Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в м. Олександрія та Олександрійському районі (надалі Позивач або Управління) 09 лютого 2015 року звернулося до суду з позовом до [PERSON](надалі відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди у вигляді переплати пенсії по втраті годувальника та стягнення грошових коштів в сумі 2 798 грн. 83 коп., посилаючись на те, що відповідач є непрацездатним членом сімї, якій була призначена пенсія по втраті годувальника з 29 листопада 1996 року. Згодом, за заявою від 11 березня 2010 року, в зв'язку з досягненням повноліття [PERSON] було продовжено виплату пенсії по втраті годувальника та переведено її на її імя. 11 березня 2010 року [PERSON] отримала на руки та ознайомилась із пам'яткою, де зазначено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органи, що призначають пенсії про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії, її виплати. Оскільки [PERSON] навчалась в Харківському індустріально-педагогічному технікумі на денній формі навчання, що підтверджувалось довідкою, за заявою [PERSON] від 18 жовтня 2012 року пенсію по втраті годувальника було продовжено на термін навчання, вказаний у довідці №405 від 11 вересня 2012 року, тобто з 01 вересня 2012 року по 22 червня 2014 року. В заяві від 18 жовтня 2012 року [PERSON] зазначала, що зобов'язується своєчасно повідомити Управління про обставини, що ведуть до припинення права на отримання пенсії. З 01 вересня 2013 року [PERSON] за продовженням виплати пенсії до Управління не зверталась. На запит Управління навчальним закладом надано довідку за №113 від 09 грудня 2013 року, про те, що [PERSON] дійсно навчалась з 01 вересня 2012 року до 01 квітня 2013 року в Харківському індустріально-педагогічному технікумі на денній формі навчання, однак за наказом №96 від 23 березня 2013 року була відрахована з числа студентів за невиконання навчального плану. Згідгно розпорядження Управління від 19 грудня 2013 року за № 180057 було здійснено коригування періоду навчання [PERSON] та уточнено період отримання нею пенсії. За період з 01 квітня 2013 року по 31 серпня 2013 року Управлінням було зайве виплачено відповідачу пенсію в розмірі 2 798 грн. 83 коп., яка підлягають поверненню позивачу відповідно до ст. 1212 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав наведених в позовній заяві. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки саме з вини відповідача було переплачено пенсію по втраті годувальника. Інтереси позивача в суді по довіреності представляла Біланова Н.В. Відповідач двічі в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Про причину неявки до суду відповідач суд не повідомила, заяв та клопотань до суду від неї не надійшло. Суд вважає, що відповідач була належним чином повідомленою про дату, час, та місце розгляду справи в суді за останнім відомим місцем її реєстрації та проживання, оскільки до суду повернулись поштові відправлення з відміткою пошти про особисте отримання поштових повідомлень. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається як на підставу вимог та оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст.ст. 4-11, 15, 16, 22, 257, 543, 1166, 1212, 1215 ЦК України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За загальним правилом відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. При вирішенні питання про відшкодування шкоди підлягають з'ясуванню такі питання: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача вини та вини останнього в заподіянні шкоди. Відповідно вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. За змістом ст. 1215 ЦК України, яка встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до вимог Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1058-IV), зокрема ст. 9 Закону, встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема в частині першій зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника. Розділом V вказаного Закону визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39). У відповідності до вимог ч.1 ст.50 Закону № 1058-IV - суми пенсій визначені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку. Положення ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зобов'язують пенсіонерів повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов'язку і одержанням у зв'язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Судом встановлено. Що [PERSON] з 29 листопада 1996 року була призначена пенсія по втраті годувальника. Згодом, за заявою від 11 березня 2010 року, в зв'язку з досягненням повноліття [PERSON] було продовжено виплату пенсії по втраті годувальника та переведено пенсію на її ім'я. 11 березня 2010 року [PERSON] отримала на руки та ознайомилась із пам'яткою, де зазначено, що пенсіонери зобов'язані повідомляти органи, що призначають пенсії про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії, її виплати. Оскільки [PERSON] навчалась в Харківському індустріально-педагогічному технікумі на денній формі навчання, що підтверджувалось довідкою, за заявою [PERSON] від 18 жовтня 2012 року пенсію по втраті годувальника було продовжено на термін навчання, вказаний у довідці № 405 від 11 вересня 2012 року, тобто з 01 вересня 2012 року по 22 червня 2014 року. В заяві від 18 жовтня 2012 року [PERSON] зазначала, що зобов'язується своєчасно повідомити Управління про обставини, що ведуть до припинення права на отримання пенсії. З 01 вересня 2013 року [PERSON] за продовженням виплати пенсії до Управління не зверталась. На запит Управління навчальним закладом надано довідку за №113 від 09 грудня 2013 року, про те, що [PERSON] дійсно навчалась з 01 вересня 2012 року до 01 квітня 2013 року в Харківському індустріально-педагогічному технікумі на денній формі навчання, однак за наказом № 96 від 23 березня 2013 року була відрахована з числа студентів за невиконання навчального плану. Згідно розпорядження Управління від 19 грудня 2013 року за № 180057 було здійснено коригування періоду навчання [PERSON] та уточнено період отримання нею пенсії. За період з 01 квітня 2013 року по 31 серпня 2013 року Управлінням було зайве виплачено відповідачу пенсію в розмірі 2 798 грн. 83 коп. Кошти в сумі 2 798 грн. 83 коп. за вказаний період відповідачу дійсно було виплачено, що підтверджується розпорядженням № 180057. Суд приходить до висновку, про наявність вини відповідача у продовженні виплат позивачем пенсії за період з 01 квітня 2013 року по 31 серпня 2013 року включно, скільки приховані відповідачем відомості припиняють виплати пенсійних сум, тому суд приходить до висновку про наявність причинного зв'язку між недобросовісною поведінкою відповідача та спричиненою позивачу шкодою у вигляді безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів в сумі 2 798 грн. 83 коп. Суд дійшов висновку, що саме недобросовісність з боку відповідача призвела до переплати пенсії по втраті годувальника за період з 01 квітня 2013 рок по 31 серпня 2013 року включно в розмірі 2 798 грн. 83 коп. Саме вказану суму необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати. Судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: approved