Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

у лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в Шаргородський районний суд Вінницької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення. З урахуванням позовної заяви у новій редакції (а.с.48-52) та заяви про збільшення позовних вимог (а.с.84-88) позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року в розмірі 177866,95 грн (з яких: 46249,02 грн - заборгованість за кредитом; 32332,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5833,68 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 84743,47 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн - штраф (фіксована частина), 8457,95 грн - штраф (процентна складова) звернути стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат, матеріал стін камінь, загальною площею 57,8 м кв., житловою площею 51,7 м кв., веранда під літерою «а», прибудова з підвалом «А1», літня кухня «Б», гараж «В», хлів «Г», ганок «а1», шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початкової ціною продажу предмету іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виселити: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані та проживають у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зі зняттям їх із реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу предмета іпотеки. Стягнути з [PERSON] судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до укладеного кредитного договору №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 52 160 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16.09.2013 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] 16.09.2008 року уклали договір іпотеки, згідно з яким [PERSON] передав у іпотеку житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат, матеріал стін камінь, загальною площею 57,8 м кв., житловою площею 51,7 м кв., веранда під літерою «а», прибудова з підвалом «А1», літня кухня «Б», гараж «В», хлів «Г», ганок «а1» вартістю 82 000 грн. За умовами укладеного договору кредит мав погашатись щомісяця. Позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. [PERSON] зобов'язань, узятих на себе згідно укладеного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 05.07.2013 року виникла заборгованість у розмірі 177 866,95 грн. Оскільки [PERSON] зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, позивач звернувся в суд з зазначеним позовом. Ухвалою суду від 14.05.2014 року (а.с.92) за клопотанням представника позивача як співвідповідачами у справі залучено [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] та [PERSON], а Службу у справах дітей Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області залучено третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів. У судовому засіданні представник позивача Мазур О.О. підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, зазначені у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Пояснив, зокрема, що він дійсно у 2008 році одержав у позивача в кредит 52 160 грн для проведення ремонту у будинку, із зобов'язанням сплатити відсотки за користування кредитом. Для забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, він передав позивачу в іпотеку власний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. Востаннє він сплачував кошти для погашення кредиту у липні 2013 року, з того часу жодних коштів він не сплачував. У зв'язку з невиконанням ним зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість, заявлена позивачем у позові, розмір якої він не оспорює. На час передачі будинку в іпотеку, у ньому ніхто не був зареєстрований та не проживав, про що він надав позивачу довідку, видану виконкомом Клекотинської сільської ради. Він та його співмешканка [PERSON] (після одруження у травні 2014 року [PERSON]) разом зі своїми дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] проживали у будинку його матері в [ADDRESS]. У цьому ж будинку до лютого 2014 року [PERSON] був зареєстрований, а його співмешканка [PERSON] була зареєстрована у будинку матері в смт. Рудниця Піщанського району. У січні 2014 року, з метою усиновлення дітей [PERSON], він зареєстрував [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у будинку, що є предметом іпотеки, а у лютому 2014 року зареєструвався у ньому сам. Дозволу банку на реєстрацію мешканців він не одержував. Співвідповідач [PERSON] (до одруження у травні 2014 року [PERSON]), яка одночасно є законним представником неповнолітньої [PERSON] та малолітніх [PERSON] і [PERSON] (а.с.133-136) у судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Пояснила, зокрема, що у 2008 році її співмешканець [PERSON] одержав у банку кредит для проведення ремонту у будинку. Для забезпечення виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, [PERSON] передав позивачу в іпотеку власний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. На час передачі будинку в іпотеку, у ньому ніхто не був зареєстрований та не проживав. Вона разом зі своїми дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та її співмешканець [PERSON] проживали у будинку його матері в [ADDRESS]. У цьому ж будинку до лютого 2014 року [PERSON] був зареєстрований, а вона була зареєстрована у будинку матері в смт. Рудниця Піщанського району. У січні 2014 року, з метою усиновлення її дітей, [PERSON] зареєстрував [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у своєму будинку, що є предметом іпотеки, а у лютому 2014 року зареєструвався у ньому сам. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області Одудовський С.В. у судовому засіданні не заперечував проти ухвалення судом рішення щодо виселення дітей із будинку, що є предметом іпотеки, оскільки, як встановлено у судовому засіданні, на час укладення іпотечного договору співвідповідач [PERSON] не була дружиною [PERSON], а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не були та не є дітьми [PERSON] Згідно вимог Цивільного кодексу України, місцем проживання дітей є місце проживання їх батьків, тому, оскільки їх мати [PERSON] на час укладення іпотечного договору проживала не у будинку, що є предметом іпотеки, то її діти не набули права на нього. Отже, на думку представника третьої особи, укладеним договором іпотеки жодних майнових прав дітей не порушено. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення представника третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. 16 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.40) та [PERSON] було укладено кредитний договір № VIS0GA0000002134 (надалі - кредитний договір) (а.с.21-28). Згідно умов кредитного договору - банк зобов'язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 16.09.2008 року по 16.09.2013 року включно, у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 52 160 грн, з них 50 000 грн на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також 1500 грн на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 410 грн - для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 250 грн - для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту. За користування кредитом, [PERSON] зобов'язувався сплатити позивачу відсотки у розмірі 1,67% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Договором також передбачалося, що [PERSON] щомісяця з 20 по 25 число повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1544 грн згідно графіку погашення кредиту. Забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 16 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.40) - іпотекодержатель та [PERSON] - іпотекодавець було укладено іпотечний договір, посвідчений Цимбалюком І.М., приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 1806 (а.с.35-35). За умовами іпотечного договору, [PERSON] у забезпечення виконання своїх зобов'язань за кредитним договором, передав в іпотеку житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат, матеріал стін камінь, загальною площею 57,8 м кв., житловою площею 51,7 м кв., веранда під літерою «а», прибудова з підвалом «А1», літня кухня «Б», гараж «В», хлів «Г», ганок «а1». Даним будинком відповідач [PERSON] володіє на праві власності на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.08.2008 року, посвідченого Цимбалюком І.М., приватним нотаріусом, зареєстрований в реєстрі за № 1529 (а.с.114,115). Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, тобто надав кредит в розмірі та у строки, встановлені кредитним договором, що вбачається з ордеру розпорядження № 18 про видачу строкового кредиту від 16.09.2008 року (а.с.29) та визнано у судовому засіданні сторонами. Водночас [PERSON] зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, оскільки станом на 05.07.2013 року його заборгованість по кредиту становила 177866,95 грн (з яких: 46249,02 грн - заборгованість за кредитом; 32332,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5833,68 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 84743,47 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн - штраф (фіксована частина), 8457,95 грн - штраф (процентна складова), що визнав у судовому засіданні відповідач [PERSON] та підтверджується розрахунком заборгованості за договором №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року, виписками з рахунків та меморіальними ордерами (а.с.12-16,123-132). Окрім того, у судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав той факт, що востаннє заборгованість за кредитом він погашав у липні 2013 року, тобто відповідач продовжує порушувати взяті на себе зобов'язання. Листом від 25.07.2013 року № 30.1.0.0/2-259 (а.с.17-20,118-120) позивач повідомляв відповідачів про існуючу заборгованість за кредитом та вимагав в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги повернути суму кредиту в повному обсязі, а також проценти, комісію та штрафні санкції, нараховані на день повернення кредиту. Цим же листом, позивач повідомляв відповідачів про те, що у разі не виконання зобов'язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги він має намір, зокрема, звернути стягнення на предмет іпотеки, у зв'язку з чим згідно ст. 40 Закону України «Про іпотеку» вимагав добровільно звільнити житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, що виникають із кредитного договору, забезпеченого іпотекою, які регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України та Законом України «Про іпотеку». Так, згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За частиною 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України - виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, заставою, в силу якої за ст. 572 ЦК України - кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України). Статтями 610 та 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.ст. 7 та 33 Закону України «Про іпотеку» - за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 109 ЖК Української РСР - одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Статтями 15 та 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконав узяті на себе зобов'язання по кредитному договору, тому право позивача порушено і підлягає захисту, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VIS0GA0000002134 від 16.09.2008 року в розмірі 177866,95 грн (з яких: 46249,02 грн - заборгованість за кредитом; 32332,83 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5833,68 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом; 84743,47 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 250 грн - штраф (фіксована частина), 8457,95 грн - штраф (процентна складова) звернути стягнення на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], який складається з чотирьох житлових кімнат, матеріал стін камінь, загальною площею 57,8 м кв., житловою площею 51,7 м кв., веранда під літерою «а», прибудова з підвалом «А1», літня кухня «Б», гараж «В», хлів «Г», ганок «а1», шляхом продажу предмету іпотеки ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «Приватбанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з початкової ціною продажу предмету іпотеки на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Окрім того, із листів Шаргородського районного сектору УДМС України у Вінницькій області від 16.05.2014 року № 508 та від 20.05.2014 року № 522 (а.с.101,103) вбачається, що у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] з 17 січня 2014 року значаться зареєстрованими [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно довідки виконавчого комітету Клекотинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 11.09.2008 року № 2830, у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] зареєстрованих та проживаючих осіб немає (а.с.113). Також відповідач [PERSON] та співвідповідач [PERSON] у судовому засіданні визнали, що на час укладення іпотечного договору, вони проживали у матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Разом з ними, у будинку проживали діти [PERSON] - [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідач [PERSON] на час укладення договору іпотеки не був одружений із [PERSON] та не був батьком її дітей, що вбачається із свідоцтв про одруження та про народження (а.с.133-136). Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Тому, на час укладення іпотечного договору місцем проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було місце проживання їх матері - [PERSON] (на той час [PERSON]), тобто Вінницька область Шаргородський район [ADDRESS]. Судом також встановлено, що неповнолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] без дозволу банку були зареєстровані у будинку, що є предметом іпотечного договору, що є порушенням вимог п. 18.10. іпотечного договору. З огляду на викладене, суд вважає, що неповнолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] майнових прав щодо будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] не мають. Отже, вимога позивача про виселення із будинку, що є предметом іпотеки відповідача [PERSON] та співвідповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також належать до задоволення. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити повністю. У зв'язку з повним задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір в сумі 2144,07 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України (а.с.53-55).

Outcome: approved