Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] , [PERSON] , інтереси яких представляє адвокат Мєдвєдєва А.В., звернулись до суду з вказаним позовом, який мотивують тим, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на усе належне йому майно, в тому числі 1/3 частину квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі договору купівлі-продажу нерухомості, який зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест» 25.02.1998р. за р№ Н-2634 та в Запорізькому БТІ 26.02.1998р. При житті [PERSON] заповіт не склав. [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, у встановлені законом строки звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 26.04.2017р. нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документа законодавству України. Так, квартира [ADDRESS] була придбана 25.02.1998р. у спільну часткову власність по 1/3 частки кожному [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] , [PERSON] , які діяли від імені неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Хортицької районної адміністрації м.Запоріжжя від 17.02.1998р. №76/1 (від імені яких діяла [PERSON] ). Вказаний договір зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест» 25.02.1998р. за р№ Н-2634, право власності на вказану квартиру було зареєстровано за покупцями ОП ЗМБТІ 26.02.1998р. В подальшому [PERSON] зареєструвала право на свою частку квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вказаний договір не був посвідчений нотаріально, оскільки станом на лютий 1998 року це не суперечило законодавству. Оскільки одна зі сторін договору померла, подальше нотаріальне посвідчення вказаної угоди є неможливим, вказані обставини перешкоджають на даний час оформити право на спадщину у встановленому порядку, просять визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.02.1998р., укладений між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест» 25.02.1998р. за р№Н-2634 та визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 09.11.2021р. за даним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання, а також задоволено клопотання позивачів про витребування доказів, а саме з Восьмої запорізької державної нотаріальної контори витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] [INFO] з Восьмої запорізької державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою суду від 07.12.2021р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] та їх представник не прибули. Від представника позивачів адвоката Мєдвєдєвої А.В. надійшла заява про розгляд справи без участі позивачів та їх представника, позов підтримує повністю, просить його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, зокрема через оголошення на сайті Судової влади України, відзив на позов або зустрічний позов до суду не подали. Представники третіх осіб - Восьмої запорізької державної нотаріальної контори, Запорізької Товарної Біржі «ТІТАН-ІНВЕСТ» в судове засідання не прибули, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, пояснень на позов до суду не подали. Державний нотаріус Восьмої запорізької державної нотаріальної контори разом з наданням витребуваних судом документів, просила проводити судовий розгляд у відсутність нотаріальної контори. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених осіб, в т.ч. у відсутність відповідачів відповідно до ст.280 ЦПК України\~в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне: На підставі свідоцтва про право власності №3656 від 01.12.1997р., яке було видано Хортицькою районною радою м.Запоріжжя, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] в порядку приватизації на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (арк.68 зворот - 72). Відповідно до рішення виконавчого комітету Хортицької районної ради м.Запоріжжя від 17.02.1998р. №76/1, з метою поліпшення житлових умов, надано дозвіл [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS] від імені неповнолітніх [PERSON] (1986 р.н.), [PERSON] (1990 р.н.) і [PERSON] (1990 р.н.) (арк.67). 25.02.1998р. Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест» за реєстраційним № Н-2634 зареєстрований договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON] , які, в свою чергу, діяли від імені неповнолітніх [PERSON] (1986 р.н.), [PERSON] (1990 р.н.) і [PERSON] (1990 р.н.) продали, а [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] купили у спільну часткову власність у рівних частках квартиру [ADDRESS] (арк.23). 26.02.1998р. право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Запорізьким бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за №291 р№40299 (арк.22, 24). [INFO] помер [PERSON] , про що 14.06.2016р. Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом ДРАЦС ГТУЮ у Запорізькій області зроблено відповідний актовий запис №284 (арк.17). Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є донька [PERSON] - [PERSON] (арк.18), яка у період з 31.07.1982р. по 14.04.2016р. перебувала у зареєстрованому шлюбі та у цій період мала прізвище [PERSON] (арк.19, 21). 06.10.2016р. право власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS] , яке вона набула на підставі договору купівлі-продажу від 25.02.1998р., посвідчений Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест» за № Н-2634, зареєстровано за [PERSON] у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (арк.25). 09.11.2016р. до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] , яка зареєстрована за №726 спадкова справа №259/2016 (арк. 65 зворот). 26.04.2017р. державним нотаріусом Восьмої запорізької державної нотаріальної контори було відмовлено [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , у видачі свідоцтва на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з невідповідністю правовстановлюючого документа законодавству України (арк.16). 17.11.2017р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та після державної реєстрації шлюбу набула прізвище [PERSON] (арк.20). Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до\~ст.202 ЦК України\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно з ч.1\~ст.655 ЦК України\~за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 5\~ЦК України визначено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у у лютому 1998 року, для їх врегулювання слід застосовувати\~ЦК УРСР\~в редакції 1963 року. За змістом статей 128,\~153 ЦК УРСР, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.224\~ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст.227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ч.1 ст.47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається (ч.2 ст.47 ЦК УРСР). Статтею 48 ЦК УРСР \~передбачалось, що недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. Стаття 145 КпШС України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, передбачала, що опікун не вправі без дозволу органів опіки і піклування укладати угоди, а піклувальник - давати згоду на їх укладення, якщо вони виходять за межі побутових. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про товарну біржу», в редакції, яка діяла на момент укладення договору, товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Статтею\~ 2 Закону України «Про товарну біржу»\~встановлено, що основними принципами діяльності товарної біржі є рівноправність учасників біржових торгів, застосування вільних (ринкових) цін, публічність проведення біржових торгів. Згідно зі ст.15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Правилами державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності фізичних та юридичних осіб, що затверджені Наказом № 56 від 13.12.1995р. Держаного комітету України по житлово-комунальному господарству і зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19.01.1996р. за № 31/1056, які діяли на той час передбачено, державну реєстрацію об`єктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства - бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів (Додаток N 1) за рахунок коштів власників нерухомого майна (п. 1.4); до об`єктів нерухомого майна, що підлягають державній реєстрації, відносяться: а) жилі будинки (домоволодіння) розташовані на земельній ділянці, під окремим порядковим номером по вулиці, площі, провулку; б) нежилі будинки, дачі, садові будинки, гаражі, будівлі виробничого, господарського, соціально- побутового та іншого призначення, розташовані на окремих земельних ділянках; в) вбудовані в жилі будинки нежилі приміщення (як частини цього будинку); г) квартири багатоквартирних будинків (п. 1.5). Відповідна реєстрація вказаних об`єктів, згідно п. 2.2. Правил здійснюється в БТІ. У відповідності п.6 Додатку №1 вказаних Правил, до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводилась державна реєстрація об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, було віднесено договори купівлі-продажу, зареєстровані біржею. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог. В даному випадку суд вважає встановленим та доведеним, що сторони договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] 25.02.1998р. досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, що підтверджується підписами сторін, діяли від імені своїх малолітніх дітей на підставі відповідного дозволу та виключно в їх інтересах, всі зобов`язання за договором сторонами виконанні в повному обсязі, договір посвідчено товарною біржею та зареєстрований Запорізьким БТІ. Той факт, що договір посвідчений товарною біржею, а не нотаріусом, станом на лютий 1998 року не суперечило чинному законодавству. Також суд вважає доведеним факт неможливості нотаріального посвідчення спірної угоди, що підтверджено матеріалами справи, у зв`язку з тим, що одна зі сторін договору [PERSON] помер. За вказаних обставин суд погоджується з доводами позивачів про те, що договір купівлі-продажу нерухомості від 25.02.1998р., зареєстрований Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест», відповідає вимогам законодавства, чинного на час його укладення, а відтак приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання в судовому порядку дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири. Вказані обставини свідчать про правомірність виникнення права власності спадкодавця [PERSON] на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст.1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ст.1223\~ЦК України право\~на спадкування\~мають особи,\~визначені у\~заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно зі ст.\~1261\~ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.1 ст.1297\~ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Аналізуючи надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності за [PERSON] на 1/3 частку квартири, яка належала [PERSON] , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов`язки, а судом було встановлено, що у померлого [PERSON] за життя виникло право власності на спірну частку квартири. Позивачка [PERSON] правомірно набула право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її батька [PERSON] , оскільки є спадкоємцем за законом першої черги і у встановленому законом порядку прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою протягом 6-місячного строку. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину у вигляді зазначеної частки квартири нотаріусом відмовлено, що підтверджено належним чином\~постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Отже, позивачка [PERSON] позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді 1/3 частки зазначеної квартири, яка залишилась після смерті його батька, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно. На підставі вищевикладеного, виходячи з вимог діючого законодавства, завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд вважає необхідним захистити порушено право позивачки [PERSON] шляхом визнання за нею права власності на 1/3 частку вказаної квартири. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved