Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітню дитину, в якому вказала, що має спільного з відповідачем сина [PERSON] [INFO]. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 27.12.2006 р. на її користь на утримання дитини було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 60,00 грн. щомісяця. В звязку з тим, що на даний час син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, збільшуються його потреби в навчанні та розвитку позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Просить збільшити розмір аліментів на утримання дитини з 60,00 грн. до 1500,00 грн. щомісяця. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити. Крім того пояснила що згодна на збільшення розміру аліментів до 1000,00 грн. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснив, що матеріальний стан відповідача з часу призначення аліментів у 2006 році не змінився, він не має постійного місця роботи, працює за наймом. Він не проти сплачувати аліменти в більшому розмірі, але його матеріальний стан не дозволяє цього зробити. У відповідності з його матеріальним станом він може сплачувати аліменти в розмірі 800,00 грн. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 СК України «батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-ИД №009866 виданого 18.10.2005 р., [PERSON] народився 06.10.2005 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Відповідно до рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 27.12.2006 по справі №2-290/2007, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] [INFO] в розмірі 60,00 грн. щомісяця (а.с.6). Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. У звязку з тим, що аліменти які стягуються з [PERSON] значно менші ніж мінімальний розмір аліментів на даний час, який складає 50% від прожиткового мінімуму (для дітей від 6 до 18 років 1944 грн.) та дорівнює 972 грн. на одну дитину, а також приймаючи до уваги стан здоровя дитини на яку стягуються аліменти, стан здоровя платника аліментів, матеріальний стан платника та одержувача аліментів, те що платник аліментів офіційно не працевлаштований, відповідач частково визнав позовні вимоги в частині збільшення до 800,00 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. А саме, необхідно збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача з 60,00 грн. щомісячно до 800,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 192 СК України, ст.ст. 12,13, 263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial