Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання батька, в обґрунтування якого зазначив, що він є батьком відповідача та з 2016 року є інвалідом 3-ї групи загального захворювання безстроково. Отримує пенсію по інвалідності приблизно 2600 грн., інших джерел доходу немає. Його дружина не є пенсіонеркою, однак вона має мінімальний дохід, отримує виплати по безробіттю у розмірі приблизно 3000 грн. Позивач останні роки хворіє, має хронічні захворювання та потребує постійного лікування на яке витрачає майже всю пенсію, кошти, що залишаються у позивача є меншими ніж мінімальний прожитковий мінімум, що не вистачає на сплату комунальних послуг та предмети першої необхідності. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги батьку не надає, його стан здоров`я та матеріальне становище, працює на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», дозволяє утримувати свого батька. Зазначав, що не заперечує сплачувати аліменти на утримання батька, але за рішенням суду. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі ј частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, та довічно. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Дерев`янко І.О. позов підтримала та просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує сплачувати аліменти на утримання батька за рішенням суду. Заслухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 1 статті 76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є батьком відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Ленінським відділом ЗАЦС м. Запоріжжя 27.07.1989 року. Позивачу [PERSON] з 20.07.2016 року встановлена 3-тя група інвалідності за загальним захворюванням, безстроково, що підтверджується копією Довідки до Акту огляду МСЕК, серії АВ № 0679602 від 20.07.2016 року. [PERSON] отримує пенсію в органах ПФУ, розмір якої у квітні 2019 року, травні 2019 року та червні 2019 року становив 2598,84 грн. кожного місяця, що підтверджується копією Довідки про доходи № [NUMBER] , наданої Правобережним об`єднаним управлінням ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області. Позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з матір`ю відповідача, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Міським відділом ЗАЦС м. Вінниця 15.10.1988 року. [PERSON] є безробітною на з 04.11.2019 року отримує виплату допомоги по безробіттю, що підтверджується копією трудової книжки. Суд не має сумніву щодо достовірності визнаних учасниками справи обставин або добровільності їх визнання і, з огляду на наведені вище приписи закону, приходить до висновку про те, що позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги. За ч.1\~ст.10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього\~Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Відповідно до\~ст. 51 Конституції України, повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до\~ст. 47 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні», діти зобов`язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. Відповідно до ч.1,3 статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ч.1\~ст. 202 СК України\~повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно\~ст. 205 СК України,\~суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або)у частці від заробітку(доходу)з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п.21\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України\~), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України). Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. З матеріалів справи не вбачається підстав, передбачених статтею 204 СК України, для звільнення відповідача [PERSON] від сплати аліментів на утримання позивача. [PERSON] є особою похилого віку, непрацездатною, інвалідом 3-ї групи безстроково, та отримує пенсію, яка є єдиним джерелом його доходу, потребує лікування, відсутні відомості, що він ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків щодо свого сина; інших дітей, крім відповідача, він не має, відповідач є працездатним, підтвердив, що працює на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь». Проаналізувавши вищевикладені обставини справи, виходячи з принципів законності, об`єктивності, розумності та справедливості, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача у розмірі ј частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову, та довічно. При цьому суд зауважує, що Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судові витрати суд розподіляє на підставі\~ст. 141 ЦПК України. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України\~якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову і позовні вимоги задоволено в повному обсязі, тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved