Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У лютому 2014 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач, уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач в особі свого повноважного представника засобами поштового зв'язку подав заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач, повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України в судове засідання не з'явилась. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що відповідач отримала кредит у розмірі 2662 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25.08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, без сплати щомісячної комісії, на строк 12 місяців до 25.01.2007 р., включно. Існування договірних кредитних правовідносин між позивачем та відповідачем вбачається з аналізу заяви позичальника № DNH4КР60550373 від 25.01.2006 р., підписавши яку відповідач (позичальник) підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком (позивачем) Договір кредитування та застави. Згідно Заяви, позичальник здійснює погашення кредиту щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 по 28 число кожного місяця, шляхом внесення на картковий рахунок грошових коштів (щомісячний платіж) у суммі 253,6 грн. Згідно Заяви, відповідно п. 4.2 Умов, при порушенні позичальником зобов'язань з погашення кредиту, позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 6% на місяць, із розрахунку 360 днів у році - 72% в рік, які сплачуються окремо понад зазначену у Заяві суму щомісячного платежу, разом з несплаченим залишком попереднього щомісячного платежу. Згідно п. 5.2.3 Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити, пеню в розмірі 0.15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки платежу. Відповідно до п.5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. (фіксована частина) + 5% від суми заборгованості. Відповідно до виписки з рахунку [NUMBER] (рахунок для погашення заборгованості, відповідно договору) останній платіж було здійснено 09.04.2010 р. в сумі 1,00 грн. З наданого розрахунку вбачається, що відповідачем були пропущені платежі в квітні та травні 2006 р. та з червня 2006 р., тобто відповідач порушив умови договору щодо погашення кредиту, через що були нараховані відсотки за підвищеною процентною ставкою на прострочену заборгованість та пеня, починаючи з 29.03.2006 р. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 16.01.2014 р. має заборгованість в сумі 33782.10 грн., яка складається з: 1) 1840.00 грн. - заборгованість за кредитом; 2) 9911.36 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3) 19945.88 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 4) 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 5) 1584.86 грн. - штраф (процентна складова).: 31697,24 (1+2+3)*5%=1584.86 грн. Всього до стягення: 31697,24+500+ 1584.86=33782 грн. 10 коп. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (ЦК) України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049 та 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (банку) надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився. Суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог. Водночас, з матеріалів справи (виписки з рахунку з 25.01.2006 р. по 16.01.2014 р.) вбачається, що позивач звернувся з даним позовом майже через 4 роки після внесення відповідачем останнього платежу. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Позивач, який вважав, що відповідач порушує договірні зобов'язання, мав вжити всіх можливих ефективних заходів для припинення порушення своїх прав та інтересів, принаймні, звернутись до відповідача у розумний строк з вимогою сплатити заборгованість. Доказів таких звернень та доказів, що підтвердують факт їхнього отримання відповідачем позивачем не надано. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, порушують засади справедливості, добросовісності та розумності, визначені ст. 3 ЦК України, а тому суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши розмір пені з 19945 грн. 88 коп. до 5000 грн. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви з урахування розміру задоволених позовних вимог: 56% від 337 грн. 82 коп. = 189 грн. 18 коп.

Outcome: partial