Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, повернення стягнутих коштів та відшкодування моральної шкоди. 19.05.2021 позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування позову зазначено, що в січні 2021 року [PERSON] отримав заробітну плату в розмірі на 20 % менше, ніж зазвичай. В подальшому він дізнався про відкриття відносно нього виконавчого провадження про примусове стягнення грошових коштів за невиконання зобов`язань за кредитним договором № 1000604316 від 07.12.2011, укладеного з «ОТП Банк». Після звернення до приватного виконавця він дізнався про існування виконавчого напису № 93151, вчиненого 20.11.2020 приватним нотаріусом\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Гораєм О.С. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням вимог ст.ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», так як вчиняючи виконавчий напис, нотаріус керувався нечинним законодавством, не перевіривши безспірність вимог. На підставі викладеного, просив суд визнати спірний виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» судові витрати, пов`язані із розглядом справи та відшкодувати моральну шкоду. Ухвалою суду від 04.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та проведення підготовчого судового засідання призначено на 12.04.2021. Ухвалою суду від 04.03.2021 забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 63830122, що здійснюється приватним виконавцем округу м.\~Києва Малковою М.В. до набрання рішенням по вказаній справі законної сили. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, до суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду справи, однак до судового засідання повторно не з`явились, причину своєї неявки суду не повідомили, пояснень суду не подали, а тому суд прийшов до переконання про можливість розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 20.11.2020\~приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 93151, про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №\~1000604316 від 07.12.2011, укладеним з АТ «ОТП Банк» (код ЄДРПОУ 21685166), заборгованості в загальному розмірі 17\~834,31 грн (а.с. 9). Як зазначено у виконавчому написі, правонаступником усіх прав та обов`язків АТ «ОТП Банк», на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 22/12/18 від 22.12.2018 є ТОВ «Вердикт Капітал». Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.12.2018 по 04.11.2020. Загальна сума заборгованості, в тому числі плата за вчинення виконавчого напису, що підлягає стягненню з боржника, складає 17\~834,31 грн. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст.\~87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі №\~916/3006/17. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення стягувачем боржника про порушення кредитних зобов`язань. Крім того, ТОВ «Вердикт Капітал», звертаючись до приватного нотаріуса за виконавчим написом, не надало підтвердження про отримання [PERSON] вимоги про сплату боргу, тому позивач був позбавлений можливості дізнатись про наявність такої вимоги, надати на неї свої заперечення та перевірити підстави виникнення цієї вимоги. Зі змісту оспорюваного виконавчого напису, що міститься в матеріалах справи, випливає, що з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуто заборгованість за кредитним договором №\~1000604316 від 07.12.2011 за період з 22.12.2018 по 04.11.2020. Однак, вказаний договір був укладений 07.12.2011 між позивачем та АТ «ОТП Банк». При цьому, матеріали справи не містять та відповідачем не надано жодних доказів правонаступництва за вказаним кредитним договором. Крім цього, з графіку платежів за договором № 1000604316 від 07.12.2011 вбачається, що станом на 07.12.2012 залишок по заборгованості складає 0,00 грн (а.с. 7), а відтак, доводи позивача щодо того, що ним погашено заборгованість перед АТ «ОТП Банк» підтверджуються в повному обсязі. Виходячи з викладеного, суд погоджується з доводами позивача про те, що заборгованість про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» не є безспірною. 23.04.2021 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що ним було дотримано всі вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для подання заяви на вчинення виконавчого напису. Відповідач заперечує той факт, що заборгованість за вказаним кредитним договором не є безспірною та що ним пропущений строк давності для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Крім того, вважає, що понесені судові витрати на правничу допомогу є неспівмірними із розглядом даної категорії справ, а заявлена сума моральної шкоди не підкріплена жодними доказами і аргументами та не містить причинного зв`язку з діями відповідача. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.\~стосувався лише\~нотаріально посвідчених\~договорів і\~не міг\~застосовуватись до\~кредитного договору\~№ 1000604316,\~укладеного 07.12.2011\~між позивачем\~та АТ\~«ОТП Банк»,\~оскільки п.\~2\~Переліку з\~22.02.2017\~визнаний нечинним\~відповідно до\~постанови Київського\~апеляційного адміністративного\~у справі\~№\~826/20084/14,\~залишеною без\~змін ухвалою\~Вищого адміністративного\~суду України\~від 01.11.2017,\~якою визнано\~незаконною та\~не чинною\~постанову Кабінету\~Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014\~«Про внесення\~змін до\~переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів»,\~в частині,\~зокрема,\~п.\~2\~змін,\~що вносяться\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~якими доповнено\~перелік новим\~розділом «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин»,\~на який\~послався приватний\~нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С, у виконавчому написі № 93151 від 20.11.2020. Таким чином, станом на 20.11.2020 у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С., були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №\~1000604316 від 07.12.2011. Зазначений виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі й з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та пп. 3.1, 3.3 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності, отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність три роки з дня виникнення права вимоги (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019, справа № 916/3006/17). Згідно п. 3.4 Глави 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Як зазначалося раніше, договір № 1000604316 був укладений 07.12.2011, сума заборгованості в повному обсязі була погашена в грудні 2012 року, відповідач звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису лише в 2020 році. Відтак, відповідачем було пропущено строки давності для звернення із заявою про вчинення виконавчого напису. При вирішенні позовних вимог [PERSON] в частині повернення йому стягнутих за виконавчим написом № 93151 від 20.11.2020 коштів в сумі 7\~816,26 грн, суд виходить з наступного. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. від 11.12.2020 при примусовому виконанні виконавчого напису № 93151 від 20.11.2020, по ВП №\~63830122 звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] , що він отримує за місцем роботи в Харківському обласному вузлі спеціального зв`язку Державного підприємства спеціального зв`язку (а.с.\~17). Крім того, [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримує пенсію за вислугу років. З довідок про доходи [PERSON] , наданих з місця роботи та з Пенсійного фонду, вбачається, що за виконавчим листом в період з грудня 2020 року по січень 2021 року із заробітної плати позивача утримано 3\~729,22 грн, за період з січня 2021 року по квітень 2021 року з пенсії позивача утримано 4\~087,04 грн (а.с. 13, 39). Загальна сума утриманих коштів з доходів позивача складає 7\~816,26 грн. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно) зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи, що підставою отримання відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» суми в загальному розмірі 7\~816,26 грн було стягнення з позивача у примусовому порядку заборгованості за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса, щодо якого суд прийшов до переконання про необхідність визнання його таким, що не підлягає виконанню, вищевказана сума вважається безпідставно набутою та підлягає поверненню, оскільки правової підстави, на якій було набуто грошові кошти, на теперішній час не існує. При цьому, суд також враховує, що вказана безпідставно набута сума не підпадає під перелік випадків, коли безпідставне набуте не підлягає поверненню у відповідності до вимог ст.\~1215 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 93151, вчинений 20.11.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського\~нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 1000604316 від 07.12.2011 в загальному розмірі 17\~834,31 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та за подання заяви про забезпечення позову в загальному розмірі 1362,00 грн. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. До матеріалів справи долучено: копію договору № 15.08/2018 про надання правової допомоги від 15.08.2018, укладений між адвокатським об`єднанням «Юрлюкссервіс» та [PERSON] , копію додаткової угоди № 1 до договору № 15.08/2018 про надання правової допомоги від 15.08.2018, квитанцію до прибуткового касового ордера № 19 на суму 6000,00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому зазначена сума у розмірі 6\~000,00 грн, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо відшкодування моральної шкоди позивачеві суд зазначає наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Заявлена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 12\~000,00 грн не підкріплена жодними доказами, аргументами та посиланнями на обставини, що могли б свідчити про значний стрес, погіршення стану здоров`я, приниження людської гідності та докази причинного зв`язку понесених моральних страждань із протиправними діями з боку відповідача. Відтак, з урахуванням наведеного, в цій частині позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial