Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду звернулася [PERSON] (далі позивач) з позовом до Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначила, що 17 квітня 2018 року у с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є позивач, а також [PERSON] та [PERSON], оскільки спадкодавець за життя склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповідала їм. Під час оформлення позивачем спадщини, зясувалось, що вона пропустила шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини, у звязку із чим нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії. Причиною пропуску строку звернення у нотаріальну контору для оформлення спадщини стало те, що позивач не знала про те, що її мати склала, зокрема на її користь заповіт. З огляду на це, позивач просить визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті матері пропущений нею з поважних причин та визначити їй додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. У підготовче засідання позивач не зявилася, проте від неї до суду надійшла заява, у якій позивач просить справу розглянути за її відсутності у підготовчому засіданні, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не зявився, проте у письмовій заяві Мурафський сільський голова [PERSON] просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа [PERSON] у підготовче засідання не зявився, проте у письмовій заяві, поданій до суду, [PERSON] просить у звязку зі станом здоровя розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою у підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Фактичні обставини, установлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Згідно зі свідоцтвом про народження ІV-АМ № 414500 позивач народилася 31 серпня 1950 року у с. Клекотина Шаргородського району Вінницької області, її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про одруження І-АБ № 034313 після одруження позивач змінила прізвище з «Пагайдак» на «Пасечник» (а.с. 9). 29 листопада 1993 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким, усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі усе, що належатиме їй на день смерть, і на що вона матиме право, заповіла [PERSON]І, тобто позивачу, а також [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). 15 листопада 2016 року у с. Мурафа помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-АМ № 362645 (а.с. 11). 17 квітня 2018 року у с. Клекотина померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-АМ № 407831 (а.с. 7). Згідно з довідкою виконкому Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 7 листопада 2018 року № 1-4499, на день смерті 17 квітня 2018 року, [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована у [INFO] (колишня Горького). Згідно з записами у погосподарській книзі, на день смерті разом зі спадкодавцем ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с. 10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається, зокрема з права власності на земельну ділянку, що вбачається із державного акта ІV-ВН № 030189 (а.с. 13). Із витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 54485109 від 14 грудня 2018 року вбачається, що спадкова справа до майна померлої 17 квітня 2018 року [PERSON] не заводилась (а.с. 29). Інший спадкоємець за заповітом [PERSON] у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті [PERSON] подав заяву про те, що спадщину після смерті матері він не приймає (а.с. 12). Бажаючи оформити спадщину після смерті матері по заповіту, позивач звернулася до нотаріальної контори, проте постановою нотаріуса від 20 листопада 2018 року № 2448/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстави пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 14). Судом установлено, що позивач пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, оскільки не знала про складений на її користь заповіт. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)). Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Частиною 1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до\~статей 12,\~76-81\~ЦПК України\~кожна сторона\~зобовязана за\~допомогою належних\~та допустимих\~доказів довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається,\~як на\~підставу своїх\~вимог та\~заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 13 та 89 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (ч. 4 ст. 200 ЦПК України). Згідно з частинами 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на це, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері, до того ж, на переконання суду, строк, на який запізналась позивач із поданням заяви про прийняття спадщини є незначним. Тому, беручи до уваги визнання позову відповідачем, що не порушує прав,\~свобод чи\~інтересів інших\~осіб, на переконання суду можливо ухвалити рішення у підготовчому засіданні про повне задоволення позову.

Outcome: approved