Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому із урахуванням змін позовних вимог просить суд стягнути із [PERSON], [INFO], на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі - 1 000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначається про те, що з 20 вересня 2014 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], 03 березня 2015 року. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року між сторонами шлюб розірвано. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на утриманні матері. З підстав стягнення аліментів позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася. 22 березня 2019 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. 12 березня 2019 року від відповідача до суду надійшов відзив в якому зазначається, що з грудня 2018 року відповідач не працює та перебуває на обліку у Броварському міськрайонному центрі зайнятості, як безробітний, де отримує допомогу по безробіттю у розмірі - 2 324 грн. 01 коп. З огляду на викладене згоден сплачувати аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі - 1 000 грн. 00 коп. щомісяця, з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 22 березня 2019 року від відповідача, до суду надійшла заява в якій він просить розглянути справу у його відсутність. З урахуванням змін, заявлені вимоги визнає у повному обсязі проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до частини другою статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 20 вересня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 839, зареєстровано шлюб між сторонами. Із копії свідоцтва про народження серії І-ОК № 291480 вбачається, що [PERSON] народився 03 березня 2015 року, про що відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 276. Батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвано. Актом обстеження житлово - побутових умов від 30 січня 2019 року складеного депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON], встановлено, що [PERSON] проживає разом із сином [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджений сусідами: [PERSON] та [PERSON] Відповідно до довідки від 11 березня 2019 року виданої Броварським міськрайцентром зайнятості Київської області вбачається, що [PERSON] отримав дохід за період з 22 січня 2019 року по 28 лютого 2019 року у розмірі - 2 573 грн. 01 коп. Згідно із копії квитанції від 12 березня 2019 року, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що [PERSON] було здійснено грошовий переказ [PERSON] у розмірі - 1 000 грн. 00 коп. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах свої здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частино пятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (стаття 80 СК України). Крім того, відповідно до норм частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частиною 1 статей 79, 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня предявлення позивачем до суду позову, а саме із - 12 лютого 2019 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення даного позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 384 грн. 20 коп. Відповідно до частини першої статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved