Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.10.2015 року з нього на користь відповідачки було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку, щомісячно, до повноліття дітей. У нього змінився сімейний та майновий стан, а саме народилася третя дитина- [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на його утриманні. Відповідно до ст.. 192 СК України, просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з Ѕ частини до 1/3 частини заробітку. Ухвалою від 19.03.2020 року за позовом відкрито провадження та визначено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлялася за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] ( довідка від 25.02.2020 року, а.с. 33); а також через розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. У судові засідання відповідачка двічі не з`явилася, тому, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, по наявним у справі документам. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 30.102015 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі Ѕ частини усіх видів заробітку (доходу). Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991року та набула чинності для України 27.09.1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері, батька або у твердій грошовій сумі. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України визначає, що розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1). Відповідно до ч. 1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. З`ясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей. Так, при ухваленні рішення, суд приймає до уваги доводи позивача щодо зміни його сімейного та майнового стану у зв`язку з народженням у нього іншої дитини, оскільки як судом встановлено і це не оспорюється відповідачем, позивач [PERSON] є батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Отже, суд вважає, що позивач [PERSON] на підставі належних та допустимих доказів, довів суду наявність підстав для зменшення розміру стягнутих з нього судовим рішенням аліментів на утримання неповнолітніх синів, зокрема, у зв`язку зі зміною його матеріального стану. Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом щодо надання відзиву на позов, жодних обставин, які були б підставою для відмови у задоволенні позову [PERSON] , суду не надала. Враховуючи вищевикладене, а також надані позивачем докази на підтвердження факту зміни сімейного стану та погіршення його матеріального становища, що, відповідно, є підставою для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, в контексті положень ст.ст.76-80 ЦПК України, які є належними, допустимими, достовірними та достатніми, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Отже, новий розмір аліментів необхідно застосовувати з дня набрання даним рішенням законної сили.

Outcome: approved