Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-03 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що 01 липня 2016 року він надав [PERSON] у позику грошові кошти в сумі 49 767 грн. та 7 600 грн. з терміном повернення до 01 січня 2017 року, про що відповідачем були складені відповідні розписки. Посилаючись на те, що [PERSON] свої зобов`язання за договорами позики не виконав, грошові кошти в обумовлений строк не повернув, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором позики від 01.07.2016 року на суму 49 767 грн. у розмірі 72 019,57 грн., з яких: 49 767 грн. - сума позики, 3 629,76 грн. - процентів за користування позикою, 4 140,61 грн. - 3% річних, 14 482,20 грн. - інфляційних втрат; заборгованість згідно договором позики від 01.07.2016 року на суму 7 600 грн. у розмірі 11 006,32 грн., з яких: 7 600 грн. - сума позики, 562,40 грн. - процентів за користування позикою, 632,32 грн. - 3% річних, 2 211,60 грн. - інфляційних втрат. У судове засідання позивач не з`явився, однак його представником [PERSON] подано до суду заяву, в якій вона підтримує позовні вимоги, просить справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача. Відповідач у судове засідання також не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, а також не подав відзив на позов. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК Українисуд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 01 липня 2016 року [PERSON] надав [PERSON] у позику 49 767 грн. з терміном повернення до 01 січня 2017 року, про що відповідачем була складена відповідна розписка. Також 01 липня 2016 року [PERSON] надав [PERSON] у позику 7 600 грн. з терміном повернення до 01 січня 2017 року, про що відповідачем була складена відповідна розписка. Після закінчення строку виконання зобов`язань відповідач борг не повернув. Звертаючись до суду з указаним позовом, [PERSON] , крім переданих відповідачу 49 767 грн. основного боргу за договором позики, просив стягнути на свою користь 3 629,76 грн. процентів за користування позикою за період з 01 липня 2016 року по 01 січня 2017 року (185 днів) на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України, а також 4 140,61 грн. - 3% річних за період з 02 січня 2017 року по 07 листопада 2019 року (1 040 днів) і 14 482,20 грн. - інфляційних втрат за 2017 р., 2018р., січень-вересень 2019 року згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. Також, [PERSON] , крім переданих відповідачу 7 600 грн. основного боргу за договором позики, просив стягнути на свою користь 562,40 грн. процентів за користування позикою за період з 01 липня 2016 року по 01 січня 2017 року (185 днів) на підставі ч.1 ст.1048 ЦК України, а також 632,32 грн. - 3% річних за період з 02 січня 2017 року по 07 листопада 2019 року (1 040 днів) і 2 211,60 грн. - інфляційних втрат за 2017 р., 2018р., січень-вересень 2019 року згідно з ч.2 ст.625 ЦК України. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (частини перша та друга статті 1047 ЦК України). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми (постанова Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63цс13). Отже, між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] склалися позикові відносини (боргові зобов`язання), що підтверджується розписками, які в силу вимог частини другої статті 1047 ЦК України підтверджують як факт отримання коштів за договорами позики, так і зобов`язання повернути ці кошти до 01 січня 2017 року. Оскільки у визначений у договорах строк кошти позивачу повернуті не були, суд дійшов висновку, що на користь позивача із відповідача належить стягнути за договорами позики від 01.07.2016 року суми таких позик у розмірі 49 767 грн. та 7 600 грн. відповідно. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У зв`язку з тим, що умовами договорів позики розмір процентів не передбачено, позивач, здійснюючи розрахунок суми відповідних процентів, що підлягає стягненню з позичальника, виходив із облікової ставки НБУ, вказуючи при цьому період для такого нарахування з 01 липня 2016 року по 01 січня 2017 року року (185 днів - кількість днів дії договорів). Таким чином, проценти за договором позики, оформленої розпискою від 01.07.2016 року на суму 49 767 грн. складають - 3 629,76 грн. виходячи із розрахунку: 49 767 грн. (сума позики) х 0,04% (ставка НБУ) х 185 (кількість днів дії договору) = 3 629,76 грн. проценти за договором позики, оформленої розпискою від 01.07.2016 року на суму 7 600 грн. складають - 562,40 грн. виходячи із розрахунку: 7 600 грн. (сума позики) х 0,04% (ставка НБУ) х 185 (кількість днів дії договору) = 562,40 грн. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки боржником в установлений договорами позики строк (01 січня 2017 року) грошові кошти не повернуті, то у позивача виникло право на підставі частини другої статті 625 ЦК України на стягнення 3% річних з 02 січня 2017 року, які він просив стягнути по 07 листопада 2019 року (дата звернення до суду з даною позовною заявою), а також інфляційних втрат, які він просив стягнути за період - за 2017 р., 2018 р., січень-вересень 2019 року. Отже, 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно розписки від 01.07.2016 року на суму 49 767 грн. складають - 4 140,61 грн. виходячи із розрахунку: 49 767 грн. (сума позики) х 0,008% (відсоток за 1 день прострочення) х 1 040 (кількість днів прострочення) = 4 140,61 грн. 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання згідно розписки від 01.07.2016 року на суму 7 600 грн. складають - 632,32 грн. виходячи із розрахунку: 7 600 грн. (сума позики) х 0,008% (відсоток за 1 день прострочення) х 1 040 (кількість днів прострочення) = 632,32 грн. Отже, розмір інфляційних нарахувань на заборгованість за розпискою від 01.07.2016 року на суму 49 767 грн. складають - 14 482,20 грн. виходячи із розрахунку: (49 767 грн. (сума позики) х 129,1% (загальний індекс інфляції за період прострочення виконання зобов`язання)) - 49 767 грн. (сума позики) = 14 482,20 грн. розмір інфляційних нарахувань на заборгованість за розпискою від 01.07.2016 року на суму 7 600 грн. складають - 2 211,60 грн. виходячи із розрахунку: (7 600 грн. (сума позики) х 129,1% (загальний індекс інфляції за період прострочення виконання зобов`язання)) - 7 600 грн. (сума позики) = 2 211,60 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, оформленої розпискою від 01.07.2016 року на суму 49 767 грн. складає 72 019,57 грн., з яких: 49 767 грн. - сума позики, 3 629,76 грн. - процентів за користування позикою за період з 01 липня 2016 року по 01 січня 2017 року року, а також 4 140,61 грн. - 3% річних і 14 482,20 грн. - інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Загальний розмір заборгованості відповідача за договором позики, оформленої розпискою від 01.07.2016 року на суму 7 600 грн. складає 11 006,32 грн., з яких: 7 600 грн. - сума позики, 562,40 грн. - процентів за користування позикою за період з 01 липня 2016 року по 01 січня 2017 року року, а також 632,32 грн. - 3% річних і 2 211,60 грн. - інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Виходячи зі змісту ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 830,26 грн. (з урахуванням його заяви про зменшення розміру позовних вимог), а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., загалом 5 830,26 грн. На підставі ст.ст.202, 526, 527, 530, 625, 1046-1049 ЦК України та

Outcome: approved