Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свій позов мотивує тим, що рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При зверненні до Менського районного відділу ДВС з проханням перерахувати розмір аліментів у звязку із змінами у Сімейному кодексі, їй було відмовлено, тому виникла необхідність для звернення до суду. У звязку із змінами у законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину та народження ще однієї дитини, позивач просить змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття та здійснити перерахунок розміру аліментів з дня набрання Законом України №2037-УІІІ законної сили з 08 липня 2017 року. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суд не повідомив. Заслухавши позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. ст. 180-181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.\~Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Дитина [PERSON], [INFO] проживає разом з матірю позивачкою [PERSON], про що зазначено у довідці Менської міської ради Менського району Чернігівської області №3822/04-17 від 05 грудня 2017 року (а.с. 10). Згідно з рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03 травня 2007 року і до досягнення ним повноліття (а.с. 31). Як вбачається з обставин справи, змісту позовної заяви та змісту положень закону, якими врегульовано питання зміни розміру аліментів, позивач ставить питання про збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, та просить привести їх розмір у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року. Виходячи зі змісту пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не надано доказів про зміни у матеріальному чи сімейному стані сторін, які б впливали на розмір аліментів після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача. Посилання позивача на те, що вона народила другу дитину, яка також потребує належного виховання і матеріального забезпечення, суд не бере до уваги, оскільки позивач народила сина [PERSON] перебуваючи у шлюбі із іншим чоловіком та отримує аліменти на утримання цієї дитини. За таких обставин, враховуючи відсутність доказів про зміну матеріального стану сторін, а також розмір аліментів, які сплачує відповідач, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed