Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У лютому 2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON], в якій вона просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони з 11 серпня 2007 року перебували у шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано. Донька [PERSON], [INFO] повністю перебуває на утриманні позивача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки позивачу не надає, тому позивач вимушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Пояснила, що не заперечує того факту, що відповідач добровільно надає допомогу на утримання дитини, однак він робить це нерегулярно та на власний розсуд, тому вона бажає гарантувати своє право на одержання аліментів шляхом встановлення їх розміру за рішенням суду. Відповідач у судовому засіданні проти задоволенні позову заперечив, посилаючись на те, що добровільно надає позивачу допомогу, купує в разі необхідності різні речі для доньки, взагалі бере активну участь в утриманні та вихованні дитини, а тому вважає, що примусове стягнення з нього аліментів буде безпідставним та може зашкодити дитині, оскільки коштами буде розпоряджатись не він, а позивач, тоді як станом на час розгляду справи він на власний розсуд визначає розмір та напрямок витрачання аліментів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи та проаналізувавши вимоги законодавства України про шлюб та сім'ю, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони 11 серпня 2007 року уклали шлюб, який розірвано на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 30 грудня 2015 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до загальних норм права ст.ст.180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Позивач просила суд визначити аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки від його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. За правилами ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до ч.1 ст.183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Факт активної участі відповідача в утримання дитини за власним бажанням сторонами не оспорюється, а тому не підлягає доказуванню. Водночас, звернення позивача до суду свідчить про те, що між сторонами не існує чіткої та міцної домовленості щодо розміру та порядку надання аліментів, що є підставою для судового захисту прав того з батьків, з ким проживає дитина (в даному випадку - позивача). Разом з цим, суд виходить з того, що примусове стягнення аліментів з відповідача у розмірі, який вказаний у позові, може обмежити відповідача у добровільній участі в утриманні дитини, що врешті-решт може мати негативні наслідки для інтересів самої дитини. Враховуючи це, суд вважає за достатнє стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання доньки у мінімальному, встановленому законом, розмірі. Згідно із ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. При ухваленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст.192 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави в порядку ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: partial