Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

Управління пенсійного фонду України в м. Калуші та Калуському районі звернулося до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28.03.2008 року [PERSON] звернувся до них із заявою про призначення пенсії за віком по Списку № 2, яка була прийнята спеціалістом відділу з призначення пенсій [PERSON] протоколом від 21.04.2008 року № 6108 йому призначено пенсію за віком за Списком № 2. Пільговий стаж за списком № 2 було призначено на підставі довідки, виданої ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» від 26.03.2008 року № 39, яка була підписана керівником підприємства [PERSON] та начальником відділу кадрів [PERSON], та згідно якої [PERSON] працював в період з 01.12.1975 року по 01.05.1991 року водієм автомобіля БілАЗ-540, зайнятим на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі з Домбровського кар'єру. По даній пенсійній справі [PERSON] була проведена зустрічна перевірка достовірності представлених документів на пільговий стаж та складений акт зустрічної перевірки від 16.04.2008 року. Головним управлінням ПФУ в Івано-Франківській області 02.09.2010 року проведено зустрічну перевірки у ВАТ «Оріана», в результаті якої факт наявності у [PERSON] даного стажу не підтверджено. У результаті подання [PERSON] недостовірних довідок про пільговий стаж та заробітну плату сума незаконно нарахованої та виплаченої йому пенсії за період з 02.01.2008 року склала 39 205,14 грн. [INFO] [PERSON] помер. 09.04.2012 року відносно [PERSON] та [PERSON] прокуратурою Івано-Франківської області були порушені кримінальні справи. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.02.2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а провадження у справі закрито. Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.02.2013 року відносно [PERSON] було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку по місцю її проживання. Цивільний позов УПФУ в м.Калуші та Калуському районі залишено без розгляду. Тому позивач просить суд стягнути з відповідачів 39 205,14 грн. незаконно виплаченої пенсії, а також віднести на їх рахунок судові витрати. В судовому засіданні представник позивача Штремих Р.П. позов підтримала та просила його задоволити. Представник відповідача [PERSON]- [PERSON], в судовому засіданні заперечив проти стягнення з [PERSON] вказаної суми заборгованості з тих підстав, що на момент видачі довідки № 39 від 26.03.2008 року про право на пільгове пенсійне забезпечення [PERSON] працювала на посаді начальника бюро з кадрів ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана». У відповідності до положень ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, а отже відповідальність за завдану матеріальну шкоду має нести підприємство-роботодавець - ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана». [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Вказала, що пенсію [PERSON]. вона нарахувала згідно довідки, виданої підприємством-роботодавцем - ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана». Умислу на неправильне нарахування пенсії не було. Вважає, що відшкодування має нести підприємство, що видало неправильну довідку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали суду клопотання про розгляд справи в їхній відсутності. При вирішенні даного спору покладалися на розсуд суду. Представник ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» в судове засідання не з'явився, хоча підприємство належним чином повідомлялося про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2010 року ГУ ПФУ в Івано-Франківській області було складено акт перевірки правильності призначення пільгових пенсій окремим громадянам, яким встановлено незаконність нарахування та виплати [PERSON] пільгової пенсії за Списком №2. Сума незаконно нарахованої та виплаченої йому пенсії згідно розрахунку суми незаконно виплаченої пенсії склала 39205,14 гривень (а.с. 13). Дана пенсія була призначена йому на підставі довідки №39, виданої ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» 26.03.2008 року. у відповідності до даної довідки [PERSON] в період з 01.12.1975 року по 01.05.1991 року працював водієм автомобіля БілАЗ-540, зайнятим на транспортуванні гірської маси в технологічному процесі з Домбровського кар'єру, та пільговий стаж роботи за Списком № 2 склав 15 років 05 місяців 01 день. Однак при проведенні зустрічної перевірки даний стаж не знайшов свого підтвердження. По даній пенсійній справі спеціалістом управління Пенсійного фонду України в Калуському районі [PERSON] 16.04.2008 року була проведена зустрічна перевірка достовірності представлених документів про пільговий стаж. Даний акт також був підписаний начальником відділу кадрів ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» [PERSON] та завідувачем архіву ВАТ «Оріана» [PERSON] За наслідками перевірки акт зустрічної перевірки, складений 16.04.2008 року [PERSON] не підтверджено (а.с.5-7). Прокуратурою Івано-Франківської області 09 квітня 2012 року була порушена кримінальна справа стосовно [PERSON] за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст. 191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366, ч.2 ст.28, ч.1 ст.32, ч.1 ст.366 КК України; стосовно [PERSON] - за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 366 КК України (а.с.14). Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.02.2013 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 367 КК України у зв'язку із закінченням строків давності, а провадження у справі закрито. Цивільний позов УПФУ в м.Калуші та Калуському районі залишено без розгляду (а.с.8-9). Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.02.2013 року відносно [PERSON] було застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку по місцю її проживання. Цивільний позов УПФУ в м.Калуші та Калуському районі залишено без розгляду (а.с.10-12). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.43). Його спадкоємці [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини (а.с.38, 40). Однак з листа державного нотаріуса Калуської районної державної нотаріальної контори № 568/02-14 від 26.08.2015 року вбачається, що свідоцтво про право на спадщину жодному із спадкоємців не видавалося (а.с.227). Згідно п.1 ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її права має право на її відшкодування. Втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Як передбачено ч.1 ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Оскільки з вищенаведеного вбачається, що спадщина після смерті [PERSON] не була прийнята, суд відмовляє позивачу в задоволенні позову в частині стягнення із [PERSON] та [PERSON] матеріальної шкоди. Також судом встановлено, що [PERSON] у березні 2008 року, перебуваючи на посаді начальника бюро з кадрів ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» та будучи відповідальною згідно своїх посадових обов'язків за оформлення документів для призначення пенсій працівникам ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» виготовила для [PERSON] довідку № 39 від 26.03.2008 року про право на пільгове пенсійне забезпечення, завірила її підписом та печаткою керівника підприємства та передала її разом з іншими документами до УПФУ в Калуському районі. Оскільки, [PERSON] своїми діями завдала шкоди позивачу, перебуваючи у трудових відносинах з ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» та у зв'язку із виконанням своїх безпосередніх трудових обов'язків, то відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України, де юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків, відповідальність за завдання майнової шкоди слід покласти на ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана». Даний висновок суду відповідає також положенням п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України N 6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», де при розгляді справ про відшкодування шкоди за ст. 441 ЦК суди повинні мати на увазі, що крім загальних підстав, передбачених ст.440 ЦК, відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв'язку з виконанням трудових (службових) обов'язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації. Що стосується вимоги Позивача про покладення матеріальної відповідальності за заподіяну шкоду на [PERSON], то в цьому слід відмовити з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що Відповідач [PERSON] у березні 2008 року, будучи провідним спеціалістом з призначення пенсій відділу з призначення пенсій УПФУ в Калуському районі, підготувала документи для безпідставного призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2 [PERSON] Такими діями [PERSON] Позивачу завдано збитків у вигляді безпідставно виплаченої пенсії на суму 39205,14 грн. Однак, відносини, що стосуються відповідальності працівника за шкоду, завдану його діями підприємству, регламентується положеннями глави IX Кодексу законів про працю України (ст. ст. 130-138), які встановлюють підстави, порядок розміри і інші умови відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником підприємству при виконанні службових або трудових обов'язків, а не положеннями Цивільного кодексу України, на які посилається в позовній заяві позивач. Такий висновок суду відповідає положенням Постанови Пленуму Верховного суду України N 14 від 29.12.92 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», де судовому розгляду підлягають: - заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати (наприклад, у випадку припинення працівником трудових відносин з даним підприємством, у зв'язку з закінченням строку на видання розпорядження про відрахування); - заяви працівників, не згодних із відрахуваннями, проведеними власником або уповноваженим ним органом, чи з його розміром. У відповідності зі ст. 130 КЗпП відшкодування шкоди провадиться незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності за дії (бездіяльність), якими заподіяна шкода підприємству, установі, організації. За шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст.441 ЦК, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Відповідно до положень ст. 11 ч. 1 ЦПК України Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. З огляду на таке, суд приходить до висновку що вимоги позивача про покладення матеріальної відповідальності на [PERSON], які обґрунтовуються посиланнями на положення цивільного законодавства, є безпідставними та не підлягають до задоволення. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що завдану позивачу матеріальну шкоду в розмірі 39205,14 гривень, а також 392,05 гривень судового збору в дохід держави слід стягнути з ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана». На підставі викладеного та

Outcome: approved