Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 19 червня 2007 року виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~6. В обґрунтування позову зазначав, що сторони раніше реєстрували шлюб 21 липня 1984 року, який був розірваний. 19 червня 2007 року він та [PERSON] повторно уклали шлюб. Однак даний шлюб нічого позитивного, крім чергового розчарування, не приніс. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейне життя, ведення спільного господарства. З 2015 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Спір щодо поділу майна подружжя відсутній. Розірвати шлюб в органах реєстрації цивільного стану дружина відмовляється, тому він змушений був звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] і його представник [PERSON] у судове засідання не з`явились, подали заяву про слухання справи без їх участі, позов підтримують, просили суд задовольнити його та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином шляхом направлення їй судових повісток за зареєстрованим місцем її проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини\~неявки суд\~не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи за її відсутності до суду вона не подавала. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 19 червня 2007 року [PERSON] і [PERSON] повторно уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~6. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. Суд встановив, що з 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам. Розірвати шлюб в органах реєстрації цивільного стану відповідач відмовляється та згоди на розірвання шлюбу не надає. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved