Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 22 жовтня 2020 року на проїзній частині Бориспіль-Дніпро-ЗапоріжжяМаріуполь, поблизу с.Кінські Роздори, Пологівського району, Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода, де водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «SKODA», р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] . Внаслідок даної ДТП, пішохід [PERSON] , [INFO] від отриманих тілесних ушкоджень померла. Кримінальне провадження по даному факту - закрито, у зв`язку із відсутністю в діянні водія [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Внаслідок загибелі матері - [PERSON] [INFO] , сину- [PERSON] , в інтересах якого діє представник [PERSON] завдано моральну шкоду заподіяної смертю матері та шкоду пов`язану із втратою годувальника. Посилається на те, що в зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «SKODA», р.н. [NUMBER] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай.», тому відповідач як страховик є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому законом порядку. На підставі вищенаведеного, позивач просить, стягнути з відповідача страхове відшкодування, пов`язане із заподіяною моральною шкодою завданою в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 20 000,00 грн, а також стягнути на його користь страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника в розмірі 180 000, 00 грн. 09 березня 2021 року під вх. № 18037/21 на адресу Оболонського районного суду м. Києва надійшов відзив на вищевказану позовну заяву (а.с.49-54), в якому ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» у якому зокрема, зазначається, що постановою про закриття кримінального провадження від 30.11.2020 кримінальне провадження №12020080320000498 закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія забезпеченого транспортного засобу складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У ході досудового розслідування встановлено, що причиною даної ДТП стало порушення пішоходом [PERSON] вимог Правил дорожнього руху. Згідно постанови, в діях водія забезпеченого транспортного засобу відсутні невідповідності вимогам Правил дорожнього руху, а відповідно в його діях відсутній склад кримінального правопорушення. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» усвідомлює, що особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» вважає, що потерпілою, внаслідок порушення підпункту пункту 4.14 Правил дорожного руху України, була допущена груба необережність, яка сприяла виникненню шкоди, що відповідно до частини другої ст.1193 ЦК України є підставою для зменшення розміру відшкодування, а тому відповідач частково погоджується із вимогою щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача. Згідно наданих документів та інформації право на отримання страхового відшкодування в порядку пункту 27.3. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» мають : [PERSON] (донька); [PERSON] (донька); [PERSON] (син). Отже, фактично позивач має право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000, 00 грн (1/3 від загального розміру страхового відшкодування з урахуванням зменшення розміру відшкодування на підставі ст.1193 ЦК України. Стосовно відшкодування шкоди, у зв`язку із втратою годувальника, відповідач зазначає, що підпункт «е» пункту 35.2 ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначено, що до заяви про страхове відшкодування, потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, додають: документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого; його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік; розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника. Серед матеріалів справи зазначені у підпункті «е» п.35.2 ст.35 зазначеного Закону документи відсутні (довідка про доходи, документи на підтвердження отримання пенсії позивачем внаслідок втрати годувальника). Відповідач зазначає, що представник позивача слушно зазначає, що при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, на страховика (відповідача), діюче законодавство передбачає певні межі такої виплати. Позовні вимоги заявлено в рамках тих сум, що передбачені спеціальним Законом. Відповідач звертає увагу суду, позивача та представника позивача, що окрім меж виплати страхового відшкодування, діюче законодавство передбачає певний порядок та умови здійснення страховиком (відповідачем) страхового відшкодування. Представник позивача та позивач в даному випадку ігнорують вимоги підпункту «е» п.35.2 ст.35 зазначеного Закону обмежуючись нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України. При цьому, зазначає, що відповідач в силу закону не відшкодовує потерпілому завдану шкоду (оскільки відповідач не є її зав давачем), а здійснює виплату страхового відшкодування, що доводить необхідність застосування в даному випадку норм спеціального Закону. Відповідач вважає, що підстав для виплати на користь позивача страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника наразі немає.Факт перебування позивача на утриманні потерпілої документально не підтверджено для отримання страхового відшкодування. Сам факт смерті [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та наявність у неї малолітньої дитини не є безспірним правом на отримання страхового відшкодування. 24.03.2021 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.58-61). Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2021 року вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 24.03.2021 серед, іншого, залучено до участі у справі №756/2496/21 законного представника [PERSON] - піклувальника [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] ; підготовче провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи - закрито; призначено справу до розгляду по суті на 15.04.2021 о 14 год. 30 хв. Позивач, його представник та законний представник позивача у судове засідання не прибули, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, при цьому, представник позивача надіслав клопотання, у якому просить суд провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідача уповноваженого представника у засідання суду не направив, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке знаходиться у матеріалах справи. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Судом встановлено, що 22 жовтня 2020 року на проїзній частині Бориспіль-Дніпро-ЗапоріжжяМаріуполь, поблизу с.Кінські Роздори, Пологівського району, Запорізької області відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі -ДТП), де водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «SKODA», р.н. [NUMBER] , допустив наїзд на пішохода [PERSON] [INFO] . Внаслідок даної ДТП, пішохід [PERSON] , [INFO] від отриманих тілесних ушкоджень померла. Постановою слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 30.11.2020 (а.с.10-16) кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Зі змісту постанови слідчого СВ Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області від 30.11.2020 вбачається, що виходячи із зібраних по кримінальному провадженню доказів, орган досудового розслідування приходить до висновку, що причиною даної дорожньо-транспортної пригоди стало порушення пішоходом [PERSON] вимог пп.4.7, 4.8, 4.14 а), б) Правил дорожнього руху. Відповідно до довідки про причину смерті від 23.10.2020 причиною смерті [PERSON] стали множинні переломи кісток скелету з ушкодженнями внутрішніх органів (а.с.19). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 15 цивільного кодексу України (далі-ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зі змінами , який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України та Цивільним Кодексом України. Згідно пункту 21.1. статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції чинній на дату ДТП: «З урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування». На момент ДТП відповідно до страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власником наземних транспортних засобів №200394655 (а.с. 55) цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «SKODA», р.н. [NUMBER] була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.Ай.». Пунктом 1.3. статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на дату ДТП, визначено, що: «Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу». Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції чинній на дату ДТП: «Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування». Статтею 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. Законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок врегулювання спору. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлене актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ),

Outcome: partial