Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивач Харківська міська рада в особі представника звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Зняти відповідачів з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначено, що рішенням Харківської міської ради від 28.09.1992 року житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова та відображається на балансі КП «Жилкомсервіс» відповідно до розпорядження № 192 від 28.02.2007 року. Таким чином, Харківська міська рада є власником спірної квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 194 від 22.10.2013 року у спірній квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Квартира не приватизована. Зі слів сусідів вищевказані особи в даній квартирі не мешкають більше 6 (шести) місяців У зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON] протягом тривалого проміжку часу не проживають в помешканні, Харківська міська рада як власник спірної квартири, вважає за необхідне визнати вищевказаних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняти їх з реєстраційного обліку. У судовому засіданні представник позивача Харківської міської ради Безродний О.В. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник третьої особи відділу державної міграційної служби в Ленінському районі м. Харкова Головного управління Державної міграційної служби в Харківській області Радіонова Н.П. проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначивши, що в матеріалах справи міститься достатньо доказів для задоволення позовної заяви. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України за згодою представника позивача та представника третьої особи, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, заслухавши пояснення і доводи представника позивача, пояснення представника третьої особи, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судовим розглядом встановлене наступне. Згідно з ч. 1 ст. 15, ст. 30 Житлового кодексу УРСР відповідні сільські, селищні міські ради, їхні виконавчі комітети здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду тощо. Статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на житловий фонд. Відповідно до ст. 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності знаходиться майно, що належить територіальній громаді. Управління майном, що перебуває у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування. Згідно з п. 1 ст. 29 Статуту територіальної громади міста Харкова, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 04.07.2007р. №121/07, зареєстрованого Харківським міським управлінням Міністерства юстиції України, міська рада є представницьким органом територіальної громади, що здійснює від її імені та в її інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України і законами України, а також приймає від її імені рішення. Рішенням Харківської міської ради від 28.09.1992 р. житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова та відображається на балансі КП «Жилкомсервіс» відповідно до розпорядження №192 від 28.02.2007 року (а.с. 16-17). Таким чином, саме Харківська міська рада, як власник будинку [ADDRESS], має всі необхідні підстави для подання даної позовної заяви. Згідно довідки КП «Жилкомсервіс» № 148 від 25.02.2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. Квартира не приватизована (а.с. 40). Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового кодексу УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З наданих суду актів обстеження спірної квартири від 16.08.2013 року, від 18.10.2013 року, від 11.11.2013 року, від 14.01.2014 року встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не проживають у квартирі [ADDRESS] понад десять років (а.с. 10, 37-39). Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна вправі вимагати усунення будь-яких перепон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація відповідачів у спірній квартирі порушує права позивача, оскільки існують перепони в розпорядженні житловим фондом та його ефективним використанням. Таким чином, суд вважає,що позов є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідачів на користь позивача суму судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved