Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

У лютому 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності. У позовній заяві позивач з урахуванням нової редакції просить суд: визнати недостовірною та такою, що порушує права [PERSON] на повагу до її гідності, честі та недоторканість ділової репутації, інформацію, опубліковану [PERSON] [INFO] об 11 год. 41 в спеціальній закритій групі співвласників будинку « [ADDRESS] », створеній в соціальній мережі Facebook, а саме (мовою оригіналу): «Соседи!Это недопустимо!!!! 29 января В 9.20 в ходе общения жильцов [PERSON] ударил кулаком в глаз нашего соседа, чем нанес легкие телесные повреждения -было совершено уголовное преступление! Появилась необходимость получения видео конфликтной ситуации. По данным системы видеонаблюдения записи в архиве хранятся более 2х недель. Однако сегодня нам был дан ответ ,что записи уже нет/хотя прошла 1 неделя/- делаем вывод запись удалена. Очень страшно жить с таким соседом в одном доме и жаль ,что наша с Вами система видеонаблюдения имеет единоличное использование и факты происходящие в доме не могут быть рассмотрены всеми жителями!» (надалі по тексту - спірна інформація); 2. Зобов`язати [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, що була опублікована нею в спеціальній закритій групі співвласників будинку «[ADDRESS]», створеній в соціальній мережі Facebook, вказаний у п.1. А саме, Зобов`язати [PERSON] протягом десяти днів після набрання судовим рішенням в даній справі законної сили, в спеціальній закритій групі співвласників будинку « [ADDRESS] », створеній в соціальній мережі Facebook, здійснити публікацію наступного змісту: «[INFO] мною, [PERSON] , опублікована недостовірна інформація, яка направлена на підрив ділової (громадської, політичної) репутації співвласника нашого будинку [PERSON] . В зв`язку приношу свої вибачення та обіцяю не допускати таких ганебних дій стосовно [PERSON] у майбутньому і достовірно та об`єктивно висвітлювати інформацію у даній групі» та стягнути судові витрати по сплаті судового збору 840,80 грн. та витрат на професійну правничу допомогу 4000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом зі позивачем за вказаною адресою проживають члени його сім`ї - дружина та син, зазначено що позивач приймає активну участь у житті будинку, що знаходиться за адресою його проживання, в тому числі щодо створення та належного функціонування Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ГОЛДЕН ПАРК», покращення та налаштування комфортних умов проживання в Будинку Позивач зазначає, що [INFO] відповідач [PERSON] у спеціальній закритій групі співвласників Будинку « [ADDRESS] », створеної в соціальній мережі Facebook з метою публічного обговорення нагальних питань щодо умов проживання та обслуговування Будинку, кількість учасників якої становить 295 чоловік, опублікувала неправдиву інформацію щодо позивача, яка висвітлює його особу негативним чином та вводить в оману співвласників та мешканців Будинку. Зокрема, у вищевказаній публікації розміщено зображення якогось чоловіка з великою гематомою в області ока та зазначається, що позивач ударив в око сусіда, чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження та здійснив кримінальне правопорушення. Що за таких умов страшно жити з позивачем в одному будинку. Наведено текст спірної інформації. Крім того, позивач вважає, що ним доведено, що спірна інформаціє є недостовірною, поширеною серед учасників спеціальній закритій групі співвласників Будинку «[ADDRESS]», створеної в соціальній мережі Facebook з метою публічного обговорення нагальних питань щодо умов проживання та обслуговування Будинку, кількість учасників якої становить 295 чоловік, вказана інформація порушує немайнові права позивача на честь, гідність та ділову репутацію. У зв`язку із чим просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.08.2021 року закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про захист честі та гідності та призначити її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні Позивач в судове засіданні не з`явився, до суду позивача подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача за наявними матеріалами, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, розглянувши подані сторонами докази, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з огляду на таке. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності з ст.32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. В свою чергу ст. 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Разом з тим відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Відповідно до статті 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Під поняттям «ділова репутація», як особистого немайнового блага, слід розуміти усталену оцінку фізичної особи, що ґрунтується на наявній інформації про її позитивні чи негативні суспільно значимі діяння (поведінку), як правило в певній сфері (професійній, підприємницькій, службовій, тощо), що відома оточуючим, і в силу цього відображена в суспільній свідомості, як думка про особу з точки зору моралі даного суспільства чи соціальній групи. Згідно з положень частин 1-3 ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За умовами до частин 1-2 ст.299 ЦК України, фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. За змістом частини 1 ст. 277 ЦК України, особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що відповідачем [INFO] [PERSON] у спеціальній закритій групі співвласників Будинку « [ADDRESS] », створеної в соціальній мережі Facebook, кількість учасників якої становить 295 чоловік, опублікувала інформацію з наступним текстом (мовою оригіналу): «Соседи!Это недопустимо!!!! 29 января В 9.20 в ходе общения жильцов [PERSON] ударил кулаком в глаз нашего соседа, чем нанес легкие телесные повреждения -было совершено уголовное преступление! Появилась необходимость получения видео конфликтной ситуации. По данным системы видеонаблюдения записи в архиве хранятся более 2х недель. Однако сегодня нам был дан ответ ,что записи уже нет/хотя прошла 1 неделя/- делаем вывод запись удалена. Очень страшно жить с таким соседом в одном доме и жаль, что наша с Вами система видеонаблюдения имеет единоличное использование и факты происходящие в доме не могут быть рассмотрены всеми жителями!» (а.с. 6-7). Крім того, до вказаної інформації прикріплено зображення особи чоловічої статі з гематомою в області ока. Відповідно до п.15 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Розглядаючи питання, що поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, позивача слід зазначити наступне. Як вбачається із тексу спірної інформації відповідач у публікації від [INFO] вказано, зокрема що: «29 января В 9.20 в ходе общения жильцов [PERSON] ударил кулаком в глаз нашего сосед», проте зазначення у вказаній публікації « [PERSON] » не підтверджує ту обставину, що вказана публікація стосується саме позивача - [PERSON] , адже більше ніяких даних таких як прізвище, ім`я, по-батькові, номер квартири чи іншої яка б пов`язувала вказану публікацію саме позивача, публікація не містить. Більше того, позивачем у відповідності до п.п. б п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 не доведено усього юридичного складу правопорушення оскільки не доведено, що оспорювана інформація стосуються саме позивача, відтак спростуванню в розумінні вимог ст..ст.277, 278 ЦК України не підлягає. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що в спеціальній закритій групі співвласників будинку «[ADDRESS]», створеній в соціальній мережі Facebook, відповідачем викладено публікацію наступного змісту: «Соседи!Это недопустимо!!!! 29 января В 9.20 в ходе общения жильцов [PERSON] ударил кулаком в глаз нашего соседа, чем нанес легкие телесные повреждения -было совершено уголовное преступление! Появилась необходимость получения видео конфликтной ситуации. По данным системы видеонаблюдения записи в архиве хранятся более 2х недель. Однако сегодня нам был дан ответ ,что записи уже нет/хотя прошла 1 неделя/- делаем вывод запись удалена. Очень страшно жить с таким соседом в одном доме и жаль ,что наша с Вами система видеонаблюдения имеет единоличное использование и факты происходящие в доме не могут быть рассмотрены всеми жителями!». При цьому, на підтвердження поширення відповідачем в мережі «Facebook» в спеціальній закритій групі співвласників будинку « [ADDRESS] » вказаної інформації, позивачем надано суду аркуш паперу, на якому на білому фоні чорними літерами відображена указана вище інформація, до якої прикріплено зображення особи чоловічої статі з гематомою в області ока, над якою міститься ім`я та прізвище відповідача - [PERSON] . Однак, в силу вищенаведених положень чинного цивільного процесуального законодавства, наданий позивачем аркуш паперу, який не містить жодних даних про те, де саме, ким і коли оспорювана інформація була розміщена, не є достатнім, належним та допустимим доказом, який б підтверджував факт поширення зазначеної у позові інформації саме відповідачем. Адже з огляду на відсутність будь-яких інших доказів, наприклад, експертного висновку, як офіційного письмового доказу змісту веб-сторінки, який містить інформацію про дату та час фіксації, а також інформацію про доменну назву, якою адресується веб-сайт, суд позбавлений можливості достовірно встановити джерело походження спірного матеріалу та факт його поширення саме відповідачем. Натомість, зазначення під інформацією ім`я та прізвища « [PERSON] » не дає підстав для висновку, що саме цією особою була розміщена та поширена оспорювана інформація і що саме вона є вказаним відповідачем. Крім того, враховуючи те, що в соціальній мережі «Facebook» може зареєструватися будь-яка особа та під будь-яким іменем, суд вважає, що створити та підтримувати сторінку « [PERSON] », у тому числі шляхом розміщення інформації, фотознімків та відеоматеріалів, може будь-яка особа. Щодо другої позовної вимоги то слід зазначити наступне. Відповідно до п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009р. №1 відповідно до статті 19 Конституції України 254к/96-ВР ) правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу, частина перша статті 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Суд не вправі зобов`язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК ( 435-15 ). Таким чином, вимога позивача про зобов`язання [PERSON] спростувати поширену відносно [PERSON] недостовірну інформацію, що була опублікована в спеціальній закритій групі співвласників будинку «[ADDRESS]», створеній в соціальній мережі Facebook, вказаний у п.1. А саме, Зобов`язати [PERSON] протягом десяти днів після набрання судовим рішенням в даній справі законної сили, в спеціальній закритій групі співвласників будинку « [ADDRESS] », створеній в соціальній мережі Facebook, здійснити публікацію наступного змісту: «[INFO] мною, [PERSON] , опублікована недостовірна інформація, яка направлена на підрив ділової (громадської, політичної) репутації співвласника нашого будинку [PERSON] . В зв`язку приношу свої вибачення та обіцяю не допускати таких ганебних дій стосовно [PERSON] у майбутньому і достовірно та об`єктивно висвітлювати інформацію у даній групі» задоволенню не підлягає. На основі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Крім того, згідно ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed