Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію [PERSON] 30.06.2015 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №7051-2012 від 05.11.2012 року у розмірі 25880,87 грн. З позову виходить, що 05.11.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого перший отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22 % річних, з кінцевим терміном повернення 04.11.2014 р. За умовами договору відповідач зобовязаний був повертати кредит, сплачувати відсотки та комісію щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі 890 грн, однак у порушення умов договору та приписів цивільного законодавства України [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконував починаючи з 01.03.2013 року та порушив строк повернення кредиту, у звязку з чим у нього, станом на 24 червня 2015 року, виникла заборгованість в загальному розмірі 25880,87 грн, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 12750,01 грн, заборгованості по відсотках в сумі 6585,74 грн, заборгованість по комісії в сумі 2100 грн, пені за порушення строків сплати кредиту в сумі 4445,12 грн. До початку судового засідання від уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, з проханням задовольнити висунуті позовні вимоги та провести заочний розгляд справи, у випадку неявки відповідача у судове засідання. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце засідання [PERSON] повідомлявся за місцем реєстрації, відповідно до ст.ст.74, 76 ЦПК України. /а.с.26/ Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобовязана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи, що всі відповідач по справі у судове засідання не зявився, а сторона позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність [PERSON], на підставі наявних у справі доказів. Суд дослідивши усі наявні матеріали справи та докази, прийшов до наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено і цей факт підтверджується матеріалами справи, що 05.11.2012 р. між [PERSON] та ПАТ «Банк «Демарк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого перший отримав кредитні кошти в сумі 15000 грн, зі строком повернення до 04.11.2014 р., зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22 % річних від непогашеної суми кредиту, щомісячної комісії за користування кредитом в розмірі 75 грн. За умовами п.3.7.1 договору відповідач зобовязаний був погашати заборгованість за кредитом, відсотками та комісією щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем надання кредиту, в сумі 890 грн, при цьому з суми, яка надійшла на погашення заборгованості, в першу чергу здійснюється погашення нарахованих відсотків, комісії, а потім заборгованості за кредитом. У разі порушення строків погашення кредиту, Банк має право стягнути з позичальника пеню за кожен день прострочки. Пеня нараховується на суму прострочених платежів за кредитом із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати здійснення платежу за кредитом в повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.6.3 договору). /а.с.3-5/ Як вбачається з обороту по рахунку №262011118/95720084246100 [PERSON] 05.11.2012 року стороною позивача перераховано кошти згідно кредитного договору №7051-2012 від 05.11.2012 року в сумі 15000 грн. /а.с.9/ Згідно приписів ст.536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою /штрафом, пенею/ є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. На підставі ст.550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У відповідності до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами /з розстроченням/, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Стаття 1048 ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У відповідності до ст.1052 ЦК України, у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З розрахунку суми боргу по кредиту, наданому [PERSON], вбачається, що розмір заборгованості за кредитним договором, станом на 24.06.2015 р., складає всього 25880,87 грн, з яких: 12750,01 грн заборгованість за кредитом; 6585,74 грн заборгованість по відсотках; 2100 грн заборгованість по комісії; 4445,12 грн пеня. /а.с.8/ Зясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Банк «Демарк» ґрунтуються на законі та укладеному договорі і висунуті позовні вимоги, підлягають задоволенню в повному обсязі, з викладених вище правових підстав та міркувань. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved