Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 25 серпня 2007 року виконавчим комітетом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 11. В обґрунтування позову зазначав, що з 25 серпня 2007 року він перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. За час перебування у шлюбі між ними досить часто виникали сварки та непорозуміння. Через різні характери і погляди на життя, обов'язки чоловіка та жінки у шлюбі вони не могли дійти згоди у вирішенні повсякденних питань. Систематична напруга в сім'ї та постійні сварки призвели до того, що вони втратили почуття любові і поваги один до одного та припинили подружні стосунки. З липня 2015 року вони проживають окремо, примиритися не намагалися жодного разу. Їхній шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до суду теж не з'явилася, подала заяву, у якій зазначала, що позов визнає, проти розірвання шлюбу вона не заперечує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 25 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 11. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з липня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved