Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У лютому 2013 р. позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення часток у справі спільної часткової власності та визначення права власності на нежитлове приміщення площею 57,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS], в частках пропорційно їх вкладам в Статутний капітал Полтавського товариств з додатковою відповідальністю «Рубін». В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.2008 р. по справі № 13/123 позивачам та відповідачу було виділено частину майна ПТДВ «Рубін» у вигляді вищезазначеного нежитлового приміщення без визначення часток. Оскільки за домовленістю розмір часток позивачі та відповідач встановити не в змозі, позивачі вимагають їх визначення в судовому порядку з урахуванням вкладу кожного з них. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 23 вересня 2013 року, позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18.12.2013 р. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 березня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 23 вересня 2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. 16.05.2014 р. ухвалою залучено до участі у справі третіх осіб, що не заявлять самостійних вимог [PERSON], [PERSON]. 07.07.2014 р. позивачі по справі [PERSON], [PERSON] подали до суду уточнення позовних вимог в якій виклали позовні вимоги в новій редакції. 07.07.2014 р. представник відповідача [PERSON] подала до суду зустрічну позовну заяву, яку прохала розглядати разом з первісним позовом, дана зустрічна позовна заява була прийнята судом до спільного розгляду з первісним позовом. 07.07.2014 р. розпочався розгляд справи по суті. В судовому засіданні 14.07.2014 р. від представника позивачів [PERSON] та Заявою від 14.07.2014 р. представник [PERSON], [PERSON] просила суд проводити розгляд справи без їх участі та без участі їхнього представника та зазначали, що заявою від 07.07.2014 р. року подали заяву про уточнення позовних вимог, яка за своєю суттю є заявою про часткову зміну предмету позову та збільшення позовних вимог. В судовому засіданні 14.07.2014 р. представник відповідача за зустрічним позовом подала заяву про залишення без розгляду позовної вимоги «про визнання припиненим права власності Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін» посилаючись те що аналогічна позовна вимога мається в позовних вимогах позивачів, у зв'язку з недопущенням дублювання просила суд залишити її без розгляду. Судом задоволено дана заява. В судовому засіданні 14.07.2014 р. надійшла заява від третьої особи [PERSON] в якій він зазначав, що не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] в редакції заяви про уточнення позовних вимог та зустрічного позову [PERSON] В судовому засіданні 14.07.2014 р. представник відповідача ПТДВ «Рубін» просив прийняти зустрічну позовну заяву, яка була відхилено судом у зв'язку з початком розгляду справи по суті. В судовому засіданні 14.07.2014 р. представник відповідача ПТДВ «Рубін» проти заявлених позовних вимог в редакції уточнення позову заперечував з підстав вказаних в запереченні, та зазначав, що діючим ЦПК України не передбачено можливості подавати уточнення позовних вимог у зв'язку з чим вони не підлягають розгляду, на що суду зазначає, що в своїй заяві представник [PERSON] зазначила, що заява про уточнення позовних вимога від 07.07.2014 р. за своєю суттю є заявою про часткову зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, у зв'язку з чим заяви представника ПТД «Рубін» не приймаються до уваги судом. [PERSON] було подано заяву про поновлення строків позовної давності, посилалися на початок перебігу позовної давності з моменту оскарження права власності ПТДВ «Рубін», з дати подачі апеляційної скарги на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04.03.2013 р., у зв'язку з чим просили поновити строк позовної давності. У клопотанні про поновлення позовної давності позивачі зазначити, що дізналися, що Їх право власності не визначається ПТДВ «Рубін» після подачі апеляційної скарги, оскільки після набрання законної сили рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.2008 р. по справі № 13/123 спірним питань між та Товариством не було. Аналогічне клопотання 14.07.2014 р. надійшло від відповідача [PERSON] з аналогічних підстав. З урахуванням викладених у клопотаннях обставин суд дійшов висновку про поважність причин пропущеної позовної давності, оскільки не визнання або оспорювання прав має виражатися у юридичної значимих діях, які ПТДВ «Рубін» не вчиняв до моменту подачі апеляційної скарги на рішення Октябрського районного суду м. Полтаві від 04.03.2013 р., тобто до 22.08.2013 р., а тому дізнатися раніше про невизнання права власності позивачі за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом були не в змозі. У відповідності до ч. 5 ст. 267 ЦК України у разі визнання поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, згідно з Установчим договором Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін», зареєстрованим Розпорядженням Виконкому Полтавської міської ради від 29.12.2003 р. № 1035р, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були учасниками зазначеного Товариства. Згідно зі Статутом Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін», зареєстрованим Розпорядженням Виконкому Полтавської міської ради від 29.12.2003 р. № 1035р (п.