overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У листопаді року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 04 липня 1981 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. В судове засідання позивач надала заяву з проханням слухати справу за його відсут-ності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивача суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 липня 1981 року Каховським міськвідділом РАЦС Херсонської області, актовий запис № 196. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрун-тованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У листопала 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] В обґрунтування позову вказував, що 21.09.2011 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Однак спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, в зв'язку з чим між ними виникають сварки, свідком яких стає їх донька, що негативно впливає на її психічний стан, втратили почуття поваги один до одного, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, проживають окремо вже більше року, вважає збереження сім`ї неможливим, просив шлюб розірвати. 30.11.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання 22.01.2018 року позивач не з'явився, звернувся до суду із заявою в якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судові засідання 02.01.2018 року та 22.01.2018 року не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 21.09.2011 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1376. Від спільного життя подружжя мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У листопала 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] В обґрунтування позову вказувала, що 08.04.2014 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки з самого початку їх спільного проживання в їх сім`ї не було взаємоповаги та взаєморозуміння один до одного, мають різні погляди на життя та інтереси, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства, вважає збереження сім`ї неможливим, просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір. 30.11.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання 22.01.2018 року позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала . Відповідач в судові засідання 02.01.2018 року та 22.01.2018 року не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 08.04.2014 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 310. Від спільного життя подружжя мають дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача необхідно стягнути на користь відповідача судовий збір в сумі 640 грн. сплачений нею при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У листпаді 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначала, що зареєструвала 13 червня 1982 року з відповідачем шлюб, від якого неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Понад двадцять п'ять років проживають окремо. Позивач вважає неможливим подальше збереження сім'ї і не бажає цього, а тому просила суд розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - [PERSON]. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій зазначила, що позов підтримує, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 червня 1982 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у них втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 - 215 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У литопаді 2014 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом уточненому в процесі розгляду справи в якому зазначає, що з 2001 року вона перебувала у фактично шлюбних стосунках з відповідачем, від яких вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час родина розпалася, неповнолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному отриманні позивачки, відповідачем не надається допомоги в утриманні дитини в достатньому обсязі в зв'язку із чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачкою та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У ліпні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, з тих підстав, що з нею проживає син [PERSON], [INFO], а відповідач ухиляється від надання їй як дружині матеріальної допомоги. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити. Відповідач про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій визнав позовні вимоги повністю, просив справу розглянути за його відсутності. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим судом відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України за наявності законних підстав ухвалено рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі обставини та відповідні до них правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 355. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю, що підтверджується довідкою Красноамійської міської ради від 18 червня 2015 року. Відповідно до ч. ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення трьох років. Відповідач офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток, отже може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин позивачка, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у звязку із тим, що позивачку, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір. Відповідно до ст.84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У лситопаді 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 10.10.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві (актовий запис №1347) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Сторони на час звернення до суду разом не проживають, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет. Від шлюбу сторони дітей не мають. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що з [PERSON] разом не проживають близько двох років. [PERSON] позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.10.2008 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві зроблено актовий запис №1347 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3). Із пояснень сторін вбачається, що дітей від шлюбу вони не мають, понад два роки спільне господарство не ведуть, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає змінити прізвище на дівоче - «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У Любешівський районний суд з заявою звернувся [PERSON]. Просить ухвалити рішення про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою [PERSON], як між сином та матір'ю відповідно. Заяву вмотивовано тим, що через розбіжності у написанні прізвища та по батькові матері заявника у правовстановлюючих документах він не може оформити спадщину. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав. Заінтересована особа до суду не з'явилася. Аналіз досліджених судом доказів приводить до наступного. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] батьками заявника записані [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] у селищі Любешів Любешівського району Волинської області у віці 85 років. Висновком начальника відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції від 13 листопада 2014 року констатовано неможливість зміни прізвища померлої в актовому записі про смерть [PERSON]. Допитані в судовому засіданні родичі заявника [PERSON] та [PERSON] ствердили, що [PERSON], яка померла [INFO] і на день смерті проживала з [PERSON], доводиться останньому матір'ю. Таким чином, враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON], що має служити доказом у спадкових правовідносинах.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У Любомльський районний суд з позовною заявою звернувся [PERSON] який просить суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на спадкове нерухоме майно яке розташоване по [ADDRESS], житлового будинку та надвірних споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON]. Вимоги обґрунтував тим, що спадщину прийняв, оскільки проживав із спадкодавцем на день його смерті, однак своїх спадкових прав в нотаріальному порядку оформити не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії. При обстеженні встановлено, що будівлі придатні для експлуатації і проживання. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач у позовній заяві виклав клопотання про розгляд позову без його участі. Рівненський сільський голова заяву про розгляд справи за його відсутності подав в канцелярію суду, вказавши при цьому про визнання позову в повному об'ємі. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст. 328,392,1220,1221,1223,1268,1297 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У Любомльський районний суд з позовною заявою звернувся [PERSON] який просить суд постановити рішення, яким визнати його в порядку спадкування власником нерухомого майна вартістю 49101 гривень, яке розташоване по [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 09.07.2008 року. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки за життя він не розпорядився належним йому майном. Належність [PERSON], спадкових будівель підтверджується довідкою виконавчого комітету Радехівської сільської Ради Любомльського району №584 від 04.12.2013 року. Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом є його брат, [PERSON], та сестра [PERSON], однак вони відмовляються від прийняття усієї спадщини за законом після смерті батька [PERSON], на користь спадкоємця, що прийняв спадщину, що стверджено їх заявами, які посвідчені Радехівськю сільською Радою. Позивач спадщину прийняв, що доводиться довідкою виконавчого комітету Радехівськоїї сільської Ради Любомльського району Волинської області №584 від 04.12.2013 року. Позивач не може оформити спадкові права, оскільки майно не було зареєстроване за спадкодавцем у державних органах. В судове засідання позивач не з'явився, в канцелярію суду подав заяву про повне підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. [PERSON], та [PERSON], в судове засідання не з'явилися, в канцелярію суду подали заяву про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Радехівський сільський голова у канцелярію суду подав заяву про визнання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника сільської Ради. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст. 328, 392, 1223, 1235, 1267-1270, 1297 ЦК України. Враховуючи вказані норми матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд вважає що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст. 61 ЦПК України фактичні обставини справи, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням відповідачем позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved