Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог повноважний представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вказував, що 05 квітня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №15к-80, відповідно до умов якого ВАТ «Фінанси та кредит» надав [PERSON] кредит у розмірі 138 000,00 доларів США на строк до 05 квітня 2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом щомісячно у розмірі 11,0 % річних. З метою забезпечення виконання умов Кредитного договору 05 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №1075, згідно якого [PERSON] передав в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартиру №14, яка знаходиться у будинку №27 по вул. Дальницькій у м. Одесі, загальною площею 84,3 кв.м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05 квітня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за реєстровим №1071. Також, у якості забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, 05 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №603/07 та між позивачем і [PERSON] було укладено договір поруки №604/07. Однак, [PERSON] у встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту та терміни сплати відсотків за кредитом не виконує, у звязку з чим банк звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з боржника [PERSON] та поручителів [PERSON], [PERSON] суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 187 585,61 доларів США, що станом на 16 жовтня 2012 року за офіційним курсом Національного банку України за 1 долар США = 7,99 гривень еквівалентно 1 498 809,03 гривень, та 68 616,79 гривень, що у загальному розмірі складає 1 567 425,82 гривень. Цивільна справа вже розглядалась судом. Так, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 20 листопада 2012 року позов було задоволено, стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за Кредитним договором №15к-80 в розмірі 187 585,61 доларів США, що станом на 16 жовтня 2012 року за офіційним курсом Національного банку України за 1 долар США = 7,99 гривень еквівалентно 1 498 809,03 гривень, та 68 616,79 гривень, а також судові витрати у розмірі 1 700,00 гривень за сплату державного мита та 30,00 гривень за сплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення у рівних частках з відповідачів. Однак, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2018 року заяву [PERSON], [PERSON] про перегляд заочного рішення було задоволено. Заочне рішення від 20 листопада 2012 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку на 14 березня 2018 року. При новому розгляді справи заявлені вимоги та правове обґрунтування позову не змінювались. Представник Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання банк повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від повноважного представника особи надійшла заява, в якій сторона просила суд відмовити у задоволенні даного позову у частині вимог, заявлених до [PERSON] та [PERSON], просила суд розглянути справу за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши письмові докази, представлені суду, надавши виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд доходить висновку про часткове задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 05 квітня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №15к-80, відповідно до умов якого ВАТ «Фінанси та кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» надав [PERSON] кредит у розмірі 138 000,00 доларів США на строк до 05 квітня 2020 року зі сплатою процентів за користування кредитом щомісячно у розмірі 11,0 % річних. Відповідно до умов п. 2.1 Кредитного договору кредит видається Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності у сумі 138 000,00 доларів США з оплатою по процентній ставці 11,0% річних. Як передбачає п. 3.2 Кредитного договору, позичальник зобовязується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 05 квітня 2020 року. Згідно з п. 6.1 Кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за цим Договором, Позичальник сплачує пеню у розмірі 1% від простроченої суми за кожен день прострочення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 526 ч. 1 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як вбачається зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1048 ч. 1 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Умовами Кредитного договору, а саме п. 3.1. Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно рівними платежами по 1 684,00 доларів США (ануїтетними платежами) протягом усього строку кредитування. З розрахунку заборгованості за Кредитним договором, який є додатком до позовної заяви (а.с. 140), вбачається, що остання сплата Позичальником за основним боргом була здійснена 17 грудня 2008 року. Остання сплата за відсотками за користування кредитом була здійснена 11 червня 2009 року (а.с. 140). Доводи, а також докази, надані стороною позивача щодо неналежного виконання умов Кредитного договору не спростовані. Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору Банк у випадках, передбачених п.п. а-л п. 3.4 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, неустойки за цим Договором. Як вбачається із матеріалів справи, позивач набув права на дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором відповідно до його умов та вимог чинного законодавства України. З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 16 жовтня 2012 року заборгованість за Кредитним договором №15к-80 становила 187 585,61 доларів США та 68 616,79 гривень, що складається з: заборгованість за кредитом 128 866,77 дол. США (сто двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят шість доларів 77 центів США); заборгованість за відсотками 53 918,03 дол. США (пятдесят три тисячі девятсот вісімнадцять доларів 03 цента США); заборгованість по комісії 64 114,80 грн. (шістдесят чотири тисячі сто чотирнадцять гривень 80 копійок); пеня за несвоєчасну сплату щомісячних платежів 4 800,81 дол. США (чотири тисячі вісімсот доларів 81 цент США); пеня за несвоєчасну сплату щомісячних комісій 4 501,99 грн. (чотири тисячі пятсот одна гривня 99 копійок). Суд приходить до висновку про доцільність та обґрунтованість підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з основного позичальника [PERSON] на користь позивача заборгованості за Кредитним договором №15к-80, яка станом на 16 жовтня 2012 року становила 187 585,61 доларів США та 68 616,79 гривень. Щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог до поручителів [PERSON] та [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Так, згідно з ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Але, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. 05 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №603/07 та між позивачем і [PERSON] було укладено договір поруки №604/07. Згідно умов п.п. 2.1 вищевказаних договорів Поручителі та Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором у випадку невиконання боржником зобовязань. Як вже встановлено судом, остання сплата Позичальником за основним боргом була здійснена 17 грудня 2008 року. Остання сплата за відсотками за користування кредитом була здійснена 11 червня 2009 року. Відповідно до п. 3.4 Кредитного договору Банк у випадках, передбачених п.п. а-л п. 3.4 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, неустойки за цим Договором. Як вбачається із матеріалів справи, позивач набув права на дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором відповідно до його умов та вимог чинного законодавства України. Суд погоджується з тим, що за умови припинення виконання зобовязань зі сплати основного боргу з 17 грудня 2008 року та процентів за користування кредитними коштами з 11 червня 2009 року, у кредитора відповідно до умов п. п. 3.4 Кредитного договору виникло право щодо стягнення достроково всієї суми кредиту, прострочених процентів та неустойки за порушення його умов. Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно вимог ст. 627 ч. 1 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як наведено у ст. 628 ч. 1 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Реалізація кредитором своїх прав на звернення з позовною заявою до Поручителя повинна була здійснитись на протязі шести місяців з моменту виникнення у нього права на дострокове повернення кредиту. Але, згідно матеріалів справи, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не надано жодного належного доказу, який б підтверджував повідомлення [PERSON] та [PERSON] щодо наявності заборгованості [PERSON] за кредитним договором №15к-80 від 05 квітня 2007 року. Суд звернув увагу на ті обставини, що згідно п. 5.1 договорів поруки від 05 квітня 2007 року, сторони погодили, що договір вступає в дію з моменту його підписання і діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором. Крім того, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобовязання за кредитним договором не заявив вимоги до поручителів В силу ст. 559 ч.4 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Як розяснено в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобовязання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за цим договором строк предявлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобовязання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобовязання у повному обсязі або у звязку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобовязань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Виходячи з положень кредитного договору та враховуючи той факт, що банк скористався правом дострокової вимоги повернення кредиту, суд приходить до висновку в даному випадку строк основного зобовязання слід розцінювати як такий, що встановлений моментом предявлення вимоги. У звязку з цим, кредитором пропущений встановлений законом строк звернення з вимогами до поручителів боржника, що обчислюється з моменту укладення договору поруки (ст. 559 ч.4 ЦК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог позивача, що заявлені до поручителів боржника [PERSON] та [PERSON]. Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ст. 13 ЦПК України). Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак як чітко зобовязує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 140 ч.2 розмір витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, повязаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Таким чином, з огляду на матеріали справи суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Одеське РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 1 700,00 гривень, та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 30,00 гривень.

Outcome: partial