Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПрАТ «Укрпрофтур» про стягнення 1 718 грн. 18 коп. заробітної плати та відшкодування 3 150 грн. заподіяної моральної шкоди. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з 25.11.2014 року фактично приступила до роботи в ПрАТ «Укрпрофтур» на посаді головного економіста. В період з 25.11.2014 року до 04.12.2014 року [PERSON] працювала у вказаному товаристві і неодноразово зверталася до спеціаліста відділу корпоративних прав з приводу офіційного оформлення на роботу, при цьому отримала не лише відмову у належному оформленні працевлаштування але й заборону відвідувати кабінет останньої. За твердженням позивача дата початку роботи, розмір заробітної плати та посада головного економіста була узгоджена на підставі усної домовленості з головою правління ПрАТ «Укрпрофтур» [PERSON]. Таким чином, [PERSON] вказувала, що з 25.11.2014 року фактично приступила до роботи в ПрАТ «Укрпрофтур» на посаді головного економіста із заробітною платою в 4500 грн. та здійснювала аналіз оперативних даних виконання плану по обсягу туристично-екскурсійних послуг за період жовтень-грудень 2014 року по всіх підприємствах ПрАТ «Укрпрофтур». Виникла 04.12.2014 року конфліктна ситуація з головним бухгалтером ПрАТ «Укрпрофтур» потягла за собою залишення [PERSON] місця роботи та звернення до суду з даним позовом. Крім іншого, позивач вказувала, що неправомірна поведінка відповідача завдала їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 3 150 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача заперечуючи проти позову вказував на те, що [PERSON] дійсно відвідувала ПрАТ «Укрпрофтур», мала бажання працевлаштуватися і з метою пройти співбесіду, за наявності вакантного місця, за її ж проханням, знайомилася з структурою та діяльністю товариства. При цьому, не була прийнята на посаду головного економіста, більше того не виконувала і не могла виконувати фактично будь-яких робіт за відсутності вільних вакантних місць. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається та підтверджено сторонами у судовому засіданні, що [PERSON] намагалася працевлаштуватися в ПрАТ «Укрпрофтур» та неодноразово спілкувалася з цього приводу з головою правління ПрАТ «Укрпрофтур» [PERSON]. У відповідності до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказу чи розпорядження не було видано, але працівника фактично було допущено до роботи. Згідно роз»яснень п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу. Наявність у позивача копії проекту Постанови наглядової ради ПрАТ «Укрпрофтур» №П-88-1 від 22.12.2011 року, копії системи показників аналізу фінансово-господарської діяльності готелів, що можуть бути використані для побудови рейтингу готелів ПрАТ «Укрпрофтур», копії листа щодо надання проекту фінансового плану ПрАТ «Укрпрофтур», а також наявність вихідних (вхідних) дзвінків на телефонний номер голови правління ПрАТ «Укрпрофтур» [PERSON], на думку суду, не виключає можливості ознайомлення із цими документами та спілкування в телефонному режимі з керівництвом товариства, однак не свідчить про допуск до роботи і фактичного виконання [PERSON] обов»язків головного економіста з 25.11.2014 року. З матеріалів справи вбачається, що Наказом №44/1к від 02.09.2014 року до штатного розпису апарату правління ПрАТ «Укрпрофтур» внесено зміни та виключено посаду «економіст». Згідно Наказу №45-к від 11.09.2014 року про скорочення штату працівників апарату ПрАТ «Укрпрофтур» штат апарату з 20.11.2014 року скорочено на одну одиницю та виключено із штатного розпису з 21.11.2014 року посаду «головний економіст» фінансово-економічного відділу. При цьому, згідно Наказу ПрАТ «Укрпрофтур» №55/к від 20.11.2014 року головного економіста фінансово-економічного відділу [PERSON] звільнено із займаної посади саме в зв»язку із скороченням штату працівників апарату товариства, відповідно до п. 1 ст. 40 КзПП УКраїни З огляду на зазначене, [PERSON] не могла приступила з 25.11.2014 року до роботи в ПрАТ «Укрпрофтур» на посаді головного економіста ні фактично, ні теоретично з огляду на відсутність такої посади у вказаному товаристві. Допитані в судовому засіданні свідки: голова правління ПрАТ «Укрпрофтур» [PERSON], головний бухгалтер - [PERSON], заступник начальника відділу корпоративних прав ПрАТ «Укрпрофтур» - [PERSON] пояснили, що [PERSON] на роботу в ПрАТ «Укрпрофтур» не приймалась і до виконання будь-яких завдань не допускалась. Наказів та розпоряджень про прийняття на роботу чи допуску до роботи відповідача головою правління ПрАТ «Укрпрофтур» не видавалось. Згідно письмових пояснень [PERSON], вона звільнена з посади головного економіста фінансово-економічного відділу в зв»язку із скороченням штату працівників апарату товариства 20.11.2014 року. З [PERSON] особисто не знайома. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому, твердження позивача про фактичний допуск до роботи, виконання конкретних посадових обов»язків з відома власника жодними належними та допустимими доказами [PERSON] в судовому засіданні підтверджений не був. Таким чином, з огляду на зазначене, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. За правилами ч. 4 ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. На підставі ст. 24 КЗпП України, роз»яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»,

Outcome: dismissed