Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У лютому 2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у місті Києві звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області, згідно з яким просило: скасувати Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, за формою Н-1, затверджені 13.03.2018 року, що стався з [PERSON] . Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 08.11.2016 року стався нещасний випадок із смертельним наслідком з [PERSON] , який був залучений ТОВ «Прем`єр» до виконання монтажних та пуско-налагоджувальних робіт на умовах цивільно-правового договору. При цьому, за результами роботи комісії зі спеціального розслідування вказаного нещасного випадку, створеної на підставі Наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 11.11.2016 року за № 183-Р, були складені акти за формами Н-5 та Н-1 від 13.03.2018 року і визнано нещасний випадок, що стався 08.11.2016 року з [PERSON] , таким, шо пов`язаний з виробництвом. Разом з тим, позивач не погоджується з висновком комісії про те, що нещасний випадок є таким, що пов`язаний з виробництвом, оскільки між [PERSON] та ТОВ «Прем`єр» існували цивільно-правові, а не трудові відносини, про що свідчить укладений між ними 06.09.2016 року Договір № 11 про надання послуг на виконання монтажних та пуско-налагоджувальних робіт в офісних приміщеннях замовника, які розташовані на шостому поверсі. Крім того, обгрунтовуючи відсутність між [PERSON] та ТОВ «Прем`єр» трудових відносин, позивач вказує, що підприємством не було видано наказу чи розпорядження власника про прийняття на роботу, а також не було повідомлено центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску про виникнення трудових відносин з потерпілим. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 25.03.2019 року було відкрито провадження у справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 05.06.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він, посилаючись на положення п. 38 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою від 11.07.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу досудового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, посилаючись на безпідставність та необгрнутованість позовних вимог. Вислухавши пояснення представників сторін в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі, cудом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 06.09.2016 року між ТОВ «Прем`єр» та [PERSON] було укладено Договір № 11 про надання послуг, за умовами якого замовник (ТОВ «Прем`єр») в порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі, доручив виконацеві [PERSON] , а останній взяв на себе зобов`язання виконати наступну роботу: монтажні роботи по встановленню спутникових антен на об`єкті замовника: офісному приміщенні шостого поверху будівлі №19-21, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська , у термін з вересня до 30 листопада 2016 року. Згідно з Актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5, складеного 13.11.2016 року за результатами роботи комісії зі спеціального розслідування вказаного нещасного випадку, створеної на підставі Наказу Головного управління Держпраці у Київській області від 11.11.2016 року за № 183-Р,08.11.2016 року стався нещасний випадок із смертельним наслідком з [PERSON] , який був залучений ТОВ «Прем`єр» до виконання монтажних та пуско-налагоджувальних робіт на умовах вищенаведеного цивільно-правового договору. При цьому, за результами роботи комісії, були складено акт за формою Н-1 від 13.03.2018 року і визнано нещасний випадок, що стався 08.11.2016 року з [PERSON] , таким, шо пов`язаний з виробництвом. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для скасування вказаних актів, посилався на те, що нещасний випадок, який стався 08.11.2016 року, таким, що не пов`язаний з виробництвом, адже між [PERSON] та ТОВ «Прем`єр» існували цивільно-правові, а не трудові відносини. Так, процедура проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форм власні або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах врегульована Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232. Дія цього Порядку відповідно до пункту 2 поширюється на: власників підприємств або уповноважені ними органи; працівників, у тому числі іноземців та осіб без громадянства, які відповідно до законодавства уклали з роботодавцем трудовий договір (контракт) або фактично допущені до роботи роботодавцем; фізичних осіб підприємців; членів фермерського господарства, членів особистого селянського господарства, осіб, які працюють за договором, укладеним відповідно до законодавства. Пункт 15 вищевказаного порядку, визначає обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, а саме і складається акт за формою Н-1,є: виконання потерпілим трудових обов`язків за режимом роботи підприємства, перебування на робочому місці на території підприємства, підготовка до роботи та приведення в порядок знарядь виробництва виконання дій в інтересах підприємства, зокрема дій які спрямовані на запобігання аварій, або рятування людей чи майна підприємства та ряд інших. При цьому, згідно з пунктом 38 Порядку факт перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем, якщо відповідні документи не оформлені роботодавцем, але потерпілий фактично допущений до роботи, підтверджується в установленому порядку Державною службою з питань праці на запит голови спеціальної комісії або у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, всі вище перелічені обставини мають місце в даному випадку, оскільки [PERSON] виконував обов`язки за режимом роботи підприємства, перебував на робочому місці та діяв в інтересах ТОВ «Прем`єр». Також, слід зазначити, що відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Нормами ст. 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання такої форми є обов`язковим: при організованому наборі працівників; при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; при укладенні контракту; у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); при укладенні трудового договору з фізичною особою; в інших випадках, передбачених законодавством України. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, Верховний Суд України у пункті 7 постанови Пленуму від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснив, що фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця. В свою чергу, у цивільно-правових відносинах діє принцип свободи договору, тобто сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи (а саме: договір підряду, договір про надання послуг тощо), предметом якого є надання певного результату праці. При цьому, основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик. Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи. А в даному випадку зі змісту договору, укладеного між [PERSON] та ТОВ «Прем`єр» вбачається, що його предметом є послуги, а саме: монтажні роботи по встановленню спутникових антен на об`єкті замовника: офісному приміщенні шостого поверху будівлі №№19-21, розташованої за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська , у термін з вересня до 30 листопада 2016 року. Крім того, виходячи з предмету договору, ним є саме процес праці, а не її кінцевий результат, визначений у конкретному вимірі, об`єму, кількості,тощо. Крім того, вказані в договорі монтажні роботи по встановленню супутникових антен на об`єкті замовника, офісне приміщення на шостому поверсі будівлі №19-21 по вул. Кирилівській в м. Києві відносяться до «робіт на висоті підвищеної небезпеки». В свою чергу, вимоги п.1.3. Правил охорони праці під час виконання робіт на висоті, затверджених Наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 27.03.2007 №62 (надалі - Правила №62), передбачають необхідне проведення, зокрема, спеціального навчання та перевірку знань з питань охорони праці відповідно до вимог Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду та охороною праці від 26.01.2005 №15. І в дданому випадку роботодавець зобов`язаний згідно п.1.12. Правил №62 в залежності від умов і особливостей виробництва затвердити порядок робіт на висоті, які виконуються за нарядом-допуском. Тобто, зазначене вище обумовлює обов`язковість регулювання процесу організації трудової діяльності [PERSON] , а відтак і наявність між останнім та ТОВ «Прем`єр» саме трудових відносин, а відповідно до ч.2 п.15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визначається таким, що пов`язаний з виробництвом - є перебування на робочому місці. За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для скасування актів, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed