Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HEXRRX06540037 від 10.04.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 3 549,59 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач отримував кредитні кошти, але не виконував зобовязань з його повернення в результаті чого, станом на 08.12.2016 року виникла заборгованість в розмірі 189 110,62 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2 734,06 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 48 408,42 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 2 979,88 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 134 988,26 грн. В розрахунку заборгованості від 08.12.2016 року врахована сума стягнення за судовим наказом 17.10.2008 в розмірі 3 638,48 грн. Таким чином заборгованість до стягнення становить 185 472,14 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитом та сплачені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, заявою просив справу розглянути у його відсутність. Відповідач в судове засідання не зявився. У запереченнях зазначив, що позивачем пропущено, як загальний трирічний так і збільшений в Умовах надання споживчого кредиту пятирічний строк позовної давності до вимог в частині стягнення заборгованості за кредитом та відсотків нарахований за час користування ним, а також строк позовної давності щодо комісії та пені. В звязку з викладеним просив повністю відмовити у задоволенні заявленого до нього позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 10.04.2007 звернувся до позивача з заявою позичальника № HEXRRX06540037, в якій просив надати йому послуги, а саме строковий кредит у сумі 3 549,60 грн. на строк 24 місяця з 10.04.2007 по 10.04.2009 включно зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 129,56 грн. та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 591,60 грн. З погашенням заборгованості з «10» по «15» число кожного місяця, щомісячним платежем в сумі 296,93 грн. Позичальник зобовязувався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до заяви та умов. Позичальник доручав банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 2 958,00 грн. на відповідний рахунок, згідно з рахунком-фактурою № 332 від 10.04.2007 у т.ч. ПДВ 493,00 грн., а також в сумі 591,60 грн. в якості єдиноразової винагороди банку за надання фінансового інструменту. Відповідно до п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобовязань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17 % на місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. Відсоткова ставка за кредитом може змінюватись в залежності від зміни облікової ставки НБУ чи в інших випадках, відповідно до п. 3.3 Умов. У вказаній заяві відповідач підтвердив, що ознайомлений і згоден з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), які були надані у письмовій формі. Відповідач погодився з тим, що ця заява разом з запропонованими Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) Тарифами складає між нею та банком кредитно-заставний договір. Як вбачається з п. 5.5 Умов, терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за цим Договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 17 жовтня 2008 року Скадовським районним судом Херсонської області винесено судовий наказ № 2-н-208/08 про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 3 638,48 грн. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач, станом на 08.12.2016, має заборгованість в розмірі 189 110,62 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 2 734,06 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 48 408,42 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 2 979,88 грн., пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 134 988,26 грн. В розрахунку заборгованості від 08.12.2016 року врахована сума стягнення за судовим наказом 17.10.2008 в розмірі 3 638,48 грн. Таким чином заборгованість до стягнення, на думку банку, становить 185 472,14 грн. Як вбачається з Умов та правил надання банківських послуг затверджених ПАТ КБ «Приватбанк», при порушенні позичальником строкових платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 5.3). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оцінивши усі докази по справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги по суті є обґрунтованими. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Підставою для відмови у позові є сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Спеціальна позовна давність тривалістю в один рік встановлена, зокрема, до позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Оскільки доказів часткового погашення кредиту матеріали справи не містять, у вказаних правовідносинах строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі має обчислюватись із закінченням строку на який позивачем відповідачу надавалися кредитні кошти, а саме з 10.04.2009 року. Судовий наказ на який є посилання в позові та копія якого міститься в матеріалах цивільної справи не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки за вказаним судовим рішенням грошові кошти стягнути не на користь позивача і не з відповідача, а з іншої особи. Враховуючи, що надані банком Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) не підписані [PERSON], докази протилежного в матеріалах справи відсутні, та враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справах 6-1926цс15 суд не приймає до уваги положення вищевказаних умов в частині збільшення сторонами позовної давності. Таким чином, кінцевим строком звернення до суду в частині тіла кредиту та відсотків і комісії було 09.04.2012 року, а з позовом до суду банк звернувся лише 26.01.2017 (згідно позначки на поштовому відправленні). Пеня є похідною від основного зобовязання і зі спливом позовної давності до основної вимоги вона спливає і до похідної. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в звязку з пропуском строку позовної давності, а також відсутністю поважних причин для його поновлення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed