Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтував наступним. На підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.03.2020 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини на позивача покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 6000 грн. щомісячно. Позивач як батько приймає участь у вихованні та утриманні дитини. Із донькою він проводить дозвілля, повністю сплачує за подарунки донці. У межах своїх можливостей позивач надає кошти доньці, купує різні речі. Рішення суду про стягнення на користь відповідачки з позивача аліменти на утримання доньки значно змінило майновий стан позивача, оскільки відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя про встановлення розміру аліментів від 24.09.2010 року по справі № 2-420/10, він вже сплачує [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку Позивача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Позивач стверджує, що він сплачує щомісяця сину 2 010,00 грн., іноді більше. В середньому на місяць 2 200,00 грн., що становить більше ніж 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Однак його середня місячна заробітна плата складає 12 503,14 гривень, позивач вважає за необхідне зменшити розмір аліментів, які стягуються на утримання доньки [PERSON] , оскільки його місячна заробітна плата складає в середньому 12503,14 гривень, а сума аліментів, що стягуються 6000,00 гривень, яку він на сьогоднішній день сплачувати не в змозі з огляду на викладені вище обставини. Посилаючись на викладене, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , а саме стягнути з нього на користь відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 2000 гривень до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з дня набрання рішення суду законної сили. Ухвалою судді від 19.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі з повідомленням сторін. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, крім того повідомив, що розмір аліментів які стягують з нього на утримання спільної доньки сторін занадто великі, фактично позивач сам утримує доньку, на даний час в позивача змінилось матеріальне становище. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення заявлених вимог заперечила, надала до суду відзив, який підтримала в судовому засіданні крім того повідомила, що рішення суду з позивача стягнуто аліменти в розмірі 6000 тисяч гривень, позивач не заперечував про сплату аліментів в розмірі визначеному за рішенням суду, на даний час позивач офіційно працює в Республікі Польща, має постійне місце роботи, надана суду довідка про заробіток позивача є безпідставною, оскільки позивач має явно більший заробіток а ніж зазначено в довідці долученій позивачем до матеріалів справи. Донька постійно хворіє, тому потребує додаткових витрат на лікування. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є позивач та відповідач у справі. Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 16.03.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено стягнуто з [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ( [ADDRESS] ) на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ( [ADDRESS] ), аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 6000 грн. до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 21 грудня 2019 року. Рішення суду набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно наданою довідкою з місця роботи, позивач має постійну роботу, його зарплата за період з червня 2019 року по листопад 2019 року щомісячно складала 12503,14 грн.. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СКУ - способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.1 ст.182 СКУ при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст.182 СКУ розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СКУ частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.5 ст.183 СК той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів мати дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом також встановлено, що донька сторін [PERSON] , [INFO] відповідно до консультативного висновку спеціаліста Державної установи «Інститут травматології та ортопедії Національної академії медичних наук України» має ювенільний ідіоматичний сколіоз, множинні відділи хребта кіфосколіоз І ступеня, плоскостопість, у зв`язку з чим потребує постійних занять з плавання, мажа, коректор постави -корсет, індивідуальні устілки у все взуття. Відповідачем, відповідно до наданих суду доказів забезпечено, доньку сторін, для повного та ефективного лікування наявних в неї хвороб необхідними умовами та речами. Донька сторін потребує значних фінансових вкладень, які відповідач самостійно забезпечити не в змозі. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна у [PERSON] є земельна ділянка площею 0,0036 га з кадастровим номером: 3223110100:01:003:0257.в [ADDRESS] . Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що з часу ухвалення судового рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.03.2020 року у нього змінився матеріальний стан, крім того він сплачує аліменти відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.09.2010 року по справі № 2-420/10, [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Розмір заробітної плати складає 12503,14 грн.. щомісячно, при цьому надаючи довідку з місця роботи за період 2019 року, ще до прийняття рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.03.2020 року [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, а при прийнятті рішення суду подав до суду заяву про розгляду справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що дані обставини не є суттєвими, не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову. Згідно зі ст. ст. 76, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки суд ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed