Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У листопаді 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшов позов [PERSON] до Київського загону воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» про встановлення факту порушення трудового законодавства, пов`язаного з розглядом і вирішенням трудового спору. В обґрунтування свого позову позивач вказує, що він перебуває у трудових відносинах з Київським загоном воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на посаді старшого стрільця 5-го підрозділу СК «Дарниця». Позивачем здійснено проступок, та в подальшому відносно позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вбачаючи порушення свого права, позивач звернувся до комісії по трудових спорах. Проте, рішенням комісії заява позивача залишено без задоволення, а дисциплінарне стягнення без змін. Проте вказані дії, вважає такими, що прийняті з порушенням вимог частини ст. 226,227, 228 КЗпП України, оскільки вони вчинені з порушенням трудового законодавста. 24.06.2019 відповідачем подано до суду письмові пояснення на позов, у яких позов представник не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні, вказуючи на законність наказу про оголошення дисциплінарного стягнення позивачу у вигляді догани та рішення комісії по трудовим спорам (а. с. 37-39). 18.09.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на додаткові пояснення, у яких заперечив щодо пояснень відповідача, просив позов задовольнити . У судовому засіданні позивач просив позов задовольнити частково, позов у частині вимог щодо встановлення факту порушення трудового законодавства, яке відбулось до позивача у період з 08.08.2018 року по 26.09.2018 року є таким, що пов`язане з розглядом і вирішенням трудового спору, а також в частині визнання незаконною відмовою відповідача в реєстрації заяви позивача від 26.09.2018 в порядку ст. 225 КЗпП України та зобов`язати надати позивачу згідно заяви від 08.08.2018 року належним чином завірену копію наказу № 70 від 03.08.2018 і протоколу оперативної наради до нього, залишити без розгляду. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала обґрунтованість позову та просила суд відмовити у його задоволенні, щодо залишення позовних вимог без розгляду не заперечувала. Суд, заслухавши обґрунтування позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних висновків. Так, судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з Київським загоном воєнізованої охорони регіональної філії «Південно-західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця» на посаді старшого стрільця 5-го підрозділу СК «Дарниця». З матеріалів справи вбачається, що 29.07.2018 позивач [PERSON] перебував на зміні на посту №3 Непарного парку прибуття станції Дарниця. Відповідно до п.4.3.2 Наказу Укрзалізниці від 28.12.2005 р. № 003-Ц/ДСК «Керівництво з організації служби стрілецьких та стрілецько - пожежних підрозділів відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті України (ЦУО-0029)», чатовий (стрілець що знаходиться на посту) зобов`язаний: охороняти та обороняти свій пост; - не відволікатись від несення служби, не залишаючи і нікому не віддавати свою зброю; не залишати поста, доки не буде змінений чи знятий. Судовим розглядом встановлено, що в порушення вказаного наказу, [PERSON] самовільно залишив пост і вантаж без охорони, зі зброєю пішов у місто. На посту він був відсутній з 12.04 до 12.39 год. 29.07.2018 року протягом 35 хв. Разом з тим вбачається, що вказані дії є грубим порушенням посадової інструкції, п.3.4.12 Наказу Міністерства інфраструктури України від 25.01.2013 № 020-ЦЗ/од «Про затвердження та введення в дію Методичних рекомендації з вогневої підготовки відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті» озброєним працівникам воєнізованої охорони на залізничному транспорті забороняється заходити в громадські місця,якщо не не передбачено посадовими обов`язками, або слідувати громадським транспортом до місця несення служби, а також виходити за межі території об`єкта, що охороняється (а.с. 47-52). Згідно п. 4.1 Наказу ЦУО-0029, начальник варти є прямим начальником чергової варти, відповідає за організацію охорони доручених варті вантажів і об`єктів, бойову готовність і правильне використання особового складу варти,чітке несення ними служби, стан дисципліни особового складу. Направляти наради на пости ,підміняти вартових для вживання іжі. Таким чином, виключно начальник варти надає дозвіл чатовому на відпочинок, при цьому, він може виходити за межу посту лише у випадку здачі зброї. Наступного дня, 30.07.2018, позивач надав письмові пояснення у яких вказав, причини своєї поведінки не пояснив та не навів причини відсутності на посту(а.с.42) 03.08.2018 за грубе порушення трудової дисципліни, невиконання службових інструкції щодо загальних обов`язків чатового та охорони вантажу працівниками воєнізованої охорони, Наказом Начальника Київського загону воєнізованої охорони № 03.08.2018 [PERSON] було оголошено догану, з якою позивач ознайомився та поставив підпис «Не відповідає обставинам справи».(а.с.53) Таким чином, не погоджуючись із наказом № 70 від 03.08.2018, позивач 10.08.2017 подав заяву, у якій просив передати вказане питання на комісію по трудовим спорам для розгляду, оскільки вказує на незаконність накладеного на нього дисциплінарного стягнення від 13.08.2018.(а. с. 55). За приписами статті 224 КЗпП України, комісія по трудових спорах є обов`язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 цього Кодексу. Трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом. Статтею 226 КЗпП України передбачено, що комісія по трудових спорах зобов`язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. Спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, представників власника або уповноваженого ним органу. Розгляд спору за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника при розгляді спору від його імені може виступати представник профспілкового органу або за вибором працівника інша особа, в тому числі адвокат. Відповідно до повідомлення від 21.08.2018 позивачу направлено повідомлення про запрошення на засідання комісії по трудових спорах (а.с.22) 25.09.2018 Комісія по трудових спорах Київського загону воєнізованої охорони у складі Голови [PERSON] членів комісії: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] та заявника [PERSON] розпочала розгляд заяви останнього (а.с. 24-26). Під час засідання Комісії встановлено те, що НОРВЗ [PERSON] рухався в парк прибуття зметою несення служби особовим складом варти №3 на посту № 3.О 12-04 год. [PERSON] помітив на території [PERSON] , який рухався у бік міста. Прибувши на пост НОРВЗ [PERSON] встановив факт відсутності стрільця [PERSON] на посту та на території парку. Після чого [PERSON] зателефонував начальнику варти [PERSON] , для зясування причини відсутності стрільця [PERSON] на посту. В свою чергу, начальник варти повідомив, що не надавав дозволу на залишення поста стрільцю [PERSON] . О 12-39 год. стрілець [PERSON] прибув до постового приміщення та повідомив НОРВЗ [PERSON] , що був відсутній на посту та на території Непартного парку прибуття близько 35 хв.,так як ходив у магазин. Виявлені зауваження були відображені у маршрутному листі стрільця [PERSON] . Після здавання зміни, зброї та маршрутного листа було встановлено, що стрілець [PERSON] у своєму маршрутному листі № 067031 самовільно без погодження з начальником варти [PERSON] зробив запис про « обід зі зброєю на посту з 12-00 до 14-00год.» По факту порушення в організації несення служби [PERSON] запропоновано на дати пояснення з приводу самовільного залишення поста, в якому останні й заперечив свою провину та відсутність на робочому місці. Відповідно до третього абзацу статті 226 КЗпП України, комісія по трудових спорах має право викликати на засідання свідків, доручати спеціалістам проведення технічних, бухгалтерських та інших перевірок, вимагати від власника або уповноваженого ним органу необхідні розрахунки та документи. Засідання комісії по трудових спорах вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів. На засіданні комісії ведеться протокол, який підписується головою або його заступником і секретарем. За результатами вивчення наданих комісії документів, доповідей залучених співробітників під час перевірки, було знайдено підтвердження фактів вчинення позивачем дисциплінарного порушення - і Комісія визнала дії відповідача при винесенні дисциплінарного стягнення за порушення дисципліни правомірними. Комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні, і у триденний строк вручається працівникові, власникові або уповноваженому ним органу. У рішенні, згідно з статтею 227 КЗпП України, зазначаються: повне найменування підприємства, установи, організації, прізвище, ім`я та по батькові працівника, який звернувся до комісії, або його представника, дата звернення до комісії і дата розгляду спору, суть спору, прізвища членів комісії, власника або представників уповноваженого ним органу, результати голосування і мотивоване рішення комісії. Відповідно до статті 228 КЗпП України, у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Не погоджуючись із рішенням Комісії від 25.09.2018, позивач оскаржила його у судовому порядку, згідно з статтею 228 КЗпП України. За приписами статті 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. За змістом положень ст.ст. 147-1, 149 КЗпП України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов`язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Згідно з статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). Дисциплінарне стягнення, згідно ст. 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Доводи позивача спростовуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. Зокрема, встановлено, що [PERSON] брав участь у засіданнях Комісії по трудовим спорам, із протоколів яких вбачається, які дії позивача (порушення яких обов`язків) призвели до порушення трудової дисципліни, з`ясовано перелік пунктів Посадової інструкції, порушений позивачем, обставини вчинення проступку. Крім того, доводи позивача спростовуються встановленими посадової інструкції, п.3.4.12 Наказу Міністерства інфраструктури України від 25.01.2013 № 020-ЦЗ/од «Про затвердження та введення в дію Методичних рекомендації з вогневої підготовки відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті». Таким чином судовим розглядом встановлено, що Комісія по трудовим спорам розглянута повно та об`єктивно заяву позивача, встановила та дослідила обставини, що мали місце, та надала їм належну оцінку у межах своїх повноважень, перевірила висновки, вказані у наказі про оголошення позивачу догани, та 25.09.2018 року постановила рішення за результатом розгляду. Згідно з п. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з п. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що доводи позивача спростовано встановленими судовим розглядом обставинами, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed