overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] та зареєстрований 02 жовтня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області /а.з№183/, обґрунтовуючи тим, що між ними припинені сімейні стосунки, шлюб існує формально, збереження шлюбу буде суперечить його інтересам. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних мотивів, додатково пояснивши що примирення між ними не відбулось. Відповідач у судове засідання не з'явилася з невідомої суду причини, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданої заяви просить справу розглянути за її відсутності, щодо розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов доведений і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується відповідними свідоцтвами, [PERSON] та [PERSON] з 02 жовтня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області /актовий запис №183/, від якого мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] Згідно положень ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, протягом наданого судом тримісячного строку для примирення не примирилися, відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. На підставі всебічного дослідження матеріалів, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін. У розпаді сім'ї винні обоє подружжя, оскільки не вживали належних заходів для усунення причин розпаду сім'ї та досягнення взаєморозуміння. Таким чином, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. При ухваленні рішення у зв'язку із задоволенням позову згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені нею судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп. На підставі наведеного, ст.ст.112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] та зареєстрований 03 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції у Рівненській області, актовий запис №15, обґрунтовуючи тим, що спільне життя між ними не склалося, у звязку з чим проживають окремо, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе і збереження сімї суперечить їх інтересам. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданої заяви позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без її участі, при розірванні шлюбу залишити прізвище «Хотюк». Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов доведений і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується відповідним свідоцтвом, [PERSON] та [PERSON] з 03 лютого 2013 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управілння юстиції у Рівненській області, актовий запис №15, від даного шлюбу маємо малюлітнього сина [PERSON] [INFO]. Згідно положень ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. На підставі всебічного дослідження матеріалів, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. При ухваленні рішення у звязку із задоволенням позову згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного, ст.ст.112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить розірвати шлюб, укладений з [PERSON] та зареєстрований 20 вересня 2009 року у Мізоцькій селищній раді Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис №20, обґрунтовуючи тим, що спільне життя між ними не склалося, у звязку з чим з 2011 року проживають окремо, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе і збереження сімї суперечить їх інтересам. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих заяв позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач не заперечує щодо задоволення позову, просять розглянути справу без їх участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов доведений і підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджується відповідним свідоцтвом, [PERSON] та [PERSON] з 20 вересня 2009 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Мізоцькій селищній раді Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис №20. Згідно положень ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, втратили один до одного почуття любові та поваги, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. На підставі всебічного дослідження матеріалів, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, оскільки суперечить інтересам сторін. Таким чином, суд дійшов до висновку, що шлюб між сторонами необхідно розірвати. При ухваленні рішення у звязку із задоволенням позову згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі наведеного, ст.ст.112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 2102 грн. щомісячно і до досягнення їх дитиною [PERSON] [INFO] трирічного віку, обґрунтовуючи можливістю відповідача надавати таку матеріальнудопомогу. Відзив на позов відповідач не подавав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. Відповідно до ч.4 ст.84 Сімейного кодексу України право\~на утримання\~дружина,\~з якою\~проживає дитина,\~має незалежно\~від того,\~чи вона\~працює,\~та незалежно\~від її\~матеріального становища,\~за умови,\~що чоловік\~може надавати\~матеріальну допомогу. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Позовна заява подана до суду 17 грудня 2019 року, а тому відповідно до ст.79 СК України з указаної дати повинні стягуватися аліменти на дружину. Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 768 грн. 40 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.75, 79, 84 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] борг в сумі 500 доларів США, що на день складання позову становить 8500 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що в липні 2014 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого вона надала [PERSON] грошові кошти в сумі 500 доларів США з терміном повернення до 01 грудня 2014 року. На підтвердження отримання позики відповідач надала їй розписку, в якій визначена сума позики, проте в установлений строк кошти не були повернуті, чим відповідач порушила взяті зобов'язання. У добровільному порядку повернути борг відмовляється. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та з аналогічних мотивів. Відповідач позов визнала повністю. Судом роз'яснені відповідачу наслідки визнання позову. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. У зв'язку з тим, що сторони є інвалідами 2 групи та звільнені від оплати судових витрат, їх відповідно до ст.88 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі наведеного, ст.ст.545, 625, 1046-1051 ЦК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] борг у сумі 40000 грн. та понесені ним судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 20 травня 2017 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 40000 грн. строком до 01 червня 2017 року. На підтвердження отримання позики відповідач надала йому розписку, в якій визначена сума позики та строки повернення, проте в установлений строк кошти не були повернуті, чим відповідач порушила взяті зобовязання. У добровільному порядку повернути борг відповідач відмовляється. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву на позов відповідач не подав. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. При таких\~умовах суд\~вважає за\~можливе винести\~заочне рішення\~по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Спірні правовідносини між сторонами виникли у звязку з позикою грошей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З розписки [PERSON] вбачається, що 20 травня 2017 року він отримав позику від [PERSON] у сумі 40000 грн., зобовязавшись повернути кошти до 01 червня 2017 року. Свої зобов'язання перед позивачем [PERSON] порушив та борг не повернув, що останнім належними доказами не спростовано. Відповідно до положень ст.545 ЦК України доказами належного виконання боргового зобов'язання є розписка кредитора, повернення ним боргового документа боржнику, внесення боргу в депозит нотаріуса (ст.537 ЦК України) тощо. З матеріалів справи слідує, що боргового документа або інших передбачених законом допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання боржником свого боргового зобов'язання перед кредитором, відповідачем суду не надано. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню. При постановлені рішення відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 704,80 грн. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що сторони з 19 травня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилися дві доньки, які проживають з матір'ю та знаходиться на її утриманні, а відповідач офіційно працевлаштований у Здолбунівському РЕСі та отримує регулярний дохід, водночас коштів на утримання дітей не надає. Сторони у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих клопотань позивач позов підтримує повністю, а відповідач позовні вимоги визнає, просять розглянути справу без їх участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовна заява до суду надійшла 29 листопада 2017 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181-184, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей. Відповідач працює в Рівнеобленерго, отримує стабільний дохід, водночас коштів на утримання дітей не надає, чим ставить сім'ю у скрутне матеріальне становище. У судовому засіданні позивач позовні вимоги змінила та просить стягнути на її користь аліменти лише на утримання сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач змінені позовні вимоги визнав повністю. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Позовна заява до суду надійшла 08 липня 2016 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 551 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, а також на своє утримання в сумі 500 грн. щомісячно і до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що сторони з 08 травня 2003 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей. На даний час вона знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, а відповідач офіційно працевлаштований та отримує дохід, водночас коштів на утримання дітей та на її утримання у добровільному порядку не надає. Сторони у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих клопотань позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач позовні вимоги визнає, просять розглянути справу без їх участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Позовна заява до суду надійшла 30 листопада 2016 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст. 79, 84, 91, 180, 181-184, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей синів [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі ? частки його заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що сторони з 18 травня 2001 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх синів. Відповідач працює трактористом в ПСП «Україна», отримує дохід, водночас коштів на утримання дітей не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданих клопотань позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач позовні вимоги визнає, просять розглянути справу без їх участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Позовна заява до суду надійшла 15 червня 2015 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.180, 181-184, 191 СК України,

Outcome: approved