Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У лютому 2020 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19 вересня 2018 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 39 000, 00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20 грудня 2019 року має заборгованість - 87 241, 50 грн, яка складається з наступного: 48 740, 80 грн - заборгованість за тілом (простроченим тілом) кредиту, 21 139, 40 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 12 730, 75 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно сттатті 625; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 4 130, 55 грн - штраф (процентна складова). Отже, позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 87 241, 50 грн та судовий збір 2102 грн. На підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2020 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та призначено по справі судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, просив про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі в разі неявки відповідача. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутністю не надав. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності належно повідомленого про судове засідання відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши докази по справі, приходить до наступного. Згідно зі статтею 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з статтями 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 2 статті 551 ЦК України визначено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. З матеріалів справи встановлено, що 19 вересня 2018 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором відповідач станом на 20 грудня 2019 року має заборгованість - 87 241, 50 грн, яка складається з наступного: 48 740, 80 грн - заборгованість за тілом (простроченим тілом) кредиту, 21 139, 40 грн - заборгованість за простроченими відсотками, 12 730, 75 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 4 130, 55 грн - штраф (процентна складова). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, банк подав до суду Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», витяг з тарифів банку, витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, виписку за договором, довідку про зміну умов кредитування, довідку про видану картку із зазначенням її номеру та строку дії, паспорт споживчого кредиту, та копію паспорту громадянина України - відповідача. Відповідно до змісту вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19 вересня 2018 року відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до довідки Банку відповідачу в межах підписаного договору №б/н від була видана кредитна картка № [NUMBER] дата відкриття 19 вересня 2018 року, терміном дії 06/22. Відповідно до довідки банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти № [NUMBER] , оформленої на відповідача [PERSON] (договір б/н), 19.09.2018 року встановлено кредитний ліміт 500 грн., 19.09.2018 року кредитний ліміт зменшився до 500, 00 грн, 07.10.2018 року кредитний ліміт збільшився до 2 000,00 грн., 07.10.2018 року кредитний ліміт збільшився до 3 000,00 грн., 02.12.2018 року кредитний ліміт збільшився до 5 000, 00 грн, 02.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 4 000, 00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт збільшився до 39 000,00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 38 000, 00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 36 000,00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 31 000, 00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 31 000,00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 22 000,00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 6 000,00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт збільшився до 15 000,00 грн, 03.12.2018 року кредитний ліміт зменшився до 9 000,00 грн та 19.12. 2018 року кредитний ліміт став дорівнювати 0. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2018 року відповідач [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування. Пунктом 3 паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування відновлювальної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці до 50 000 грн (по картці «Універсальна») та до 75 000 грн (по картці «Універсальна Голд»), наданого на споживчі потреби, та встановлено строк договору і кредитування до 240 місяців з процентною ставкою за межами пільгового періоду 43, 2 % відсотків річних (по картці «Універсальна») та 42% річних ( по картці «Універсальна Голд»). Відповідно до порядку повернення кредиту, передбаченого пункту 5 паспорту споживчого кредиту, встановлено розмір платежів та їх сплату, що здійснюється щомісяця до 25 числа поточного місяця в розмірі 5 % від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн. Згідно з пунктом 6 вказаного паспорту споживчого кредиту, підписаного [PERSON] , штраф за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою складає 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Також визначено, що процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 86, 4 %. - по картці «Універсальна» або 84 % - по картці «Універсальна Голд». Разом з тим, підписаний сторонами 19 вересня 2018 року паспорт споживчого кредиту, є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування». Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, у редакції на час підписання [PERSON] та позивачем паспорту споживчого кредиту, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. Згідно із пунктом 1 частини 1 Закон України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Стаття 9 Закон України «Про споживче кредитування», у редакції на час підписання [PERSON] та позивачем паспорту споживчого кредиту, визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина 2 статті 9 Закону). Частиною 3 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку ( пункт 12). Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонами 19 вересня 2018 року паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] мали намір укласти договір споживчого кредитування. Відповідно до статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», у редакції на час підписання [PERSON] та позивачем паспорту споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Статтею 12 Закону України «Про споживче кредитування» визначено умови договору про споживчий кредит. Однак, матеріали справи не містять договору про споживчий кредит, укладеного між сторонами в даній справі після підписання паспорту споживчого кредиту 19 вересня 2018 року, а додана позивачем до позову Анкета-заява про приєднання до банківських послуг, підписана відповідачем 19 вересня 2018 року, та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Умови та правила надання банківських послуг, не є договором про споживчий кредит у розумінні Закону України «Про споживче кредитування». Отже, паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» є інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, який повинен відповідати формі, визначеній статтею 13 цього Закону. Включення позивачем паспорту споживчого кредиту в Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, суперечить Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене відсутні правові підстави вважати, що між сторонами був укладений договір споживчого кредиту, а тому позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитування. З наданого позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не вбачається за можливе достовірно встановити, який саме тариф передбачений для карти відповідача та, відповідно, на яких умовах укладався кредитний договір, оскільки в наданому витягу наведено 4 різновиди тарифів. Також позивачем не надано до суду доказів ознайомлення [PERSON] з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Пам`яткою клієнта і Тарифами, що в сукупності із анкетою-заявою, свідчило би про укладений у належній формі договір про надання банківських послуг. Крім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил, а також не містять підтверджень того, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Відповідно до вимог частини4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 вказала, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року зазначила, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, суд оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за відсотками та штрафів, оскільки позивачем не надано доказів щодо погодження сторонами зазначених умов кредитування. Таким чином, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків та штрафів, оскільки в матеріалах справи відсутній договір про споживчий кредит, укладений відповідно до статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», Умови та Правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису позичальника, а тому вимога банку про стягнення зазначених складових заборгованості не підлягає задоволенню. Доказів, які б підтверджували, що саме надані до матеріалів справи Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву, банком не надано, а відтак підстави брати їх до уваги відсутні. Сам по собі наданий позивачем розрахунок заборгованості, без надання доказів про те, які саме умови договору щодо нарахування відсотків та штрафів були узгоджені сторонами, не є підтвердженням наявності у відповідача заборгованості за простроченими відсотками та штрафам у розмірі, визначеному позивачем. Зазначений Паспорт споживчого кредиту від 19 вересня 2018 року неможливо визнати документом, який може підтверджувати умови кредитування, оскільки у вказаному документі передбачено умови кредитування для кредитних карток «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», проте, з його змісту не вбачається, умови якої саме кредитної картки були погоджені з відповідачем. Відповідно до змісту розділу 4 вказаного паспорту, обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконають обов`язки на умовах та у строки, визначені у договорі. Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Відповідно до змісту розділу 7, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач має право безкоштовно отримати копію проекту договору про споживчий кредит у письмовій та електронній формі за своїм вибором. Це положення не застосовується у разі відмови кредитодавця від продовження процесу укладання договору зі споживачем. Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації щодо майна, сімейний стан, доходів тощо. З урахуванням вказаного, Паспорт споживчого кредитування не може вважатися належним доказом на підтвердження позиції банку, оскільки не містить відомостей про обраний відповідачем тип кредитування та умови нарахування пені, штрафних санкцій, оскільки містить інформацію, яка стосується як кредитної картки «Універсальна», так і кредитної картки «Універсальна ГОЛД». Таким чином, даний документ неможливо визнати належним доказом досягнення між сторонами кредитного договору конкретних умов стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом, оскільки наявна у ньому інформація є попередньою (до укладення договору кредиту) та містить два типи кредитного продукту без зазначення, який саме з них обирає позичальник. Щодо обґрунтвання підстав стягнення відсотків у розмірі 12 730 грн 75 коп позивач посилався на статтю 625 ЦК України, та вказував, що процентна ставка при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту застосовується 84% річних для картки «Універсальна голд», 86, 4 % для картки «Універсальна». У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з тим, оскільки строк повернення відповідачем грошових коштів не було встановлено в анкеті-заяві, тому саме з часу звернення банку з вимогою про повернення коштів у відповідача виникає обов`язок щодо виконання грошового зобов`язання. Крім того, наведена в паспорті споживчого кредиту інформація не містить даних щодо конкретно визначеного строку кредитування (зазначено до 240 місяців), тоді як відповідно до довідки позивача, відповідачу [PERSON] видана кредитна картка строком дії до 06/22. Виходячи з викладеного, позивачем не доведено, з якого терміну починається прострочення виконання зобов`язання для погашення кредиту у повному обсязі, враховуючи, що картка діє до червня 2022 року, також розрахунком заборгованості не підтверджений розмір відсотків за статтею 625 ЦК України , що становить 12 730 грн 75 коп. Доказів направлення відповідачеві вимог із встановленим строком виконання зобов`язань матеріали справи не містять, а відтак, підстави для нарахування відсотків, які передбачені статтею 625 ЦК України, відсутні. Враховуючи викладене, суд розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення із [PERSON] заборгованості по процентах за користування кредитом, процентах за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та штрафах. Між тим, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для стягнення із [PERSON] на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 вересня 2018 року у розмірі 48 740 (сорок вісім гривень сімсот сорок) гривень 80 копійок. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 174 (одна тисяча сто сімдесят чотири) гривні 36 копійок.

Outcome: partial