Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її рідного брата [PERSON], який помер 27 серпня 2015 року у Донецькій області. В обґрунтування заяви зазначила, що смерть [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть №004249 від 02.09.2015 року та Лікарським свідоцтвом про смерть від 27.08.2015 року. Вказані документи видані органами, які знаходяться на тимчасово непідконтрольній Україні території. При зверненні до відділу ДРАЦС по м. Бердянську з заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] вона дізналася, що свідоцтво про смерть №004249 від 02.09.2015 року та Лікарське свідоцтво про смерть від 27.08.2015 року не є документами, виданими українським органом охорони здоровя, а відповідно не можуть вважатись підставою для державної реєстрації смерті громадянина. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали, посилаючись на обставини викладені в ній. Просять її задовольнити. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.22). Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Частиною 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що [PERSON] є рідною сестрою [PERSON]Ю, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] і [PERSON] (а.с.29-31). Довідкою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 17.11.2014 року підтверджено, що [PERSON] постійно проживала в [INFO], і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в м. Бердянськ, вул. Дзержинського, б.27/34 (а.с.10). З копії паспорта громадянина України [PERSON], яка містить запис про реєстрацію місця проживання, вбачається що він мешкав за адресою Донецька область, м. Єнакієве, п. Веровка, вул.. Жовтнева, 62 (а.с.13). Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області, листом №181/02-04-04-40 від 29.12.2015 року, відмовив у державній реєстрації смерті громадянина [PERSON], оскільки заявником не надано документ, що є підставою для державної реєстрації смерті громадянина (а.с.9). На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надала суду копії Лікарського свідоцтва про смерть №559 від 27.08.2015 року та свідоцтво про смерть від 02.09.2015 року, які видані їй на території так званої Донецької народної республіки (а.с.4, 8). Суд не може прийняти ці докази, оскільки вони не є допустимими в розумінні ст. 59 ЦПК України, однак факт смерті [PERSON] про який в них зазначено дає підстави вважати вказану подію такою що мала місце. Як вбачається зі змісту Наказу міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №935/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на територіях проведення антитерористичної операції», доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, на території Донецької області, зокрема м. Єнакієве, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції на сході України. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться, зокрема, на території м. Горлівка. Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показала, що померлий [PERSON] був її рідним братом. Брата знайшли 27.08.2015 року в гаражі його домоволодіння повішеним. Його похованням займалися тітка та дядько. Поховали в п. Веровка в м. Єнакієве. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення, оскільки він матиме право на отримання свідоцтва в органах РАЦС. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved