Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

У листопаді 2018 року Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області звернувся із позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення останніх батьківських прав. В обґрунтування вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], а також виховують малолітню - [PERSON], [INFO], доньку [PERSON] До служби у справах дітей та сім'ї Броварської райдержадміністрації надійшла інформація про виклик на «102» до родини [PERSON], які проживають за адресою: [ADDRESS], щодо вчинення насилля відносно малолітніх дітей. 06.04.2017 р. до сім'ї [PERSON] здійснено терміновий виїзд, у ході якого встановлено, що діти налякані та повідомили, що батько постійно їх б'є, також вони часто стають свідками побиття матері. Під час перебування членів виїзної групи в родині [PERSON], батько дітей, гр. [PERSON] поводився агресивно, погрожував дітям та співробітникам. Діти, знаходячись в пригніченому психологічному стані, повідомили, що бояться залишатися з батьком та висловили прохання, щоб їх забрали. Матір дітей, яка на той час перебувала на роботі, була повідомлена про дану ситуацію в телефонному режимі та підтвердила факти систематичного фізичного та психологічного насилля над дітьми. За таких обставин, дітей негайно відібрано від відповідачів. Поведінка та дії відповідачів не відповідають вимогам чинного законодавства та створюють загрозу для життя та здоров'я малолітніх дітей. Відповідачі відверто нехтували покладеними на них обов'язками. Створили нестерпні умови для проживання дітей у родині. Формування здорової особистості неможливо при перебуванні у постійному страху за своє життя та здоров'я. За таких обставин, Орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації просить: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]; стягувати з [PERSON] кошти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у сумі 930 грн.00 коп., що складає 50% від прожиткового мінімуму на дитину 6-18 років, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття; Стягувати з [PERSON] кошти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON]: [INFO] у сумі 930 грн.00 коп., що складає 50% від прожиткового мінімуму на дитину 6-18 років, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити, надала пояснення, які викладені у позовній заяві. Відповідачі у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечували у повному обсязі пояснивши, що люблять своїх дітей та бажають їх виховувати. [PERSON] зазначив, що дійсно інколи бив дітей ременем або різкою, так як останні не слухалися його. Однак, не бажає щоб його позбавляли батьківських прав. Пояснив, що бажає змінюватися на краще по відношенню до виховання своїх дітей. Після того, як дітей відібрали, відповідачі дуже часто їздять у дитяче містечко, щоб провідати своїх дітей, так як скучають за ними. У судовому засіданні просили не позбавляти їх батьківських прав. Вислухавши пояснення сторін у справі, вивчивши надані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачі між собою перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про їх народження та копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 8-11). Також, відповідачі виховують неповнолітню доньку [PERSON] - [PERSON], [INFO]. Відомості про батька останньої записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, про що свідчить копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 7). Представниками служби у справах дітей, органу внутрішніх справ, представником закладу охорони здоров'я, та представником органу опіки та піклування 06.04.2017 р. здійснено виїзд за місцем проживання дітей та відповідачів за адресою: [ADDRESS]. У ході такого виїзду представниками державних органів встановлено, що діти були злякані та плакали. Відповідач [PERSON] поводив себе агресивно, погрожував дітям та соціальними працівникам. У цей час мати дітей [PERSON] була на роботі. Працівниками служб складено акт про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють (а.с. 13). Відповідно до повідомлень № 11 та 12 від 06.04.2017 р. про дитину, яка постраждала від жорстокого поводження або стосовно якої існує загроза його вчинення, які надійшли від дитини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], останні повідомили, що їх батько [PERSON] постійно б'є їх, брата [PERSON] та маму. Частіше всього б'є по спині та ногам. Може бити руками або предметами. Також, насильно відрізав дуже коротко [PERSON] волосся (а.с. 15-16). На підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області за № 364 від 06 квітня 2017 року вирішено відібрати малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у зв'язку із виникненням загрози життю і здоров'ю дітей (а.с. 12). У своїй заяві [PERSON], яка адресована начальнику служби у справах дітей та сім'ї Броварської районної державної адміністрації, повідомила, що чоловік дійсно б'є її та дітей. Заступитися за дітей [PERSON] не може так як боїться свого чоловіка (а.с. 17). Зі змісту копії характеристики, наданої директором школи на [PERSON], вбачається, що дівчинка навчається у Калитянській ЗОШ з першого класу. Дівчина показала себе як здібна та старання учениця, школу без поважних причин не пропускає. Однак, має звичку до тютюнопаління та помічалася у крадіжках речей в інших учнів. Батьки дівчини на батьківські збори не з'являються, приходять лише на виклики класного керівника або адміністрації школи (а.с. 17). Відповідно до характеристики, наданої на [PERSON], останній навчається у 4-Б класі Калитянської ЗОШ І-ІІІ ступенів. Має початковий та середній рівень знань. В учня слабо розвинене логічне мислення, нестійка увага, погана пам'ять. Темп читання низький, погано відтворює та аналізує прочитане, на уроках пасивний, нічим не цікавиться. Володя виховується у багатодітній сім'ї, забезпечений шкільною формою, спортивною формою та необхідним шкільним приладдям. Навчанням та вихованням займається лише мама (в міру своїх можливостей). Батько нехтує вихованням сина, погано впливає на нього, жорстоко відноситься до дитини. Його не цікавить шкільне життя сина. За чотири роки навчанням учня в класі жодного разу не цікавиться, ніде не працює (а.с. 18). Згідно із наданої характеристики на учня 2-А класу [PERSON], останній за два роки навчальним матеріалом оволодів на дуже низькому рівні, вивчив лише частину букв, тому складів і слів прочитати самостійно не може, має слабку пам'ять, розсіяну увагу. Учень потребує полегшеної програми навчання. Мати хлопчика намагається допомагати останньому. Батько [PERSON] ніякої участі у вихованні та навчальному процесі [PERSON] не бере. Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов, складених 22.10.2015 р., 05.09.2016 р., 12.01.2017 р. 07.11.2017 р., умови проживання у будинку відповідачів незадовільні. Відповідач [PERSON] ніде не працює, загальний заробіток сім'ї складає невелику суму, яка недостатня для забезпечення сім'ї. Відповідачі дбають про своїх дітей, але не достатньо займаються їх розвитком та вихованням (а.с. 29-32). Зі змісту характеристики, наданої виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області на відповідачів, вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], зі своїм чоловіком [PERSON]. Сім'я [PERSON] довгий час перебувала під супроводом в ЦСССДМ Броварської РДА з причин: безробіття батька (небажання працювати), зловживання алкоголем, проблеми в переоформленні документів на будинок, аварійний стан житлового будинку. На даний час [PERSON] ніде не працює, зі слів сусідів та родичів зловживає спиртними напоями та поводить себе агресивно по відношенню до дітей та дружини (а.с. 22). Матеріалами справи встановлено, що після відібрання від відповідачів дітей, останніх влаштовано у дитячий будинок «Надія» для дітей-сиріт, позбавленихбатьківського піклування. Відповідно до висновку Броварської районної державної адміністрації Київської області від 15 травня 2017 року за № 707/01-12, комісія з питань захисту прав дітей вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Свідок [PERSON], яка є сестрою відповідача [PERSON], у судовому засіданні пояснила, що вона особисто зверталася до органу опіки та піклування із проханням допомогти сім'ї [PERSON], оскільки відповідач [PERSON] б'є дітей. Старша їх дочка [PERSON] розповідала свідку, що її часто б'є батько, навіть коли не в стані алкогольного сп'яніння. У судовому засіданні у присутності психолога [PERSON] та соціального педагога дитячого будинку «Надія» [PERSON] судом заслухано думку малолітніх: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Малолітня [PERSON], [INFO], пояснила, що на даний час проживає у дитячому будинку, однак сумує за своєю мамою і хоче повернутися додому. До того часу, як її разом із братами не забрали в дитячий будинок, вони всі разом жили в селі. Відносини із вітчимом були не добрі, останній бив дівчину. Мати намагалася захищати її, але не могла цього зробити. Дівчина хоче повернутися додому, однак там не буде відчувати себе у безпеці. У судовому засіданні малолітній [PERSON] пояснив, що навчається у 5-му класі та на даний час проживає у дитячому будинку. Однак, він сумує за своїми батьками та хоче повернутися додому. Дома не завжди добре було, батько часто бив хлопця за те, що останній робив шкоду. Батько пообіцяв, що якщо він разом із сестрою та іншим братом повернеться додому, то бити їх більше не буде. Хлопець вірить батьку та має бажання повернутися додому, так як любить своїх батьків. Малолітній [PERSON] пояснив, що любить своїх батьків та сумує за ними. Мама його вдома не ображала, а от батько ображав, бив його. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Як передбачено ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За роз'ясненнями п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За змістом п. 16 вищевказаної Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад (п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р.) З огляду на викладені обставини вбачається, що відповідачі не у повні мірі виконують свої батьківські обов'язки до дітей, однак, при цьому, не втратили інтересу до дітей, мають бажання та можливість утримувати та виховувати їх, враховуючи доведеність певних намагань відповідачів проявити турботу про дітей, та змінити своє відношення до їх виховання, а також врахувавши інтереси дітей, які повинні рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і у всякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, та те, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову про позбавлення відповідачів батьківських прав, враховуючи обставини справи, інтереси дітей, та метою захисту останніх, враховуючи, що повернення дітей в сім'ю є передчасним та на даний час становить небезпеку для їх життя, здоров'я і морального виховання, суд вважає за необхідне відібрати малолітніх дітей від відповідачів без позбавлення батьківських прав. Як передбачено ч. 1 ст. 170 СК України Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Згідно із ч. 3,4 ст. 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. З огляду на викладені обставини, суд вважає за необхідне стягувати із відповідачів аліменти на утримання малолітніх дітей. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed