overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 71 будинку № 7 по вул. Тверська у м. Дніпро посилаючись на те, що відповідач з 1991 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у квартирі немає. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 71 будинку № 7 по вул. Тверська у м. Дніпро. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. Повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, у 1986 році [PERSON] на склад сімї з 3-х осіб: він, дружина [PERSON], дочка [PERSON], було надано ордер на право зайняття квартири [ADDRESS] у № 71 будинку № 7 по вул. Тверська у м. Дніпропетровську. Згідно довідки КВЖРЕП Індустріального району за № 392 від 27.01.2017 року у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] та її чоловік [PERSON]. Згідно акту про не проживання від 23.01.2017 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає з 1991 року. Речей відповідача у квартирі немає. Не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується також показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання таким, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. В позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідачі з моменту реєстрації, а саме з 2009 року не проживають у спірній квартирі. Просила усунути їй перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачка у судовому позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Суду пояснила, що відповідач [PERSON] попрохав її зареєструвати у квартирі його та його сина для отримання роботи у м. Дніпро, однак жодного дня вони у квартирі не проживали речей відповідачів у квартирі немає. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені згідно правил ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Згідно Свідоцтва про зміну імені [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». У спірній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] [PERSON], що підтверджується довідкою № 2003 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 15.05.2017 року. Відповідачі у спірній квартирі не проживають, речей відповідачів у квартирі немає, що підтверджується актом від 15.05.2017 року. Позивачка вимушена, як власник квартири, нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та квартирну плату за відповідачів, які зареєстровані у квартирі, але там не проживають, та позбавлені можливості користуватися своєю квартирою на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачів у спірній квартирі перешкоджає у здійсненні права власності позивачки на належну їй квартиру і тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивачки сплачений судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У лютому 2017 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 26 лютого 2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними не склалися, на протязі спільного проживання виникали непорозуміння по різним причинам, що в результаті призвели до втрати почуттів любові. Спроб примирення не було, мешкають окремо один від одного з листопада 2014 року, спільне господарство не ведуть, тому вважає подальше спільне життя з відповідачем неможливим, просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не прибули. Позивач через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити при цьому вказала, що не заперечує проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. 15 червня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 26 грудня 2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 1066 (копія свідоцтва про шлюб а.с. 4). Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], спору про його подальше місце проживання у сторін немає. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припиненні у листопаді 2014 року, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть Причиною розпаду сімї стало те, що на протязі спільного життя виникали непорозуміння по різним причинам, що в результаті призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд стягує з відповідача на користь позивача витрати понесені на сплату судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року, позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі, який укладено 06 серпня 2015 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], народженого 23 листопада 2015 року. Шлюбні відносини між ними були припинені у січні 2016 році, підставою розпаду сімї стало те, що у відповідача змінився світогляд та погляди на життя. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе, тому просить шлюб розірвати. Позивач через канцелярію суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач також направив суду заву в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони уклали шлюб 06 серпня 2015 року, який зареєстровано Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що зроблено актовий запис № 527. Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 6, 7). Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені у січні 2016 року, з вказаного часу спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стало те, що у відповідача змінився світогляд та погляди на життя, що в результаті призвело до втрати почуттів любові. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем знаходиться у шлюбі з 23 березня 2012 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, за актовим записом № 47. Приводом для розлучення стали розбіжність характерів, різні життєві інтереси та цілі, аморальний спосіб життя відповідача, внаслідок чого їх подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Строк для примирення просить не надавати. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка надала заяву про розгляд справи у заочному порядку за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач повідомлявся належним чином та своєчасно, причини неявки не повідомив. Суд розглядає дану справу відповідно до вимог ст.224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається із свідоцтва серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву реєстраційної служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 47. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON], [INFO], батьками дитини зазначені сторони по справі. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після з'ясування фактичних взаємин подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як вбачається з письмових пояснень позивачки, вона наполягає на розірванні шлюбу та не бажає його збереження, посилаючись на фактичне припинення з відповідачем шлюбно-сімейних відносин. Зазначені позивачкою причини розірвання шлюбу та неможливість збереження сім'ї суд вважає поважними, тому надання строку для примирення суд вважає не доцільним. Майновий спір між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з матір'ю. Таким чином, суд вважає, що шлюб між подружжям підлягає розірванню, оскільки вступ до шлюбу здійснюється вільно і добровільно та ніхто не може бути примушений до зберігання подружніх відносин, якщо їхні засади втрачені. З відповідача підлягають стягненню судові витрати понесенні позивачкою у сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 26 червня 2016 року помер її син [PERSON]. Оскільки він був психічно хворою людиною, проживав у будинку-інтернаті і не мав ніякого майна, то із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не зверталась. Після спливу шести місяців з'ясувалось, що у сина є грошовий вклад в сумі 3\~881,02 грн. у Новокорогодському відділенні №019 Державного ощадбанку. Звернувшись в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини отримала постанову про відмову у прийнятті заяви та видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Оскільки строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважної причини просила визначити їй додатковий строк три місяці для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач Ново-Корогодське відділення №019 Державного ощадного банку України в судове засідання представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] селищна рада Київської області та третя особа - [PERSON] районна державна нотаріальна контора в судове засідання представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 26 червня 2016 року помер син позивачки [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, про народження (а.с.7-8). З копії ощадної книжки (а.с.9) вбачається, що у [PERSON] в Ново-Корогодському відділенні №019 Державного ощадного банку України мається грошовий вклад у розмірі 3881,02 грн. З копії постанови [PERSON] районної державної нотаріальної контори №356/02-31 від 27 лютого 2017 року вбачається, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на грошові внески з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами, що залишилися після смерті 26 червня 2016 року [PERSON], оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини (а.с.10). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачкою пропущено строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та визначити їй додатковий строк три місяці для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-27 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, відповідач матеріальну допомогу не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходів) щомісячно, на її користь, до повноліття дитини. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, який укладено 13 вересня 2008 року та зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 724 (а.с. 6). Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], вказане підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 7). На даний час сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати неповнолітню дитини, відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як убачається, відповідач є працездатним, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має, при цьому позов визнав, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У лютому 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Попередньо надав пояснення по справі, відповідно до яких заперечує проти задоволення позову. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 16.10.2013 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 32793 грн. 67 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2016 року має заборгованість - 32793 грн. 67 коп., яка складається з наступного: - 2619,21 грн. - заборгованість за кредитом; - 24886,67 грн. нараховано відсотків за користування кредитом; - 3250 грн. нараховано пені за прострочене зобовязання. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 1537,79 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У лютому 2017 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлялась про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 03.07.2006 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 13000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 26692 грн. 37 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 20.11.2016 року має заборгованість - 26692 грн. 37 коп., яка складається з наступного: - 7961 грн. 76 коп. тіло кредиту; - 6813 грн. 40 коп. нараховано процентів за користування кредитом; - 10169 грн. 5 коп. нараховано пені. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована складова); 1247,26 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved