overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У листопаді 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.12.2017 Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1866. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] . [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів. З серпня 2020 р. сторони проживають окремо. На теперішній час подружні відносини між позивачем та відповідачем припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб. Ухвалою від 24.11.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову та просила повернути їй дошлюбне прізвище. Сторони просили провести судове засідання у їх відсутність. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 19.12.2017 Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1866. Подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що тривалий час шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнала позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

У листопаді 2020\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 18.04.2018\~р. Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 103, посилаючись на те, що вони припинили шлюбні відносини і відновлювати їх не бажають. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 28.12.2020 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 18.04.2018\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~103 (а.\~с. 5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (420,40\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (420,40\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

У листопаді 2020 р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним [PERSON] , зареєстрований 13.02.2018 р. Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 184, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] пояснила, що на розірвання шлюбу згодна, проте має майнові претензії до [PERSON] з приводу виконання укладеного між ними шлюбного контракту та відшкодування завданої шкоди. Судом було роз`яснено [PERSON] , що вона має право звернутись з окремим позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої неналежним виконанням умов шлюбного контракту. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 13.02.2018 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 184, вони є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 6, 7). Зі змісту позовної заяви, відзиву та пояснень представника [PERSON] та [PERSON] випливає, що дитина проживає з батьком у Китайській Народній Республіці, спір щодо місця проживання дитини відсутній. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , та згорда останньої на розірвання шлюбу свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , а тому задовольняє цей позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

У листопаді 2020 р. [PERSON] звернувся з позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 20.02.1993 р. Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області, актовий запис № 123, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, спільного господарства та сімейного життя вони не ведуть, примирення між ними неможливе. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 22.12.2020 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом запису актів громадянського стану Виконавчого комітету Бердичівської міської ради народних депутатів Житомирської області 20.02.1993 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 123 (а. с. 6). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

У листопаді 2020 р. [PERSON] звернулася з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 04.04.2017 р. Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 139, посилаючись на те, що останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство вони не ведуть, змереження шлюбу неможливе. [PERSON] своєї позиції у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Бердичівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області 04.04.2017 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 139 (а. с. 6). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого [PERSON] . На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначав, що [INFO] помер [PERSON] , який є рідним сином [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , автомобіля марки Renault Kangoo, автомобіля марки Ford Connect. 11.03.2020р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Гармашовим Г.М. було заведено спадкову справу № 23/2020 після померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого є його мати [PERSON] [INFO] та його батько [PERSON] [INFO] . [PERSON] \~прийняв спадщину\~після померлого\~ [PERSON] \~у встановленому\~законом порядку\~шляхом подання\~відповідної заяви\~приватному нотаріусу\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Гармашову Г.М. Таким чином, оскільки [PERSON] помер [INFO] , то спадщина, в силу приписів ч. 2 ст. 1220 ЦК України, належить позивачеві, як його спадкоємцеві саме з цього дня. В зв`язку з тим, що спадкоємцем ( [PERSON] ) до нотаріальної контори не було надано необхідних для видачі свідоцтв про право на спадщину за законом правовстановлюючих документів, на підставі вимог пункту 1 глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. № 296/5 та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.01.2017 року Печерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 282. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами припинені, вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, подальше сумісне проживання та відновлення сімейних відносин неможливе. За спільною домовленістю сторін дитина залишиться проживати з відповідачем. Ухвалою від 04.12.2020 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31.01.2017 року Печерським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 282. З позовної заяви вбачається, що на дату її подання шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнала позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ,, позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.09.2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1488. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . З вересня 2020 року шлюбно-сімейні стосунки фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, сторони спільно не проживають, збереження шлюбу та відновлення сімейних відносин неможливе. Ухвалою від 19.01.2021 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.09.2008 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1488. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з вересня 2020 року шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та спільно не проживають. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.04.2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 359. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Протягом останніх років стосунки у сторін погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин, збереження шлюбу та відновлення сімейних відносин неможливе. На час подання позивної заяви сторони спільно не проживають, за спільною домовленістю сторін дитина залишається проживати з позивачем. Ухвалою від 25.02.2021 року суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.04.2013 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 359. Подружжя має сина [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що на час подання позивної заяви шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, спільно не проживають. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір та витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 1500 грн. за договором 13/20-ц від 05.11.2020 року, понесення яких підтверджується рахунком-фактурою №13/20 від 05.11.2020 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved