Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Просить суд: 1)Стягнути аліменти на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей - сина, [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] з [PERSON] в розмірі 1/3 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку щомісячно, починаючи із дня пред'явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття; 2)Стягнути аліменти на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей - сина, [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] з [PERSON] за минулий час, з моменту складання розписки відповідачем 28.07.2015 року про сплату аліментів на дітей до моменту пред'явлення позову до суду в розмірі 2000( дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 21 липня 2007 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано, але фактично шлюбні відносини припинились з липня 2015 року. Позивач вказує на необхідність забезпечення належного рівня життя дітей, а саме фінансової допомоги на одяг, харчування, ліки, оздоровлення, відпочинок, речі до школи, витрати на школу, тренування, оплату комунальних послуг. З таким проханням позивач неодноразово зверталась до відповідача, але всі вони залишались поза увагою. Утримувати дітей на такому рівні позивач самостійно не має можливості, однак у батька дітей така можливість є, він є працездатною особою, у шлюб після розлучення не вступав, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, не має. Позивач вказує, що з липня 2015 року жодної фінансової допомоги від відповідача вона не отримувала. Перед припиненням шлюбних відносин відповідач зобов'язався надавати допомогу на утримання дітей до їх повноліття по 2000 грн. щомісячно, на що надав їй відповідну розписку, але свого обов'язку не виконав та аліменти не сплачував, у зв'язку з чим вона хоче стягнути аліменти з 28.07.2015 р. (дата написання розписки про сплату аліментів відповідачем по 09.11.201'7 року( день її звернення з позовом до суду про стягнення аліментів). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у його відсутньості не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився. Надав суду письмові заперечення на позов(а.с.20-27) які приєднані судом до матеріалів справи. Справа призначалась судом до розгляду на 20.12.2017 р. та була відкладена за клопотанням відповідача на 05.02.2018 року для забезпечення йому можливості скористуватись юридичною допомогою за участю представника. Судове засідання 05.02.2018 р. було відкладене в з'язку з неналежним оформленням представником відповідача своїх повноважень на участь у справі, що суд розцінює як неявку представника відповідача. 27.03.2018 р. відповідач належним чином повідомлений про час та дату судового засідання в судове засідання не з'явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання двічи не з'явився. Надав суду письмові заперечення на позов(а.с.20-27) які приєднані судом до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, 21 липня 2007 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO]. Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 16 травня 2016 року шлюб між сторонами, розірвано. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має постійне місце роботи та постійний дохід, про, що повідомляв суд. Щодо позовних вимог у частині стягнення аліментів, що передує зверненню позивачки до суду, суд вважає, що і у цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач власноруч склав розписку 28 липня 2015 року в який зобов'язався кожного місяця сплачувати по 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісяця та надав згоду на проживання дружині та дітям за адресою: [ADDRESS] до досягнення дітьми повноліття(а.с.10). Як вбачається з наданих суду квитанцій, відповідач здійснював перекази грошей не регулярно та не в потрібному обсязі. Суд критично ставиться до наданих відповідачем доказів перерахунку грошових коштів, з огляду на відсутність печаток на частині відповідних квитанцій, на їх кількості і нерегулярності щомісячної сплати аліментів в добровільному порядку. Відповідно чо ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не зміг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У такому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Суд погоджується з розрахунком заборгованості зробленим стороною позивачапо періоду позовних вимог щодо сплати аліментів з 28.07.2015 р. (дата написання розписки про сплату аліментів відповідачем по 09.11.2017 року( день звернення з позовом до суду про стягнення аліментів) яка складає 56800 грн. - 15000 сплачених відповідно до квітанцій відповідача= 41800 грн. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного,

Outcome: approved