Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області про визнання права власності на самочинне будівництво, в якому просив визнати за ним право власності на самочинно збудовані: житлову прибудову літ. «А?-1» загальною площею 47,7 кв.м. (житловою площею 25,2 кв.м.), що має: санвузол 1-7 площею 4,8 кв.м., кімната 1-8 площею 25,2 кв.м., санвузол 1-9 площею 8,9 кв.м., та сарай літ. «И» загальною площею 7,8 кв.м, індивідуального (садибного) житлового будинку № 1б по вул. Паїсія Величковського у м. Полтаві. Позивач [PERSON] в судове засіданні не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи. Представник позивача [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача [PERSON] комітету Подільської у м. Полтаві ради та третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Департаменту Державної архітектурно будівельної інспекції у Полтавській області, не зявились, але надали суду заяви, в яких прохали проводити судовий розгляд справи у відсутність їх представників, при вирішенні спору покладались на розсуд суду. Суд дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Згідно договору дарування від 12 вересня 2014 року позивач прийняв у дар від [PERSON] 13/50 часток житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що у м. Полтава по вул. Паїсія Величковського, будинок №1 (стара назва вул.. Свердлова). У відповідності до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 17 листопада 2016 року в справі № 553/2750/16ц, за позивачем визнано право власності на окремий самостійний обєкт нерухомого майна який знаходиться у м. Полтава по вул. Паїсія Величковського, будинок №1 ( стара назва вулиці вул. Свердлова) та складається з: житлового будинку, позначеного літ. А-1 загальною площею 62,6 кв.м, житловою площею 30,2 кв.м., у складі: кузні 2-1 площею 7,2 кв.м., кімнати 2-2 площею 14,0 кв.м, кімнати 2-3 площею 16,2 кв.м, кухні 2-4 площею 13,5 кв.м, санвузла 2-5 площею 5,3 кв.м., тамбур ІІ площею 6,4 кв.м, та господарських будівель і споруд, до яких відносяться: сарай літ. «Б», погріб літ. «б», погріб літ. «б1», навіс літ. «Н», огорожа №2, ворота огорожі №3, розташований на земельній ділянці 465 кв.м.. У відповідності до витягу з Рішення Подільської районної у м. Полтаві ради від 26.01.2017 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі ( на місцевості), окремому обєкту нерухомого майна та земельній ділянці (окремий садибі) площею 465 кв.м., а саме домоволодінню, що належить позивачу, надано нову адресу вул. П. Величковського, 1б, згідно висновку управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради № 01-02-01-16/73 від 19.01.2017 року. В обґрунтування позову позивачем вказувалось про те, що він, будучи власником домоволодіння , що у м. Полтава по вул. П. Величковського, будинок №1б, на території свого домоволодіння збудував житлову прибудову «А?-1» та сарай «И», при цьому в звязку з відсутністю дозволу органів місцевого самоврядування щодо даного самочинно збудованого майна, останній був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Судом встановлено, що згідно технічного паспорта, виготовленого станом на 07.07.2017 року, позивач [PERSON] є власником домоволодіння , яке знаходиться у м. Полтава по вул. П. Величковського, 1б та складається з житлового будинку, позначеного літ. А-1 загальною площею 100,9 кв.м, житловою площею 55,4 кв.м., у складі: коридор 1-1 площею 7,2 кв.м., кімната 1-2 площею 14,0 кв.м., кімната 1-3 площею 16,2 кв.м., кухня 1-4 площею 13,5 кв.м., санвузол 1-5 площею 5,3 кв.м., тамбур 1-6 площею 5,8 кв.м., житлова прибудова, позначена літ. «А?-1» та має: санвузол 1-7 площею 4,8 кв.м., кімната 1-8 площею 25,2 кв.м., санвузол 1-9 площею 8,9 кв.м., господарські будівлі і споруди, до яких відносяться : сарай літ. «Б», погріб літ. «б», погріб літ. «б-1», сарай літ. «И», гараж літ. «л», навіс літ. «Н», огорожа №2, ворота огорожі №3, розташований на земельній ділянці площею 465 кв.м.. Так, відповідно до висновку щодо технічної можливості виділу у натурі частки з обєкта нерухомого майна від 24.07.2017 року за №7010, за технічними показниками обєкт, а саме житловий будинок літ. «А-1» з господарськими будівлями та спорудами за адресою : м. Полтава, вул. Паїсія Величковського, будинок № 1б є відокремленим, має окремий вихід і може бути виділений в натурі, за умови визнання права власності на житлову прибудову літ. «А?-1», сарай літ. «И». У відповідності до Звіту від 25.10.2017 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж житлової прибудови літ. «А?-1», сараю «А?-1» загальною площею 47,7 кв.м. (житловою площею 25,2 кв.м.), сараю літ. «И» загальною площею 7,8 кв.м, індивідуального (садибного) житлового будинку 31б по вул. Паїсія Величковського у м. Полтаві, який належить [PERSON], встановлено його відповідність вимогам надійності та можливості його безпечної експлуатації. Відповідно до ч. 3 ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою , яка здійснила самочинне будівництво, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] є законними і обґрунтованими. Частиною 2 статті 88 ЦПК України визначено, що якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] комітет Подільської районної у м. Полтаві ради є таким, що звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір», тому у відповідності до правил ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає віднесенню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved