Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеса (суддя Погрібний С.О.) перебувала справа за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів. Також у провадженні Приморського районного суду м. Одеса (суддя Нікітіна С.Й.) перебувала справа за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору поруки. Ухвалою суду від 17.05.2017 року (с. Погрібний С.О. ) дані дві справи були об`єднані в одне провадження. У зв`язку з Указом Президента України № 417/2017 від 14.12.2017 року, відповідно до якого Погрібного С.О. призначено на посаду судді Верховного суду у Касаційний цивільний суд, справа після повторного автоматизованого розподілу судових справ, надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 12.01.2018р. справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду згідно положень ЦПК України в ред.. 2017 року в підготовчому засіданні на 14.02.2018р.. Розгляд справи, призначений на 14.02.2018 року, був відкладений у зв`язку з неявкою учасників справи. 19.03.2018 року розгляд справи за клопотанням представника позивача та у зв`язку з неявкою представника банку був відкладений на 30.04.2018 року. Ухвалою суду від 19.03.2018 року було частково задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази із Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Вимоги ухвали суду від 19.03.2018 року були виконані представником банку 25.04.2018 року, надано до суду копія кредитної справи, сформованої відносно [PERSON] згідно Договору про надання споживчого кредиту №00110911358000 від 07.12.2006 року (т.1, а.с.61-145). У зв`язку з тим, що 30.04.2018 року було вихідним днем, розгляд справи був відкладений на 05.05.2018 року. 05.05.2018 року розгляд справи за клопотання представника банку був відкладений на 16.05.2018 року. 16.05.2018 року, 21.06.2018 року, 29.08.2018 року та 08.10.2018 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою учасників справи. 08.10.2018 року представником [PERSON] було долучено до справи оригінали договорів, в яких наявні вільні зразки підпису [PERSON] .. Також судом були відібрані експериментальні зразки підпису [PERSON] .. Ухвалою суду від 16.10.2018 року за клопотанням представника [PERSON] - [PERSON] по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: - Чи виконано підпис від імені [PERSON] у договорі поруки №69294 укладений 07 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , тією особою, від імені якої він зазначений, тобто [PERSON] , чи іншою особою?. На час проведення експертного дослідження провадження у справі було зупинено. Матеріали цивільної справи №522/19201/16-ц були повернуті до суду 18.01.2019 року з листом Одеського науково-дослідному інституту судових експертиз №18-4582 від 11.01.2019 року щодо неможливості надати висновок у зв`язку з не оплатою вартості експертизи. Ухвалою суду від 24.01.2019 року провадження у справі було поновлено та підготовче засідання призначено на 11.03.2019 року. 04.03.2019 року до суду надійшов лист директора ОНДІСЕ вих.. №11-34/37-0-19вих., яким повідомлено, що 17.01.2019 року до експертної установи надійшла інформація про оплату рахунку за проведення експертизи №18-4582 та запропоновано повторно направити ухвалу про призначення відповідної експертизи та матеріали цивільної справи для виконання. Ухвалою суду від 11.03.2019 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до розгляду по суті на 29 травня 2019 року. 29 травня 2019 року представник позивача та третьої особи - [PERSON] надала до суду заяву, згідно якої просила суд повторно призначити судову почеркознавчу експертизу, посилалась на те, що усі вимоги експерта були виконанні (здійсненна оплата проведення експертного дослідження, надано експериментальні та вільні зразки підпису, банком 21.01.2019 року надано оригінал договору, а отже у ОНДІСЕ є всі підстави виконати ухвалу суду та провести експертизу. Ухвалою суду від 31.05.2019 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. Матеріали цивільної справи були повернуті до суду 03.03.2020 року разом із висновком судово-почеркознавчої експертизи №19-3780 від 07.02.2020 року (т.3, а.с.31-44). Ухвалою суду від 06.03.2020 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 19.05.2020 року. Розгляд справи 19.05.2020 року був відкладений за клопотанням сторін на 25.06.2020 року. Через неявку сторін розгляд справи 25.06.2020 року був відкладений на 20.10.2020 року. До суду 20.10.2020 року надійшла заява [PERSON] , згідно якої просила закрити провадження у позові в частині її позовних вимог у зв`язку з відмовою від позову до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів. Просила справу розглядати за її відсутності. Ухвалою суду, повний текст якої складено 26.10.2020 року, судом було прийнято відмову [PERSON] від позову, пред`явленого до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними кредитних договорів, та провадження по справі в цій частині закрито. Ухвалою суду, повний текст якої складено 26.10.2020 року, позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості були залишені без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України. У судове засідання 20.10.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від представника [PERSON] - [PERSON] до суду 20.10.2020 року надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та наполягала на задоволенні позовних вимог [PERSON] , пред`явлених до банку, та визнати недійсним договором поруки. Представник банку поважність причин неявки суду не повідомив та заяв по суті справи до суду не надав. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням викладеного, зважаючи на предмет спору та тривалі строки розгляду справи (з 2015 року), а також обізнаність сторін про існування відповідного спору, зважаючи, що представники сторін протягом тривалого періоду часу регулярно приймали участь у судових засіданнях по даній справі, надавали пояснення по ній, суд вважає за можливе вирішити спір по суті за відсутності сторін, сповіщених належним чином. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 28.10.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Згідно обґрунтування позовних вимог (т.1, а.с.181-193), [PERSON] посилалась на те, що договір поруки №60294 від 07.12.2006 року, за яким нібито забезпечено зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №0011091358000 від 07.12.2006 року, вона як поручитель із банком не укладала та не підписувала, підпис від її імені було вчинено невідомою їй особою та її волевиявлення на укладення такого договору не було. Отже, вважає, що відповідний договір поруки №60294 від 07.12.2006 року має бути визнаний судом недійсним. Із матеріалів справи судом встановлено наступне. Між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк») та [PERSON] 07 грудня 2006 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0011091358000 із наступними змінами відповідно до додаткової угоди №1 від 10.12.2008 року. Відповідно до умова даного кредитного договору, банк надав [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 66 000, 00 дол. США, а позичальник зобов`язався кожного місяця повертати гаданий кредит у відповідності до графіку погашення кредиту, із кінцевим строком виконання зобов`язання - 07.12.2027 року. Також матеріали справи містять копію договору поруки № 69294 від 07.12.2006 року, укладеного від імені [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк», для забезпечення виконання зобов`язань боржником за кредитним договором № 0011091358000 від 07.12.2006 року. Разом з тим, згідно висновку експерта №19-3780 судової почеркознавчої експертизи від 07.02.2020 року (т.3, а.с.33-44), підпис від імені [PERSON] у договорі поруки №69294 від 07.12.2006 року виконано не [PERSON] , а іншою особою. Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів особи в суді можуть бути визнання правочину недійсним. Відносини, пов`язані з порукою, врегульовано нормами § 3 гл. 49 розд. I кн. 5 ЦК. Поняття поруки закріплено у ст. 553 ЦК, відповідно до якої порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Договір поруки має бути укладений у письмовій формі, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 547 ЦК правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 627 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. У відповідності до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За загальним правилом, визначеним статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За змістом частини третьої зазначеної статті, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) . У ч. 1 цієї ж статті зазначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК. У разі непідписання договору особою, зазначеною в ньому як сторона, за умови підтвердження цього факту належними доказами, при встановленні, що нею не вчинялись дії, спрямовані на виникнення відповідних правовідносин, такий договір за позовом цієї особи (або іншої заінтересованої особи) може бути визнаний недійсним у зв`язку з його невідповідністю до вимог частин 3 і 5 ст. 203 ЦК, а саме: волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. ЦК не визначає перелік істотних умов, які повинен містити договір поруки. Оскільки порука є видом забезпечення виконання зобов`язань і при цьому водночас сама має зобов`язальний, договірний характер, на правовідносини поруки поширюються загальні положення про зобов`язання та про договори (розділи I та II кн. 5 ЦК). Таким чином, з огляду на те, що за розглядом справи судом було встановлено, що в договорі поруки №69294 від 07.12.2006 року підпис вчинено не [PERSON] , яку зазначено поручителем, та остання не мала наміру вчиняти оскаржуваний договір поруки та не підписувала його, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] .. Представник відповідача в судове засідання доказів на підтвердження обставин де, коли і за яких обставин позивачкою було укладено договір поруки не надав. Так само і не було надано доказів, що позивач, як поручитель виконувала зобов`язання за договором. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, а оспорюваний правочин, договір поруки №69294 від 07.12.2006 року, укладений між АКІБ «Укпсиббанк» та [PERSON] , за яким [PERSON] поручилась за зобов`язання [PERSON] перед банком за договором про надання споживчого кредиту № 0011091358000 від 07.12.2006 року, підлягає визнанню недійсним. Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат, у даній справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору у розмірі 487, 20 грн. та витрат з оплати судової експертизи у розмірі 6177, 60 грн..

Outcome: approved