Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КП «Павлоградтеплоенерго», в якому просить зобов`язати відповідача виключити із суми заборгованості за послуги з теплопостачання, яка обліковується за ним за адресою: [ADDRESS] , заборгованість попереднього власника квартири у сумі 38240,80 грн. Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS] . Після придбання квартири з`ясувалося, що за нею наявна заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 38240,80 грн. При цьому, право власності та користування на вказану квартиру позивач набув лише 23.07.2020 року. Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У режимі відеоконференції, позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав суду усні пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Згідно відзиву на позов просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем у позовній заяві не було наведено факту порушення відповідачем законодавства при нарахуванні плати за послуги теплопостачання. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціону) від 23 липня 2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кримським Е.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 437. Як вбачається з особового рахунку № [NUMBER] , оформленого за адресою: [ADDRESS] , заборгованість за оплату послуг з теплопостачання на грудень 2019 року складає 38240,80 грн. Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання. Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора. Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем. Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до пункту 6 частини другої статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання. Власність, відповідно до частини четвертої статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач набув у власність квартиру 23 липня 2020 року. Доказів того, що позивач отримував послуги до 23.07.2020 відповідачем суду не надано. Діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги. Таким чином, на позивача не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги теплопостачання квартири за адресою: [ADDRESS] , в період часу до 23 липня 2020 року. Позов про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості позивача узгоджується із частиною другою статті 16 ЦК України, яка передбачає можливість захисту цивільного права або інтересу іншим способом. Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Тому у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за постачання централізованого опалення споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі № 6-32цс13. На підставі вищевикладеного та у зв`язку з доведенням матеріалами справи порушення прав та інтересів позивача, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: approved