Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] просить витребувати шляхом примусового вилучення від відповідача [PERSON] земельну ділянку площею 420 кв.м. згідно Договору дарування від 19 листопада 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 19.11.2009 року, н/р №796 в натурі згідно Плану меж земельної ділянки, кадастровий номер якої 56 226 101 00:00:006:0308, яку відповідач незаконно утримує у своєму користуванні та повернути вказану земельну ділянку у його власність. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 19 листопада 2009 року купив у відповідача житловий будинок [ADDRESS], договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 19.11.2009 року, н/р №795. Вказує, що одночасно з укладенням договору купівлі-продажу відповідач подарувала йому за договором дарування від 19 листопада 2009 року, посвідченого приватним отаріусом [PERSON] 19.11.2009 р., н/р №796, земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер - 56 226 101 00:00:006:0308. Зазначає, що вищевказана земельна ділянка з визначенням меж в натурі належала відповідачу на день укладення правочину дарування на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №226483, виданого Здолбунівською міською радою 14.03.2008 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010859600892. У цьому державному акті на право власності на земельну ділянку нотаріусом зроблена відмітка, згідно якої [PERSON] приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу 19.11.2009 року за реєстровим №796 посвідчено договір дарування, на підставі якого право власності на земельну ділянку переходить до [PERSON] Стверджує, що під час проживання в будинку і користуванні земельною ділянкою встновив, що відповідач передала в натурі йому не 0,1000 га, як зазначалося в договорі дарування від 19.11.2009 р., а тільки 580 кв.м. вказаної земельної ділянки. Інші 420 кв.м. земельної ділянки відповідач продовжує протиправно утримувати у своєму користуванні, чим порушує його майнові права. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнала. Вислухавши пояснення позивача, представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами і державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Підстави набуття права на землю визначені в статті 116 Земельного кодексу України, де зазначено, що громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель комунальної власності за рішенням органу місцевого самоврядування в межах повноважень або за результатами аукціону. Рішення щодо надання земельних ділянок у власність та користування приймаються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. В даному випадку таким документом є державний акт серії ЯЕ №226483 на право власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цих прав. Вказаний державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010859600892. Судом встановлено, що 19 листопада 2009 року сторони уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у власність житловий будинок [ADDRESS], договір купівлі-продажу посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 19.11.2009 року, зареєстрований в реєстрі за №795. Крім цього, сторони уклали договір дарування від 19 листопада 2009 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] 19.11.2009 р., зареєстрований в реєстрі за №796, згідно якого відповідач подарувала позивачу земельну ділянку площею 0,1000 га, розташовану по [ADDRESS], кадастровий номер - 56 226 101 00:00:006:0308. Згідно ч.2 ст.90 Земельного кодексу України - порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, [PERSON] на даний час є власником спірної земельної ділянки, площею 0,1000 га, що стверджується договором дарування від 19.11.2009 року . Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 11 грудня 2013 року по справі було призначено судову землевпорядну експертизу. З висновку земельно-технічної експертизи №40323/1_С від 06.06.2014 року вбачається, що відповідно до топогеодезичної зйомки фактична площа земельної ділянки, що перебуває в володінні, користуванні та розпорядженні позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] становить 587 кв.м. або 0,0587 га. Площа, визначена згідно договору дарування від 19.11.2009 року н/р №796, кадастровий номер 5622610100:00:006:0308 і державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №226483, виданого Здолбунівською міською радою 14.03.2008 року становить 1000 кв.м. або 0,10 га. Таким чином, фактична площа земельної ділянки, що перебуває у володінні, користуванні та розпорядженні позивача [PERSON] за адресою [ADDRESS] не відповідає площі, визначеній згідно договору дарування від 19.11.2009 року н/р №796, кадастровий номер 5622610100:00:006:0308 і державного акту на право власності на земельну ділянку ЯЕ №226483, виданого Здолбунівською міською радою 14.03.2008 року. Експерт у висновку зазначає, що згідно Рис.1 громадянка [PERSON] фактично користується земельною ділянкою площею 1128 кв.м. А згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №226484, площа земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] становить 722 кв.м. Точну площу невідповідності встановити неможливо, оскільки надані каталоги координат зміщені відносно фактичних меж земельних ділянок. Експерт вважає, що за рахунок збільшення площі земельної ділянки [PERSON] на 0,04 га частина земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS], що є власністю [PERSON] перебуває в користуванні [PERSON] Фактичні обставини справи узгоджуються з висновком експертизи та повністю підтверджуються показами допитаного у судовому засіданні представника Здолбунівської міської ради спеціаліста з земельних питань Лідіча В.І. У відповідності до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 16, 321, 328, 387 ЦК України, ст.ст. 90, 116, 125 ЗК України,

Outcome: approved