Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на його користь матеріальні збитки в розмірі 22795 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору, а також витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що 07 лютого 2017 року приблизно о 17 годині 20 хвилин, [PERSON] , працівник Товариства з обмеженою відповідальністю М`ясокомбінат Ювілейний», керуючи транспортним засобом HYUNDAI HD65 номерний знак [NUMBER] , по вул. Надії Алексєєнко у м. Дніпрі, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Уральської, не надав переваги в русі транспортному засобу TOYOTA CAMRY номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2017 року у справі № 202/842/17 [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля TOYOTA CAMRY [NUMBER] є [PERSON] . Власником транспортного засобу HYUNDAI HD65 номерний знак [NUMBER] є Товариство з обмеженою відповідальністю М`ясокомбінат «Ювілейний». Згідно з рахунком-фактурою №115 від 15.03.2017 року вартість ремонтних робіт автомобіля TOYOTA CAMRY номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 199 836 грн. 85 коп. Між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ТОВ «М`ясокомбінат Ювілейний» було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9725172, забезпечений транспортний засіб «HYUNDAI HD65», строк дії полісу з 30.04.2016 року по 29.04.2017 року включно. Приватним акціонерним товариством «Страховою компанією «Арсенал Страхування» позивачу було відшкодовано лише частину спричиненої матеріальної шкоди у розмірі 77 025 грн. Тому, позивачем було подано до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська позовну заяву про стягнення з ТОВ М`ясокомбінат «Ювілейний» матеріальної шкоди у розмірі 122 811 грн. 85 коп., яку рішенням суду було задоволено. Проте, Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року зазначене рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська змінено та визначено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю М`ясокомбінат «Ювілейний» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 99 836 грн. 85 коп. У зв`язку з вищевказаним, позивач був вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач підтримав свою позовну заяву та просив її задовольнити, при цьому посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Мамедова І.Р. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Крім цього, нею було подано відзив на позовну заяву, в якому вказала, що страховиком виключно на підставі норм спеціального Закону оцінено шкоду та здійснено визначення розміру страхового відшкодування та його виплату у встановленому законом порядку, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити. Крім цього, позивачем було подано відповідь на відзив на письмові пояснення у справі, в яких він підтримав позовну заяву та просив її задовольнити. В свою чергу представником відповідача було подано заперечення на відповідь на відзив та письмові пояснення, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю М`ясокомбінат «Ювілейний» та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року встановлено: [PERSON] , який є працівником ТОВ М`ясокомбінат «Ювілейний», 07.02.2017 року о 17 годині 20 хвилини, керуючи транспортним засобом «HYUNDAI HD65», номерний знак [NUMBER] , належним ТОВ М`ясокомбінат «Ювілейний», по вул. Н. Алексеєнко у м. Дніпро, при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Уральською, не надав переваги в русі транспортному засобу «TOYOTA CAMRY», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, внаслідок чого сталося зіткнення та пошкодження зазначених транспортних засобів. Водій [PERSON] порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України. Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 03 березня 2017 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у сумі 340 грн. відповідно до договору № 10/17 на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу від 21 лютого 2017 року, [PERSON] та Приватне підприємство «Титансервіс» уклали договір на ремонт та обслуговування транспортного засобу «TOYOTA CAMRY», номерний знак [NUMBER] . Згідно Акту передавання-приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) для надання послуг з технічного обслуговування і ремонту від 21.02.2017 року ПП «Титансервіс» прийняло від [PERSON] транспортний засіб «TOYOTA CAMRY», номерний знак [NUMBER] , транспортний засіб пошкоджено внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 15 березня 2017 року між ПП «Титансервіс» та [PERSON] підписано наряд - замовлення на надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісного транспортного засобу від 21 лютого 2017 року № 12. Відповідно до Акта передавання - приймання колісного транспортного засобу, його складових частин (систем) після надання послуг з технічного обслуговування та ремонту від 15.03.2017 року ПП «Титансервіс» повернуто [PERSON] . Згідно Акту №41/17 виконаних робіт від 15.03.2017 року, ПП «Титансервіс» виконано роботи з ремонту та заміни пошкоджених деталей автомобіля «TOYOTA CAMRY», номерний знак [NUMBER] . Загальна вартість замовлення 199 836 гри 85 коп. Відповідно до рахунку-фактури № 115 від 15.03.2017 року, виданого ПП «Титансервіс», за договором на технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу № 10/02 від 10 лютого 2017 року сума ремонту автомобіля «TOYOTA CAMRY», номерний знак [NUMBER] , складає 199 836 грн 85 коп. Згідно відповіді ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» від 26.09.2017 року між ПрАТ «СК «Арсенал страхування» та ТОВ «М`ясокомбінат Ювілейний» було укладено договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9725172, забезпечений транспортний засіб «HYUNDAI HD65», номерний знак [NUMBER] , строк дії полісу з 30.04.2016 року по 29.04.2017 року включно. Відповідно до висновку № 10021700 експертного товарознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, у зв`язку з аварійним пошкодженням, завданим автомобілю «TOYOTA CAMRY», номерний знак [NUMBER] , від 16 лютого 2017 року, вартість матеріальної шкоди, з технічної точки зору, завданої володільцю автомобіля «TOYOTA CAMRY», номерний знак [NUMBER] , на момент проведення дослідження складає 77 037 грн 47 коп. Згідно виписки по рахунку [NUMBER] за 21.03.2017 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило страхову виплату [PERSON] , Акт № 109.00144817-1, від 17.03.2017 року зг. рах. № 115 від 15.03.2017 року в розмірі 77 037 грн 47 коп. Відповідно до квитанції ПАТ «Банк Кредит Дніпро» від 30.03.2017 року [PERSON] сплатив ПП «Титансервіс» 122 811 грн. 85 коп. за ремонтні роботи рах. 115 від 15.03.2017 згідно договору № 10/02 від 10.02.2017. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вказано вище, постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 жовтня 2019 року встановлено, що шкода завдана позивачеві дорожньо-транспортною пригодою становить 199836 грн. 85 коп. Втім, ПрАТ СК «Арсенал Страхування» здійснило страхову виплату позивачеві у розмірі 77037 грн. 47 коп., а даним судовим рішенням стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю М`ясокомбінат «Ювілейний» на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 99836 грн. 85 коп. Таким чином, позивачеві було сплачено загальну суму у розмірі 176874 грн. 32 коп. Відтак, позивачеві не відшкодовану частину матеріальних збитків спричинених дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 22795 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1-2 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Вказані правові висновки вказані в постанові Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, з якої також вбачається: «З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. (з повним текстом можливо ознайомитися за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/55159571 ). Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 22795 грн. 00 коп. Стосовно вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. В свою чергу, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, апеляційної скарги, надання консультацій тощо). Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Суд доходить висновку, що сплачена позивачем сума на професійну правничу допомогу не містить належних та допустимих доказів в матеріалах справи, які б свідчили про оплату правової допомоги. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слідує стягнути судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі викладеного,

Outcome: partial