Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про оголошення фізичної особи померлою, відповідно до якої просила оголосити померлим [PERSON] , [INFO] , громадянина України, який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона є дочкою [PERSON] , який проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В жовтні 2002 року [PERSON] пішов з дому та більше не повертався. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 30 листопада 2004 року за заявою матері заявника [PERSON] , [PERSON] визнано безвісно відсутнім та знятий з місця реєстрації. З моменту зникнення та до теперішнього часу будь-які відомості про місцезнаходження громадянина [PERSON] відсутні. Оголошення [PERSON] померлим необхідно для оформлення права на спадщину на квартиру за адресою: [ADDRESS] , яка належить останньому на праві спільної часткової власності. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2019 року, справу передано на розгляд судді Слюсар Л.П. Протоколом попереднього відбору присяжних від 20 лютого 2019 року у вказаній цивільній справі попередньо відібрані присяжні: Блажієвський В.І. та Борцова К.І. Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська Слюсар Л.П. від 25 лютого 2019 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження та призначено до розгляду колегіальним складом суду. Розпорядженням Голови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська № 11 від 26 березня 2019 року Про увільнення від виконання обов`язків присяжного у конкретній справі, увільнено [PERSON] від виконання обов`язків присяжного та протоколом автоматичного визначення присяжних від 26 березня 2019 року визначено присяжного Глядєлкіна О.В. Розпорядженням Голови Індустріального районного суду м.Дніпропетровська № 25 від 17 квітня 2019 року Про увільнення від виконання обов`язків присяжного у конкретній справі, увільнено [PERSON] від виконання обов`язків присяжного та протоколом попереднього відбору присяжних від 17 квітня 2019 року визначено присяжного Межуєву Н.Є. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяви підтримала та просила задовольнити, посилаючись на доводи наведені у поданій заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, натомість направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі та не заперечувала проти задоволення заявлених вимог [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника заявника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] , що підтверджено копією свідоцтва про народження заявника серії [NUMBER] (а.с. 11) та копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , з якого вбачається що внаслідок реєстрації шлюбу заявником було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.12). Оголошення [PERSON] померлим сприяє реалізації прав заявника, а саме оформлення права на спадщину, зокрема на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07 жовтня 1996 року (а.с.16). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 листопада 2004 року [PERSON] , [INFO] , визнано безвісно відсутнім, яке набрало законної сили 30 грудня 2004 року (а.с.13). Після ухвалення рішення [PERSON] за місцем проживання не з`являлася. З січня 2003 року оголошено розшук [PERSON] , однак за результатами проведення розшуку вальних заходів, встановити місцезнаходження останнього, не вдалось. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду доповіли, що останній раз бачили [PERSON] у 1998 році та останній вів бродяжницький спосіб життя. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Як роз`яснено у 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», слід звернути увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Отже, суд, враховуючи, що про [PERSON] у місці його постійного проживання немає відомостей про місце його перебування з жовтня 2002 року, той факт, що після визнання [PERSON] безвісно відсутнім у 2004 році, останній за місцем проживання не з`являвся, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. Крім цього, судом роз`яснюється, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті, зокрема спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини; нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦПК України). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved