Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У лютому 2016 року ТОВ «Теміс Лавєрс груп» (далі по тексту також - позивач) звернулось до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] (далі по тексту також - відповідач) про стягнення 7 відсотків винагороди за позитивний результат з врахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та пені за несвоєчасний розрахунок. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] звернувся до позивача для надання йому юридичної допомоги з написання та подання позовної заяви до суду про стягнення на його користь депозитного вкладу за договором № 5069/370-13 у сумі 16 000 доларів США та всіх нарахованих відсотків з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», представництві інтересів в суді з цього питання, в зв'язку із чим 02.04.2015 року між сторонами було укладено договір № 02/04-15-1 про надання юридичних послуг з додатком № 1 до договору про надання юридичних послуг № 02/04-15-1 від 02 квітня 2015 р. «тарифи на надання юридичних послуг». За умовами укладеного договору відповідач як Замовник доручив, а позивач як Юридична фірма прийняло на себе зобов'язання надавати Замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим Договором, які полягають в представленні інтересів Замовника у наданні правової допомоги з написання та подання позовної заяви до суду про стягнення на його користь депозитного вкладу за договором № 5069/370-13 у сумі 16 000 доларів США та всіх нарахованих відсотків з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», представництві інтересів в суді з цього питання. Умовами укладеного договору (а саме додатком № 1 до нього), було передбачено, що відповідач зобов'язаний сплатити 7 відсотків винагороди за позитивний результат у випадку повернення йому суми вкладу. Позивач також зазначав, що він належним чином виконав покладені на нього обов'язки за договором про надання юридичних послуг, а також виконав в інтересах відповідача інші додаткові послуги. Окрім того, рішенням від 28 серпня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва (суддя Притула Н.Г.) задовольнив частково позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів банківського вкладу та стягнув з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] суму вкладу за Договором №5069/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті від 30.01.2013 року в розмірі 16 000 Євро та три відсотки річних в сумі 3 211 грн. 79коп. В іншій частині заявлених вимог відмовлено. В жовтні 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» сплачено відповідачеві 200000,00 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача 7 відсотків винагороди за позитивний результат в сумі 14000,00 грн., а також 12880,00 грн. пені, 379,96 грн. інфляційних втрат та 105,77 грн. трьох процентів річних. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд про його задоволення. В судовому засіданні відповідач позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених в запереченнях на позовну заяву. При цьому пояснив суду, що вклад за вказаним позивачем рішенням суду ним до цього часу не отриманий, оскільки виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на виконання вказаного рішення суду, станом на сьогоднішній день зупинене та вклад йому фактично не повернутий. Окрім того, суму компенсації, а не вкладу в розмірі 200000,00 грн. ним було отримано за іншим договором, що не стосується судового розгляду, при вирішенні якого приймав учать позивач. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановивши обставини та відповідні їм правовідносини, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 02.04.2015 року між сторонами було укладено договір №02/04-15-1 про надання юридичних послуг, за умовами якого відповідач як Замовник доручив, а позивач як Юридична фірма прийняв на себе зобов'язання надавати Замовнику юридичні послуги на умовах та в порядку, визначеному цим Договором, які полягають в представленні інтересів Замовника у наданні правової допомоги з написання та подання позовної заяви до суду про стягнення на його користь депозитного вкладу за договором № 5069/370-13 у сумі 16 000 доларів США та всіх нарахованих відсотків з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», представництві інтересів в суді з цього питання (а.с. 4-5). Відповідно до п. 4.1. договору, оплата послуг по даному Договору здійснюється відповідно до тарифів на надання юридичних абонентських послуг (додаток № 1 до цього договору). Згідно з додатком № 1 до договору про надання юридичних послуг № 02/04-15-1 від 02 квітня 2015 р. «тарифи на надання юридичних послуг». Відповідно до додатку № 1 до договору винагорода за позитивний результат складає сім відсотків від реально повернутої суми вкладу, яка має бути сплачена протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав Замовником від боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Із матеріалів справи вбачається, що у квітні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення з банку суми вкладу в розмірі 16000,00 Євро та нарахованих відсотків, а також 7000,00 грн. моральної шкоди та судових витрат (а.с. 6-8). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/11047/15-ц позов [PERSON] було задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] суму вкладу за Договором № 5069/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті від 30.01.2013 року в розмірі 16 000 Євро та три відсотки річних в сумі 3 211 грн. 79коп. В іншій частині заявлених вимог відмовлено. Разом із тим, слід зазначити, що договором про надання юридичних послуг, укладеним між сторонами, передбачено, що винагорода за позитивний результат складає сім відсотків від реально повернутої суми вкладу, яка має бути сплачена протягом двох діб після фактичного отримання коштів, майна чи майнових прав Замовником від боржника. Проте, доказів того, що відповідачу було реально повернуто суму вкладу за договором № 5069/370-13 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті від 30.01.2013 року матеріали справи не містять. Разом із тим, згідно із постановою про зупинення виконавчого провадження від 21.09.2015 року, винесеною державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ в місті Києві, виконавче провадження за виконавчим листом № 761/11047/15-ц від 18.09.2015 року зупинене у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації банку-боржника на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». А тому, на переконання суду, неотримання суми вкладу відповідачем не можна вважати досягненням позитивного результату, в зв'язку із чим у останнього відсутній обов'язок сплатити позивачу винагороду за позитивний результат. Конкретизації положення «позитивний результат» укладений між сторонами договір не містить, натомість містить випадок його стягнення у розмірі 7 відсотків від реально повернутої суми вкладу, а також посилання на те, що отриманням позитивного результату також вважаються випадки відмови від юридичних послуг Замовником, підписання мирової угоди між Замовником та Боржником та відмови від позову в суді. Жодної із перерахованих обставин в судовому засіданні не встановлено, а тому позовні вимоги визнаються судом необґрунтованими. Слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки обов'язку відповідача щодо сплати 7 відсотків винагороди за позитивний результат не встановлено, то і підстави для стягнення з нього інфляційних втрат, трьох процентів річних та пені за несвоєчасний розрахунок, також відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed