Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами до [PERSON] щодо про розірвання шлюбу, поділу спільного майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на майно в якому зазначено щодо обґрунтувань вимог про розірвання шлюбу, що останнім часом позивач та відповідач не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказувалось про те, що кожен з подружжя живе своїм особистим життям. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала на адресу суду заяву в якій прохала проводити судовий розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради в судове засідання не з`явився, але надав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, при вирішенні спору покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81\~ЦПК України\~передбачено,\~що кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і\~заперечень.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими особами,\~які беруть\~участь у\~справі.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 06 вересня 2013 року, сторони зареєстрували шлюб у Октябрському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис -210. Шлюб укладено між сторонами вперше. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положення ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Поряд з цим, позивачем заявлено вимоги про поділ спільного майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на майно, в обґрунтування яких в позові позивачкою вказувалось наступне. Так, [PERSON] в позовній заяві вказувалось про те, що за час перебування у шлюбі з [PERSON] ними було придбане наступне майно: -квартира загальною площею 64,3 кв.м., що розташована на третьому поверсі десятиповерхового будинку з адресою: [ADDRESS] ; -автомобіль марки Volkswagen Polo, легковий седан В 2016 року випуску (Polo sedan Life 1.6 MPI) , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , двигун [NUMBER] , колір автомобіля 0Q0Q, білий лак [PERSON] . Судом встановлено, що право власності на квартиру загальною площею 64,3 кв.м., що розташована на третьому поверсі десятиповерхового будинку з адресою: [ADDRESS] підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 20.01.2015 року, виданого Реєстраційною службою Полтавського міського управління юстиції Полтавської області та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 20.01.2015 року ( а.с.14,15). \~ \~ \~ \~Вартість нерухомого майна квартири загальною площею 64,3 кв.м., що розташована на третьому поверсі десятиповерхового будинку з адресою: [ADDRESS] становить 647\~080 грн., що підтверджується звітом про оціну майна від 18.11.2019 року (а.с.16-34). \~ \~ \~ \~Поряд з цим судом встановлено, що рухоме майно автомобіль марки Volkswagen Polo, легковий седан В 2016 року випуску (Polo sedan Life 1.6 MPI) , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , двигун [NUMBER] , колір автомобіля 0Q0Q, білий лак [PERSON] , право власності на яке підтверджується Договром № 104/2016 купівлі продажу автомобіля від 20.08.2016 року укладеного ТОВ «Торговий дім «Автодім Полтава» та [PERSON] та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, на автомобіль марки автомобіль марки Volkswagen Polo, легковий седан В 2016 року випуску (Polo sedan Life 1.6 MPI) , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , двигун [NUMBER] , колір автомобіля 0Q0Q, білий лак Pure WHITE, дата реєстрації 27.08.2016 року на [PERSON] ( а.с.35,36,37). \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що вартість автомобіля станом на 18.11.2019 року становить 179027 грн., що підтверджується Звітом про оцінку майна ( а.с.38-50). В позовній заяві позивачем вказувалось про те, що квартира право власності на яку набуте подружжям в період подружнього життя, була придбана за грошові кошти , які були надані батьками позивача по справі - [PERSON] , [PERSON] .. В зв`язку з чим, реєстрація права власності на квартиру була проведена за [PERSON] .. При цьому позивачем вказувалось про те, що у її батьків зберігається розписка останньої про отримання грошових коштів на придбання квартири у новобудові. Відповідачем не заперечувались обставини придбання квартири та зазначені позивачем обставини щодо джерела походження коштів. \~ \~ \~ \~Статтями 60, 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя. \~ \~ \~ \~Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Законодавцем визначено, що у відповідності до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу. Так, положенням ст. ст. 60,61 визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя. \~ \~ \~Так,\~статтею 70\~Сімейного кодексу\~України визначено,\~ що\~ у\~разі поділу\~ майна,\~що є\~об`єктом \~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки \~майна дружини\~та чоловіка\~є рівними,\~якщо інше\~ не\~визначено \~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. Згідно рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, визначено, що власність сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя. \~ \~ \~ \~ Згідно частини 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Положенням ст. 57 СК України визначено, що особистою власністю дружини, чоловіка є: - майно, набуте нею, ним до шлюбу; - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; - майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належали їм на праві спільної сумісної власності, незалежного від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, згідно ч. 1 ст. 70 СК України. Виходячи із змісту ст. 60 СК законодавець встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі. За змістом цієї норми майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею і набутті майна. Тобто, застосовуючи цю норму права ( ст. 60 СК України) та визначаю право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Таким чином, з огляду на вказані норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, вбачається, що обов`язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на відповідача [PERSON] .. Поряд з цим, останнім не заперечувалось, що квартира, яка придбана за період перебування у шлюбі з [PERSON] була придбана за рахунок особистих коштів позивача у справі [PERSON] , в зв`язку з чим відповідачем у справі подано власноручно написану заяву про визнання позову права особистої приватної власності за [PERSON] на квартиру загальною площею 64,3 кв.м., що розташована на третьому поверсі десятиповерхового будинку з адресою: [ADDRESS] та припинення права спільної сумісної власності подружжя та права власності на 1/2 частину квартири. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що за час перебування у шлюбі [PERSON] та [PERSON] було придбано автомобіль марки Volkswagen Polo, легковий седан В 2016 року випуску (Polo sedan Life 1.6 MPI) , державний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , двигун [NUMBER] , колір автомобіля 0Q0Q, білий лак [PERSON] , який був придбаний сторони у період перебування у шлюбі та належить подружжю на праві спільної сумісної власності у відповідності до ст. 60 СК України. \~ \~ \~ \~В ході судового розгляду справи, сторонами було досягнуто згоди, щодо визнання права власності на автомобіль, який є предметом спору за відповідачем [PERSON] та припинення права власності [PERSON] на Ѕ частку на даний об`єкт рухомого майна. Суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо поділу спільного майна подружжя, визнання права особистої приватної власності на майно з урахуванням інтересів відповідача [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] . \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: approved