Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про стягнення заборгованості, мотивуючи це тим, що 21.02.2002 року [PERSON] отримала від [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 5500 грн. зобов'язуючись повернути після продажу свого будинку [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] померла, про що [INFO] року видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Будинок [PERSON] так і не продала, тому борг позивачу не повернула. Оскільки [PERSON] є єдиним спадкоємцем після [PERSON], позивач звернувся з позовом до неї. Просив вважати обставину продажу будинку зазначену в договорі позики такою, що настала та стягнути з [PERSON] грошові кошти з урахуванням штрафних санкцій у сумі 16024,00 грн. У судовому засіданні позивач декілька разів змінював позовні вимоги, останній раз просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти з урахуванням штрафних санкцій у сумі 16024,00 грн. Представник відповідача у судове засідання з»явився, позов не визнав, просив відмовити. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. 21 жовтня 2014 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу у розмірі 16024 (шістнадцять тисяч двадцять чотири) гривні 00 копійок. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 24 березня 2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області було залишено без змін. Проте Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області та ухвалу Апеляційного суду Київської області скасовано та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов?язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Судом на виконання вимог ухвали Вищого спеціалізованого суду України 24 листопада 2016 року було призначено експертизу для визначення вартості земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] Київської області. Проте ухвалу про призначення експертизи було не виконано, так як позивач [PERSON] оскаржив дану ухвалу до Апеляційного суду Київської області і КНДІСЕ повернуло ухвалу суду без виконання. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші - визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку к суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення Договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути осторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, тільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Як зазначено в договорі позики, [PERSON] зобов'язалася повернути борг у сумі 5 500 грн. у день продажу свого будинку за адресою [ADDRESS] Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно частини 1 та 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Відповідно до ч.1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. А як зазначалося вище, строк виконання зобов'язання за договором позики щодо повернення боргу у сумі 5 500,00 грн. встановлений, а саме визначений вказівкою на подію пов'язану відчуженням з будинку за адресою [ADDRESS] Натомість будинок за адресою в [ADDRESS], станом сьогоднішній день не відчужений. Відповідно до ст.60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених у законі. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд відмовляє у позові у зв»язку із його недоведеністю належними доказами.

Outcome: dismissed