overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 28 січня 2007 року, від даного шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей. Спільне життя у сторін не склалося, шлюб існує лише формально. Позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим, а тому і звернулася з вказаним позовом до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Сіянцівською сільською радою Острозького району Рівненської області 28 січня 2007 року за актовим записом № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу є неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 4-5) Сім'я розпалася, намірів на відновлення сімейних стосунків позивач не має. Враховуючи наведені обставини, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 02 червня 2012 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на шлюб, сім'ю, ведення спільного господарства. Шлюбно-сімейні відносини були припинені з листопада 2014 року. Спору стосовно проживання дитини не мають. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 квітня 2015 року сторонам надавався строк на примирення - 2 місяця. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, оскільки вважає, що сім'ю можливо зберегти. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2012 року у Комінтернівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 220 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 02 червня 2012 року). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, оскільки, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 19.09.1981 року Білоусівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. На примирення не згодна. В зв'язку з цим позивач просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 19.09.1981 року Білоусівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 14 (а.с.7). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, та інтересам спільної дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 30 квітня 1999 року вони уклали шлюб, який зареєстрований Лутугінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області, актовий запис № 40. Від спільного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, вони мають різні погляди на життя та сім'ю. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше життя подружжям не має майбутнього, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку слухання справи подала заяву про розгляд у її відсутність, позовні вимоги підтримає в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку слухання справи по суті подав заяву про слухання справи у його відстуності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 30 квітня 1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Лутугінським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Луганської області, актовий запис № 40 (а.с.4). Від спільного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] - [INFO] та син [PERSON] - [INFO] (а.с.5, 6). Крім того, було встановлено, що сторони з 2012 року шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі -СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим та шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені через те, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. До судового засідання позивач не з'явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надавав. Справа розглядалась відповідно до ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15. 08. 2009. Від шлюб мають дитину - [PERSON], яка народилася [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через те, що втрачено взаємне почуття любові та поваги один до одного, у сім'ї немає психологічного комфорту. Примирення та спільне життя неможливе. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені через те, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. До судового засідання позивач не з'явилася, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надавав. Справа розглядалась відповідно до ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15. 11. 2013. Від шлюб мають дитину - [PERSON], який народився [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через те, що втрачено взаємне почуття любові та поваги один до одного, у сім'ї немає психологічного комфорту. Примирення та спільне життя неможливе. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 26 липня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, що призвело до втрати почуттів одне до одного. В шлюбі спільних дітей не мають. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. До суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 229 (а.с.7). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22 червня 2013 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 22 червня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 22 червня 2013 року актовий запис № 578 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох синів - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 5-6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] та [PERSON] відсутній. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 27 квітня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, просив розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 27 квітня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 27 квітня 2007 року актовий запис № 742 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з лютого 2015 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що між ним та нею був укладений шлюб 12.04.2013 року та зареєстрований у відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №86. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів, тому позивач просить розірвати шлюб та для утримання дитини стягнути аліменти у розмірі 1 000 грн. 00 коп., щомісячно починаючи з 03.02.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Сторони у судове засідання не з'явилися але надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню Сторони у шлюбі з 12.04.2013 року, відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved