Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-19 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позові позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття; просив припинити стягнення на користь відповідача аліментів на дітей, які стягуються за судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/4849/19 від 15 серпня 2019 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі до 25 жовтня 2016 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з відповідачем. Судовим наказом по справі № 183/4849/19 від 15 серпня 2019 року з нього стягнуто аліменти на утримання дітей на користь [PERSON] у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 06 серпня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. Однак, з 26 вересня 2019 року донька [PERSON] , [INFO] стала постійно проживати з батьком, а з 15 липня 2020 року - донька [PERSON] , [INFO] . Доньки проживають з позивачем та повністю знаходяться на його утриманні, хоча він продовжує сплачувати аліменти на корить відповідача. У зв`язку з тим, що змінилися обставини, на підставі яких стягувались аліменти, місце проживання дітей змінилось, просить задовольнити його позов. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 квітня 2021 року провадження у справі відкрито, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою суду від 30 червня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Не погоджуючись з позовом, відповідач подала відзив на позов у якому просила суд поновити строк для його подання, посилаючись на те, що корінець про вручення поштового відправлення не містить її підпису, позов не отримувала, оскільки фактично не проживає за місцем реєстрації. Оскільки до відзиву додані документи, у яких зазначено, що відповідач фактично проживає не за місцем реєстрації, суд вважає можливим поновити строк для подання відзиву та врахувати доводи, викладені відповідачем. Так, відповідач зазначає, що позивач забрав їх спільних дітей самовільно з місця їх постійного проживання та чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з дітьми. Спір щодо участі у вихованні дітей на теперішній час розглядається судом. Судовий наказ про стягнення аліментів з позивача жодного разу не пред`являвся до примусового виконання через погрози позивача. Вважає, що для того, щоб ставити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей позивач повинен довести той факт, що відповідач ухиляється від утримання дітей у добровільному порядку. Тому просить відмовити у позові. У підготовчому засіданні представник позивача заявив, що не має наміру скористатися правом на подання відповіді на відзив. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, через канцелярію суду представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, шляхом надіслання судової повістки за допомогою смс-повідомлення за номером телефону, вказаним представником відповідача у заявці (а.с.53). Причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З урахуванням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є дата складання повного тексту рішення - 20 серпня 2021 року. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Сторони є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.11,12). Судовим наказом Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2019 року у справі №183/4849/19 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку, починаючи з 06 серпня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Як вбачається з акту №21 від 16 лютого 2021 року, складеним ОСББ «Сучкова 18» у присутності сусідів, разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] проживають його діти - донька [PERSON] , [INFO] - з 15 липня 2020 року, а донька [PERSON] , [INFO] - з 26 вересня 2019 року (а.с.15). Також, факт проживання дітей з позивачем підтверджується характеристикою позивача, складеною ОСББ «Сучкова 18» за місцем його проживання (а.с.18). Постановою Новомосковського міськрайонного суду від 07 жовтня 2020 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.19-20). Як встановлено у ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що на теперішній час діти сторін проживають з позивачем, тому змінилися обставини, які були підставою стягнення аліментів з позивача на користь матері дітей. Наведене є підставою для задоволення позовних вимог про припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на підставі судового наказу. Суд не погоджується з доводами відповідача про те, що на позивача покладено обов`язок довести факт ухилення відповідача від добровільної сплати аліментів, оскільки такі твердження не ґрунтуються на вимогах закону. Стосовно посилань відповідача на ту обставину, що батько дітей самовільно змінив місце їх проживання та на те, що триває спір щодо визначення місця проживання дітей, суд зауважує, що у разі визначення за рішенням суду місця проживання дітей разом з матір`ю, вона не позбавлена права звернутися з відповідним позовом про припинення стягнення аліментів. Доводи відповідача про те, що судовий наказ про стягнення аліментів нею не пред`являвся до примусового виконання не можуть бути підставою для відмови в позові про припинення стягнення аліментів, оскільки відповідач не позбавлена права пред`явити судовий наказ до виконання протягом встановленого законом строку. Як встановлено у ч.2, 3 ст.181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту наведених норм вбачається, що аліменти сплачуються тому з батьків з ким проживають діти. Тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей на користь позивача. Частинами 1, 2 ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем суду не надано доказів, які свідчить про наявність у неї інших утриманців; відповідач не скористалася своїм правом на подання доказів щодо її майнового стану, стану здоров`я чи інших відомостей, які впливають на визначення розміру аліментів. Враховуючи всі вищевикладені обставини, а також рівний обов`язок батьків щодо утримання дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути аліменти в межах заявлених в уточненій позовній заяві позовних вимог - у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому аліменти слід стягувати починаючи із дня пред`явлення позову до суду - з 26 лютого 2021 року. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved