Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

у листопаді 2020 року акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» (далі - банк, АТ «Райффайзен банк») звернулось до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовна заява мотивована тим, що 04 лютого 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/6646/82/99463, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 10 000 доларів США строком до 04 лютого 2018 року під 14 % річних. 25 червня 2010 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, в якій сторони в період з 06.07.2010 по 06.06.2011 погодили тимчасово зменшити розмір щомісячного платежу. 25 липня 2011 року між сторонами укладено Додаткову угоду № 014/6646/82/99463/1, відповідно до якої сторони дійшли згоди збільшити строк кредиту на 120 календарних місяців, у зв`язку з чим дата остаточного погашення кредиту - 06.02.2028, графік погашення кредиту та інших платежів виклаждено в новій редакції. Виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором забезпечено укладеним між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] іпотечним договором від 05.02.2008, за яким передано в іпотеку квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Посилаючись на невиконання позичальником взятих на себе договірних зобов`язань щодо щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом, позивач просив в рахунок погашення заборгованості станом на 06.08.2020 в загальній сумі 16 461 доларів США 61 центів, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру загальною площею 47,3 кв м, житловою площею 29,3 кв м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить Іпотекодавцю [PERSON] , шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У наданих поясненнях представник банку - адвокат Гапон О.Я., уточнив, що станом на 01.06.2021 борг за кредитом зменшився і складає 16 107,90 доларів США. 18.11.2020 ухвалою суду позов прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у цій справі, встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог /а.с. 60-62 том 1/. 20.01.2021 ухвалою суду було відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху та поновлення строку для надання відзиву /а.с. 90-94 том 1/. Відповідачем [PERSON] було подано апеляційну скаргу на ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.01.2021 у даній цивільній справі /а.с. 108 том 1/. 08.02.2021 Полтавським апеляційним судом постановлено ухвалу про повернення апелянту апеляційної скарги в частині відмови у задоволенні заяви про постановлення ухвали про залишення позовної заяви без руху, відкрито апеляційне провадження у справі в частині відмови поновити строк для надання відзиву /а.с. 115-116 том 1/. 09.03.2021 постановою Полтавського апеляційного суду апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, ухвалу Гребінківського районного суду Полтавської області від 20.01.2021 залишено без змін /а.с. 154-158 том 1/. 26.03.2021 ухвалою суду задоволено клопотання предстаника позивача адвоката Гапона О.Я. про участь у всіх підготовчих та судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку «Easycon» /а.с. 150-151 том 1/. 13.04.2021 ухвалою суду задоволено клопотання відповідача [PERSON] , залучено до участі у справі [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, встановлено строк на реалізацію процесуального права подачі пояснень по суті позовних вимог /а.с. 175-177 том 1/. 28.04.2021 третьою особою - [PERSON] подано до суду пояснення по суті позовних вимог /а.с. 194-196, 197-212 том 1/. 28.04.2021 судом постановлено ухвалу, якою відмовлено у задоволенні заяви відповідача про відвід судді Шевченко В.М. /а.с. 216-218 том 1/. 15.06.2021 на електронну адресу суду від представника позивача адвоката Гапона О.Я. надійшли пояснення відповідно до ст. 43 ЦПК України з доданими розрахункам /а.с. 241-252 том 1/. 15.06.2021 ухвалою суду було задоволено частково клопотання представника відповідача адвоката Запорожця І.С. про витребування доказів у Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) матеріали ВП № 60324900 та ВП № 48380165 /а.с. 3-5 том 2/. 22.06.2021 від Гребінківського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) до суду надійшли витребовувані докази /а.с. 9-29/. Ухвалою суду від 08.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду /а.с. 33-34/. У судовому засіданні представник АТ «Райффайщен банк» - адвокат Гапон О.Я., підтримав позовні вимоги за підстав, викладених в позові. Додатково вказав, що жодних змін в частині предмету та підстав подання позову після його подання не відбулось, сам кредит надавався позичальнику - [PERSON] в доларах США, який конвертувався та зріс в гривневому еквіваленті внаслідок збільшення курсу. Відхилив доводи відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] стосовно виплати коштів в межах виконавчого провадження відповідно до рішення Пирятинського районного суду Полтавсьокї області. Вказав, що постанови державного виконавця є сумнівними, банком не отримано відповідні копії, коштів теж, а тому розрахунок станом на 01.06.2021 щодо суми боргу є вірним. Заперечив проти застосування позовної давності, вказавши, що відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] періодично сплачували платежі за кредитним договором, що свідчить про переривання позовної давності. Просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача - адвокат Запорожець І.С., вказав суду, що [PERSON] та [PERSON] виконали в повному обсязі кредитне зобов`язання, виконавче провадження закінчено. Від імені свого довірителя [PERSON] , подав суду заяву про застосування позовної давності, обґрунтувавши її тим, що банк, звернувшись 06.09.2013 із позовом до [PERSON] та [PERSON] , перервав позовну давність у спорі щодо стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 02.09.2014 задоволено позовні вимоги банку про дострокове повернення кредити, рішення набрало законної сили і від цього часу слід відраховувати позовну давність. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] , підтримав доводи адвоката Запорожця І.С. Третя особа [PERSON] вказала, що рішення суду про стягнення з неї коштів виконується за місцем роботи, а тому щомісячно перераховувались відповідні платежі на погашення зобов`язання за кредитним договором. Також подала заяву про застосування позовної давності через пред`явлення банком до суду вимог про дострокове повернення кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 04.02.2008 між АТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/6646/82/99463, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 10 000 доларів США строком до 04 лютого 2018 року, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути кредитору суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію згідно умов договору та тарифів банку, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором /а.с. 14-22 том 1/. [PERSON] є власником квартири, що за адресою: [ADDRESS] , що вбачається із договору купівлі-продажу від 20.09.2004, посвідченого приватним нотаріусом Гребінківського районного округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1649 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 24.09.2004 КП « Лубенське МБТІ» № 4838988 /а.с. 36, 37,38 том 1/. Рішенням виконкому Гребінківської міської ради Полтавської області від 30.01.2008 № 39 надано дозвіл [PERSON] на передачу під заставу кв. [ADDRESS] в якій проживає неповнолітня дочка [PERSON] , 1992 року народження /а.с. 39 том 1/. 05.02.2008 між ВАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № 014/6646/82/99463, посвідчений в.о. завідуючої Гребінківською державною нотаріальною конторою завідуючою Другою Лубенською державною нотаріальною конторою Іщенко Г.К. та зареєстрований в реєстрі за №1-327 /а.с. 30-35 том 1/. Згідно пункту 1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - двокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с. 30 том 1/. 25.07.2011 між ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 014/6646/82/99463/1 до кредитного договіру № 014/6646/82/99463 від 04.02.2008 про зміну умов погашення кредиту з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, змінено дату остаточного погашення кредиту 06.02.2028 до якої додано графік погашення кредиту /а.с. 23-28 том 1/. 02.09.2014 рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області у справі № 528/1685/13-ц позовні вимоги АТ «Райфайзен Банк Аваль» задоволено, стягнуто солідарно з позичальника [PERSON] та фінансового поручителя [PERSON] на користь АТ «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/6646/82/99463 від 04.02.2008 у розмірі 80 642 грн 00 коп та вирішено питання щодо розподілу судових витрат /а.с. 205-207 том 1/. З наданих Гребінківським районним відділом ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) матеріалів виконавчих проваджень № 60324900 та № 48380165 вбачається, що за заявами АТ «Райфайзен Банк Аваль» про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 02.09.2014 Пирятинським районним судом Полтавської області у справі № 528/1685/13-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з [PERSON] та [PERSON] , відкриті виконавчі провадження: 07.08.2015 ВП № 48380165 - боржник [PERSON] , 17.10.2019 ВП № 60324900 - боржник [PERSON] /а.с. 10, 11, 12, 21, 22, 23-24 том 2/. Відповідно до постанови державного виконавця Гребінківського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 28.04.2021 про закінчення виконавчого провадження № 48380165 боржником [PERSON] борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачено, кошти перераховано за належністю, рішення у виконавчому документі фактично виконане в повному обсязі, постановлено виконавче провадження закінчити, припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, додано роздруківку стягнень по вказаному виконавчому провадженню /а.с. 14-15, 16, 17-20 том 2/. Згідно із постановою державного виконавця Гребінківського районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 28.04.2021 про закінчення виконавчого провадження № 60324900 з боржника [PERSON] утримано борг в сумі 57 123, 25 грн, виконавчий збір та залишковий борг утримано з солідарного боржника - [PERSON] по ВП № 48380165 в сумі 32 025,77 грн, кошти перераховано за належністю, рішення у виконавчому документі фактично виконане в повному обсязі, постановлено виконавче провадження закінчити, припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення, додано роздруківку стягнень по вказаному виконавчому провадженню /а.с. 26-27, 28, 29 том 2/. АТ «Райффайзен банк Аваль» направлено [PERSON] вимогу про виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 18.06.2020 № 114/5-189177 в якій вказано, що у зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] зобов`язань за кредитним договором у нього станом на 16.06.2020 виникла прострочена заборгованість, яка згідно розрахунку банку складається з: простроченого кредиту - 1 250, 76 доларів США, заборгованості за процентами - 8 253, 23 доларів США, вимагають здійснити погашення заборгованість в повному обсязі зі сплатою відсотків та пені, а саме: заборгованість по сумі кредиту - 8 245, 02 доларів США; заборгованість за процентами - 8 285, 15 доларів США; а також пеня відповідно до умов договору /а. с. 46, 47, 48 том 1/. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/6646/82/99463 від 04.02.2008 станом на 06.08.2020 становить 16 461, 61 доларів США, що еквівалентно в національній валюті по курсу НБУ на дату розрахунку 456 032, 69 грн /а.с. 7-10 том 1/. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. За приписами частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Таким чином, у банка відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та пеню після закінчення строку його дії, чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 ЦК України). Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності. Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають. Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників, а не постановленням судом судового рішення. Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18). У постанові Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року у справі № 755/17150/14-ц зазначено, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким чином, пред`явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом змінює строк виконання зобов`язання та зумовлює перебіг позовної давності. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість цивільних відносин. Звертаючись до суду із вказаним позовом, банк у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, просив звернути стягнення на іпотечне майно у рахунок погашення заборгованості, яка виникла за кредитним договором № 014/6646/82/994563 від 04.02.2008 в сумі 16 461 доларів США 61 центів, що включають заборгованість за тілом та відсотками. У подальшому банком надано розрахунок боргу станом на 01.06.2021, відповідно до якого загальна сума боргу складає 16 107,90 доларів США, з яких за кредитом (тілом кредиту) - 6 818,78 доларів США, за відсотками - 9 289,12 доларів США. Згідно із пунктом 9.1 кредитного договору кредитор має право вимагати дострокового погашення позичальником заборгованості за кредитом у повному обсязі зі сплатою всіх сум, належних до сплати на час пред`явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом, у тому числі прострочені проценти, пеню та штрафи відповідно до укладеного договору. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 60 календарного дня з дня одержання позичальником відповідного повідомлення від кредитора з вимогою дострокового погашення, але не пізніше 24.04.2013. У випадку невиконання позичальником цієї вимоги кредитор має право звернути стягнення за іпотечним договором, або пред`явити вимогу поручителю, або вжити інші заходи для стягнення заборгованості позичальника за кредитним договором, які не суперечать законодавству України (пункт 9.3 договору). Пунктом 5.1 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем основного зобов`язання, умов кредитного договору або умов цього договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення за предмет іпотеки. Отже, згідно умов кредитного та іпотечних договорів банк має право вимагати дострокове погашення кредитних зобов`язань позичальником за кредитним договором, яке має бути реалізоване шляхом направленням боржнику письмової вимоги щодо такого погашення. Умовами додаткової угоди до укладеного кредитного договору від 25.07.2011 передбачено дату остаточного повернення кредиту - 06.02.2028. Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому або у визначеній банком частині. Пред`явивши 18.02.2013 вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання. Твердження адвоката позивача Запорожця І.С. про те, що позовна давність у цій справі сплила з дня ухвалення рішення Пирятинського районного суду Полтавської області, відхиляються, оскільки солідарні відповідачі у цивільній справі № 528/1685/13-ц [PERSON] та [PERSON] дійсно в рамках виконавчих проваджень сплачували борг за кредитним договором, що свідчить про визнання ними боргу та є перериванням позовної давності. Водночас, суд критично оцінює доводи адвоката Гапона О.Я. щодо розміру заборгованості з огляду на таке. Матеріали справи містять копії вимог про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором № 014/6646/82/99463 від 04.02.2008, направлену солідарним боржникам [PERSON] та [PERSON] . Направляючи 18.02.2013 вказану претензію боржнику, банк посилаючись на пункт 9 кредитного договору вимагав повернути заборгованість за кредитним договором у повному обсязі, а саме за основною сумою кредиту - 9 402,00 доларів США, нарахованим і несплаченим відсоткам - 506,30 доларів США, пені у розмірі 189,95 доларів США протягом шестидесяти календарних днів з моменту її надіслання. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 02.09.2014 у справі № 528/1685/13-ц позовні вимоги частково задовлено, стягнуто 80 642,00 грн заборгованості за кредитним договором. Суд констатує, що за наданими відділом ДВС копіями матеріалів виконавчих провадження підтверджується виконання солідарними боржниками - [PERSON] та [PERSON] , вказаного судового рішення. У спірних правовідносинах, що є предметом судового розгялду у цій справі, банк звернувся до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості у сумі 16 461,61 доларів США, з яких, з уточненням пояснення банку від 14.06.2021 № 114-5/221371, борг за кредитом становить 6 818,78 доларів США, гривнений еквівалент - 187 294,16 грн, заборгованість за відсотками - 9 289 доларів США, гривневий еквівалент 255 147,97 грн. Аргументи адвоката Гапона О.Я. стосовно сумнівності матеріалів виконавчого провадження, а також наявного боргу за кредитним договором в гривневому еквіваленті не приймаються до уваги, оскільки у справі № 528/1685/13-ц визначено стягнення заборгованості в гривневому еквіваленті відповідно до розрахунку боргу в доларах США за курсом НБУ, чинним на день ухвалення рішення. Копії матеріалів виконавчого провадження належно завірені, доказів їх недостовірності представником банком не надано. Також кредитодавець використав своє право, передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, направивши 18.02.2013 боржникам вимогу про дострокове повернення грошових зобов`язань за кредитним договором та вимагаючи протягом не більше ніж 60 календарних днів з дати цієї вимоги здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі зі сплатою процентів та пені, чим змінив умови основного зобов`язання. Пунктом 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц (провадження №14-10цс18) передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням викладеного, правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом після пред`явлення банком у лютому 2013 року вимоги до боржників згідно з частиною дгугою статті 1050 України немає. Отже, після направлення вимоги боржнику про дострокове повернення кредитної заборгованості банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими з 18.02.2013, є необґрунтованими. Стосовно заявленого банком боргу за тілом кредиту в розмірі 6 818,78 доларів США суд зазначає, що сума кредиту за кредитним договором № 014/6646/82/99463 від 04.02.2008 становить 10 000 доларів США. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 02.09.2014 у справі № 528/1685/13-ц стягнуто, зокрема заборгованість за тілом кредиту в розмірі 74 402,44 грн, що в еквіваленті в іноземній валюті на день ухвалення рішення, яке сторонами не оскаржувалось, становило 9 308,45 доларів США (за курсом 7,99 за 1 долар США), що в силу частини 4 статті 82 ЦПК України не потребує доказуванню. Отже, банком повторно подано до суду позов про стягнення заборгованості за тілом кредиту. Статтею 61 Конституції України заборонено подвійне притягнення до відповідальності в рамках одного й того ж цивільно-правового правопорушення. У даному випадку мало місце на час звернення позивача до суду невиконання відповідачем зобов`язання за кредитним договором № 014/6646/82/99463 від 04.02.2008, що було предметом судового розгляду у цивільній справі № 528/1685/13-ц. Наразі судове рішення № 528/1685/13-ц виконано в солідарному порядку, 28.04.2021 винесено постанови про закінчення виконавчого провадження № 60324900 та виконавчого провадження № 48380165, в яких вказується, що рішення у виконавчому документі фактично виконано у повному обсязі, кошти перераховано за належністю. Таким чином, за наслідом судового розгляду суд, заслухавши аргументи та доводи сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, прийшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. При вирішенні цих спірних правовідносин суд, крім зазначеної вище практики Верховного Суду, врахував правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 03.02.2021 у справі № 522/13839/18. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed