачем було внесено 19 000 доларів США, зі строком дії договору 1 місяць та сплатою 8,75% річних. Після спливу строку договору сума вкладу з нарахованими процентами на загальну суму 2 070 доларів США було перераховано на поточний рахунок. Проте, вказані кошти позивачу не були виплачені. Згодом через неможливість повернути вказані кошти позивачу, 8 жовтня 2014 року між сторонами було укладено договір № 10009008830026, відповідно до котрого було внесено суму вкладу в розмірі 9 000 доларів США зі строком дії договору 1 місяць до 7 листопада 2014 року, за умовами договору здійснювалось нарахування процентів в розмірі 9,5% річних та відкриття рахунку [NUMBER], а також 26 листопада 2014 року - договір № 00001009300425, відповідно до котрого внесено суму вкладу в розмірі 1 000 доларів США зі строком дії договору 1 місяць до 26 грудня 2014 року, з нарахуванням процентів в розмірі 9,5% річних та відкриттям рахунку [NUMBER]. На неодноразові звернення позивача із заявами про дострокове розірвання договорів банківського вкладу та повернення коштів, відповідач суми вкладів та нарахованих відсотків не повернув. Тому, позивач звернулася до суду з позовом та просила стягнути з відповідача за договорами вкладів суми вкладів, проценти, неустойку, індекс інфляції, 3% річних та витрати на правову допомогу. Під час судового розгляду справи представник позивача змінила позовні вимоги, відповідно до котрих просила суд стягнути 9 981,19 доларів США за договором банківського вкладу № 10009008830026, 1 000 доларів США за договором банківського вкладу № 00001009300425; проценти за договорами банківського вкладу за весь строк дії договорів; прострочені проценти до дня фактичного повернення коштів вкладнику; неустойку за період з 9 жовтня 2014 року по 23 червня 2015 року у розмірі 3 179 грн. 42 коп.; 3% річних у розмірі 120,59 доларів США за договором банківського вкладу № 10009008830026 та 12,08 доларів США договором банківського вкладу № 00001009300425; витрати на правову допомогу. До судового засідання представник позивача не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача. Тому, суд розглянув справу у відсутність представника позивача, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення. Зазначив, що на даний час в банку введено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 8 жовтня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 10009008830026, відповідно до котрого позивачем внесено суму вкладу в розмірі 9 000 доларів США зі строком дії договору 1 місяць до 7 листопада 2014 року, з нарахуванням процентів в розмірі 9,5% річних та відкриттям рахунку [NUMBER] (а.с. 24), а також 26 листопада 2014 року - договір № 00001009300425, відповідно до котрого внесено суму вкладу в розмірі 1 000 доларів США зі строком дії договору 1 місяць до 26 грудня 2014 року, з нарахуванням процентів в розмірі 9,5% річних та відкриттям рахунку [NUMBER] (а.с. 22). Внесення вкладу стверджується платіжними дорученнями від 8 жовтня 2014 року та 26 листопада 2014 року (а.с. 23, 25). Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Зі змісту договорів банківського вкладу № 10009008830026 та № 00001009300425, вбачається, що в договорах встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладення на зазначених у ньому умовах, відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Так, згідно з п. 1.10 договорів вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, відкритий в установі банку. ПАТ «Дельта Банк» умови зазначених договорів виконало належним чином, а саме, після закінчення дії договору перерахувало на відкритий на ім'я позивача поточний рахунок суму депозиту та суму нарахованих відсотків. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Отже, строк дії укладеного сторонами договору припинив свою дію після зарахування депозитних коштів на поточний рахунок позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, оскільки відповідач не прострочив виконання грошового зобов'язання, то нарахування трьох процентів річних та індексу інфляції є необґрунтованим. Крім того, Постановою Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150, ПАТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних, а рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51, в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Таким чином, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку, відкритого на ім'я позивача. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Оскільки при пред'явленні позову позивач була звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed