Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, просив стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики в розмірі 91826,03 грн., посилаючись на невиконання останньою зобов'язань за договором позики грошових коштів. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, місце судового засідання повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Судом встановлено, що правовідносини виникають з договору позики, укладеного у формі боргових розписок [PERSON] Так, 26.06.2009 позивач надав відповідачу у борг 2500 доларів США, на строк до 01.04.2013. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем було власноруч написано розписку про отримання у борг грошових коштів в сумі 2500 доларів США, проте взяті на себе вищезазначені договірні зобов'язання остання не виконала, а саме не повернула грошові кошти у строк, внаслідок чого у позивача породжується право вимоги на сплату належної йому грошової суми. Сума неповернутого позивачем боргу за розпискою складає 2500 доларів США, що станом на 06.10.2015 в еквіваленті на національну валюту України становило 52850 грн. За правилами ст. 625 ЦК України відповідач також має сплатити позивачу суму коштів з урахуванням індексу інфляції в 35012,27 грн. та 3% річних в розмірі 3963,75 грн. Тобто з урахуванням положень ст. 625 ЦК України загальна сума заборгованості відповідача становить 91826,03 грн. За приписами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною позивача на підтвердження її позовних вимог було надано оригінал розписки відповідача, натомість останньою будь-яких доказів на спростування таких доводів надано не було. Враховуючи викладене суд знаходить доведеним факт отримання відповідачем у борг від позивача 2500 доларів США, а тому у зв'язку із невиконанням договірних зобов'язання щодо повернення таких грошових коштів вони підлягають стягненню у судовому порядку з урахуванням штрафних санкцій встановлених ст. 625 ЦК України. За правилами ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору в розмірі 918,65 грн. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved