Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

У листопаді 2017 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» вернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалося на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» ( подалі найменування якого змінене на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] 07 червня 2013 року був укладений кредитний договір № 659592 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки на умовах його повернення, строковості, платності. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві, а також ознайомлений з інформацією, надання якої вимагається ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач посилається на те, що він свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 01.09.2017 року [PERSON] має заборгованість в сумі 14588,60 грн., яка складається з наступного: 5973,38 грн. - заборгованість за кредитом;1197,96 грн. нарахована сума відсотків за користування кредитом; 1954,63 грн. нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків. Також відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України нарахована сума 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 4032,03 грн.; нарахована сума 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 778,19 грн.; нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків -107,82 грн.; нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 537,60 грн.; прострочена заборгованість за обслуговування картки 6,99 грн. Оскільки відповідач продовжує ухилятись від виконання грошового зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, позивач просить стягнути з [PERSON] вказану заборгованість за кредитом та судовий збір в сумі 1600 грн., сплачений за подання позовної заяви. Позивач також просив розглянути справу за відсутністю свого представника, і у разі неявки відповідача ухвалити у справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ЦПК України, відзив на позов не надав. У зв'язку із зазначеним та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 червня 2013 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» ( подалі найменування якого змінене на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 659592 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки типу Maestro та ПІН-код до неї (п.1.1.1,1.1.2 договору). 18.12.2013 року між сторонами укладений додатковий договір, за п.1.1.4 якого банк встановлює відповідачу кредитну лінію в сумі 6000 грн. Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При укладанні вищевказаного договору його сторони керувались вимогами ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник [PERSON] підтвердив, що ознайомлений з інформацією, надання якої вимагається ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Правилами користування платіжними картками, емітованими АТ «Ощадбанк», та Тарифами за обслуговування поточного рахунку з використанням платіжної картки, відкритого за пакетом «Зарплатний», які є додатками до договору № 659592. Банк нараховував відсотки за користування відповідачем кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, та вищезазначеними Правилами користування платіжними картками. Матеріали справи свідчать про те, що банк свої зобовязання за договором та додатковою угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно до ч.І ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми заборгованості, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 01.09.2017 року [PERSON] має заборгованість в сумі 14588,60 грн., яка складається з наступного: 5973,38 грн. - заборгованість за кредитом;1197,96 грн. нарахована сума відсотків за користування кредитом; 1954,63 грн. нарахована сума пені за прострочення терміну повернення кредиту та відсотків. Також відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України нарахована сума 3% річних за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 4032,03 грн.; нарахована сума 3% річних за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 778,19 грн.; нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату відсотків -107,82 грн.; нарахована сума з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 537,60 грн.; прострочена заборгованість за обслуговування картки 6,99 грн. Надані позивачем розрахунки заборгованості за вказаним вище кредитним договором відповідають матеріалам справи та вимогам ст.ст. 1048-1050 ЦК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень ( ст. 81 ЦПК України). Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню. Будь-яких клопотань або заяв про застосування вимог ст. 258 ЦК України відповідачем не надано. Статтею 133 ЦПК України\~закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1600 грн., сплачений позивачем за меморіальним ордером № 9515663321від 19.10.2017 року, підлягає стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: approved