Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що надав [PERSON], для власних потреб, 20.12.2013 року позику в сумі 1250 доларів США (на час укладення договору дана сума еквівалентна 10000 грн.), з терміном повернення коштів у шість місяців, з умовою щомісячної оплати 7% від суми позики. Окрім того, позивач надав відповідачу 20.01.2014 року позику в сумі 2500 доларів США (на час укладення договору дана сума становила 20000 грн.), 20.02.2014 року позику в сумі 3500 доларів США (на час укладення договору дана сума складала 30000 грн.), термін дії названих договорів позики - один рік. У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. На підтвердження факту отримання грошей [PERSON] написав розписки, а [PERSON], поручився про забезпечення виконання зобов'язання, про що зробив підпис у розписці. У вказаний строк [PERSON] борг не повернув, ухиляється від виконання зобов'язання. З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договорами позики від 20.12.2013 року, 20.01.2014 року, 20.02.2014 року в сумі 256941,99 грн., з яких: 191625 грн. - борг за договорами позики, 55890,62 грн. - проценти за договором позики від 20.12.2013 року, 9426,37 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі за договорами позики від 20.01.2014 року, 20.02.2014 року та судовий збір у сумі 2569,43 грн. Позивач у судове засідання не з'явився,звернувся до суду з заявою, в якій просить розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, надані позивачем в обґрунтування своїх вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивач надав [PERSON], для власних потреб, 20.12.2013 року позику в сумі 1250 доларів США (на час укладення договору дана сума еквівалентна 10000 грн.), з терміном повернення коштів у шість місяців, з умовою щомісячної оплати 7% від суми позики. Окрім того, позивач надав відповідачу 20.01.2014 року позику в сумі 2500 доларів США (на час укладення договору дана сума становила 20000 грн.), 20.02.2014 року позику в сумі 3500 доларів США (на час укладення договору дана сума складала 30000 грн.), термін дії названих договорів позики - один рік. У випадку прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом. На підтвердження факту отримання грошей [PERSON] написав розписки, а [PERSON], поручився про забезпечення виконання зобов'язання, про що зробив підпис у розписці. У вказаний строк [PERSON] борг не повернув, ухиляється від виконання зобов'язання. Таким чином, загальна сума боргу за договорами позики від 20.12.2013 року, 20.01.2014 року, 20.02.2014 року в сумі 256941,99 грн., з яких: 191625 грн. - борг за договорами позики, 55890,62 грн. - проценти за договором позики від 20.12.2013 року, 9426,37 грн. - 3% річних від простроченої суми заборгованості у сумі за договорами позики від 20.01.2014 року, 20.02.2014 року. Згідно ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. На підставі ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ч.1 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договорами позики від 20.12.2013 року, 20.01.2014 року, 20.02.2014 року в сумі 256941,99 грн. та судовий збір у розмірі 2569,43 грн.

Outcome: approved