Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить постановити рішення про визнання позивача власником 1/2 частки нерухомого майна, що знаходиться по вулиці Садовій 31 в селі Згорани Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування 1/6 частки після смерті 28.02.2003 року батька [PERSON] і 1/3 частки після смерті 02.07.2008 року матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовано тим, що зазначений житловий будинок належав батькам позивача на праві спільної сумісної власності. Після смерті батька [PERSON] спадщину, яка складається із 1/2 частки цього домоволодіння, прийняли дружина [PERSON] та діти позивач та [PERSON] Частка [PERSON] з урахуванням належної їй частки як спільної сумісної власності стала складати 2/3, частки позивача і [PERSON] по 1/6 кожному. Після смерті матері [PERSON] спадщину, яка складається з 2/3 частки вказаного домоволодіння, прийняли діти позивач і [PERSON] Виходячи із рівності часток у спадщині та із врахуванням успадкованих часток після смерті батька [PERSON] кожному із них стало належати по 1/2 частки домоволодіння. Брат позивача [PERSON] помер 03.09.2008 року і спадщину після нього прийняла дочка [PERSON] Усі ці обставини встановлені рішенням Любомльського районного суду від 08.05.2018 року у справі № 163/3153/17. Цим же рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частки домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], а видане на імя позивача свідоцтво про право власності на цілий спадковий житловий будинок визнане недійсним із внесенням відповідних змін до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. За викладених обставин позивачу належить 1/2 частки спадкового будинку після смерті батьків, однак через відсутність його реєстрації у державних органах у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, тому реалізація спадкових прав позивача можлива лише в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ В судове засідання сторони не зявились. Представник позивача в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] подала в канцелярію суду письмову заяву про визнання позову і розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~ \~ \~ \~ Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~ Дослідження змісту позовних вимог і доданих до позову доказів приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.529, 548, 549 ЦК України 1963 року, ст.ст.1217, 1222, 1223, 1261, 1267, 1268, 1297 ЦК України. \~ \~ \~ \~ Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування письмовими доказами, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст.142 ЦПК України у звязку з визнанням позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved