Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі по тексту АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15582,96 грн, який мотивувало тим, що відповідач [PERSON] з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк» та підписав заяву № б/н від 19.05.2011 року. Так, відповідач, підписавши анкету- заяву, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами Банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Внаслідок чого, станом на 20.01.2021 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 15582,96 грн, яка складається з наступного: 15582,96 грн - заборгованість за кредитом, яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в раніше поданій заяві просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів (а.с.5 - зворотна сторона). Відповідач [PERSON] також у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, як і не надав відзив на позов. Повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням та шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі Судової влади України. Судом встановлено, що за відомостями Новоайдарської селищної ради, зареєстрованим місцем проживання відповідача [PERSON] є адреса: [ADDRESS] . За зазначеною адресою відповідач рекомендоване поштове відправлення щодо виклику до суду не отримує, воно повернулося до суду. З довідки про причини повернення від 25.03.2021 року вбачається, що відправлення повертається у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до п. 4 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому у відповідності до вимог частини п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідача слід вважати таким, що належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву до суду не надав, представник позивача в поданій позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності та не заперечував проти вирішення справи при заочному розгляді, а відповідач був повідомлений про розгляд справи належним чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для проведення заочного розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, так як позовні вимоги позивача складають 15582,96 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 19.05.2011 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.13). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Правилами надання банківських послуг та Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що відповідач ознайомився та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, котрі були надані йому в письмовому вигляді. До матеріалів справи банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Згідно довідки позивача між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 22.07.2013 року, термін дії до 07/16; № [NUMBER] , дата відкриття 25.08.2016 року, термін дії до 12/19; № [NUMBER] , дата відкриття 21.09.2016 року, термін дії до 05/20; № [NUMBER] , дата відкриття 29.11.2017 року, термін дії 05/21 (а.с.12). Відповідно до наданого банківською установою розрахунку станом на 20.01.2021 року відповідач має заборгованість у загальній сумі 15582,96 грн, яка складається з наступного: 15582,96 грн - заборгованість за тілом кредиту (заборгованість за простроченим тілом кредиту). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII), Закон України від 15 листопада 2016 року№ 1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі Закон №1734-ІII). З наданих доказів, а саме з розрахунків заборгованості (а.с.6-10), довідки про видані кредитні картки (а.с.12), вбачається, що відповідач користувався кредитними картками та кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості. Надані позивачем розрахунки заборгованості станом на 20.01.2021 року ніким не оспорюються та зроблені в межах дії кредитного договору. За таких обставин, наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з боржника заборгованості у розмірі 15582,96 грн - заборгованості за тілом кредиту. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved