Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 1997 року. Від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO]. Подружнє життя не склалось, проживають окремо. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Для повноцінного та всебічного розвитку дитини є необхідним стягнення аліментів в розмірі 3 000 грн. щомісячно. При визначенні аліментів врахувала стан здоров`я дитини, яка потребує постійних медичних консультацій, постійне навчання дитини для розвитку її здібностей. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Просила врахувати, що відповідач має достатній дохід для сплати аліментів у даному розмірі. Зазначила, що після припинення шлюбних відносин, вона намагалась постійно вирішити з відповідачем питання матеріального утримання дитини, спільного виховання. Але відповідач ігнорував її прохання. У грудні 2019 року вона направила відповідачу вимогу про сплату аліментів за минулий час. Відповідач її вимогу проігнорував. Вважає, що вона вжила всіх заходів щодо спонукання відповідача виконати батьківський обов`язок по утриманню сина. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO], в розмірі 3000 грн. щомісячно; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини за період з 02 липня 2019 по 31 січня 2020 року у розмірі 21 000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов у повному обсязі. Відповідач письмовий відзив не подав. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково. Суду пояснив, що він допомагав позивачу в утриманні дитини, надавав кошти в межах власних можливостей. За весь час після розірвання шлюбу позивачка не зверталась додатково про необхідність надання коштів ще на утримання дитини. Лише у грудні 2019 року він отримав вимогу від позивача. Він ніколи не ухилявся від утримання своєї дитини. Вказав також, що його дохід щомісячний не надає йому можливості сплачувати аліменти в таких розмірах, оскільки це половина його доходів. На його утриманні також знаходиться його родина. Ті суми, що вказані в довідці про доходи за жовтень та листопад 2019 року є компенсацією за невикористані відпустки, а не заробітною платою. Просив задоволити позов частково та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 2000 грн., у задоволенні решти позовних просив відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 12 липня 1997 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Середино-Будського районного суду Сумської області від 28 травня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розварний. Рішення набрало законної сили з 02 липня 2019 року. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 12 лютого 2020 року. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, надані суду пояснення щодо витрат на утримання дитини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 2200 грн. до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Щодо вимог позивача про стягнення аліментів у розмірі 3 000 грн., то в цій частині вимоги задоволенню не підлягає, оскільки позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких витрат. При визначенні розміру аліментів суд також враховує, що матеріальне становище відповідача та відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження доходів відповідача достатніх для стягнення аліментів в заявленому розмірі, а права та обов`язки батьків по утриманню дитини є рівними. Посилання [PERSON] навчання гри на гітарі, тощо не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, при цьому суд також враховує, що вирішуючи питання навчання дитини позивачка не погоджувала даного питання з відповідачем та можливості його на покриття таких витрат. Подані суду чеки, квитанції щодо витрат на дитину суд оцінює критично, оскільки з них не можливо встановити що саме та кому купувалось. Щодо доходів відповідача, то з поданої довідки вбачається, що середньомісячний дохід відповідача складає близько 6000 грн. Матеріали справи не містять доказів отримання ним більшого доходу, тому заявлений позивачем розмір фактично є половиною доходи особи. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Так, відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України та ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. З урахуванням проаналізованих правових норм в розрізі встановлених обставин у справі суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст.ст. 12, 81 ЦПК України та ст. 191 СК України позивачу слід було довести суду, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Зазначених обставин у ході судового розгляду встановлено не було: жодного доказу цього матеріали справи не містять, а також жодного обґрунтування цього не містить і позовна заява. Факт звернення позивача у грудні 2019 року з вимогою сплатити кошти за минулі періоди, жодним чином не підтверджують звернення її до [PERSON] з липня 2019 року щодо сплати аліментів. Тому дані докази не можуть підтверджувати факту ухилення від сплати аліментів тобто те, що позивач просила про таку допомогу з липня 2019 року, а він все рівно ухилявся від надання позивачу фінансової допомоги на утримання дитини. Крім того, позивач до цього часу з позовною заявою про стягнення аліментів до суду, ні з заявою про видачу судового наказу на стягнення аліментів з відповідача, ні з будь-якою іншою позовною заявою такого характеру до відповідача до суду не зверталась, обґрунтованих причин неможливості звернення до суду не повідомила. А отже, з огляду на відсутність доказів умисного ухилення відповідача від утримання їх з позивачем дитини у період з 02 липня 2019 року по 31 січня 2020 року та вимоги законодавства суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог в частині стягнення аліментів. Оскільки суд відмовив в частині стягнення аліментів за минулий період, тому не підлягають до задоволення вимоги про стягнення судового збору, сплаченого в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: approved