Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

У лютому 2020 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення дії, яка порушує право, зняття арешту з майна, скасування державної реєстрації обтяження, посилаючись на те, що на виконанні у відповідача знаходилося виконавче провадження № 32489871 про стягнення з [PERSON] на користь АК «ХОЕ» боргу у сумі 296,39 грн. Виконавче провадження завершено [INFO] . [PERSON] померла і при зверненні до нотаріуса з`ясувалося, що на даний час накладено арешт на все її майно державним виконавцем і даний арешт не скасований. Відповідач відмовив їй у скасуванні такого арешту, посилаючись на те, що арешт може бути знятий лише за рішенням суду. Оскільки рішення суду виконано і після його виконання арешт не скасований, позивач звернулася до суду з даним позовом, згідно якого просить суд припинити дію, яка порушує право, скасувати постанову державного виконавця відповідно до виконавчого провадження № 32489871 про стягнення з [PERSON] на користь АК «ХОЕ» боргу у сумі 296,39 грн. про накладення арешту на все майно [PERSON] , знявши арешт з майна. Ухвалою від 02.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання сторони, представник позивача не з`явилися. Представник позивача адвокат Пухтаєвич Є.В. за Ордером серії ХВ № 277 від 24.02.2020 р. позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач при вирішенні спору покладається на розсуд суду, відзив на позов не подав. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, з`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно листа Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янську ГТУЮ у Харківській області від 23.05.2019 р. № 208917, на виконанні відділу знаходилось виконавче провадження № 32489871 про стягнення з [PERSON] на користь АК «ХОЕ» боргу у сумі 296,39 грн. Перевіркою даних АСВП вищезазначене виконавче провадження закінчено 06.05.2014 по п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Посилаючись на відсутність підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, встановлених ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», перелік яких є вичерпним, зазначає, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (а.с.6). Аналогічна інформація щодо знаходження на виконанні відділу виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу та закінчення виконавчого провадження міститься у Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.3). Згідно Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09.01.2019 р. № 54686697, наданого приватним нотаріусом Черняєвою А.О., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис щодо реєстрації спадкової справи № 63585232 спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.5). Згідно довідки приватного нотаріуса Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Черняєвої А.О. від 18.12.2019 р. № 933/0116, спадкоємцем на майно [PERSON] , яка померла [INFO] є її малолітній син [PERSON] , [INFO] , який спадщину прийняв у відповідності з п. 4 ст. 1268 ЦК України. Опікуном малолітнього є його бабуся, [PERSON] , яка діє на підставі рішення виконавчого комітету Куп`янської міської ради Харківської області від 22.05.2012 року за № 315 (а.с.8,9,11). На запит [PERSON] начальник Куп`янського РВ енергозбуту повідомив листом від 19.12.2019 р. № 57РВ/18-2134, що заборгованості станом на 19.12.2019 р. по ос/рах 602749 смт. Ківшарівка, 21/81, немає, судовий збір сплачено у повному обсязі у вересні 2018 р. (а.с.7). Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 316, ст. 317, ч. 1 ст. 319, ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, використання та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Нормою статті 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Відповідно до ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, який був чинний на час завершення виконавчих проваджень, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення закріплені у відповідності до ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Наявність арешту майна, перешкоджає малолітньому спадкоємцю, опікуном якого є позивач, яка і захищає його права та інтереси, реалізувати свої права на спадщину після смерті матері. Отже, оскільки спадкоємець, прийнявши спадщину, позбавлений можливості оформити свої спадкові права, зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку в іншій спосіб, крім як звернення до суду з позовом про зняття арешту, позивач захистити порушене право не може, є необхідність захисту прав шляхом скасування такого арешту та виключити запис про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру обтяжень. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю.

Outcome: approved