Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до кредитного договору №DNH4KP31900695 від 01.11.2006 р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 5395,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.05.2010р. [PERSON] допустила порушення зобов'язань за кредитним договором щодо строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим, відповідно до заяви про уточнення позовних вимог, обсяг невиконаних зобов'язань відповідача складає 33610,91 грн., в тому числі заборгованість за кредитом - 529,41 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11770,89 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 21310,61 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду. Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач проти позову заперечувала, оспорюючи розмір заборгованості за кредитним договором, просила застосувати позовну давність. У останні два судові засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутністю відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526, 530 ЦПК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства у встановлений договором строк. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, що передбачено ст. 611 ЦК України. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено судом, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір №DNH4KP31900695 від 01.11.2006 р. Згідно договору, який складається з заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), [PERSON] отримала кредит у розмірі 5395,00 грн. для повного розрахунку за товар і сплати комісії банку та ТОВ «Приват Кредит», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 03.05.2010р. Відповідно до умов договору погашення здійснюється внесенням щомісячного платежу у сумі 195,25 грн. для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, інших передбачених договором платежів. Відповідно до умов договору банк перерахував кредитні кошти в сумі 4150,00 грн. на рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі, що підтверджується рахунком №1065 від 01.11.2006р., актом прийому-передачі товару, і не заперечується відповідачем. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою по рахунку. Протягом часу розгляду справи з рахунку відповідача щомісячно знімалися кошти на погашення простроченого тіла кредиту, у зв'язку з чим позивач уточнив позовні вимоги і просить стягнути заборгованість, яка існує станом на 26.11.2013р. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 26.11.2013р. заборгованість за кредитом становить 529,41 грн., що також відповідає даним виписки про погашення кредиту, яка була надана відповідачем в обґрунтування своїх заперечень проти позову. Відповідно до умов договору за період з 21.12.2006р. по 26.11.2013р. нараховано проценти за поточну заборгованість по кредиту за поточною процентною ставкою 25,08% річних та проценти на прострочену заборгованість по кредиту за простроченою процентною ставкою 72% річних, які відповідачем погашені лише частково - 29.12.2006р. у сумі 187,93 грн., 14.03.2007р. у сумі 188,03 грн., 28.04.2007р. у сумі 286,03 грн., 08.06.2007р. у сумі 133,43 грн., 23.07.2007р. у сумі 245,29 грн., 13.09.2007р. 148,24 грн., 10.10.2007р. у сумі 25,50 грн., 16.11.2007р. у сумі 192,82 грн. Заборгованість за процентами становить 11770,89 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості і не спростовано відповідачем. Таким чином, вимоги позову про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Заява відповідача про застосування позовної давності до позовних вимог є необґрунтованою. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, позов пред'явлено 04.02.2013р., тобто в межах встановленого законом загального строку позовної давності. Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Пункт 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно розрахунку заборгованості, за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором нарахована пеня за період з 31.01.2007р. по 26.11.2013р. у загальному розмірі 21344,10 грн. Жодних платежів на погашення пені протягом вказаного періоду відповідачем не здійснювалося. В межах встановленого законом річного строку позовної давності до вимог про стягнення пені, (з 04.02.2012р.) розмір нарахованої та несплаченої пені становить 10714,79 грн. В силу ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Оскільки розмір заявленої до стягнення пені в межах строку позовної давності у сумі 10714,79 грн. значно перевищує розмір основної суми боргу, яка становить 529,41 грн., суд вважає за необхідне зменшити розмір пені і співмірно до суми основного боргу стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» пеню в сумі 500,00 грн. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у сумі 529,41 грн., процентами у сумі 11770,89 грн., пеня у сумі 500,00 грн., а всього 12800,30 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial