Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси з 2019 року знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про виділ частки спільного майна в натурі Позовні вимоги були уточнені 10.04.2020року (а.с.135-154) та в останній їх редакції позивачка просила: 1.Виділити в\~натурі [PERSON] ,\~ [PERSON] в\~рівних часках\~у приватну\~власність 554/1000\~частки приміщення\~квартири,\~розташованої за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~ [INFO] ,\~ [INFO] ,\~ [INFO] \~в окрему\~квартиру,\~до складу\~якої входять: в окреме користування: приміщення №5 підсобне, площею 16,6 м2,приміщення №10 житлове, площею 9,2 м2,приміщення №11 житлове, площею 16,3 м2,приміщення №12 житлове, площею 17,6 м2,приміщення №13 підсобне, площею 27,6 м2,приміщення №14 підсобне, площею 13,2 м2; із загального користування: приміщення №1 коридор, площею 29,3 м2,приміщення №2 санвузол, площею 3,5 м2,приміщення №3 санвузол, площею 3,8 м2,приміщення №4 кухня, площею 8,7 м2, з подальшим присвоєнням виділеному об`єкту окремої адреси та проведенням державної реєстрації права власності. 2.Припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] на 554/1000 частки приміщення квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , [INFO] . [INFO] .Стягнути судові витрати з [PERSON] , [PERSON] солідарно на корить [PERSON] , [PERSON] в розмірі 7757 ( сім тисяч сімсот п`ятдесят сім) гривень 80 копійок. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] , [PERSON] в рівних частках є власниками 554/1000 частин квартири [ADDRESS] , що складає 145,9 кв.м загальної площі, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 2005 року № [NUMBER] . Відповідно до довідки КП «Міське агентство з приватизації житла» №593/01.03 від 18.06.2019 року 554/1000 частин квартири, які складають 145,9 кв.м. загальної площі квартири спільного заселення [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] ): ?Із місць окремого користування: житлова площа 17,6 кв.м.; житлова площа 9,2 кв.м.; житлова площа 16,3 кв.м. Загалом 43,1 кв.м. ?Розрахунок площі місця загального користування [PERSON] : кухня 8,72 кв.м; коридор 29,31 кв.м.; коридор 1,79 кв.м.; санвузол 3,82 кв.м.; санвузол 3,46 кв.м.; підсобне 16,48 кв.м.; підсобне 2,03 кв.м.; підсобне 9,91 кв.м.; підсобне 7,88 кв.м.; підсобне 12 кв.м.; 7,40 кв.м.. Іншим власником квартири є [PERSON] та [PERSON] , яка здає підсобні кімнати в оренду, орендарі яких ведуть аморальний спосіб життя, заважають нормально проживати, за ними доводиться постійно прибирати, як в коридорах, так і в туалеті, через що виникають конфлікти, які призводять до погіршення стану здоров`я позивачки. Окрім того, позивачка зобов`язана сплачувати за послуги централізованого отоплення за свою площу 145,865 кв.м. у повному обсязі, хоча підсобними приміщеннями вона не має змоги користуватися, оскільки там проживають особи, що винаймають у відповідача ці кімнати. Ними були встановлені замки, до цих кімнати не впускають, на прохання позивачів сплачувати за опалення, позивачці було відмовлено. Позивачка неодноразово викликала поліцію, але ніяких дій вчинено не було і їй порекомендували звернутися до суду, для виділення своєї площі в натурі. Позивач неодноразово зверталась до співвласника щодо виділу її частини в натурі, але постійно отримувала відмову. При уточненні позовних вимог позивачами було враховано висновок №187/2019 судової будівельно-технічної експертизи від 13.02.2020 року, складений ПП «ОДЕСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЦЬКИЙ ЦЕНТР ЕКСПЕРТНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ ім. СКИБІНСЬКОГО С.С.» судовим експерт Скибінською Тетяною Михайлівною за розглядом даної справи. Крім того, як попередньо було зазначено [PERSON] , [PERSON] перешкоджають користуватися належними позивачам на праві власності квартирою [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить відповідь Приморського відділу поліції в місті Одеса від 10.06.2019 року за № 36-6659, а також акту огляду від 16.08. 2019 року. За викладених обставин звернулись до суду за захистом своїх прав та інтересів. І Процесуальна процедура Ухвалою суду від 24 липня 2019 року позов був залишений без руху. Недоліки позову були усунуті представником позивачів 30.07.2019 року. Ухвалою суду від 31.07.2019 року провадження у справі було відкрито та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 21.10.2019 року. До суду 21.10.2019 року надійшов відзив на позов представника [PERSON] адв. [PERSON] 9а.с.56-81), згідно якого заперечувала проти позову в первісній редакції та просила відмовити. При цьому посилалась на те, що 25.10.1967 року був відкритий особистий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] (мати [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , займаючи 14,3 кв.м., на підставі рішення №830 від 17.10.1967 року. Після смерті матері [PERSON] постійно проживає, користується та зареєстрована за вищевказаною адресою. Особистий рахунок на відповідачку відкрито розпорядженням №0723 на підставі-розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації №1300 від 25.11.2002 року на [PERSON] .. Посилалась на те, що окрім неї та позивачка в будику за адресою [ADDRESS] , проживають та зареєстровані вісім чоловік, які мають право та потребу користуватись всіма приміщеннями житловою кімнатою, кухнею, санвузлом та іншими приміщеннями. Вважає, що технічної можливості виділити у натурі частки приміщення квартири, що складає 145,8 кв.м. загальної площі в окрему квартири, є неможливим, а виділення в натурі частки такого приміщення має бути здійснено без порушення прав інших осіб, що також на думку представника відповідача є неможливим. Розгляд справи 21.10.2019 року був відкладений на 25.11.2019 року з наданням стороні позивача 15-денного строку на подання відповіді на відзив, а також у зв`язку з неявкою відповідачки [PERSON] . Ухвалою суду від 29.11.2019 року за клопотанням представника позивачів по справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено. До суду 26.02.2020 року матеріали цивільної справи були повернуті разом із висновком №187/2019 судової будівельно-технічної експертизи, складений від 13.02.2020 року (а.с.112-122). Ухвалою суду від 28.02.2020 року провадження у справі було поновлено та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні на 13.04.2020 року. Через неявку сторін розгляд справи 13.04.2020 року був відкладений на 15.06.2020 року. У підготовчому засіданні 15.06.2020 року були присутні: представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] , представник відповідачки [PERSON] .. Розгляд справи був відкладений на 13.07.2020 року для належного сповіщення відповідачки [PERSON] . У підготовче засідання 13.07.2020 року з`явились позивачка та пресдтавник позивачів, які позов підтримали, а також представник відповідача [PERSON] , яка позов не визнавала. [PERSON] у підготовче засідання не зявилась, суд належним чином сповістив її про день, час та місце розгляду справи. Згідно вимог ст 197,198 ЦПК судом ухвалено проводити підготовче засідання у відсутності зазначеної сторони на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Жодних, нерозглянутих судом, клопотань з боку сторін по справі суду не заявлені. Ухвалою суду від 13.07.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 29.10.2020 року. У судовому засіданні 29.10.2020 року суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотань [PERSON] про залучення його в якості співвідповідача (у зв`язку з незгодою позивача та її представника), а також залишив без розгляду клопотання [PERSON] про повернення до підготовчого провадження та залучення в якості співвідповідачів: Одеської міської ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в залучення в якості третьої особи служби у справах дітей Одеської міської ради, зважаючи на те, що підготовче провадження у справі було закрито 13.07.2020 року, представник [PERSON] приймає участь у розгляді справи з 21.10.2019 року. знайома з матеріалами справи, при цьому клопотань щодо поновлення процесуальних строків ними не заявлялось. По справі було оголошено перерву до 12.11.2020 року для повторного сповіщення відповідачки [PERSON] . У судову засіданні 12.11.2020 року були присутні представник позивача [PERSON] , позивач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] .. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином. Причин неявки суду не повідомила та клопотань по суті справи не подавала. Суд, із урахування строків розгляду справи, належне сповіщення сторін, на підставі ч.1,3 ст. 223 ЦПК України, за згоди присутніх осіб, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача [PERSON] .. Адвокат позивачів Черевиченко Н.А. та позивач позовні вимоги підтримали та просили задовольнити за обставин, викладених у ньому. Представник позивачів пояснила, що члени [PERSON] повністю займають та там проживають: приміщення № [NUMBER] підсобне, площею 27,6 кв.м, приміщення №14 підсобне, площею 13,2 кв.м, приміщення №15 підсобне, площею 20,1 кв.м, приміщення №16 підсобне, площею 12,4 кв.м, приміщення №5 підсобне, площею 16,6 кв.м.. Всі ці приміщення знаходяться в загальному користуванні, але позивачі не мають можливістю ними користуватися, оскільки відповідачі закрили їх для власного користування. Між тим, відповідачці було виділено в користування лише кімнату № [NUMBER] , де вони всі і прописані, всі інші приміщення вони займають незаконно. Вважає, що права неповнолітніх дітей відповідачки не порушуються, оскільки останні прописані лише в житловій кімнаті №6, а не в підсобних приміщеннях. При цьому, позивачі добросовісно сплачують платежі за отоплення відповідно та СДПТ, про що свідчать надані ними копії квитанцій, у тому числі за ту площу приміщень, доступу до яких вони не мають. Позивачка посилалась на те, що відповідачка [PERSON] узагалі здає приміщення в оренду та не сплачує комунальні послуги належним чином, а позивачка вимушена за них оплачувати послуги. Адвокат [PERSON] [PERSON] заперечувала проти вимог та просила відмовити, посилаючись на те, що дійсно члени [PERSON] з початку 2000 проживають в\~ приміщенні №13 підсобне, площею 27,6 кв.м, приміщенні №14 підсобне, площею 13,2 кв.м, приміщенні №15 підсобне, площею 20,1 кв.м, приміщенні №16 підсобне, площею 12,4 кв.м, приміщення №5 підсобне, площею 16,6 кв.м.. У приміщенні №13 підсобне, площею 27,6 кв.м мешкають неповнолітні члени [PERSON] . Проте, виділити позивачці її частку в натурі неможливо, оскільки нерухоме майно є комунальною власністю та технічної можливості немає. Посилалась на те, що відповідачі також сплачують платежі за комунальними послугами відповідно до лічильників. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] в рівних частках є власниками 554/1000 частин квартири [ADDRESS] , що складає 145,9 кв.м загальної площі, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25 квітня 2005 року № [NUMBER] (15). Право спільної частково власності за позивачами зареєстровано 19.05.2015 року, про що свідчить витяг КП «ОМБТІ та РОН» №7290905 (а.с.17). Відповідно до довідки КП «Міське агентство з приватизації житла» №593/01.03 від 18.06.2019 року (а.с.18), 554/1000 частин квартири, які складають 145,9 кв.м. загальної площі квартири спільного заселення [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] ) були приватизовані позивачами в рівних частках 25.04.2005 року, а саме: ?Із місць окремого користування: житлова площа 17,6 кв.м.; житлова площа 9,2 кв.м.; житлова площа 16,3 кв.м. Загалом 43,1 кв.м. ?Розрахунок площі місця загального користування [PERSON] : кухня 8,72 кв.м; коридор 29,31 кв.м.; коридор 1,79 кв.м.; санвузол 3,82 кв.м.; санвузол 3,46 кв.м.; підсобне 16,48 кв.м.; підсобне 2,03 кв.м.; підсобне 9,91 кв.м.; підсобне 7,88 кв.м.; підсобне 12 кв.м.; 7,40 кв.м.. Загалом 102, 8 кв.м.. Згідно Технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] , виготовленого КП №ОМБТІ та РОН на ім`я [PERSON] станом на 01.10.2004 року (а.с.20-22), до складу квартири [ADDRESS] , [INFO] , [INFO] , [ADDRESS] , входять наступні приміщення: ¦Приміщення №1 коридор, площею 49,1 кв.м, ¦Приміщення №2 санвузол, площею 5,8 кв.м, ¦Приміщення №3- санвузол, площею 6,4 кв.м, ¦Приміщення №4- кухня, площею 14,6 кв.м, ¦Приміщення №5 підсобне, площею 16,6 кв.м, ¦Приміщення №6 житлова, площею 14,3 кв.м, ¦Приміщення №7 коридор, площею 3,0 кв.м, ¦Приміщення №8 житлова, площею 14,8 кв.м, ¦Приміщення №9 підсобне, площею 18, 9 кв.м, ¦Приміщення №10- житлове, площею 9,2 кв.м, ¦Приміщення №11 житлове, площею 16,3 кв.м, ¦Приміщення №12 житлове, площею 17,6 кв.м, ¦Приміщення №13 підсобне, площею 27,6 кв.м, ¦Приміщення №14 підсобне, площею 13,2 кв.м, ¦Приміщення №15 підсобне, площею 20,1 кв.м, ¦Приміщення №16 підсобне, площею 12,4 кв.м, ¦Приміщення №17 коридор, площею 3,4 кв.м. При цьому, загальна площа квартири спільного заселення №32,33,30,30 становить 263,3 кв.м.. Житлова площа вказаної спільного заселення 72,2 кв.м.. А загальна площа підсобних приміщень загального користування 172,2 кв.м.. Відповідно до Довідки (виписка з домової книги про склад сім`ї та реєстрації) №896-15.07.2019 року [PERSON] та [PERSON] займають житлову площу 3 кімнати, а саме приміщення № 10, приміщення № 11, приміщення № 12. Сусіди по квартирі: - [PERSON] є власником 205/1000 часток квартири спільного заселення на підставі договору дарування, р. №954 від 19.06.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Селезньовою Г.М.. Проте матеріали позову відповідної копії договору дарування не містить, а стороною позивача відповідного клопотання про його витребування не заявлялось. - [PERSON] та її члени сім`ї в складі 8 чоловік займає 1 кімнату площею 14,3 кв.м приміщення № 6, на підставі договору найму, не приватизовано. Згідно матеріалів справи, 25.10.1967 року був відкритий особистий рахунок № [NUMBER] на [PERSON] (мати [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] , займаючи 14,3 кв.м., на підставі рішення №830 від 17.10.1967 року. Після смерті матері відповідачки, особистий рахунок на [PERSON] стосовно кімнати, пл. 14,3 кв.м. у квартирі [ADDRESS] , на склад сім`ї 5 осіб, відкрито розпорядженням №0723 на підставі-розпорядження голови Жовтневої районної адміністрації №1300 від 25.11.2002 року (а.с.69). Згідно довідки (виписки із домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) від 13.05.2019 року №648 (а.с.73), в кімнаті площею 14,3 кв.м. квартири [ADDRESS] зареєстровані наступні особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Згідно технічного паспорту, виготовленого 01.10.2004 року на ім`я [PERSON] (а.с.74-77), відповідачу виділена в користування житлова кімната під №6., а також приміщення загального користування. У рамках цивільної справи проводилась судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої були поставлене наступне питання: 1. Чи можливо з технічної точки зору у відповідності до чинних норм та правил виділити в натурі 554/1000 частин, які складають 145,9 кв.м загальної площі квартири спільного заселення № 32 (33,30,30), були приватизовані [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Відповідно до висновку №187/2019 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №522/12247/19 (пр. №2/522/6645/19) від 13.02.2020 року складеним ПП «ОДЕСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЦЬКИЙ ЦЕНТР ЕКСПЕРТНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ ім. СКИБІНСЬКОГО С.С.» судовим експерт Скибінською Тетяною Михайлівною (а.с.112-122), фактично в користуванні позивачів знаходяться наступні приміщення квартири [ADDRESS] , а саме: -Житлові кімнати, площею 43,1 кв.м. : №10, пл. 9,2 кв.м., №11, пл. 16,3 кв.м. та №12, пл. 17,6 кв.м.; -В загальному користуванні всіх співвласників квартири : приміщення №1 коридор, пл. 49,1 кв.м.; приміщення №2 санвузол, пл. 5,8 кв.м.; приміщення №3 санвузол, пл. 6,4 кв.м. та приміщення №4 кухня, пл. 14, 6 кв.м. Тобто приміщення загального користування, загальною площею 75,9 кв.м. Згідно висновку експертизи, інші приміщення загального користування вказаної квартири, а саме №5, [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , №17 були зачинені та доступ до них експерту наданий не був. Отже, фактично площа приміщень загального користування, частини яких були приватизовані позивачами, проте доступу до них вони не мають, становить 76, 7 кв.м. (Приміщення №13 підсобне, площею 27,6 кв.м,Приміщення №14 підсобне, площею 13,2 кв.м,Приміщення №15 підсобне, площею 20,1 кв.м,Приміщення №16 підсобне, площею 12,4 кв.м,Приміщення №17 коридор, площею 3,4 кв.м.). ІІІ. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ Відповідно до частин першої, другої та п`ятої\~статті 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою\~статті 16 ЦК України, частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до положень\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у статтях 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб. За загальним правилом власник самостійно користується, володіє та розпоряджається своїм майном. Володіння та розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості. Згідно із статтею 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно), тобто право спільної власності - це право власності кількох суб`єктів на один об`єкт. Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Зі змісту вказаної статті випливає, що право кожного із співвласників пов`язується з часткою у праві спільної власності, і кожен із співвласників є власником не певної частини майна, а всього спільного майна у цілому. Відповідно до частин першої, другої статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Частиною третьою статті 358 ЦК України передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми слід дійти висновку, що ця норма регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Зокрема при встановленні порядку користування будинком кожному із співвласників передається в користування конкретна частина будинку, виходячи із його частки в праві спільної власності на будинок. Разом з тим виділені у користування приміщення можуть бути і неізольовані і не завжди точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Встановлення співвласниками порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень в натурі, не припиняє право спільної часткової власності, оскільки такі частини не перетворюються в об`єкт самостійної власності кожного з них. Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки. Відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України. При виділі у власність позивачам частини спірного домоволодіння, суд повинен зазначити в рішенні яка частка виділяється відповідачам, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомості майна, який залишається у спільній частковій власності відповідачів. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей\~183,\~358,\~364 ЦК України\~можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності або грошову компенсацію. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо у результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Частинами першою, другою\~статті 12 ЦПК України\~визначено, що\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. За загальним правилом, суд сприяє\~учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених\~ЦПК України,\~всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій. ІV. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ Згідно висновку експертизи від 13.02.2020 року, судовий експерт пропонує один варіант виділу в натурі 554/1000 частин квартири спільного заселення [ADDRESS] , які були приватизовані [PERSON] та [PERSON] , відповідно до їх ідеальної частки, а саме: oв окреме\~користування (див. графічне відображення, малюнок №2 даного висновку, зазначено червоним кольором (а.с.121): ?приміщення №5 підсобне, площею 16,6 м2, ?приміщення №10 житлове, площею 9,2 м2, ?приміщення №11 житлове, площею 16,3 м2, ?приміщення №12 житлове, площею 17,6 м2, ?приміщення №13 підсобне, площею 27,6 м2, ?приміщення №14 підсобне, площею 13,2 м2, \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~-------------- \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~100,5 м2 oіз загального користування: ?приміщення №1 коридор, площею 29,3 м2, ?приміщення №2 санвузол, площею 3,5 м2, ?приміщення №3 санвузол, площею 3,8 м2, ?приміщення №4 кухня, площею 8,7 м2, ------------- 45,3 м2 Площа приміщень квартири [ADDRESS] , які запропоновані до виділу [PERSON] та [PERSON] , складає 145,8 м2, що становить 554/1000 частини, та відповідає ідеальній частині. Сторона відповідача [PERSON] заперечує проти такого виділу, посилаючись на те, що спірна нерухомість є квартирою спільного заселення, належить до комунальної власності та технічної можливості виділу частки позивачів немає. При цьому, суд вбачає, що відповідачкою [PERSON] та її родиною частка квартири спільного заселення не була приватизована та останні користуються житловою кімнатою, пл. 14,3 км.м., на підставі договору найму. Як вже було зазначено, дана квартира спільного заселення у частині, що не приватизована позивачами та відповідачкою [PERSON] , є комунальною власністю. Проте, Одеська міська рада в якості учасниками процесу (зокрема відповідача) залучена не була. Окрім того, суд вбачає, що матеріали справи доказів згоди відповідачки [PERSON] на виділ частки позивачів у натурі не містять. Крім того інші відповідачі не є власниками частини квартири, а тому поділ квартири між співвласниками та наймачами неприватизованої частки квартири є неможливим, оскільки норми права передбачають таке право між співвласниками нерухомого майна. За викладених обставин, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову, оскільки позивачами не було залучено до участі у справі всіх співвласників квартири спільного заселення, також ними не було представлено доказів наявності згоди інших співвласників квартири на виділ позивачкам належної їм частки у натурі. V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ Згідно ч.ч.1, 2 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати також не підлягають стягненню з відповідача. У зв`язку з тим, що суддя з 23.11.2020 року по 04.12.2020р. перебувала на лікарняному, датою складення цього судового рішення є 07.12.2020 року.

Outcome: dismissed