п. 4.2., 4.6.), учасники Товариства мають право добровільно вийти з Товариства на умовах Статуту Товариства. Рішенням загальних зборів учасників від 31.07.2006 р., оформленим протоколом № 3, було задоволено заяви про добровільний вихід зі складу учасників ПТДВ «Рубін» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відступленням шляхом відчуження приміщення за адресою: [ADDRESS], яке належить ПТДВ «Рубін», на їх користь згідно часток в Статутному фонді та майні Товариства. До виділу нежитлового приміщення (1/10 частина житлового будинку) по [ADDRESS] у власність [PERSON], [PERSON] та [PERSON], останнє належало Полтавському товариству з додатковою відповідальністю «Рубін» на підставі Договору купівлі-продажу державного майна - нежитлового приміщення магазину від 15.10.1998 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3014. Згідно з реєстраційним посвідченням право власності ПТДВ «Рубін» було зареєстровано КП Полтавським БТІ «Інвентаризатор» 21.10.1998 р., про що в реєстровану книгу № 4 зроблено запис за № 438. Рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.2008 р. по справі № 13/123 було зобов'язано ПТДВ «Рубін» виділити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частину майна Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін» у вигляді нежитлового приміщення площею 57,7 кв. м., яке становить 1/10 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Рішенням Октябрського районного суду від 04.03.2013 р. по справі №554/1882/13-ц було визначено частки позивачів та відповідача та визнано право власності на ці частки у праві спільної часткової власності, а саме: - визначено частку [PERSON] у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення площею 57,7 кв. м у житловому будинку літ. А-4, яке складається з: торгової зали 1 площею 37,6 кв. м, кабінету 2 площею 14,3 кв. м, коридору 3 площею 2,9 кв. м, вмивальні 4 площею 1,3 кв. м, вбиральні 5 площею 1,6 кв. м в розмірі 3/100 частини житлового будинку по [ADDRESS]; - визначено частку [PERSON] у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення площею 57,7 кв. м у житловому будинку літ. А-4, яке складається з: торгової зали 1 площею 37,6 кв. м, кабінету 2 площею 14,3 кв. м, коридору 3 площею 2,9 кв. м, вмивальні 4 площею 1,3 кв. м, вбиральні 5 площею 1,6 кв. м, у розмірі 7/200 частини житлового будинку по [ADDRESS]; - визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення площею 57,7 кв. м, що становить 7/200 частини житлового будинку по [ADDRESS] та складається в житловому будинку літ. А-4 з: торгової зали 1 площею 37,6 кв. м, кабінету 2 площею 14,3 кв. м, коридору 3 площею 2,9 кв. м, вмивальні 4 площею 1,3 кв. м, вбиральні 5 площею 1,6 кв. м.; - визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення площею 57,7 кв. м, що становить 7/200 частини житлового будинку по [ADDRESS] та складається в житловому будинку літ. А-4 з: торгової зали 1 площею 37,6 кв. м, кабінету 2 площею 14,3 кв. м, коридору 3 площею 2,9 кв. м, вмивальні 4 площею 1,3 кв. м, вбиральні 5 площею 1,6 кв. м.; - визнано за [PERSON] право власності на нежитлове приміщення площею 57,7 кв. м, що становить 7/200 частини житлового будинку по [ADDRESS] та складається в житловому будинку літ. А-4 з: торгової зали 1 площею 37,6 кв. м, кабінету 2 площею 14,3 кв. м, коридору 3 площею 2,9 кв. м, вмивальні 4 площею 1,3 кв. м, вбиральні 5 площею 1,6 кв. м. В подальшому рішенні Октябрського районного суду від 04.03.2013 р. по справі №554/1882/13-ц стало підставою державної реєстрації права власності за [PERSON], [PERSON], [PERSON] на визначені судовим рішенням частки. 29.03.2013 р. [PERSON] та [PERSON] як Дарувальники з одного боку та [PERSON] як Обдарований з другого боку, уклали договір дарування, зареєстрований в реєстрі за № 217, за яким [PERSON] набув право власності на частки у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення, яке складається в цілому з: торгової зали (1) пл. 37,6 кв.м, кабінету (2) пл. 14,3 кв.м, коридору (3) площею 2,9 кв.м, вмивальні (4) пл. 1,3 кв.м, вбиральні (5) пл. 1,6 кв.м, загальною площею 57,7 кв.м», в розмірі 13/200 (тринадцять двохсотих) частин житлового будинку «А-4», загальною площею 584,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Державну реєстрацію права власності [PERSON] на 13/200 частин житлового будинку було проведено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса ПМНО [PERSON], індексний номер: 1244269 від 29.03.2013 р., що підтверджується Витягом № 1780810 від 29.03.2013 р. 24.04.2013 р. [PERSON] як Дарувальник як Дарувальник з одного боку та [PERSON] як Обдарований з другого боку, уклали договір дарування, зареєстрований в реєстрі за № 292, за яким [PERSON] набув право власності на частку у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення, яке складається в цілому з: торгової зали (1) пл. 37,6 кв.м, кабінету (2) пл. 14,3 кв.м, коридору (3) площею 2,9 кв.м, вмивальні (4) пл. 1,3 кв.м, вбиральні (5) пл. 1,6 кв.м, загальною площею 57,7 кв.м, в розмірі 7/200 (тринадцять двохсотих) частин житлового будинку літ. «А-4», загальною площею 584,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Державну реєстрацію права власності [PERSON] на 7/200 частин житлового будинку було проведено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса ПМНО [PERSON], індексний номер: 1928557 від 24.04.2013 р., що підтверджується Витягом № 2874854 від 24.04.2013 р. Загальний розмір часток у праві спільної часткової власності на нежитлове приміщення, який належав [PERSON] на підставі договорів дарування від 29.03.2013 р. № 217 та від 24.04.2014 р. № 292, складав 1/10 (одну десяту) частину житлового будинку літ. «А-4», загальною площею 584,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 29.10.2013 р. [PERSON] як чинний власник, здійснив продаж належної йому частки [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого в реєстрі за № 1119, за яким [PERSON] набув право власності на нежитлове приміщення, яке складається в цілому з: торгової зали (1) пл. 37,6 кв.м, кабінету (2) пл. 14,3 кв.м, коридору (3) площею 2,9 кв.м, вмивальні (4) пл. 1,3 кв.м, вбиральні (5) пл. 1,6 кв.м, загальною площею 57,7 кв.м, в розмірі 1/10 (одну десяту) частину житлового будинку «А-4», загальною площею 584,9 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Державну реєстрацію права власності [PERSON] було проведено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса ПМНО [PERSON], індексний номер: 7354495 від 29.10.2013 р., що підтверджується Витягом від 29.10.2013 р. На дату розгляду справи [PERSON] є власником нежитлового приміщення загальною площею 57,7 кв. м., що складає 1/10 частину житлового будинку «літ. А-4» по [ADDRESS] на підставі договір купівлі-продажу від 29.10.2013 р. №1119 виходячи з презумпції дійсності правочину та відсутності судових рішень про визнання цього договору недійсним. Викладеними обставинами позивачі за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом обґрунтовують обрані способи захисту порушених прав та правомірність заявлених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог за первісним позовом та за зустрічним позовом виходячи з наступного: Як зазначалося вище, у відповідності до Установчого договору Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін», зареєстрованим Розпорядженням Виконкому Полтавської міської ради від 29.12.2003 р. № 1035р, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були учасниками зазначеного Товариства. Згідно зі Статутом Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін», зареєстрованим Розпорядженням Виконкому Полтавської міської ради від 29.12.2003 р. № 1035р (п.п. 4.2., 4.6.), учасники Товариства мають право добровільно вийти з Товариства на умовах Статуту Товариства. Оплата вартості майна при виході, виключенні або відмові правонаступників (спадкоємців) від вступу до Товариства здійснюється на умовах статті 54 або 55 Закону України «Про господарські товариства». Підпунктом «в» ч. 1 ст. 10 Закону України «Про господарські товариства» та частиною 1 ст. 148 ЦК України передбачено право учасників товариства на вихід з цього товариства у встановленому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» в редакція, яка діяла в період виникнення спірних правовідносин, при виході учасника з товариства з обмеженою відповідальністю йому виплачується вартість частини майна товариства, пропорційна його частці у статутному фонді. Виплата провадиться після затвердження звіту за рік, в якому він вийшов з товариства, і в строк до 12 місяців з дня виходу. На вимогу учасника та за згодою товариства вклад може бути повернуто повністю або частково в натуральній формі. Відповідно до ч. 2 ст. 148 ЦК України за домовленістю між учасником та товариством виплата вартості частини майна товариства може бути замінена переданням майна в натурі, тобто це домовленість сторін (товариства та учасника), спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних права та обов'язків. Аналіз ч. 1 ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» та ч. 2 ст. 148 ЦК України дозволяє зробити висновок, що вихід учасника з товариства з виплатою вартості частини майна товариства є домовленістю, спрямованою на припинення права власності товариства та набуття права власності учасником внаслідок відчуження майна товариством на користь учасника в рахунок належної учаснику грошової виплати. На думу суду саме положення Статуту (п.п. 4.2., 4.6.) та вимоги Закону України «Про господарські товариства» (пп. «в» ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 54), Цивільного кодексу України (ст. 148) стали підставою для прийняття загальними зборами учасників ПТДВ «Рубін» рішення від 31.07.2006 р., оформленим протоколом № 3, було задоволено заяви про добровільний вихід зі складу учасників ПТДВ «Рубін» [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з відступленням шляхом відчуження приміщення за адресою: [ADDRESS], яке належить ПТДВ «Рубін», на їх користь згідно часток в Статутному фонді та майні Товариства. В подальшому рішення загальних зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 31.07.2006 р., оформлено протоколом № 3 було покладено в основу рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2008 р. по справі № 13/123, яким зобов'язано ПТДВ «Рубін» виділити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частину майна Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін» у вигляді нежитлового приміщення площею 57,7 кв. м., яке становить 1/10 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Суд не вважає, рішення господарського суду Полтавської області від 07.10.2008 р. по справі № 13/123 підставою виникнення права власності на майно у [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки таке право останні за думкою суду набули 31.07.2006 р. з огляду на наступне: Виходячи з аналізу правової природи процедури виходу учасника з товариства та виплати йому вартості частини майна товариства шляхом передання майна в натурі, ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення загальних зборів учасників товариства, складання за результатами їх проведення та прийняття рішень протоколу є оформлення договірних відносин з відчуження майна, а відтак такий протокол є правочином. Такий перехід права власності (припинення права власності однієї особи та виникнення права власності у другої особи) узгоджується з ч. 1 ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» в редакція, яка діяла в період виникнення спірних правовідносин, ч. 2 ст. 148, ст. 328, п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України). Такого висновку суд дійшов у зв'язку із застосування аналогії права зі складання акта за результатами проведення прилюдних торгів, який постановою Верховного суду України від 13.02.2013 р. був визнаний оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна, а відтак правочином за яким відбувся перехід права власності. Таким чином відбувся перехід права власності з дати ухвалення рішення загальними зборами учасників від 31.07.2006 р., оформленим протоколом № 3, за яким право спільної часткової власності ПТДВ «Рубін» на 1/10 частину житлового будинку по [ADDRESS] припинилося (п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України), а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право спільної часткової власності на 1/10 частину житлового будинку по [ADDRESS] (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. У цивільному праві відчуженням є передача майна у власність іншій особі на підставах, що не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. Відчуження майна пов'язане з припиненням права власності. Перехід права власності від товариства до учасника, набуття права власності учасниками та припинення внаслідок цього права власності товариства були правомірними, що підтверджується рішенням загальних зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 31.07.2006 р. (протокол № 3 п. 11), залишеним чинним за результатами оспорювання в судовому порядку згідно з рішенням господарського суду Полтавської області від 07.10.2008 р. по справі № 13/146 за позовом [PERSON] до ПТДВ «Рубін» про визнання частково недійсним рішення зборів учасників товариства та порушення корпоративних прав. Визнаючи розмір часток у праві спільної часткової суд виходить з наступного: Згідно з п. 8 Установчого договору про подальшу діяльність Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін», зареєстрованого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради (розпорядження № 1035р від 29.12.2003 р.) розподіл статутного фонду (капіталу) між учасниками товариства здійснюється таким чином: [PERSON] - розмір внеску 4 900,00 грн. - розмір частки в Статутному капіталі ПТДВ «Рубін» - 6,306%; [PERSON] - розмір внеску 4 900,00 грн. - розмір частки в Статутному капіталі ПТДВ «Рубін» - 6,306%; [PERSON]- розмір внеску 4 200,00 грн. - розмір частки в Статутному капіталі ПТДВ «Рубін» - 5,405%. Аналогічна за змістом інформація щодо розміру внесків та розміру часток учасників міститься у п. 9.5. Статуту Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін», зареєстрованого Виконавчим комітетом Полтавської міської ради (розпорядження № 1035р від 29.12.2003 р.). Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна (ч. 2 ст. 357 ЦК України). З урахуванням вимог ч. 3 ст. 356 ЦК України та фактичних вкладів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у Статутний капітал ПТДВ «Рубін» нежитлове приміщення (1/10 частина) по [ADDRESS], має бути поділено між ними пропорційно до їх вкладів (часток) в Статутному капіталі ПТДВ «Рубін». Судом вставлено, що загальний розмір частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в Статутному капіталі ПТДВ «Рубін» складав 18,03 % (6,306 + 6,306 + 5,405) вартістю 14 000,00 грн. (4 900,00 + 4 900,00 + 4 200,00). В якості виплати вартості загальної частки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в майні Товариства, останнім було передано приміщення по [ADDRESS]. Таким чином, приміщення по [ADDRESS] було виділено [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рахунок виплати частки вартістю 14 000,00 грн. (чотирнадцять тисяч гривень 00 коп.). Висновком № 06-13 експертного будівельно-технічного дослідження, виконаного судовий експертом Авдєєвим Андрієм Костянтиновичем 20.02.2013 р. визначено, що частки співвласників в 1/10 частині нежитлових приміщень в житловому будинку літ. «а-4» магазину «[INFO]», який розташований по [ADDRESS] з урахуванням вартості даних приміщень 14000,00 грн. та внесенням співвласниками коштів в розмірі: гр. [PERSON] - 4 900,00 грн., гр. [PERSON] - 4 900,00 грн., гр. [PERSON] - 4 200,00 грн. складають: у гр. [PERSON] - 7/200 (4900:14000х1/10); у гр. [PERSON] - 7/200 (4900:14000х1/10); гр. [PERSON] - 3/100 (4200:14000х1/10). Судом встановлено, що згідно з технічним паспортом та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.02.2007 р. № 13525637 нежитлове приміщення (магазин), яке становить 1/10 частину житлового будинку по [ADDRESS], в цілому складається в будинку А-4 з: торгової зали - 1 площею 37,6 кв. м., кабінету - 2 площею 14,3 кв. м., коридору - 3 площею 2,9 кв. м., вмивальні - 4 площею 1,3 кв. м., вбиральні - 5 площею 1,6 кв. м. З урахуванням викладених обставин та вимог ч. 1 ст. 54 Закону України «Про господарські товариства» в редакція, яка діяла в період виникнення спірних правовідносин, ч. 2 ст. 148, ст. 328, п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України суд дійшов висновку, що позивачі [PERSON] та [PERSON] за первісним позовом та позивач [PERSON] за зустрічним позовом на законних підставах набули право спільної часткової власності на приміщення по [ADDRESS], а тому відсутність домовленості щодо визначення часток є підставою для визначення цих часток в судовому порядку. Суд знайшов обґрунтованими твердження позивачів за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, що укладення договорів дарування з [PERSON] в якості реалізації набутого 31.07.2006 р. колишніми учасниками ПТДВ «Рубін» права власності відбувалася в межах правомочностей власника, які мали [PERSON] та [PERSON] станом на 29.03.2013 р., а [PERSON] станом на 24.04.2013 р. Суд вважає, що договір дарування від 29.03.2013 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 217 та договір дарування від 24.04.2013 р., укладений між [PERSON] та [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 292, не мають ознак недійсності, встановлених частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України, оскільки в момент вчинення договорів дарування його сторонами було додержано усіх вимог закону. А тому такі договори є правовою підставою для припинення права власності [PERSON] та [PERSON] 29.03.2013 р., а права власності [PERSON] - 24.04.2013 р. в порядку п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України у зв'язку з відчуженням власниками свого майна [PERSON] Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права та припинення правовідношення. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виконання вимог якої є обов'язковим для України, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. У випадках обрання особою способу, не встановленого законом або договором для захисту права чи інтересу, що порушене, невизнане або оспорюється слід виходити із загальних засад захисту прав, свобод та інтересів, визначених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Такий концептуальний підхід до застосування судами положень ст. 16 ЦК знайшов своє втілення в постанові Верховного Суду України від 21.05.2012 р. у справі № 6-20цс11. Оскільки цю постанову було прийнято за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права в подібних правовідносинах, вона відповідно до процесуального законодавства є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України, а також зумовлює обов'язок останніх привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. З урахуванням викладених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] за первісним позовом та [PERSON] за зустрічним позовом відповідають за способом захисту ст.ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а їх задоволення не порушує прав чинного власника [PERSON] та не шкодить його інтересам. Судом не приймаються до уваги заперечення представник відповідача ПТДВ «Рубін» Спиці В.Я. про відсутність у позивачів за первісним позовом [PERSON], [PERSON] та у позивача за зустрічним позовом права власності на спірне приміщення, оскільки рішенням зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 14-20.02.2007 р. було скасовано рішення зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 31.07.2006 р. (протокол №3, питання №11) в частині задовольнити заяви про добровільний вихід зі складу учасників ПТДВ «Рубін» … [PERSON], [PERSON], [PERSON] з відступлення шляхом відчуження приміщення за адресою: [ADDRESS], яке належить ПТДВ «Рубін» на їх користь згідно часток в статутному фонді та майні товариства. Обставина щодо скасування рішення загальних зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 31.07.2006 р. (протокол № 3) іншим рішенням загальних зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 14.-20.02.2007 р. не підтверджується зібраними по справі доказами, а навпаки спростовується обставинами встановленими рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.10.2008 р. по справі №13/146 за позовом [PERSON] до ПТДВ «Рубін» треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким відмовлено у визнанні частково недійсним рішення зборів учасників товариства від 31.07.2006 р. (а саме п.11. вирішальної частини в частині «з відступленням шляхом відчуження приміщення за адресою: [ADDRESS], яке належить ПТДВ «Рубін» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] згідно часток у статутному фонді та майні товариства), з мотивів того, що прийняті заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] про вихід з числа учасників та рішення загальних зборів учасників, де в голосуванні брало участь 99,120% голосів не суперечить жодному діючому нормативному акту України, а тим більше моральним засадам суспільства. Крім того, рішення загальних зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 31.07.2006 р. (протокол № 3) досліджено господарським судом Полтавської області по справі № 13/123 та покладено в основу рішення від 07.10.2008 р., яким зобов'язано ПТДВ «Рубін» виділити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] частину майна Полтавського товариства з додатковою відповідальністю «Рубін» у вигляді нежитлового приміщення площею 57,7 кв. м., яке становить 1/10 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Оскільки в судових рішенням по справах № № 13/123, 13/146 господарським судом Полтавської області рішення загальних зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 14.-20.02.2007 р. не згадується та вказані судові рішення з цього приводу не оскаржувалися суд дійшов обґрунтованого висновку, що станом на 07.10.2008 р. рішення загальних зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 14.-20.02.2007 р. не існувало. Посилання представника ПТДВ «Рубін» на ухвалу господарського суду Полтавської області від 07.04.2011 р. по справі № 13/123 не спростовує висновків суду про правомірність набуття [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності на підставі рішення зборів учасників ПТДВ «Рубін» від 31.07.2006 р. (протокол №3, питання №11), але вказує що на дату винесення ухвали за ПТДВ «Рубін» було зареєстровано право власності, але станом на 31.07.2006 р. момент набуття права власності не був пов'язаний з проведенням державної реєстрації, а реєстрації, яку проводили бюро технічної інвентаризації підлягало право власності після його набуття.

Outcome: approved