Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

У листопаді 2020 р. [PERSON] звернулась до суду з вище вказаним позовом, в якому зазначила, що у листопаді 2020 р. їй стало відомо про існування виконавчого провадження № 61865386, яке відкрите на підставі виконавчого напису № 7083, вчиненого 04.04.2020 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. щодо звернення стягнення з неї. Відповідно до вказаного виконавчого напису визначено, що вона є боржником за кредитним договором № 2132330 від 03.04.2019 р., укладеним із ТОВ «Алекскредит», заборгованість за цим договором складає 20100 грн., стягнення заборгованості проводиться за період 04.05.2019 р. по 31.01.2020 р. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто зі стягувача 1400 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню 21500 грн. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 17.04.2020 р. ВП № 61865386, основна винагорода приватного виконавця складає суму у розмірі 2150 грн. Позивач вважає зазначений виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, з огляду на наступне. ТОВ «Алекскредит» посилається на те, що 03.04.2019 р. між нею та відповідачем виникли відносини, що притаманні кредитним зобов`язанням, оскільки на думку кредитора, відповідно до договору про надання кредиту № 2132330 від 03.04.2019 р. вона отримала кредит у розмірі 10000 грн. на строк 30 календарних днів, до 03.05.2019 р. Кредитором не доведено, що наданий їй кредитний ліміт був отриманий та використаний. Приватний нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив обставини, за якими проводив стягнення. Зроблені кредитором нарахування не відповідають умовам договору, вказана у виконавчому написі сума, що підлягає стягненню належним чином не обґрунтована. Так, кредитні кошти вона не отримувала, як не отримувала вимогу (повідомлення) про усунення порушень від кредитора, вказані у виконавчому написі. Посилаючись на положення ст.ст.1, 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис реєстровий номер 7083, вчинений 04.04.2020 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. щодо звернення стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 21500 грн. Ухвалою суду від 11.12.2020 р. у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 05.02.2021 р. 05.02.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 15.03.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України для витребування доказів. 15.03.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 07.05.2021 р. за клопотанням представника позивача на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України для витребування доказів. 07.05.2021 р. підготовче судове засідання відкладено на 11.06.2021 р. на підставі п.1 ч.2 ст.198, п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України для витребування доказів. 11.06.2021 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 01.09.2021 р. 01.09.2021 р. розгляд справи відкладено на 27.10.2021 р. через перебування судді у відпустці. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, позов підтримує, просить задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджується з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України. Представник відповідача до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не подавав. Треті особи до суду не з`явились, про розгляд справи були повідомлені у встановленому законом порядку, пояснень по суті спору не подавали. Суд розглянув справу за відсутності представника відповідача та третіх осіб на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснювалось згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, приймаючи до уваги позицію представника позивача, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як встановлено судом з письмових доказів, 04.04.2020 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 7083, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором 2132330 від 03.04.2019 р. на користь ТОВ «Алекскредит» в сумі 20 100 грн., а також 1400 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріуса. Загальна сума, що підлягає стягненню - 21 500 грн. (а.с.13). 17.04.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Дорошкевич В.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61865386, на підставі виконавчого напису нотаріуса № 7083, виданого 04.04.2020 р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В., про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості в розмірі 21500 грн. (а.с.14). Копії документів, на підставі яких був вчинений вищезазначений виконавчий напис, не були предметом дослідження судом, оскільки не надані приватним нотаріусом. Відповідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.89 ЗУ «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови КМУ від 29.06.1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662від 26.11.2014року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст.254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 14.08.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, навіть у разі наявності правових підстав у відповідності до п.2 Переліку документів, за яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою КМУ від 29.06.199 р. № 1172для вчинення виконавчого напису нотаріуса, то неможливість вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, визначеної у відповідності до виконавчого напису від 04.04.2020 року була обумовлена й іншими обставинами, наведеними нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст.88 ЗУ «Про нотаріат» строків, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, згідно з позицією ВСУ, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. За правилами ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 840,80 грн. та 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved