Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У лютому 2018 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, тому що у кожного із подружжя різні погляди на сімейне життя та обов'язки, що стало основною причиною постійних сімейних конфліктів. На даний час сторони припинили вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини, проживають окремо. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме їх інтересам. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей, двоє з якиї є повнолітніми, неповнолітньою є тільки одна дитина [PERSON] [INFO]. Донька проживає разом із відповідачкою. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та [PERSON] 12 березня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 135. Позивач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялась належним чином. До суду подала заяву про можливість розглядати справу у її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 12 березня 1994 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Броварського міськвиконкому Київської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 135, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу в подружжя народилася донька [PERSON] 09 жовтня 2014 року. (а.с. 8). Хоча позивач і зазначає, що від шлюбу з [PERSON] мають трьох дітей, двоє з яких вже повнолітні, але відповідних доказів суду не надав. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. У відповідність до вимог ст. 111 СК України судом надавався подружжю строк на примирення, однак сторони не примирилися, що підтверджується заявою позивача, в якій остання позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує та просить про задоволення позовних вимог. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачено, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved