Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину. Позов мотивовано тим, що 28 березня 2006 року між ВАТ КБ Надра, правонаступником якого є ПАТ КБ Надра та [PERSON] було укладено кредитний договір на суму 49000 грн. під 18% річних строком до 25 березня 2011 року. 25 червня 2008 року у звязку з наявною простроченою заборгованістю за кредитним договором ПАТ КБ Надра звернулося до Гайворонського районного суду з позовом до [PERSON], її поручителя [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості. Під час розгляду даного позову зі свідчень [PERSON] було встановлено, що остання дійсно надала до банку пакет документів та мала намір отримати у ВАТ КБ Надра кредит у розмірі 49000 грн., проте фактично отримала лише 9000 грн. особисто від начальника відділення №6 філії ВАТ КБ Надра [PERSON], який згодом відмовив їй в отриманні решти кредитних коштів та повернення наданого пакету документів. Рішенням Гайворонського районного суду від 23 січня 2009 року відмовлено в задоволенні позову ВАТ КБ Надра до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення кредитної заборгованості у звязку з недоказаністю позовних вимог та факту отримання кредитних коштів саме [PERSON], а не іншою особою. Вказане рішення набрало законної сили. З огляду на вищевикладені обставини 28.03.2011 року ВАТ КБ Надра звернулося до прокуратури Гайворонського району з заявою про проведення перевірки дотримання вимог законодавства при видачі кредиту [PERSON] 23 вересня 2011 року на підставі вказаної заяви слідчим прокуратури Гайворонського району винесено постанову про порушення кримінальної справи відносно начальника відділення №6 філії ВАТ КБ Надра [PERSON] за фактом вчинення ним службової недбалості, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України. 17 лютого 2012 року Гайворонським районним судом на підставі клопотання [PERSON] винесено постанову про закриття кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] за ч.1 ст.367 КК України внаслідок акта амністії. Враховуючи викладене позивач вважає, що під час розгляду даної кримінальної справи судом встановлено факт заподіяння [PERSON] внаслідок неналежного виконання своїх службових обовязків істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ВАТ КБ Надра, яке виразилоося в заподіянні збитків на суму 40000 грн. Враховуючи викладене позивач вважає, що станом на 15.06.2015 року розмір шкоди, заподіяної злочинними діями [PERSON] становить 104860 грн., з яких 40000 грн. сума заподіяних збитків; 11220 грн. заборгованість в розмірі 3% річних; 53640 грн. інфляційні витрати, які просить стягти з відповідача. Представник позивача в судове засідання не зявився. Надіслав до суду клопотання в якому просить розглянути справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Пояснив, що дійсно щодо нього було порушено кримінальну справу по вказаним у позові обставинам, яку потім було закрито судом по амністії. Під час розслідування справи та в суді він своєї вини у вчиненні злочину не визнавав, оскільки жодних збитків банку не спричинив, а заявив клопотання про закриття справи по амністії оскільки не бажав можливого тривалого розгляду кримінальної справи. На даний час він також своєї вини у спричиненні збитків не визнає та просить суд в позові відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не зявилась. Її представник [PERSON] подала до суду заяву в якій зазначила, що просить заслухати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра, виходячи з наступного. Згідно ст.60 ЦПК України , кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу ; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вбачається, що лише вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, та тільки з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Усі інші обставини, в тому числі розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню, мають бути доведені сторонами у загальному порядку. Позивач, посилаючись на вимоги ст.1166 ЦК України , просить суд стягнути з відповідача 104860 грн. в якості збитків, завданих злочинними діями [PERSON] внаслідок неналежного виконання своїх службових обовязків на посаді начальника відділення №6 філії ВАТ КБ Надра З вимог ст.1166 ЦК України , вбачається, що для застосування до особи такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність в його діях всіх чотирьох елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, його вини. З письмових доказів наданих позивачем вбачається, що постановою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 17 лютого 2012 року кримінальна справа по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України була закрита внаслідок акта амністії (а.с.28-30). Отже вказане судове рішення у кримінальній справі не є вироком, в ньому вказано, що [PERSON] обвинувачується в тому, що будучи начальником відділення №6 філії ВАТ КБ Надра вчинив службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обовязків через несумлінне ставлення до них, що заподіяло істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ВАТ КБ Надра на суму 40000 гривень, однак зазначені обставини вироком суду не були встановлені. Постанова суду не містить висновків щодо доведеності вини відповідача у скоєнні інкримінованого йому злочину та причинного зв'язку між протиправною поведінкою [PERSON] та збитками. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ Надра не є законними та належним чином обґрунтованими, в зв'язку з чим не підлягають задоволенню. Судові витрати по справі, згідно до вимог ст. 88 ЦПК України , мають бути віднесені за рахунок держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed