Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі Банк) солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором, а саме 1966 доларів США і 39 центів непогашеного кредиту; 194 долари США і 70 центів несплачених відсотків, 6072 грн. 72 коп. пені. В обґрунтування вимог позивач зазначав, що між Банком та [PERSON] 13.07.2006 року було укладено кредитний договір, з послідуючими доповненнями за яким відповідач отримав грошові кошти в сумі 9724 доларів США, зі сплатою 10 відсотків річних за користування кредитом, та зобовязувався повертати кошти відповідно до графіка шляхом щомісячних платежів з кінцевим терміном 15 серпня 2015 року. Також, 13.07.2006 року між Банком та [PERSON] було укладено договір поруки згідно якого поручитель зобовязувався солідарно відповідати перед кредитором за належне виконання умов кредитного договору. Проте, вимоги кредитного договору, а також договору поруки відповідачі належним чином не виконували, внаслідок чого у них виникла перед Банком заборгованість вказаних вище сум. В судове засідання позивач не з`явився, у своїй заяві просив в такому випадку розгляд справи проводити у його відсутності. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] позов визнав частково, пояснив, що його довіритель дійсно у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору заборгував Банку зазначені вище суми коштів, а тому не заперечив проти стягнення з позичальника боргу по тілу кредиту та процентам, однак просив стягувати гроші у гривневому еквіваленті за курсом гривні до долара США визначеного національним банком України на час постановлення рішення. Можливість стягнення пені заперечив, просив зменшити її розмір до нуля. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Заслухавши пояснення представника сторони, дослідивши письмові докази, суд вважає, позов слід задовольнити. Встановлено, що 13.07.2006 року [PERSON] уклав з Банком кредитний договір № 13/07/2006/840-К/54, а 31.01.2013 року додатковий договір № 1 за якими йому було надано кредит 9724 доларів США, котрі він зобов`язувався повернути в строки визначені в додатковому договорі № 1 згідно графіка, а саме до 15.08.2015 року. Для забезпечення виконання зазначеного кредитного договору 13.07.2006 року між Банком та [PERSON] укладено договір поруки. Згідно з пунктами 1.2, 1.3 вказаного договору поручитель зобов'язувався солідарно відповідати перед Банком за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі, як й позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, пені, інших платежів, передбачених кредитним договором. Позичальник вимоги договору належним чином не виконав, та станом на 21.05.2015 року у нього утворилася заборгованість по сплаті тіла кредиту, процентів, а також пені у вказаних вище розмірах. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до положень ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Пунктом 4.2.4 кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати від позичальника достроково виконання зобовязань щодо поверненні кредиту, сплати нарахованих процентів, інших платежів передбачених договором та можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий мінімальний платіж у термін, визначений п.3.4.3 цього Договору Пункт 5.2 вказаного договору встановлює сплату позичальником пені у разі порушення умов кредитного договору в розмірі 1% від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, суд вважає законними вимоги позивача про дострокове стягнення з відповідачів солідарно на користь Банку залишку по кредитному договорі, нарахованих відсотків та пені за несвоєчасну сплату кредиту. Суд не знаходить підстав зменшити сплату відповідачами пені до нуля, як про це просив адвокат [PERSON], оскільки за положеннями ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшено за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. В даному випадку вказані підстави для зменшення розміру пені судом не встановлені. Також суд не приймає до уваги доводи адвоката [PERSON] про те, що стягнення сум заборгованості по тілу кредиту та процентам слід проводити у гривневому еквіваленті, а не у іноземній валюті, як про це заявлено вимоги позивачем. Відповідно до розяснень викладених у пункті 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Згідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір у рівних частках.

Outcome: approved