Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз». В обґрунтування власної позиції, позивач посилався на ті обставини, що 20 червня 2017 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Renault Logan», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана ДТП призвела, зокрема, до заподіяння певних механічних пошкоджень автомобіля позивача. [PERSON] вказував, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, водія [PERSON] було, зокрема, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, позивач, уточнивши свої позовні вимоги, вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинен [PERSON], у звязку з чим сторона просила суд стягнути з відповідача на його користь: 1) суму відновлюваного ремонту в розмірі 58348,71 гривень, 2) суму втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 5794,34 гривень, 3) суму витрат позивача на проведення оцінки завданого матеріального збитку в розмірі 1500,00 гривень, 4) судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від представника особи надійшла заява, в якій представник уточнені позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, просив провести розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки особи суду невідомі. Представник Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» у відкрите судове засідання не зявився, товариство повідомлялось судом про розгляд даної справи належним чином, причини неявки представника суду не відомі. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені і забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що 20 червня 2017 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Renault Logan», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана ДТП призвела, зокрема, до заподіяння певних механічних пошкоджень автомобіля позивача. Згідно з постановою Малиновського районного суду міста Одеси у справі про адміністративне правопорушення №521/9828/17-п від 10 липня 2017 року суд встановив наявність в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до судового рішення [PERSON] визнано винним у вчинені відповідного адміністративного правопорушення. Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст.\~82\~ч.ч.1,3,4\~ЦПК України,\~обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~не підлягають\~доказуванню,\~якщо суд\~не має\~обґрунтованого сумніву\~щодо достовірності\~цих обставин\~або добровільності\~їх визнання.\~Обставини,\~які визнаються\~учасниками справи,\~зазначаються в\~заявах по\~суті справи,\~поясненнях учасників\~справи,\~їхніх представників. Обставини,\~визнані судом\~загальновідомими,\~не потребують\~доказування. Обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Спираючись на вказані норми закону суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини [PERSON], суд вбачає даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХО932818 від 20 грудня 2016 року, автомобіль марки «Renault Logan», реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] У матеріалах справи присутній звіт №30644170 від 13 липня 2017 року про оцінку матеріальних збитків, причинених володільцю автомобілю марки «Renault Logan», реєстраційний номер [NUMBER], складений ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ», згідно якого загальна сума матеріального збитку, завданого володільцю автомобілю марки «Renault Logan», реєстраційний номер [NUMBER], складає 64143,05 гривень, з яких сума відновлюваного ремонту ТЗ складає 58348,71 гривень; сума втрати товарної вартості автомобіля - 5794,34 гривень. Як вбачається із поліса №АК/3952770 цивільна-правова відповідальність водія автомобілю марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз». 26 червня 2017 року [PERSON] надав до ПрАТ «Європейський страховий союз» заяву про виплату страхового відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди, проте, як зазначає сторона позивача, сума відшкодування за вищевказаним страховим випадком не сплачена. Як зазначає ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлює ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Як розяснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року (із подальшими змінами та доповненнями в редакції від 24 жовтня 2003 року), постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми шкоди, судом було звернуто увагу на той факт, що згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/3952770 цивільна-правова відповідальність водія автомобілю марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON], який є страхувальником за полісом, була застрахована, та автомобіль марки «BMW», реєстраційний номер [NUMBER], був забезпеченим транспортним засобом із лімітом відповідальності страховика ПрАТ «Європейський страховий союз», зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) у розмірі 200000,00 гривень, за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) у розмірі 100000,00 гривень. В силу ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Як розяснюють ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоровя, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29). Крім того, як вбачається у постанові Верховного суду України від 26 жовтня 2016 року по справі №6-954цс16, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. Право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і був укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпіла сторона на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. З огляду на викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] 1) суму відновлюваного ремонту в розмірі 58348,71 гривень, 2) суму втрати товарної вартості автомобіля в розмірі 5794,34 гривень. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 671,66 гривень. Також, відповідно до ст. 140 ч.2 розмір витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, повязаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Як зазначає сторона позивача, вартість проведення автотоварознавчої експертизи становила 1500,00 гривень, проте жодного доказу на підтвердження зазначеної обставини стороною позивача суду не представлено. Таким чином, суд вважає обґрунтованим відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми витрат на проведення оцінки матеріального збитку. Відповідно до Договору про надання правової допомоги від 17 жовтня 2017 року, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Гранд Асістанс», винагороду, яку замовник сплачує виконавцю визначається сторонами договору окремими додатками до цього договору. Проте, доказів, які б підтверджували сплату юридичних послуг ТОВ «Гранд Асістанс» стороною позивача не представлено. Таким чином, суд вважає обґрунтованим відмовити у задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу. Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. (ст. 13 ЦПК України). Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак, як чітко зобовязує ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. У звязку з цим, в процесі розгляду даної цивільної справи суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення інших вимог сторони позивача та прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial