Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У лютому 2014 року до суду з позовною заявою звернулась [PERSON] до Вінницької міської ради, в якій просила суд визнати за нею право власності на 1/5 частину квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належала спадкодавцю [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер чоловік позивачки -[PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на його майно. Після смерті чоловіка позивачка звернулась до Третьої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Того ж дня до Третьої Вінницької державної нотаріальної контори звернулись з заявами про відмову в прийнятті спадщини на користь позивачки дочка спадкодавця [PERSON] та син спадкодавця [PERSON]. По закінченню шести місяців з часу відкриття спадщини позивачка звернулась до Третьої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS], яке залишилось після смерті її чоловіка. Однак, державний нотаріус Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальська Л.В. відмовила позивачці у здійсненні даної нотаріальної дії та надала відповідь, в якій зазначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту. Оскільки спадкодавцем [PERSON] при житті не було здійснено державну реєстрацію прав на належну йому 1/5 частку зазначеної вище квартири, тому право власності в останнього на дане нерухоме майно не виникло, а відтак у нотаріуса відсутні підстави для видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом. З підстав, зазначених вище, позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 02 квітня 2014 року до участі в справі залучено Службу у справах дітей Вінницької міської ради та [PERSON], як законного представника неповнолітнього [PERSON], в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору В судовому засіданні позивач [PERSON] вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та додатково пояснила, що постійно проживала та вела спільне господарство з [PERSON] по день його смерті. Представник відповідача Вінницької міської ради до судового засідання не з'явилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути дану справу за її відсутності, при винесенні рішення поклалась на розсуд суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON], як законний представник неповнолітнього [PERSON], вимоги позову підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Вінницької міської ради, в судове засідання не з'явилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини. Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 08 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції (а.с. 12), після смерті якого відкрилась спадщина. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач [PERSON] була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 08 березня 1972 року Кудинецьким сільбюро ЗАГС Летичівського району Хмельницької області (а.с. 15), [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28 грудня 1972 року міським відділом РАЦС м. Вінниці (а.с. 14) та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 05 серпня 1975 року міським відділом РАЦС м. Вінниці (а.с. 13). 24 вересня 2013 року позивач [PERSON] подала до Третьої вінницької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після свого померлого чоловіка [PERSON] (а.с. 57), а діти спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] подали заяви про відмову від всієї належної їм частки спадщини на користь позивача [PERSON] (а.с. 57, 58). 24 вересня 2013 року, на підставі поданих заяв дружини та дітей померлого, державним нотаріусом Третьої вінницької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу на майно померлого [PERSON] (а.с. 56-73). Як вбачається з матеріалів справи, відсутня інформація щодо складених заповітів [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (а.с. 66). 19 листопада 2013 року [PERSON] звернулась до Третьої вінницької державної нотаріальної контори з заявою про видачу на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається з 1/5 частини квартири [ADDRESS], яке залишилось після смерті її чоловіка (а.с. 71). На дане звернення державний нотаріус Третьої вінницької державної нотаріальної контори Ковальська Л.В. надала відповідь від 19 листопада 2013 року за № 1842/15-31, в якій зазначила, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] неможливо, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру, виданий на ім'я померлого, не зареєстрований відповідно до чинного законодавства (а.с. 73). Як вбачається зі свідоцтва на право власності на житло від 04 грудня 2000 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 04 грудня 2000 року № 1694, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/5 частки кожному (а.с. 7). Із листа комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» № 7269 від 18 листопада 2013 року вбачається, що реєстрація права приватної власності на квартиру [ADDRESS] станом на 29 грудня 2012 року в КП «ВМБТІ» не проводилась (а.с. 72). Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. За змістом ч. 1, 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30 січня 2014 року право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/5 частки за кожним (а.с. 25). Як вбачається з матеріалів справи, померлому [PERSON] на підставі зазначеного вище свідоцтва на право власності на житло від 04 грудня 2000 року належить 1/5 частина квартири [ADDRESS], однак право на вказане нерухоме майно у нього не виникло, оскільки не було зареєстровано відповідно до чинного законодавства. Відповідно до копії довідки № 1829 від 10 вересня 2013 року, виданої ПП «Бокуд», [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] з 12 березня 1991 року по день смерті [INFO] (а.с. 58). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України). У відповідності до ч.1 ст. 1273 ЦК України Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що станом на день розгляду даної справи свідоцтво про право власності на житло від 04 грудня 2000 року, виданого виконкомом Вінницької міської ради на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 04 грудня 2000 року № 1694 на 1/5 частки квартири [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON], не скасовано та не відмінено, тобто є чинним. Спадкодавець [PERSON] за життя не здійснив державну реєстрацію 1/5 частки зазначеної вище квартири, яка належить йому згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 грудня 2000 року, через що позивач позбавлена можливості оформити спадкові права на майно, що залишилось після смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок відсутності зареєстрованого права власності на спадкове майно, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі заяви позивача судові витрати по справі залишити за нею. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved