Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , який уточнив 12.09.2018 року, про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 9108,64 грн., трьох відсотків річних від суми заборгованості в розмірі 1797,28 грн., а всього 10 905,92 грн., судові витрати у розмірі 704,80 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 4 000 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2016 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] були задоволені, з відповідача стягнуто на користь [PERSON] 173 530 грн. основного боргу, 4933,60 грн. судових витрат та на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 125,30 грн. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 04.05.2017 року заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області скасоване та ухвалене нове, яким з відповідача стягнуто на користь [PERSON] суму основного боргу у розмірі 173 530 грн., судові витрати у розмірі 4933,60 грн. та на користь держави недоплачений судовий збір у розмірі 125,30 грн. 01.06.2017 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №500/3553/15-ц про стягнення з відповідача на користь [PERSON] вказаних сум. Рішення суду частками виконувалось боржником, а саме: 10.07.2017 року сплачено 80963,60 грн., 19.09.2017 року - 5000 грн., 12.10.2017 року - 30 000 грн., 26.10.2017 року - 62500 грн. Таким чином, рішення суду виконано повністю 26.10.2017 року. За період несплати заборгованості виникла необхідність у стягненні інфляційних втрат за період з 04.05.2017 року по 26.10.2017 року з урахуванням часткового виконання зобов`язання по заборгованості за рішенням суду, що становить 9 108,64 грн., та трьох відсотків річних від суми заборгованості за період з 04.05.2017 року по 26.10.2017 року, що становлять 1797,28 грн. Отже, позивач просить стягнути з відповідача зазначені грошові суми. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце судового розгляду сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань по справі суду не надав. 20.06.2018 року надав відзив на позов (а.с.73-76), в якому вказав, що позовні вимоги не визнає та вважає їх необґрунтованими з наступних підстав. Зобов`язання між ним та [PERSON] є припиненими у зв`язку із його належним виконанням, що підтверджується розпискою [PERSON] від 26.10.2017 року, в якій вказано, що [PERSON] не має претензій до [PERSON] . Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з нього інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку із припиненням зобов`язання та відсутністю станом на 26.10.2017 року будь-яких матеріальних претензій у позивача по вказаній сумі. Більш того, як вбачається з заочного рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2016 року, предметом спору було стягнення авансу за розпискою у розмірі 7 000 дол. США. Враховуючи, що основне зобов`язання було виражено у іноземній валюті, борги в іноземній валюті не індексуються на підставі ст.625 ЦК України. Також зазначає, що наданий позивачем розрахунок є невірним, в ньому зазначено неправильні коефіцієнти індексу інфляції, а розрахунок здійснено не у відповідності до діючого законодавства. Вказує, що виходячи з наданого позивачем розрахунку, при здійсненні розрахунку позивач, окрім розрахунку за травень, щомісячно нараховує індекс інфляції не на основну суму боргу, а на основну суму боргу та інфляційні втрати за попередні періоди. Проте, базою для нарахування інфляційних втрат є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, що існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Також позивач помилково здійснює розрахунок інфляційних втрат з урахуванням кількості днів прострочення. Відповідач [PERSON] надав свій розрахунок інфляційних втрат, згідно з яким за період з 04.05.2017 року по 26.10.2017 рік інфляційні втрати складали би 9 108,64 грн. Крім того, відповідач вказує, що позивачем не вірно розраховано 3% річних, оскільки як і при розрахунку інфляційних втрат базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями. У зв`язку із зазначеним, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. 12.09.2018 року представник позивача надала суду відповідь на відзив, вказуючи, що твердження відповідача щодо виконання зобов`язання у повному обсязі не є вірним, оскільки відповідач виконав рішення суду від 04.05.2017 року тільки 26.10.2017 року, що є неналежним виконанням рішення. Він прострочив виконання грошового зобов`язання, яке виникло з рішення суду, тому зобов`язаний сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також три процента річних від простроченої суми. Також, відповідач зазначає, що основне зобов`язання було виражено у іноземній валюті, тому борги в іноземній валюті не індексуються, проте зобов`язання виникли з рішення суду, в якому вказана сума в гривні. Розрахунок інфляційних втрат, наданий представником позивача, співпадає із розрахунком, наданим відповідачем. Розрахунок трьох відсотків річних розрахований без обтяження додаткових нарахувань. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. В судовому засіданні встановлено, що заочним рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2016 року (справа №500/3553/15-ц, провадження №2/500/2141/16) на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуто 173 530 грн. основного боргу, 4 933,60 грн. судових витрат, разом 178 463,60 грн. (а.с.6). Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04.05.2017 року (а.с.12-14) заочне рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.11.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 173 530 грн. та судові витрати у розмірі 4 933,60 грн. Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як було встановлено, згідно пояснень сторін, [PERSON] 10.07.2017 року сплатив [PERSON] 80963,60 грн., та 19.09.2017 року - 5000 грн. на виконання рішення суду від 04.05.2017 року. Згідно розписки від 26.10.2017 року (а.с.16) [PERSON] , діюча в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, отримала від [PERSON] 62 500 грн. в рахунок виконання рішення суду №500/3553/15-ц від 25.05.2017 року. Також, згідно розписки від 12.10.2017 року (а.с.17) [PERSON] , діюча в інтересах [PERSON] на підставі довіреності, отримала від [PERSON] 30000 грн. в рахунок виконання рішення суду №500/3553/15-ц від 25.05.2017 року. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Так, у ч.5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. З огляду на зазначене, установивши, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 04.05.2017 року ухвалено нове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 173 530 грн. та судові втрати у розмірі 4 933,60 грн. і таке зобов`язання зводиться до сплати грошей, отже, є грошовим зобов`язанням, суд доходить до висновку щодо наявності між сторонами грошових зобов`язань, при тому саме в валюті України. За таких обставин, суд не погоджується з доводами відповідача, щодо не задоволення позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки рішенням суду стягнуто грошові кошти в гривні. Ці зобов`язання [PERSON] належним чином виконав 26.10.2017 року, сплативши суму боргу в повному обсязі, тому саме ця дата є датою виконання зобов`язання. Тривале невиконання відповідачем свого зобов`язання дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання, оскільки боржник зобов`язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Таким чином, задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 04.05.2017 року (день ухвалення рішення суду) по 26.10.2017 року (день виконання зобов`язання). Згідно наданого представником позивача розрахунку, який погодився з розрахунком наданим відповідачем, по індексу інфляції (а.с.90) за час прострочення з 04.05.2017 року по 10.07.2017 року сума боргу складає 178 463,60 грн., індекс інфляції за травень-червень (101,3 % - 101,6 % = 102,92 %), сума інфляції - 5211,14 грн., з 11.07.2017 року по 19.09.2017 року сума боргу складає 97 500 грн., індекс інфляції за липень, серпень, вересень 102,0%, сума інфляції - 2047,50 грн., з 20.09.2017 року по 12.10.2017 року, сума боргу складає 92 500 грн., індекс інфляції за вересень, жовтень 101,2%, сума інфляції - 1100 грн., з 13.10.2017 року по 26.10.2017 року сума боргу складає 62 500 грн., індекс інфляції за жовтень 101,20 %, сума інфляції - 750 грн. За весь період інфляція склала 5211,14 грн. + 2047,50 грн. + 1100 грн. + 750 грн. = 9108,64 грн. Саме в цих розмірах позовні вимоги підлягають задоволенню. Також суд погоджується з розрахунком трьох відсотків річних від простроченої суми(а.с.91), які підлягають стягненню, згідно якого три відсотки річних від простроченої сумискладають суму у розмірі 1797,28 грн. (за період з 04.05.2017 рік по 10.07.2017 рік - 68 днів, 3 відсотки від 178 463,6 грн. - 5353,91 грн. за 365 днів, за 1 день 5353,91 грн. : 365 днів = 14,67 грн., за 68 днів * 14,67 грн. = 997,56 грн., за період з 11.07.2017 року по 19.09.2017 року - 70 днів, сума боргу - 97500 грн., 3 відсотки від 97500 грн. - 2925 грн. за 365 днів, за 1 день 2925 грн.: 365 днів = 8,01 грн., за 70 днів * 8,01 грн. = 560,70 грн., за період з 20.09.2017 року по 12.10.2017 року - 22 дні, 3 відсотки від суми залишку боргу - 92500 грн., 3 відсотки від 92500 грн. = 2775 грн. за 365 днів, за 1 день 2775 грн.: 365 днів = 7,60 грн., за 22 дні * 7,60 грн. = 167,20 грн., за період з 13.10.2017 року по 26.10.2017 року - 14 днів, залишок боргу - 62500 грн., 3 відсотки від 62500 грн. = 1875 грн. за 365 днів, за 1 день 1875 грн.: 365 днів = 5,13 грн., за 14 днів 5,13 грн. * 14 днів - 71,82 грн., за весь період з 04.05.2017 року по 20.10.2017 року = 1797,28 грн. (997,56 грн. + 560,70 грн. + 167,20 грн. + 71,82 грн.) За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої сумитакож підлягають задоволенню, оскільки їх стягнення передбачено ст.625 ЦК України. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положення ст.133 ЦПК України, відповідно до якої поняття «судові витрати» за визначенням включає в себе лише фактично понесені сторонами на дату постановлення відповідного судового рішення витрат, пов`язані з розглядом справи (судовий збір, витрати на послуги перекладача, витрати на судову експертизу, витрати на правничу допомогу тощо). Зокрема, згідно п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р № 10, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням. Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано розрахунок та детальний опис робіт (наданих послуг) витрат на правничу допомогу (а.с.92), а також квитанцію №388 (а.с. 21) згідно якої позивачем фактично сплачено представнику [PERSON] суму у розмірі 4 000 грн. Отже, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн., що є співмірним з огляду на положення ч.4 ст.137 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81, 82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат у розмірі 9 108,64 грн., суму трьох відсотків річних у розмірі 1797,28 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі гривень) грн. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved