Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів громадянського стану Головного територіального управління юстиції Херсонської області 13 листопада 2012 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №369. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує. Відповідач, який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі у державній установі «Північнав виправна колонія №90», у підготовче засідання не з`явився, також подав до суду завірену начальником установи капітаном внутрішньої служби Є.О.Соболєвим письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та просить їх задовольнити, проти ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні не заперечує. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу по суті у відсутність сторін, та, відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у зв`язку із визнанням позову відповідачем, оскільки для цього є законні підстави, крім того, визнання відповідачем позову не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Також, суд вважає можливим, відповідно до ч до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 13 листопада 2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, на час ухвалення рішення між ними немає, разом вони не проживають, спільне господарство не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, повне визнання позову відповідачем, оскільки фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає їх примирення неможливим, в зв`язку із чим подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачка в позовній заяві питання про стягнення судового збору з відповідача, сплаченого нею при зверненні до суду, не ставить, тому суд розподіл судових витрат між сторонами не вирішує. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved