Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У лютому 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив ухвалити рішення про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 07 листопада 2015 р. близько 16-40 год. на 25 км +135 м автодороги М06 сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля марки ГАЗ-24, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, належним позивачу автомобілем марки Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] та третім автомобілем Kia Ria, д.н.з. [NUMBER] . Дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення відповідачем Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2016 р. у справі № 369/12928/15-П. Позивач зазначає, що враховуючи, що вартість ремонту відповідно до калькуляції вартості відновлювального ремонту складає 364 352,05 грн., а ринкова вартість транспортного засобу складає 277 396,92 грн., то вартість матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження автомобіля складає 277 396,92 грн. Даний розмір матеріального збитку визначений на підставі Звіту № 19/01-ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу та Звіту № 19-1/01-ТЗ про оцінку транспортного засобу від 22 січня 2016 р. За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем оцінювачу ТОВ «Пасат Консалтинг Груп» сплачено 1 600 грн. Тому, загальна сума матеріального збитку становить 278 996,92 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність винного у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відповідача була застрахована ПрАТ «Просто-страхування» (поліс АІ № 7066121 від 20.02.2015 р.), страховиком позивачу було здійснено виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності та з урахуванням франшизи у розмірі 49 490 грн. Оскільки суми страхового відшкодування, яка була виплачена ПрАТ «Просто-страхування» недостатньо для повного відшкодування шкоди, заподіяної позивачу, позивач просив стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 229 506,92 грн. Окрім того, від дати набуття постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2016 р. у справі № 369/12928/15-П - 16 лютого 2016 р. у відповідача виник обов`язок з відшкодування позивачу заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 229 506,92 грн. Враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов`язання з відшкодування позивачу заподіяної матеріальної шкоди у вказаному розмірі, позивач просив на підставі ст. 625 ЦК України стягнути на його користь з відповідача 3% річних - 6 998,39 грн. та інфляційні втрати - 29 835,89 грн., що ним розраховані станом на дату звернення до суду - 20 лютого 2017 р. Також просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 6663,41 грн. Провадження у справі відкрито 09 березня 2017 р. та справу призначено до розгляду на 06 квітня 2017 р. (а.с. 55). Ухвалою суду від 26 квітня 2017 р. задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] та у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Барболюку В.С., та на час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 78). 16 липня 2018 р. на адресу суду надійшов висновок експерта Барболюка В.С. від 10 липня 2018 р. (а.с. 83- 103) Ухвалою суду від 20 липня 2018 р. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами позовного (загального) провадження на 02 жовтня 2018 р. (а.с. 122). Ухвалою суду від 13 грудня 2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 березня 2019 р. (а.с. 136). Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відзив на позовну заяву, заяв з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. До судового засідання учасники справи не з`явились. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 07 листопада 2015 р. близько 16-40 год. на 25 км +135 м автодороги М06 сталася дорожньо-транспортна пригода - зіткнення автомобіля марки ГАЗ-24, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням відповідача, з належним позивачу автомобілем марки Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] та третім автомобілем Kia Ria , д.н.з. [NUMBER] . Згідно з постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 червня 2016 р. у справі № 369/12928/15-П, за обставинами дорожньо-транспортної пригоди, відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7-8). У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу транспортний засіб Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження. Відповідно до висновку експерта № 7 судової автотоварознавчої експертизи від 10 липня 2018 р., виконаного судовим експертом Барболюком В.С. на виконання ухвали суду від 26.04.2017 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Skoda Octavia, д.н.з. [NUMBER] , становить 211 163,99 грн. (а.с. 83-103). Даний висновок експерта сторонами не заперечується, та береться судом як належний та допустимий доказ розміру заподіяного позивачу матеріального збитку. Як вбачається зі страхового акту № 110812 від 04 квітня 2016 р. на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника (водія) транспортного засобу ГАЗ-24, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Просто-страхування», згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 7066121 від 19.02.2015 р. (а.с. 50) Згідно з доводами позивача йому було здійснено ПрАТ «Просто-страхування» виплату страхового відшкодування відповідно до ліміту відповідальності та з урахуванням франшизи за договором обов`язкового страхування АІ № 7066121 від 19.02.2015 р. у розмірі 49 490 грн. Таким чином, розмір фактично завданого позивачу матеріального збитку (211 163,99 грн.) перевищує розмір страхового відшкодування (49 490 грн.), в загальному на суму 161 673,99 грн. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки, суми страхового відшкодування, яка була сплачена ПрАТ «Просто-страхування», недостатньо для повного відшкодування позивачу матеріальної шкоди, обов`язок з відшкодування різниці між розміром завданої шкоди і страховою виплатою у розмірі 161 673,99 грн., згідно з вказаними положеннями чинного законодавства, покладається на відповідача. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати за складання звіту з визначення вартості матеріального збитку у розмірі 1 600 грн. (а.с. 49). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 163 273 грн. 99 коп. (161 673 грн. 99 коп. + 1 600 грн.). Щодо вимог позову про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих позивачем за період з 16 лютого 2016 р. (дати набрання законної сили постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.02.2016 р. у адміністративній справі № 369/12928/15-п про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності) по день подання позову (20 лютого 2017 р.) за невиконання грошового зобов`язання щодо відшкодування матеріальних збитків суд виходить з такого. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. За змістом ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки у даному випадку у позивача виникло право вимагати від відповідача-боржника сплати коштів у відшкодування матеріального збитку, заподіяного внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат. Враховуючи постанову суду про визнання відповідача винуватим у вчинені дорожньо-транспортної пригоди від 16 лютого 2016 року та позовні вимоги позивача про стягнення 3% річних та інфляційних втрат саме за період, починаючи з 16 лютого 2016 року по 20 лютого 2017 року, суд дійшов висновку про стягнення 3% річних та інфляційних втрат відповідно до вимог позивача. Тому, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних у розмірі 4 965 грн. та інфляційні втрати в розмірі 22 384, грн. 74 коп. відповідно до наданого суду розрахунку. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 190 623 грн. 73 коп. (161 673,99 грн. - розмір майнової шкоди + 1 600 грн. за складання звіту + 3% річних у розмірі 4 965 грн. + інфляційні втрати в розмірі 22 384, грн. 74 коп.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача, а саме, на 190 623 грн. 73 коп., що становить 71,57 % від заявлених вимог майнового характеру у 266 341,20 грн. У зв`язку з цим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 906, 24 коп. Крім того, відповідачем за проведення судової експертизи сплачено 5 000 грн. (а.с. 83а) і висновком експерта зменшена сума майнової шкоди, завданої позивачу. У зв`язку з цим, понесені відповідачем витрати на проведення експертизи у сумі 1 421 грн. 50 коп. (28,43% пропорційно сумі позовних вимог, у яких відмовлено) підлягають стягненню з позивача на користь відповідача. Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 484 грн. 74 коп. (1 906, 24 коп. - 1 421 грн. 50 коп.)

Outcome: partial