Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Кредитної спілки військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» про розірвання кредитного договору, посилаючись на те, що 13.03.2009 року між ним та відповідачем укладено договір № 090313-03 про внесення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Звичайний», строком на один рік на загальну суму 2000 грн. під 21, 5 % річних, з виплатою відсотків щомісячно. Оскільки на даний час ні внесок ні відсотки не повернуті, то просив розірвати вказаний договір, стягнути з відповідача заборгованість за відсотками в розмірі 392, 39 грн. та суму вкладу в розмірі 2000 грн. 20.03.2014 року позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в загальній сумі 4163, 47 грн. В судове засідання сторони не з»явились, направили заяви про слухання справи у їх відсутність. Позивач наполягав на задоволенні позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 13.03.2009 року між [PERSON] та Кредитною спілкою військовослужбовців та працівників правоохоронних органів «Офіцерська кредитна спілка» було укладено договір №090313-03 про внесення внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок «Звичайний», строком на один рік на загальну суму 2000 грн. під 21, 5 % річних, з виплатою відсотків щомісячно. На виконання договору, позивачем внесено до каси кредитної спілки внесок у сумі 2000 грн., що підтверджено квитанцією прибуткового касового ордеру № 03-0169 від 13.03.2009 року. Згідно п.п.3 п.2.3. договору, виплата процентів здійснюється вкладнику 13-го числа кожного місяця. Як вбачається з довідки від 19.03.2014 року станом на 02.02.2014 року борг кредитної спілки перед [PERSON] складає 2000 грн. - внесок, 2163, 47 грн. - відсотки за користування коштами з 13.03.2009 року по 02.02.2014 року, що в загальному становить 4163, 47 грн. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, якщо він підписаний його стороною (сторонами), телеграмах, якими обмінялись сторони, виражений за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до ст. ст. 601 - 615 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 651 ЦК визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. За таких обставин суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір,оскільки позивач звільнений від його сплати під час звернення до суду.

Outcome: approved