Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У лютому 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про стягнення боргу за договором позики в сумі 200 000 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 22.06.2016 позичила [PERSON] під розписку грошові кошти в сумі 200 000 грн. У липні 2017 вона звернулась до відповідача з проханням повернути борг, але він повідомив, що через фінансові труднощі поверне борг не пізніше 01.08.2017 р. Після настання вказаної дати [PERSON] борг не повернув, почав уникати зустрічей та будь-яких контактів. У зв'язку з цим вона змушена була звернутися до відповідача з письмовими вимогами про повернення суми позики, але відповідач від отримання поштових відправлень ухилився, кошти не повернув. 12.02.2018 суд за результатами розгляду заяви позивача про забезпечення позову постановив ухвалу про накладення арешту на належну відповідачу квартиру за адресою: [ADDRESS]. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 22.06.2016 [PERSON] позичив у [PERSON] грошові кошти в сумі 200 000 грн., що підтверджується власноручною розпискою відповідача про одержання грошей (а.с. 5). Зважаючи на положення частини 2 статті 1047 ЦК України, розписка [PERSON], яка посвідчує передання йому позивачем грошових коштів і містить вказівку на його зобов'язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцеві вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. 13.07.2017 позивач направила відповідачу поштою письмову вимогу про повернення боргу у строк до 23.07.2017, однак відповідач ухилився від її одержання (а.с. 6-8). 17.08.2017 позивач вдруге направила відповідачу поштою письмову вимогу про повернення боргу у строк до 28.08.2017, проте відповідач знову ухилився від її одержання (а.с. 9-11). За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] своїх грошових зобов'язань у встановлений строк не виконав, що підтверджується наявністю у позивача оригіналу розписки відповідача. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального законувимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в загальному розмірі 2 352,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved