Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, зазначивши, що з 2000 року вони з відповідачем проживали однією сім'єю, 08.06.2001р., зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідач постійно працював водієм на маршрутному таксі, рік назад звільнився з роботи, деякий час не працював, на теперішній час знову працює водієм таксі, однак відомостей про те, що він офіційно працевлаштований, немає. Позивачка подала до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. У добровільному порядку відповідач коштів на утримання дитини не надає, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у сумі 1000,00 грн. щомісяця від дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому ЦПК України порядку. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.06.2001р. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.7). Сторони спільно не проживають, позивачка подала позовну заяву про розірвання шлюбу, дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні, відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Згідно з вищезазначеними нормами Сімейного кодексу України аліменти стягуються з усіх видів доходів платника аліментів. Відповідач як батько малолітньої дитини зобов'язаний утримувати її. Згідно доводів позивача, відповідач працює водієм та отримує доходи, однак офіційно не працевлаштований. Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Відповідач ці обставини не спростував. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, це дає підстави для визначення аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги встановлений державою розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і обов'язок кожного з батьків утримувати дитину, суд дійшов до висновку, що аліменти мають бути визначені у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісяця від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, з відповідача.

Outcome: partial