Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру стягуваних з нього на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до розміру в 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з тих підстав, що після ухвалення вказаного рішення у нього істотно змінилися стан здоров`я, сімейний стан та матеріальне становище як платника аліментів, оскільки він має хворобу спини: задньоліва грижа, через що він не має можливості працювати за фахом в АТ «Українська залізниця» регіональній філії «Придніпровська залізниця» Дніпровська автобаза, у зв`язку з чим його доходи істотно зменшилися, на його утриманні перебуває літня матір, 1937 року народження, яка має наслідки мікроінсульту та яка потребує постійної матеріальної та фізичної допомоги, та, крім того, [INFO] у нього народилась друга дитина [PERSON] , на утримання якого за рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), а тому загальний розмір стягнень став після зміни вказаних обставин для нього непомірно великим, з урахуванням також тих обставин, що він потребує тривалого лікування, на яке не вистачає коштів. Ухвалою суду від 02 березня 2020 року, після усунення недоліків, зазначених в ухвалі Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року, відкрито спрощене позовне провадження та з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка з обміном учасниками справи змагальними заявами по суті справи без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками, свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином та неодноразово 08 квітня 2020 року та 06 травня 2020 року направляла електронною поштою заяви про перенесення розгляду справи, не висловивши при цьому своєї позиції щодо позовних вимог. Третя особа, отримавши копію позовної заяви з додатками, пояснень на позов не подавала, однак 05 травня 2020 року на електронну адресу суду направила заяву про розгляд справи у її відсутності, де зазначила про те, що не заперечує проти задоволення позову. Позивач 23 червня 2020 року подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у його відсутність, де також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечує, то з урахуванням письмової згоди позивача за правилами ст.ст. 280,287,288 ЦПК України справа підлягає розглядові судом в заочному порядку. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року, що набрало законної сили 04 вересня 2012 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 липня 2012 року. Вказане рішення суду виконується Самарським відділом державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), що підтверджується наданою позивачем 19 червня 2020 року до канцелярії суду Довідкою-розрахунком заборгованості про стягнення аліментів з [PERSON] , де зазначено, що за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року останній заборгованості не має. Крім того, позивачем наданий Звіт про здійснення відрахувань та виплат, які проводяться АТ «Українська залізниця» регіональною філією «Придніпровська залізниця» Дніпровська автобаза, за місцем роботи позивача з його заробітної плати, на виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 серпня 2012 року за виконавчим провадженням №0418/4695/2012. Згідно інформації, зазначеної у Звіті, позивач за період з листопада 2019 року по квітень 2020 року включно отримав заробітну плату в загальному розмірі 72032,05 грн., з яких утримано 14496,45 грн, в тому числі з виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні позивач має захворювання хребта, що підтверджується Висновком лікаря за результатами комп`ютерно-томографічного обстеженням в ТОІ «Ендоскопічна нейрохірургія» Міського онкологічного центру та випискою №4852 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого виданою ДЗ «Дорожня клінічна лікарня на ст. Дніпропетровськ» неврологічне відділення, де [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в період з 02 липня 2015 року по 13 липня 2015 року включно (а.с.14-16). Також судом встановлено, що на утриманні позивача знаходиться його літня хвора матір, [INFO] , з якою він проживає разом, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] виданим Синельниківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 13 жовтня 1997 року на ім`я [PERSON] та паспортом громадянки України серії [NUMBER] виданим Синельниківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області від 05 лютого 1998 року на ім`я [PERSON] , наданих до позову в копіях (а.с.4-6, 8,9). Згідно даних виписки з історії хвороби стаціонарного хворого №92 неврологічне відділення виданої КЗ «Синельниківська центральна районна лікарня» ДОР [PERSON] має захворювання, які є наслідком перенесеного мікроінсульту, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні в період з 03 січня 2019 року по 14 січня 2019 року включно (а.с.17,18). Також судом встановлено, що після вирішення судом питання про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини [PERSON] , у позивача народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року, яке набрало законної сили 20 листопада 2018 року, вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 16 травня 2018 року до повноліття дитини (а.с.10-11). Вказане рішення суду виконується Синельниківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) та згідно Звіту про здійснення відрахувань та виплат, які проводяться АТ «Українська залізниця» регіональною філією «Придніпровська залізниця» Дніпровська автобаза, за місцем роботи позивача з його заробітної плати на виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2018 року за виконавчим провадженням №57843024, з позивача утримано за період з травня 2019 року по квітень 2020 року включно 25923,10 грн., в тому числі з виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , з нарахованої заробітної платні в загальному розмірі 139964,44 грн.. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За встановлених в судовому засіданні обставин, суд приходить до висновку, що позивачем доведені належними, допустимими та достатніми доказами обставини згідно ст. 192 СК України істотного погіршення стану здоров`я, що потребує постійного лікування та значного зменшення навантаження на хребет, зменшення доходу внаслідок погіршення стану здоров`я та неможливістю виконувати роботу за фахом та посадою в АТ «Українська залізниця» РФ «Придніпровська залізниця» Дніпровська автобаза, де на сьогодні працює позивач, а також обставини зміни після присудження з 05 липня 2012 року аліментів на дитину [PERSON] сімейного стану у зв`язку з народженням другої дитини [PERSON] , [INFO] та стягнення з позивача за рішенням суду аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] з [INFO] , а тому наявні підстави до зменшення розміру стягуваних на дочку [PERSON] аліментів. Разом з тим, вирішуючи спір по суті та визначаючи розмір аліментів на дитину [PERSON] , суд приймає до уваги, що усі діти є рівними між собою у своїх правах та відповідно і праві на матеріальне забезпечення, а тому приходить до висновку про можливість в рівних умовах матеріального забезпечення обох дітей, у зв`язку з чим визначає забезпечення при зменшенні розміру аліментів на дитину [PERSON] не менший ніж визначений на дитину [PERSON] , тобто у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку) позивача (батька), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитини у відповідного віку, що за підсумком при стягненні сукупно на двох дітей не буде перевищувати 70% доходу (заробітку) позивача, відповідатиме вимогам ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та буде співмірним, справедливим і достатнім. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України відноситься на рахунок держави.

Outcome: approved