Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подачі цього позову в суд, довічно. Позовна заява мотивована тим, що позивач непрацездатна за віком, оскільки досягла пенсійного віку, відповідач матеріальну допомогу позивачу добровільно не надає, проте має можливість допомагати, бо є працездатним та має заробіток. Позивач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги визнає та просить суд їх задовольнити. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого міським відділом ЗАГС по місту Павлограду Дніпропетровської області, про що зроблений відповідний актовий запис № 762 від 07 червня 1979 року. [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням [NUMBER] виданим Пенсійним фондом України та отримує пенсію за віком за період з серпня 2018 року по січень 2019 року у розмірі 19 212 грн., що підтверджується довідкою № 8474297007443444. [PERSON] проживає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Згідно статті 172 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Частиною 1 статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено частиною 1 статті 204 СК України. Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначає, що непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялись від виконання своїх батьківських обов'язків. Матеріли справи не містять доказів ухилення матір'ю від виконання своїх батьківських обов'язків щодо сина, учасники справи таких відомостей суду не надавали. Відповідно до статті 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Таким чином, моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач визнав позов, а саме не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісячно на утримання матері, позивач потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання непрацездатної матері в розмірі 1/6 частини з усіх видів його доходу щомісячно. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved