Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати за ним право власності на заставний автомобіль SKODA, модель ОСТАVІА, рік випуску 2001, колір білий, кузов (коляска) [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], у звязку з неповерненням відповідачем суми позики. Представник позивача подав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - за місцем проживання, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 01 травня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладений усний договір позики грошових коштів в розмірі 6900,00 доларів США. На підтвердження факту отримання вищезазначеної суми грошових коштів [PERSON] надав розписку, якою підтвердив отримання від [PERSON] грошових коштів та передав у заставу належний йму на праві приватної власності легковий автомобіль марки SKODA, модель ОСТАVІА, рік випуску 2001, колір білий, кузов (коляска) [NUMBER], реєстраційний [NUMBER]. Також у розписці зафіксований строк повернення займу, а саме до 02.08.2013 р. Зобов'язання щодо повернення грошових коштів у встановлений договором позики термін, відповідачем не виконані. Всі спроби позивача зв'язатися з відповідачем для проведення переговорів, з приводу повернення коштів, не мали успіху. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Непогашення відповідачем заборгованості за договором позики грошових коштів від 01.05.2013 року свідчить про порушення позичальником його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оскільки сторони визначили еквівалент позиченої суми у доларах США, для корегування суми заборгованості на дату фактичного погашення боргу у випадку зміни офіційного курсу гривні до долара США встановленого НБУ. На підставі наведеного та враховуючі зміну офіційного курсу гривні до долара США, необхідно скорегувати суму заборгованості за курсом встановленим НБУ станом на 03.02.2015 року, який становить 16,241449 гривень за 1 1180. Таким чином заборгованість відповідача за договором позики складає 112065,9981 грн. Ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору і вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ч. 1 ст. 590, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 593 ЦК України, право застави припиняється також у разі набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими наданими доказами та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved