Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що він є єдиним спадкоємцем за законом, проте у зв'язку із тим, що після смерті матері через 5 місяців помер його рідний брат, пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. В судове засідання позивач не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання був належним чином повідомлений, до суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності. Оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що [INFO] у віці 90 років померла [PERSON], відповідний актовий запис № 11109 (а.с. 12), після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. 31.01.2017 позивач звернувся до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини після померлої його матері [PERSON], як спадкоємець за законом, на що листом від 01.02.2017 вих. № 548/02-14 отримав відповідь про те, що ним пропущено строк прийняття спадщини. [INFO] у віці 65 років помер рідний брат позивача - [PERSON], відповідний актовий запис № 721 (а.с. 19). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані за наявності сукупності обставин коли у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа № 6-85цс12) та від 04.11.2015 року № 6-1486цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Узагальнення судової практики розгляду судами справ про надання спадкоємцеві додаткового строку для прийняття спадщини свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В ході судового розгляду встановлено, що позивачем пропущений строк для прийняття спадщини, у зв'язку зі смертю рідного брата, що свідчить про поважність причин пропуску такого строку та наявність підстав для застосування ч. 3 ст. 1272 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved