Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Фермерського господарства «Нектар» про дострокове розірвання договору оренди земельної ділянки від 20 грудня 2010 року, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 26 грудня 2011 року запис №352520004000571. Посилалася на те, що орендар в порушення вимог п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року №1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» у 2012 році не збільшував розмір орендної плати за землю з урахуванням збільшення розміру нормативної грошової оцінки землі із застосуванням коефіцієнту та індексації, та у 2012 і 2013 роках не сплачував орендну плату, що є порушенням істотних умов договору, та є підставою для розірвання договору оренди землі. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних матеріалів, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти заявлених позовних вимог не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, тому з підстав ч.4 ст.169 ЦПК України зі згоди представника позивача, суд ухвалив про розгляд справи в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст.224 ЦПК України. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, виходячи з встановлених обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, з таких підстав. Так, згідно зі статтею 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу). Відповідно до статті 629 цього кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами. В силу ч.4 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Отже, основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Згідно зі ст.15 Закону України «Про оренду землі» до істотних умов договору оренди землі відноситься орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення іі перегляду та відповідальності за її несплату. Згідно зі ст.21 вказаного закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Встановлено, що позивач [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 25 березня 2002 року є власником земельної ділянки [NUMBER] площею 4,54 га., яка розташована на землях Федірської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, а отже, має право на свій вибір передати в оренду орендареві свою власність - земельну ділянку, у встановленому законом порядку. 20 грудня 2010 року між [PERSON] - орендодавцем та відповідачем ФГ «Нектар» - орендарем укладено договір оренди земельної ділянки [NUMBER] площею 4,54 гектара, згідно умов якого позивач передав в оренду відповідачу належну їй земельну ділянку строком на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Світловодському районі у Державному реєстрі земель 26 грудня 2011 року запис №352520004000571. Отже, відповідно умов договору оренди вищевказаної земельної ділянки та норм чинного законодавства, позивач - орендодавець передав, а відповідач ФК «Нектар» - орендар одержав в оренду, тобто у строкове оплатне користування, земельну ділянку з метою проведення підприємницької діяльності, а саме для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, тобто взяв на себе обов'язок використовувати орендовану земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства, зі сплатою позивачці орендної плати в розмірі 3% від вартості грошової оцінки земельної ділянки, проте, відповідач вказаного свого зобов'язання щодо оплатного користування землею позивача не виконав, що стало підставою позивачу для звернення до суду для захисту своїх прав. З вказаних обставин видно, що між сторонами виник спір щодо наявності підстав для припинення права оренди земельної ділянки шляхом його розірвання в зв'язку з тим, що орендар не виконує взяті на себе зобов'язання щодо оплати за користування землею. Частиною 1 статті 32 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Згідно п. п. 9 -14 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% від вартості грошової оцінки земельної ділянки в сумі 1505,94 грн. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладення або зміни умов договору оренди чи продовження його дії (Додаток 2). Орендна плата вноситься орендарем до 31 грудня поточного року. Розмір орендної плати переглядається 1 раз на рік, в тому числі у випадках передбачених законом. У разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,2% несплаченої суми за кожний день прострочення. Орендна плата справляється орендарем незалежно від форс-мажорних обставин. Статтею 530 ЦК України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тощо. Докази подаються сторонами ті іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази чи повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання у справі. Докази подаються у строк, встановлений судом з урахуванням часу, необхідного для подання доказів. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених ч.1 ст.131 ЦПК України, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази несвоєчасно подано з поважних причин. Відповідно до пункту 39 Договору оренди землі умовами розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку є затримання орендарем виплати орендної плати на строк більш як три місяці. Позивачем в підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги до позову надано копію Додатку 2 до Договору оренди земельної ділянки з якого видно, що відповідач не вніс в нього відомостей про виплату орендної плати за 2012 та 2013 роки, тобто порушив п. 11 Договору та не здійснив протягом двох років виплату орендної плати в установленому розмірі. Крім цього, факт невірного визначення відповідачем орендної плати позивач підтверджує наданим розрахунком нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що підтверджує, що після укладення договору оренди землі відповідач у 2012 та у 2013 роках не проводив збільшення розміру орендної плати за землю з урахуванням збільшення розміру нормативної грошової оцінки землі з застосуванням коефіцієнту індексації відповідно доп.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2011 року №1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів». Таким чином, позивачем доведено факти систематичної несплати відповідачем орендної плати позивачеві за використання орендованої земельної ділянки позивача, що є суттєвим порушенням істотних умов договору оренди землі і в свою чергу, відповідно до п.39 Договору та п. «д» частини 1 статті 141 Земельного кодексу України є підставою для його розірвання, а тому позовні вимоги слід задовольнити. Судові витрати в силу ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved