Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Основа», треті особи: ПАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 24 квітня 2017 року о 13 год. 55 хв. у м. Києві на вул. Декабристів сталася дорожньо-транспортна пригода. Водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «MAN TGA 41410», д.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «ОСНОВА», порушив п. 10.1, 10.2 ПДР України, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet AVEO» д.н. [NUMBER] , яким керував [PERSON] Внаслідок даної ДТП автомобілі зазнали механічні ушкодження. На місці ДТП водіями вказаних автомобілів складено повідомлення про ДТП (Європротокол) із зазначенням обставин та схеми ДТП. В даному повідомленні зазначено, що відповідач визнав свою вину у скоєнні ДТП, про що поставив відповідний підпис у повідомленні. На момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля MAN TGA «41410», д.н. [NUMBER] , застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». 04 травня 2017 року [PERSON] надіслав ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» повідомлення про ДТП. Відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000004 від 18.05.2017 року, сума матеріального збитку, завданого в результаті ДТП від 28.04.2017 року складає - 19 967 грн. 08 червня 2017 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснила страхову виплату на рахунок ФОП [PERSON] у розмірі 11 715,22 грн. Однак, сума страхового відшкодування не покрила матеріальний збиток, тому позивач був змушений доплатити частину коштів відповідно до вказаного рахунку-фактури у розмірі 8251,78 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути із відповідача різницю між страховою виплатою та фактичним розміром шкоди, розмір якої становить 8251,78 грн. Також, позивачу завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях яких він зазнав від раптового зіткнення під час ДТП, пережитим хвилюванням за своє життя, за пошкоджений автомобіль та тривалим стресом, пов`язаним із завданням значних матеріальних збитків сім`ї. Виходячи із вимог розумності та справедливості, характеру вчиненого правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, тривалості порушення та ступеня вини, позивач оцінює заподіяну йому моральну шкоду у розмірі 5000 грн., які просить стягнути із відповідача на свою користь. Крім того, позивач не має юридичної освіти та відповідних знань у галузі права, тому з метою захисту своїх прав та інтересів змушений звертатися за правовою допомогою. Сума витрат на правову допомогу, яка сплачена позивачем, становить 2600 грн. Позивач просить стягнути із відповідача вказаний розмір понесених витрат на правову допомогу. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог. 11 грудня 2018 року від відповідача ТОВ «Основа» надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки вони є безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ремонтної калькуляції ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» від 13.05.2017 р. загальна сума вартості ремонту становить 12 225 (дванадцять тисяч двісті двадцять п`ять) грн. 22 коп., які ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» виплатило позивачу. Позивачем не надано доказів, яким чином ринкова вартість ремонту збільшилася на 8251,78 грн. та була оцінена у 19 967 грн. Тому, відповідач вважає, що вказана позивачем вартість ремонту є завищеною та необґрунтованою, та не може бути предметом відшкодування збитків по вищевказаному ДТП. Окрім того, заявлена сума збитків від ДТП (19 967 грн.) не була вказана позивачем в заяві до відшкодування ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», хоча вона входить в діапазон, що покриває страховий поліс АЕ9354707, а саме 100 000 грн. Тобто, у даних правовідносинах, що склалися між сторонами, на третю особу як страховика відповідача покладений відповідних обов`язок у межах суми страхового відшкодування, а тому, заявлена позивачем сума має бути стягнута із страхової ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», а не із відповідача. Витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню через безпідставність позовних вимог та позивачем не надано до суду доказів про здійснення та вартість професійної правничої допомоги, наданої позивачу адвокатом. Сума відшкодування моральної шкоди позивач нічим не підтверджує, тому дана вимога є безпідставною та не підлягає задоволенню. З підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Позиція позивача щодо поданого відзиву на позовну заяву. 19 лютого 2019 року від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій позивач надає спростування обставин, що відповідач викладає у відзиві, зокрема наступне. У відзиві вірно зазначено, що відповідно до ремонтної калькуляції ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» від 13.05.2017 р. загальна сума вартості ремонту становить 12 225,22 грн., які позивач отримав від вказаного Страховика. Проте, сума страхового відшкодування є тотожним поняттям реальним збиткам, які зазнав позивач. Так, сума страхового відшкодування регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та передбачає відшкодування витрат, пов`язаних з відновленим ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а не реальних витрат, які зазнала потерпіла сторона. Отже, так як у позивача відсутні претензії щодо розрахунку ПрАТ «АСК «ІНГО страхування» відносно вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, то відповідно позивач зазнав витрат, які він зробив для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Тобто, відшкодування реальних збитків не регулюється ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому у позивача не було підстав для зазначення суми витрат, які він поніс для відновлення свого автомобіля, у заяві про виплату страхового відшкодування. Натомість, такі збитки регулюються ст. 22 ЦК України, на підставі якої позивач звертається. Також, до вказаних збитків входять витрати, які позивач поніс для відновлення свого порушеного права, тобто за юридичні послуги [PERSON] За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому мають бути задоволені. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2018 року відкрито провадження у справі за призначено її до судового розгляду. 13 грудня 2018 року у судовому засіданні залучено до участі у справі в якості третьої особи Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», про що внесено відповідну ухвалу до протоколу судового засідання. 21 лютого 2019 року у судовому засіданні залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] , про що внесено відповідну ухвалу до протоколу судового засідання. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача Гапич Ю.Л. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у їх задоволенні відмовити з підстав їх безпідставного та не доведеності. Представник третьої особи ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи містяться письмові пояснення, в яких останній зазначає, що страховою компанією здійснено страхове відшкодування за Полісом АЕ/9354707 в межах ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та у розмірі 11 715,22 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових та франшизи. Щодо інших виплат, у даному випадку на реальні збитки, які понесені позивачем для відновлювального ремонту транспортного засобу, то відшкодування таких витрат не визначені положенням вказаного закону та умовами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що будь-яких заперечень щодо поданого позову немає та не заперечує проти його задоволення. Обставини справи, що встановлені судом: 05 липня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Латанюк І.А. посвідчено довіреність, на підставі якої [PERSON] уповноважив [PERSON] користуватися, розпоряджатися, зняти з обліку, продати та керувати належним [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого 23 березня 2016 року центром 8045, автомобілем марки Chevrolet Aveo, 2005 року випуску, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , тип ТЗ - легковий седан (а.с. 14). Зі змісту вищевказаної довіреності вбачається, що у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими особами в результаті дорожньо-транспортної пригоди, [PERSON] уповноважив [PERSON] , якщо в тому буде необхідність, укладати від імені власника ТЗ угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми ( у тому числі страхові відшкодування) у розмірах згідно із калькуляціями, актами, експертними висновками тощо, одержувати належні власнику гроші, а також подавати позов чи скаргу до суду і т.д. Довіреність видана з правом передоручення та дійсна до 05 липня 2020 року. Із матеріалів справи встановлено, що 24 квітня 2017 року о 13 год. 55 хв. у м. Києві на вул. Декабристів сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «MAN TGA 41410», д.н. [NUMBER] , який належить ТОВ «Основа», та перебував під керуванням водія [PERSON] , та транспортного засобу «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] , під керуванням позивача [PERSON] , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 15). Також, у вищевказаному повідомленні зазначено, що в результаті даної ДТП автомобілі зазнали механічні ушкодження та вина у вчиненні ДТП сталася з вини водія ТЗ «MAN TGA 41410 », д.н. [NUMBER] , про що останній зазначив у повідомленні. Матеріалами справи встановлено, що на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля MAN TGA «41410», д.н. [NUMBER] , застрахована у ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі страхового полісу АЕ 9354707. 04 травня 2017 року [PERSON] направив на адресу ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 16). Згідно ремонтної калькуляції № 331333 від 13.05.2017 р. загальна сума вартості ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] , після вирахувань зношення запчастин становить 12 225 (дванадцять тисяч двісті двадцять п`ять) грн. 22 коп. (а.с. 40-44). Згідно рахунку-фактури № СФ-0000004, наданого [PERSON] 18 травня 2017 року ФОП [PERSON] , сума матеріального збитку, завданого в наслідок ДТП автомобілю марки «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] , становить 19 967 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. (а.с. 17). 24 травня 2017 року власник ТЗ «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою, в якій просив відшкодувати йому на розрахунковий рахунок СТО ФОП [PERSON] належне відшкодування у розмірі 12 255 (дванадцять тисяч двісті п`ятдесят п`ять) грн. 22 коп. (а.с. 78). На підставі страхового акту № 152892 від 30.05.2017 р. ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» здійснив на рахунок ФОП [PERSON] . страхове відшкодування згідно полісу № 9354707, розмір якого з відрахуванням суми франшизи 510 грн. становить 11 715 (одинадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) грн. 22 коп. (а.с. 18, 79). На підставі рахунку-фактури № СФ №-0000004 від 18.05.2017 р. позивач сплатив на рахунок ФОП [PERSON] 8251 (вісім тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 78 коп., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 12 червня 2017 р. (а.сю 18). 03 липня 2017 р. між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] складено акт № ЗК-0000006 з надання послуг по ремонту автомобіля АА9571 АР по рахунку № СФ -0000004 від 18. 05.2017 р. Загальна вартість послуг по ремонту автомобіля з ПДВ становить 19 967 (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн. (а.с. 19). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. зазначено «Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну». Виходячи із положень вищевказаного, у даних правовідносинах позивач [PERSON] , який на момент дорожньо-транспортної пригоди 28 квітня 2017 року керував транспортним засобом «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] , на підставі довіреності від 05 липня 2017 року, має право вимагати відшкодування шкоди, завданої такому транспортному засобу. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Разом з тим, ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку із виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку, таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, виходячи із положень вищевказаного, у даних правовідносинах позивач [PERSON] має право звертатися із вимогами до ТОВ «Основа», яке є власником транспортного засобу, що був учасником ДТП. Проти зазначеного не заперечував відповідач. Виняткових обставин із загальних правил, визначених ст. 1187 ЦК України, стороною відповідача наведено не було. У відповідність ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Проаналізувавши вищевказану норму чинного законодавства, суд вважає, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо для відновлення попереднього стану речі, яка мала певну зношеність, зокрема автомобіля, було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). Так, із вищевикладеного судом встановлено, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на підставі страхового акту № 152892 від 30.05.2017 р., згідно з яким сума страхового відшкодування становить 12 225,22 грн. (вартість відновлювального ремонту автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових), здійснило позивачу страхове відшкодування на рахунок ФОП [PERSON] у розмірі 11 715,22 грн. (без врахування розміру франшизи 510 грн.). За виконання ремонтних робіт пошкодженого автомобіля, позивач, відповідно до рахунку-фактури № СФ-0000004 від 18.05.2017 р., сплатив на користь ФОП [PERSON] , фактичну вартість ремонту в розмірі 8251,78 грн., що підтверджено відповідною квитанцією та актом виконаних робіт (а.с. 18, 19). З огляду на викладені обставини, та встановивши, що вартість майнового збитку (19 967 грн.), завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений розмір страхового відшкодування (11 715,22 грн.), суд вважає, що вимога в частині стягнення із відповідача на користь позивача різницю між фактичним розміром понесених витрат та отриманим страховим відшкодуванням, яка становить 8251 (вісім тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 78 коп., підлягає задоволенню. Доводи заперечення відповідача у вказаній частині позовних вимог спростовуються вищевикладеними нормами чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, що утворилися між сторонами у даній справі. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди суд зазначає наступне. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідність до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач, посилаючись на завдану діями відповідача моральну шкоду, зазначає, що вона виявилася у душевних стражданнях, які він зазнав від раптового зіткнення під час ДТП, пережитим хвилюванням за своє життя, за пошкоджений автомобіль та тривалим стресом, пов`язаним із завданим значних збитків йому та сім`ї. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі, тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення моральної шкоди з урахуванням розумності та пропорційності підлягають частковому задоволенню, а саме, у розмірі відшкодування 2 000 грн. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 2600 (дві шістсот) грн. суд вважає, що дана вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, в обґрунтування даної вимоги, [PERSON] зазначає, що у зв`язку із неправомірними діями, які завдані відповідачем в результаті ДТМ та які спричинили порушення законних прав та інтересів позивача, останній змушений був витрачати час та кошти на юридичні консультації, підготовку процесуальних документів та інше. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано: договір № 63/17 про надання юридичної допомоги, підписаний між ним та фізичною особою підприємцем [PERSON] , копія рахунку-фактури № 63/07 від 30.06.2017 р. на суму 2600 грн. та копію квитанції № 17932940 про оплату [PERSON] 05 липня 2017 р. грошових коштів згідно рахунку-фактури № 63/07 від 30.06.2017 р. Однак, суд не може взяти до уваги ці докази, оскільки з їх змісту не вбачається, що така правова допомога надавалася [PERSON] . саме для вирішення та врегулювання спірних відносин із відповідачем ПАТ «Основа», або ж з іншими третіми особами для вирішення питань стосовно даної дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 28 квітня 2017 року. Висновок суду щодо пред`явлених вимог. Таким чином, враховуючи вищевикладене та норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 8251 (вісім тисяч двісті п`ятдесят одна) грн. 78 коп. та моральної шкоди у розмірі 2000 (дві тисячі) грн. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, що підтверджується наявними у матеріалах доказами (а.с. 6), стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial