overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що він звернувся до Маріупольського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо оформлення йому пенсії у звязку з досягненням пенсійного віку. На підтвердження свого трудового стажу він надав трудову книжку, однак, йому було відмовлено. Так, у трудовій книжці [PERSON] мається виправлення в місяці народження, замість листопада, помилково зазначено - жовтень. Оскільки наявність цього недоліку позбавляє заявника можливості оформити право на пенсію, просив встановити факт належності йому трудової книжки БТ-І № 9888211 від 27.12.1985 року. Заявник у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Маріупольського обєднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 18 листопада 1968 року у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ №295081, виданого 24 грудня 1968 року Приморським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області. З копії воєнного квитка УН №0024800, виданого 22 травня 1987 року вбачається, що [PERSON] народився 18 листопада 1968 року. З копії паспорту серії ВЕ №127895, виданого 12 вересня 2001 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON] народився 18 листопада 1968 року. З наданої трудової книжки БТ-І № 9888211, виданої 27.12.1985 року на ім'я [PERSON], вбачається, що мається виправлення дати народження з «жовтня» на «листопад». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за наявності всіх необхідних доказів, а також з урахуванням того, що організація, яка видала трудову книжку не має можливості внести до неї виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки заявнику. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-07 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати укладений 26 лютого 2013 року шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ічнянського районного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 14, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них 15 серпня 2013 року народився син [PERSON], а сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та побутові конфлікти, у зв»язку з чим вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявився, який про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, при цьому письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач також у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка відзиву на позов не надала. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. \~ \~ \~ \~За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 лютого 2013 року (а.с. 4). Від спільного проживання в шлюбі у них 15 серпня 2013 року народився син [PERSON] (а.с.5). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та побутові конфлікти, які проживають\~окремо,\~спільного господарства\~не ведуть,\~примирятися не\~бажають суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати укладений 31 жовтня 2017 року шлюб з [PERSON], зареєстрований Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 96, посилаючись на те, що спільних дітей з відповідачем не має, а сімейне життя з останньою не склалося через відсутність взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникають сварки та побутові конфлікти, у зв»язку з чим вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, який про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, при цьому письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач також у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка відзиву на позов не надала. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31 жовтня 2017 року (а.с. 4), які спільних дітей не мають. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, на грунті чого між ними постійно виникають сварки та побутові конфлікти, які проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирятися не бажають суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS]. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником зазначеного житлового будинку відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської від 23 жовтня 2015 року, в якому також зареєстрована відповідач, яка фактично в ньому не проживає з 15 червня 2015 року, не несе ніяких витрат по утриманню будинку, а тому втратила право користування ним відповідно до ст. 405 ЦК України. За ініціативою суду ухвалою від 26 грудня 2018 року до участі в справі у якості третьої особи залучено орган опіки та піклування Ічнянської районної державної адміністрації Чернігівської області (а.с. 15-16). Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, при цьому письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка відзиву на позов не надала. Представник третьої особи у судове засідання також не з»явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності, який письмових пояснень щодо позову не надав. Ураховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з'явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 23 жовтня 2015 року (а.с. 6). Із довідки Дорогинського старостинського округу Ічнянської міської ради Чернігівської області 05-01/165 від 23.11.2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована у житловому будинку [ADDRESS], але фактичне її перебування є [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до акту, складеного комісією за участю депутата Дорогинської сільської ради [PERSON] та сусідами позивача [PERSON], [PERSON] від 09 липня 2018 року, [PERSON] у будинку [ADDRESS] фактично не проживає з 15 червня 2015 року (а.с. 6). Сторони є колишнім подружжям, які розірвали шлюб 06 січня 2016 року (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON], будучи членом сім»ї власника без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації у будинку [ADDRESS], належного на праві власності позивачу, понад один рік, тому вважається такою, що втратила право користування ним. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У вказаному будинку зареєстровані позивач та його син - відповідач [PERSON] Відповідач з 2013 року не проживає в зазначеному будинку, особисті речі відсутні, комунальні послуги не сплачує. У зв'язку з реєстрацією відповідача у квартирі позивач позбавлена можливості оформити субсидію, тому змушена сплачувати комунальні послуги на загальних підставах, що стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Позивач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без його участі, Відповідач в судове засідання не прибула повторно, про час і місце судового розгляду була повідомлений вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за його відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подав, що підтверджується матеріалами справи. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказано, що з 05.01.1996 р. він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Однак, на даний час, сторони припинили спільне життя, як подружжя, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство. Основною причиною розпаду сім'ї являються непорозуміння та різниця характерів. У зв'язку з чим, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам сторін. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив задовольнити та розірвати шлюб. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.01.1996 року між громадянами [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] відділом державної реєстрації актів громадянського стану Печерського району м. Києва було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис № 9, та видано свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] [INFO] Судом встановлено, що позивач бажає розірвати шлюб, а відповідач позовні вимоги визнає, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, оскільки позивач наполягає на припинені шлюбних відносин, а відповідач позовні вимоги підтримує, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам однієї з сторін. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 16.09.2000 між нею та відповідачем був укладений та зареєстрований шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], 2001 р.н. та [PERSON], 2008 р.н. Через різні погляди на побудову сімейних відносин, виховання дітей та ведення господарства, фактично сімейні відносини та спільне проживання між ними припинено в травні 2017 року. Діти весь час проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Вони з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, подальше перебування в шлюбі суперечить її інтересам, а також формує негативну модель сім'ї у їхніх дітей. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14.01.2019 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. В підготовчому судовому засіданні позивач підтримала позов, пославшись на викладені в ньому обставини, та просила задовольнити його в повному обсязі. Відповідач в підготовчому судовому засіданні висловив згоду на розірвання шлюбу, та визнав позов. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові, і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з травня 2017 року. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 11 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис №1766. За час подружнього життя у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач та його представник [PERSON] не зявились та подали до суду заяви, в яких вони позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять проводити розгляд цивільної справи у їх відсутності . Відповідач у судове засідання також не зявився. Він подав до суду заяву, в якій вказав, що позов визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 11 листопада 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений відповідний актовий запис №1766 (а.с.18). Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації народжень зроблений відповідний актовий запис за №3366. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва серії 1-БК №147517 від 11.11.2008 року (а.с.17) Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не бажають жити однією сімєю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обгрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує позовні вимоги тим, що 02.12.2016 року був укладений шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований Бориспільським МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області, актовий запис №554. Від цього шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року вони з відповідачем не ведуть спільного побуту та проживають окремо. Сім`я фактично розпалась, оскільки [PERSON] та відповідач мають різні погляди на життя. Крім того, у [PERSON] є інша жінка, з якою він проживає однією сім`єю. На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач не з`явилась та надала суду заяву, в якій вона позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити та проводити розгляд цивільної справи у її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився та подав суду заяву, в якій він проти розірвання шлюбу не заперечує та просить розглянути цивільну справу у його відсутність. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 02 грудня 2016 року Бориспільським МР ВДРАЦС ГТУЮ у Київській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблений відповідний актовий запис №554. Дана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 2 грудня 2016 року (а.с.7). Від цього шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 24 лютого 2017 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає жити однією сім`єю та відновлювати відносини з відповідачем. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обгрунтованість цього висновку, в матеріалах цивільної справи відсутні. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку що позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved