Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 15 листопада 2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивача, проте відповідач, проживаючи окремо від позивача з дитиною, не бере у повному обсязі участі у вихованні і витратах необхідних для виховання дочки, хоча має такий обов'язок, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісяця, а також зобов'язати відповідача відшкодовувати додаткові витрати на дитину, що викликані особливим обставинами у розмірі50% від витрат після їх фактичного понесення. Ухвалою суду від 24 березня 2014 року позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] відшкодовувати майбутні додаткові витрати на дитину, що викликані особливим обставинами у розмірі50% від витрат після їх фактичного понесення залишені без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 207 ЦПК України. Позивач в судове засідання не з'явилася, через канцелярію суду 24 березня 2014 року подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримуючи свої вимоги з урахуванням уточнень в частині стягнення аліментів не в твердій грошовій сумі, а в розмірі ? частки заробітку (доходу) відповідача, оскільки останній має постійне місце роботи та заробіток. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду 24 березня 2014 року заяву про визнання уточненого позову з розглядом справи у його відсутність, зазначивши, що працює за трудовим договором в ПАТ «Інтерпайп НТЗ» та має регулярну заробітну плату з якої буде сплачувати ? частину аліментів щомісяця на утримання своєї доньки [PERSON]. за трудовим договором зараз ніде не працює, постійного доходу не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 500,00 грн. щомісяця. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 15 листопада 2008 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Індустріальним відділом РАЦС Дніпропетровського МУЮ Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 4). Сторони є батьками, народженої у цьому шлюбі дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, долученим до матеріалів справи в копії (а.с.5). Дитина проживає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім'ї з квартального комітету №3 Індустріального району м. Дніпропетровська від 27 січня 2014 року №25 (а.с.6) та визнано сторонами у поданих 24 березня 2014 року заявах, обставини чого у зв'язку з цим за правилами ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Також судом встановлено, що відповідач є працездатним, працює за трудовим договором на посаді треміста прокату і труб в ПАТ «Інтерпайп НТЗ», має постійний заробіток, розмір якого за даними довідки про доходи з місця роботи №49232074 від 24 березня 2014 року за період з вересня 2013 року по лютий 2014 року склав 25565,04 грн. та інших осіб на утриманні не має. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з дитиною не проживає, регулярного утримання їй не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов'язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Водночас, визначаючи розмір аліментів, які підлягають присудженню до стягнення з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181 ч. 1 ч. 2 ст. 183 та ч.2 ст.182 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька, розмір яких, у будь-якому випадку, не може бути меншим на одну дитину, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка є малолітньою, мешкає разом із матір'ю (позивачем), перебуває на її утриманні, потребує піклування, утримання, а також стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, має постійне місце роботи та заробіток, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, а також інші обставини, що мають істотне значення, зокрема, визнання позову відповідачем в повному обсязі, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved