Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» [PERSON] звернулась до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначила, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення № 63 від 20.03.2015 про початок процедури ліквідації Банку та її призначено уповноваженою на ліквідацію банку. 09.11.2006 між Банком, який на той час йменувався Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», та [PERSON] укладено кредитний договір № 373 (далі Договір) за яким останній отримав кредит у розмірі 28000,00 доларів США під 14% річних строком до 09.11.2026. Відповідно до п. 2.5.1. Договору позичальник зобовязався щомісячно, згідно графіку, здійснювати погашення кредиту, проте зобовязання належним чином не виконує, в наслідок чого станом на 04.04.2016 у відповідача виникла заборгованість перед Банком, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 16435,31 доларів США та відсотками в сумі 1348,55 доларів США. Крім того, відповідачеві нарахований штраф в сумі 1632586 грн. за несвоєчасне погашення кредиту. Загальна сума заборгованості становить 480635,32 грн. В забезпечення виконання зобовязань за Договором між сторонами укладений Іпотечний договір, за яким [PERSON] передав Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] (нині пр. Ювілейний) в м. Харкові, яка належить останньому на праві власності. Посилаючись на положення п.п. 7.2., 7.4. Іпотечного договору та ст. 37 Закону України «Про іпотеку», згідно яких звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено шляхом переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязань за Договором, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за Договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за банком права власності на нього. До суду представник позивача подав заяву про слухання справи за його відсутності, на задоволенні позову наполіг. Відповідач в судове засідання не зявився, просив розглянути справу за його відсутності. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини: 09.11.2006 між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі ПАТ «[PERSON], [PERSON]») та [PERSON] укладено кредитний договір № 373 за яким останній отримав кредит у розмірі 28000,00 доларів США під 14% річних строком до 09.11.2026 (а.с. 4-6). Плата за користування кредитом та порядок виконання боргових зобовязань викладені в п.п. 2.4., 2.5. Договору, сума нарахованої заборгованості за Договором відповідачем не заперечується, підтверджується відповідним розрахунком та станом на 04.04.2016 складає: 17783,86 доларів США, з яких 16435,31 доларів США заборгованість за тілом кредиту, а 1348,55 доларів США за відсотками. Крім того, відповідачеві нарахований штраф в сумі 16325,86 грн. за несвоєчасне погашення кредиту. Загальна сума заборгованості, враховуючи курс гривні до долара США станом на 04.04.2016 (26,108475 доларів США за одну гривню) складає 480635,32 грн. (а.с. 13, 14). В забезпечення виконання зобовязань за Договором між сторонами укладений Іпотечний договір, за яким [PERSON] передав Банку в іпотеку квартиру [ADDRESS] (нині пр. Ювілейний) в м. Харкові, яка належить останньому на праві власності (а.с. 7-9, 22-24). На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийняте рішення № 63 від 20.03.2015 про початок процедури ліквідації Банку та уповноваженою Фонду на ліквідацію банку призначено [PERSON], яка, відповідно до ч. 3 ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладівфізичних осіб» діє без доіреності від імені банку, що ліквідується, має право підпису будь-яких договорів, інших документів від імені банку та звернулась з даним позовом до суду (а.с. 1-3, 19, 20). На адресу [PERSON] двічі направлялись вимоги Банку про усунення порушень та виселення з житла, про повернення коштів з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 10. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, згідно ч. 3 ст. 33 Закону на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 36 Закону передбачені способи позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки, якими є передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 цього Закону та право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 цього Закону, тоді як реалізація предмета іпотеки за рішенням суду, як зазначено в ст. 39 Закону, здійснюється шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог ЦК України. В ст. 7 Іпотечного договору закріплені умови задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмету іпотеки та зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору; продажу Іпотекодержатель від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього Договору. Порядок переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання за Кредитним договором в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами Іпотечного договору прописаний в підпункті 7.6.1. та передбачає можливість задоволення вимог Іпотекодержателя за рішенням останнього в поза судовому порядку. Аналіз зазначених норм Закону та Іпотечного договору дозволяє суду зробити висновок, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за Іпотекодержателем можливе лише в позасудовому порядку, а не на підставі судового рішення. З погляду на вищевикладене позовні вимоги банку не можна вважати такими, що ґрунтуються на законі чи умовах договору, отже в задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed