Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. від 3.09.2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 3167. В обґрунтування позову зазначає, що в січні 2020 року у відділенні АТ «Ощадбанку» її повідомили, що її рахунок на отримання пенсії по інвалідності арештовано у зв`язку з постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. про арешт боржника від 1.11.2019 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 3167 від 3.09.2019 року про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором в розмірі 24\~532, 67 грн. Згідно записів в Єдиному реєстрі боржників реєстрація виконавчого провадження за значним номером відсутня, номер реєстрації виконавчого провадження приватного виконавця про стягнення з неї заборгованості, відкрито за виконавчим написом приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області значиться за № 602266629. На її адресу за зареєстрованим місцем проживання будь-якої постанови приватного виконавця не надходило, позивач не отримувала виконавчого напису приватного нотаріуса. На її звернення вона отримала лише копію постанови приватного виконавця від 9.10.2019 року про стягнення з неї на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 20\~484,25 грн. та 2\~048,42 грн. виконавчого збору та копію постанови про арешт коштів боржника від 1.11.2019 року в межах 24\~532,67 грн. Вказаний виконавчий напис вважає вчиненим з порушенням законодавства та таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом документ, що підтверджує наявність чи відсутність заборгованості, було взято наданий банком розрахунок суми заборгованості, який не є документом, що підтверджує безспірність вимог банку. Крім цього, а ні банк, а ні нотаріус не проінформували позивача про намір вчинити виконавчий напис, так само як і не було надано і сам виконавчий напис чи його копію, чим грубо порушені права позивача щодо можливості надання заперечень щодо розміру заборгованості. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву у якій просила проводити розгляд справи без її участі, позов підтримала задовольнити задоволенні. Представник АТ «Банк Форвард» в судове засідання не прибув, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив не подав. Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. в судове засідання не прибув, у письмовій заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Третя особа приватний виконавець в судове засідання не прибув, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Форвард» та [PERSON] укладено кредитний договір від 20.06.2018 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.64-67). 30.08.2019 року АТ «Банк Форвард» звернулося до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. із заявою про вчинення виконавчого напису (а.с.62). Відповідно до виписки з рахунку боржника, заборгованість [PERSON] за кредитним договором за період з 21.09.2018 року по 20.12.2018 року складає суму 19\~637,25 грн., з яких заборгованість за кредитом 18 508,75 грн., заборгованість за процентами 50 коп., плата за пропуск мінімальних платежів становить 1\~125 грн.. (а.с. 63). 3.09.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка В.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 3167, про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за кредитним договором за період з 21.09.2018 року по 20.12.2018 року в сумі 19 634 грн. 25 коп., з яких заборгованість за кредитом 18 508 грн. 75 коп., заборгованість за процентами 50 коп., плата за пропуск мінімальних платежів становить - 1\~125,00 грн. (а.с. 43). Постановою приватного виконавця від 9.10.2019 року відкрито виконавче провадження з виконання вищезазначеного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 5). 1.11.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на грошові кошти [PERSON] (а.с.6). За загальним правилом статей 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Аналогічні положення щодо безспірності заборгованості та обмеження трирічним строком з дня виникнення права вимоги містяться у пункті 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.\~\~ Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року № 14-12559св18. Судом встановлено, що приватний нотаріус, перевіривши подані йому документи, що підтверджують безспірність заборгованості та врахувавши, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, у відповідності до вимог ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» видав виконавчий напис. Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що заборгованість, зазначена в освоюваному виконавчому написі, не є безспірною. Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими, не підтверджуються належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Окрім того, заявлені позовні вимоги до приватного нотаріуса не підлягають задоволенню, оскільки приватний нотаріус не є належним відповідачем у цій справі, так-як цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом, тобто стягувача ( Постанова ВС № 519/77/18 від 14.08.2019 року). За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~Судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Суд, відповідно до вимог ЦПК України, позбавлений права на збирання доказів за власною ініціативою, а тому при вирішенні спору, бере до уваги тільки ті докази, які надані сторонами у справі, та за таких обставин, приходить до висновку, що правові підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. У відповідності до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: dismissed