Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

У лютому 2020 року позивач Донецький національний технічний університет (надалі ДВНЗ «ДонНТУ») звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за навчання в сумі 2195,83 грн., пеню у розмірі 2327,54 грн., 3% річних у розмірі 191,31 грн., збитки від інфляції у розмірі 601,88 грн., а всього 5316,56 гривень. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідача [PERSON] наказом ректора Донецького національного технічного університету за № 205-08 від 07.08.2016 року зараховано до складу студентів першого курсу заочної форми навчання, факультету «Гірничий» для подальшого навчання за рахунок коштів фізичних осіб. 01.09.2016 року між ДВНЗ «ДонНТУ» та [PERSON] був укладений договір № ГФ 122/16 про надання освітніх послуг (надалі - Договір). У п. 1 Договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання за заочною формою, для здобуття освітнього рівня «спеціаліст» за напрямом підготовки «Гірництво», а відповідач зобов`язувався своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та у строки встановлені вказаним договором. На підставі п. 5.2., 5.3. Договору загальна вартість освітньої послуги становила 7750 грн., зокрема за кожний семестр першого курсу навчання 3875 грн., а грошові кошти мали вноситись два рази на рік не пізніше 10 вересня і 20 лютого поточного навчального року. Між тим, відповідно до п. 3.4. Договору, відповідач, у разі неможливості виконання своїх обов`язків стосовно оплати освітньої послуги, був зобов`язаний у письмовій формі поінформувати про це позивача не пізніше 10 вересня та 20 лютого поточного навчального року. Відповідно до п. 5.4. Договору, якщо замовник або студент письмово не повідомив виконавця про відмову від отримання послуг у зазначений в п. 3.4 договору строк, вважається, що освітні послуги були надані виконавцем до дати видання наказу про відрахування студента, замовник або студент повинен їх сплатити у відповідному розмірі, а згідно п. 6.2. Договору, за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню за кожний прострочений день, починаючи з першого дня строку, що випливає з п. 5.3. Договору, у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Позивач зазначає, що виконував обов`язки по наданню освітньої послуги в повному обсязі, але відповідач з 01.01.2017 року по 25.04.2017 року не вніс оплату за навчання, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2195,83 грн. та у зв`язку із чим 26.04.2017 року він був відрахований з навчального закладу за наказом № 118-08. Вимоги викладені в претензії від 07.07.2017 року за № 1-2/485 відповідачем щодо сплати заборгованості в добровільному порядку заборгованості проігноровано у зв`язку із чим позивач був змушений звернутись до суду. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за надання освітньої послуги в сумі 2195,83 грн., пеню у розмірі 2327,54 грн., 3% річних у розмірі 191.31 грн., збитки від інфляції у розмірі 601,88 грн., а всього 5316,56 гривень та судові витрати у розмірі 2102 грн. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 20.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача вимоги викладені у позові підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зокрема пояснив, що відповідно до умов договору про надання освітньої послуги № ГФ 122/16 від 01.09.2016 року укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] , ДВНЗ «ДонНТУ» було виконано обов`язок з надання освітньої послуги, втім відповідач не сплатив вартість навчання за період з 01.01.2017 року по 25.04.2017 року в сумі 2195,83 грн., про відмову від отримання освітньої послуги у строки визначені договором позивача не повідомив, у зв`язку із чим був відрахований з навчального закладу, але вважається таким, що освітні послуги за перший курс отримав в повному обсязі, тому вважає, що відповідач повинен сплатити заборгованість із надання йому освітніх послуг позивачем. Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлений в установленому законом порядку шляхом складання розписки власноруч так і вручення судової повістки\~представникові (а.с. 53, 56, 67, 79, 113), до судового засідання не прибув про причини неявки суд не повідомив. У судовому засіданні 08.05.2020 року, 19.05.2020 року, позовні вимоги викладені в заяві не визнав, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, відзив на позов не надав і зокрема зазначив, що освітню послугу він не отримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав, у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі, зокрема пояснив, що відповідач освітню послугу за договором не отримав. Виконання освітньої послуги позивачем підтверджується лише навчальним планом, і можливості отримати освітню послугу в повному обсязі відповідачу, позивач не надав. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Архівною довідкою № 8 від 31.01.2020 року та Наказом № 205-08 від 07.08.2016 року встановлено, що відповідача [PERSON] , з 01.09.2016 року зараховано студентом першого курсу заочної форми навчання, групи ГСзс-16, факультету «Гірничий» для здобуття освітнього рівня «Спеціаліст» за напрямом підготовки «Гірництво» за рахунок коштів фізичних осіб, та відраховано з 26.04.2017 року за невиконання навчального плану (а.с. 6, 75). З калькуляції витрат на підготовку спеціаліста, розрахунку кошторису, договору про навчання в ДонНТУ від 01.09.2016 року за № ГФ 122/16 укладеного між ДВНЗ «ДонНТУ» та [PERSON] слідує, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання освітньої послуги за заочною формою навчання для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «спеціаліст», за напрямом підготовки «гірництво». (а.с. 83-85, 93-95). З пунктів 1, 3.1, 3.4. вказаного Договору слідує, що ДВНЗ «ДонНТУ», як виконавць взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити його навчання за заочною формою, для здобуття освітнього ступеня «спеціаліст», за напрямом підготовки «Гірництво» на рівні державних стандартів. Відповідач, у свою чергу, взяв на себе зобов`язання своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та у строки, встановлені Договором, а також у разі неможливості виконання своїх обов`язків стосовно оплати освітньої послуги, повинен був поінформувати у письмовій формі про це позивача не пізніше 10 вересня і 20 лютого поточного навчального року. З пункту 5.2., 5.3, 5.4 вказаного Договору слідує, що загальна вартість освітньої послуги з підготовки спеціаліста, становила 7750 гривень, у тому числі за кожний семестр на першому курсі навчання 3875 гривень, а грошові кошти мали вноситися два рази на рік не пізніше 10 вересня і до 20 лютого поточного навчального року. Між тим, якщо замовник або студент письмово не повідомив виконавця про відмову від отримання освітніх послуг у зазначений в п. 3.4 Договору строк, вважається, що освітні послуги були надані виконавцем до дати видання наказу про відрахування студента, і замовник або студент повинен їх сплатити у відповідному розмірі. Пунктом 6.2 вказаного Договору встановлено, що за несвоєчасне внесення плати за надання освітніх послуг замовник сплачує виконавцю пеню за кожний прострочений день, починаючи з першого дня строку, що випливає з п. 5.3 Договору (а.с. 5, 24-26). Довідкою ДВНЗ «ДонНТУ» від 11.12.2019 року № 32 встановлено, що за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість за вищезазначеним договором в сумі 2195,83 гривень за період з 01.02.2017 року по 25.04.2017 року (а.с. 7). Між тим, згідно довідки № 14 від 19.05.2020 року та № 15 від 21.05.2020 року, калькуляції витрат на підготовку спеціаліста, розрахунку кошторису слідує, [PERSON] 17.02.2017 року сплатив за послуги з навчання за період з 01.09.2016 року по 26.04.2017 року в сумі 3875 грн. Калькуляція витрат на підготовку одного спеціаліста складає 750 грн., а витрати на одного студента -1142,87 (а.с. 72, 82-85). З вимоги (претензії) про погашення заборгованості по договору про навчання у ДВНЗ «ДонНТУ» слідує, що за [PERSON] рахується заборгованість з оплати наданих освітніх послуг за Договором у сумі 2195,83 гривень, яку необхідно сплатити (а.с. 8). З виписки з ЄДРПОУ, статуту ДВНЗ «ДонНТУ» вбачається, що ДВНЗ «ДонНТУ» є юридичною особою, державним вищим навчальним закладом, здійснює підготовку згідно із державним замовленням і договірними зобов`язанням фахівців для галузей народного господарства, науки і освіти (а.с. 9-11, 12-22). Згідно розрахунку заборгованості пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання пеня за період з 21.02.2017 року по 21.12.2019 року складає 2327.54 грн., інфляційні збитки 601,88 грн., 3% річних 191,31 грн. (а.с. 24-26). Згідно навчального плану за 2016 рік, відомостей обліку успішності [PERSON] слідує, що до графіку його навчання входила практика, екзаменаційна сесія, виконання дипломної роботи, його було допущено до іспитів, згідно графіку та плану навчального процесу у ДВНЗ «ДонНТУ». Втім, 24.01.2017 року він не склав залік з дисципліни «Нетрадиційні технології розробки родовищ корисних копалин», а 24.01.2017 року не прибув для складання заліку з дисципліни «Організація виробництва та управління гірничовидобувними підприємствами» та наказом ректора вказаного навчального закладу № 118-08 від 28.04.2017 року його було відраховано за невиконання навчального плану з 26.04.2017 року (а.с. 70-71, 75, 96-98). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 526, 599, 610 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За положеннями ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, втім згідно вимог ст. 45 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року за № 1556-VII (редакція на час виникнення правовідносин) підставами для відрахування здобувача вищої освіти серед іншого є: невиконання навчального плану та порушення умов договору (контракту), укладеного між вищим навчальним закладом та особою, яка навчається, або фізичною (юридичною) особою, яка оплачує таке навчання; За договором про надання послуг, згідно з ч. 1 ст. 901, ч. 1, 2 ст. 903 ЦК України, одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник, згідно з вимогами ч. 1 ст. 903 ЦК України, зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України, що кореспондується з умовами п. 8.2 укладеного між сторонами договору, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про вищу освіту» (редакція на час виникнення правовідносин) особи, які навчаються у закладах вищої освіти, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства, статуту та правил внутрішнього розпорядку закладу вищої освіти; виконувати вимоги з охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачені відповідними правилами та інструкціями; виконувати вимоги освітньої (наукової) програми. Положеннями ч. 1, 2 ст. 611 ЦК України передбачено правові наслідки порушення зобов`язання, відповідно до яких у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання. Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 633 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення вартості навчання за надання освітньої послуги позивач послався договір про навчання № ГФ 122/16 від 01.09.2016 року укладений між ДВНЗ «ДонНТУ» та [PERSON] , згідно якого загальна вартість освітньої послуги становила 7750 грн., зокрема за кожний семестр першого курсу навчання 3875 грн., а грошові кошти мали вноситись два рази на рік не пізніше 10 вересня і 20 лютого поточного навчального року. Згідно графіку та плану навчального процесу у ДВНЗ «ДонНТУ», відомостей обліку успішності [PERSON] його допущено для складання іспиту. Між тим, 24.01.2017 року він не склав залік з дисципліни «Нетрадиційні технології розробки родовищ корисних копалин», а 24.01.2017 року не прибув для складання заліку з дисципліни «Організація виробництва та управління гірничовидобувними підприємствами» та наказом ректора вказаного навчального закладу № 118-08 від 28.04.2017 року його було відраховано за невиконання навчального плану з 26.04.2017 року (а.с. 70-71, 75, 96-98). Правомірність відрахування та розірвання договору в судовому порядку позивач не оспорював, і письмових доказів про відмову від надання освітніх послуг позивачем в порядку встановленому вищезазначеним договором суду не надав. Отже позивач впродовж навчального 2016-2017 року надавав освітні послуги згідно вказаного договору, а відповідач, сплативши вартість навчання в сумі 3875 гривень, і який не з`явився на заліки та іспити є таким, що вимоги освітньої програми не виконав, тобто порушив свої зобов`язання згідно ст. 63 Закону України «Про вищу освіту», а відтак за змістом ст. ст. 599, 623, 628, 903 ЦК України та у поєднанні із п. 5.3., 5.4. договору № ГФ 122/16 відповідач вважається таким, що не виконав зобов`язання зі сплати коштів за навчання до свого відрахування, отже невиконане [PERSON] зобов`язання зі сплати коштів за навчання зберігає свою чинність і після припинення цього договору і не звільняє від обов`язку сплатити суму боргу в розмірі 2195,83 грн. за навчання до дати його виключення з навчального закладу. Посилання представника відповідача на те, що [PERSON] не отримував освітні послуги в повному обсязі, у зв`язку із їх ненаданням позивачем, суд вважає недоведеними з огляду положення ст. 81 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а його доводи суд вважає такими, що зводяться до незгоди із заявленим позивачем позовними вимогами про стягнення вартості навчання. Наданий позивачем\~розрахунок позову\~на суму\~заборгованості по\~сплатіпені у розмірі 2327,54 грн., 3% річних у розмірі 191.31 грн. та збитків від інфляції у розмірі 601,88 грн. відповідачем не оспорювався, заяв про застосування строку позовної давності до суду не надходило, тому суд приходить до висновку доведеність позовних вимог у цій частині позову. З огляду на викладене позовні вимоги ДВНЗ «ДонНТУ» належить задовольнити у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 2120 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved