Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в результаті невиконання належним чином відповідачами умов кредитного договору № 11397160000 від 24.09.2008 року та договорів поруки, утворилась заборгованість на загальну суму 450 284,78 грн., яку відповідачі-боржники у добровільному порядку не сплачують. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями. Клопотань або заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди представника позивача, суд, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 197 ч.2 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 24.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № 11397160000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 60 000 доларів США із розрахунку 15 % річних на строк з 24.09.2008 року по 23.07.2017 рік /а.с.9-21/. 24.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір поруки №230493, згідно якого поручитель - [PERSON] зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплаті відсотків та комісії за користування кредитом) /а.с.40-42/. 24.09.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір поруки №230686, згідно якого поручитель - [PERSON] зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань в повному обсязі (повернення кредиту, сплаті відсотків та комісії за користування кредитом) /а.с.50-52/. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях /а.с.61-62/. Відповідач [PERSON] не виконував належним чином умови договору № 11397160000 від 24.09.2008 року, у зв'язку з чим утворилась заборгованість на загальну суму 450284,78 грн. До теперішнього часу в добровільному порядку заборгованість за договором №11397160000 в повному обсязі не погашено. На адресу відповідачів ПАТ «Дельта Банк» направило досудову вимогу про наявність заборгованості за кредитним договором на суму 450 284,78 /а.с.54-56/. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, а одностороння відмова від зобов'язання та одностороння зміна умов зобов'язання згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], укладаючи та підписуючи кредитний договір № 11397160000 від 24.09.2008 року, погодився з зазначеними в ньому умовами. Відповідачі [PERSON], [PERSON], укладаючи та підписуючи договори поруки, також погодились з зазначеними в них умовами і зобов'язалися нести солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність за невиконання останнім зобов'язань (неповернення кредиту, несплати відсотків) за основним договором. Позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором, тобто надав відповідачеві обумовлену договором суму кредиту, відповідачі у свою чергу умови кредитного договору та договорів поруки належним чином не виконували, у зв'язку з чим виникла заборгованість. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Договором поруки передбачено, що поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, штрафів тощо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідачі не надали суду доказів відсутності їх вини у порушенні зобов'язання, а також того, що ними були вжитті всі залежні від них заходи щодо належного виконання зобов'язання. Підстав, передбачених статтею 617 Цивільного кодексу України, для звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов'язання судом не встановлено. Оскільки відповідачі не виконали умов кредитного договору та договорів поруки, суд доходить висновку, що позивач має право на повернення кредиту, отримання відсотків, а відповідачі зобов'язані погасити заборгованість згідно з умовами договору. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком і, таким чином, стягненню з відповідачів у солідарному порядку підлягає заборгованість на загальну суму 450 284,78 грн., яка складається з наступного: 426 677,49 грн. - заборгованість за кредитом; 23 607,29 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати по справі.

Outcome: approved