Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20 вересня 1997 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. З середини 2015 року сімейні відносини між сторонами погіршилися та вони не проживали разом, не вели спільне господарство. В жовтні 2015 року відповідачем було подано позов про розірвання шлюбу. Під час шлюбу, у 2007 році позивач з відповідачем за рахунок спільних коштів, придбали автомобіль марки Chevrolet Lachetti, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Оскільки, спірний автомобіль залишився у власності відповідача, то позивач просить стягнути з відповідача грошову компенсацію 1/2 частки у спільному майні. 05.05.2016 року до суду надійшла заява [PERSON] про збільшення позовних вимог. Позивач зазначає, що за час шлюбу, у спільну власність подружжя, позивачем та відповідачем у 2000 році було придбано трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якій позивач та її діти проживають по теперішній час. Дану квартиру було оформлено на відповідача [PERSON] не на підставі договору купівлі-продажу, а на підставі договору дарування. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року було задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору дарування удаваним правочином та визнання права спільної сумісної власності на квартиру. Визнано договір дарування квартири від 24.05.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Остапенко К.О., зареєстрований в реєстрі за номером 694 удаваним правочином, та таким, що приховує договір купівлі - продажу квартири. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру номер 28, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач зазначає, що відповідач по справі приховав автомобіль, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а також було оформлено договір дарування, а не договір купівлі-продажу автомобіля. Разом з позивачем проживають двоє неповнолітніх дітей, які хворіють та потребують постійного догляду. [PERSON] вважає, що з урахуванням інтересів малолітніх дітей, які проживають з матір'ю, їй потрібно виділити ? частини квартири номер 28, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис №320 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 лютого 2016 року шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрований 20.09.1997 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 300 - розірвано (а.с. 28). Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 березня 2016 року позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання договору дарування удаваним правочином та визнання права спільної сумісної власності на квартиру задоволено. Визнано договір дарування квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], посвідчений 24 травня 2000 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Остапенко К.О., зареєстрований в реєстрі за номером 694 удаваним правочином та таким, що приховує договір купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Визнано за [PERSON] та [PERSON] право спільної сумісної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю (а.с. 89-92). Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Посилання позивача та її представника на те, що під час шлюбу, у 2007 році позивач з відповідачем за рахунок спільних коштів вони придбали автомобіль марки Chevrolet Lachetti, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], номер двигуна [NUMBER]. 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], автомобіль є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя не підтверджується жодними доказами. Згідно з Листом начальника ТСЦ 3244 РСЦ МВС в Київській області № 335 від 04.03.2016 року на судовий запит від 01.03.2016 року повідомлено, що на момент перевірки за гр. [PERSON], [INFO], проживаючим [ADDRESS] автомобіль Chevrolet Lachetti, номерний знак [NUMBER], 2007 року випуску, кузов [NUMBER], зареєстрованим не значиться. Даний автомобіль 21.10.2015 року перереєстровано на підставі довідки-рахунку на гр. [PERSON], [INFO], проживаюча [ADDRESS] Частиною 1 ст. 69 Сімейного кодексу України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодекс у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому, суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що майно, квартира, належить сторонам на праві спільної сумісної власності, законом визначено рівні частки майна подружжя, беручи до уваги інтереси сторін, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, визначивши за [PERSON] та [PERSON] по ? частини квартири кожному. Посилання сторони позивача на визнання за нею права власності на ? частини квартири є безпідставними враховуючи наступне. Відповідно до ч.2 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до ч.3 ст. 70 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка. Судом не встановлено, обставин, що мають істотне значення для відступу від засад рівності часток подружжя. Доводи позивача щодо приховання відповідачем автомобіля є необґрунтованими. Лише факт проживання дітей з матір'ю не є підставою для збільшення її частки спільного майна. Відсутні підстави вважати, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Outcome: partial