Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», [PERSON] про відшкодування шкоди. В обґрунтування власної позиції позивачі посилались на ті обставини, що 30 березня 2018 року біля 20-30 годині на 22 км дороги «Одеса-Южний» у с. Вапнярка Лиманського району Одеської області водій [PERSON] , керуючи автопотягом у складі тягача марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричепом марки «DROMECH», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у напрямку м. Одеси, допустив наїзд на пішохода [PERSON] . Унаслідок ДТП [PERSON] доставлено до лікарні із діагнозом «кома», де вона померла. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України та відповідні відомості було внесено до ЄРДР за №12018160000000316 від 31 серпня 2018 року. На момент ДТП тягач марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричеп марки «DROMECH», реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі договору оренди знаходився у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг», що на думку позивачів, дає підстави відшкодувати завдану шкоду з товариства. Цивільна відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Юнівес» на підставі полюсу страхування. Як зазначають позивачі, у зв`язку із втратою дружини та матері вони зазнали та продовжують зазнавати душевних страждань, утратили спокій тощо. Звернувшись із заявами про відшкодування завданої шкоди у зв`язку із утратою годувальника та відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», позивачам не було повідомлено щодо результатів розгляду наданих заяв, а завдана шкода досі не відшкодована. У зв`язку із викладеним, позивачі звернулись до суду із позовом до відповідачів, у якому просили: 1) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] , який діє у інтересах малолітньої [PERSON] , суму 44 676,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої, та одноразово 134 028,00 гривень у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника; 2) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] суму 44 676,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої, та одноразово 134 028,00 гривень у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника; 3) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] суму 44 676,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері; 4) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] суму 44 676,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини; 5) стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» та [PERSON] на користь [PERSON] , який діє у інтересах малолітньої [PERSON] , у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у сумі 500 000,00 гривень; 6) стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» та [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у сумі 500 000,00 гривень; 7) стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» та [PERSON] на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у сумі 500 000,00 гривень; 8) стягнути в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» та [PERSON] на користь на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини, у сумі 500 000,00 гривень. Від представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просив суд відмовити у задоволенні позову до страхової компанії, у зв`язку із його незаконністю, необґрунтованістю та передчасністю. Звертав увагу суду на те, що дійсно позивачі звернулись із відповідними заява про отримання страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника та відшкодування моральної шкоди до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», проте, на думку сторони, задля виплати страхового відшкодування необхідно встановлення факту відсутності умислу потерпілої [PERSON] у настанні страхового випадку, крім того, можливе страхове відшкодування у даному випадку повинно обмежуватись максимальним розміром 200 000,00 гривень, до якого входить як відшкодування моральної шкоди, так і відшкодування шкоди, пов`язаної із втратою годувальника. Також, представник зазначив, що розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, становить всього 44 676,00 гривень, та підлягає розподілу між позивачами по 7 446,00 гривень кожному. Щодо відшкодування шкоди, у зв`язку із втратою годувальника, представник страхової компанії вказував, що суду не надано доказів на підтвердження доходів померлої [PERSON] , а також щодо перебування на утриманні [PERSON] вказаних у позові осіб. Представник [PERSON] також скористався правом подачі відзиву на позовну заяву [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у якому просив суд відмовити у задоволенні позову повністю, зважаючи на те, що не встановлено причини смерті потерпілої [PERSON] , відсутні докази на підтвердження обґрунтованості заявлених сум, неправомірних дій водія, а кримінальне провадження стосовно цього факту досі триває. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» правом подачі відзиву на позовну заяву [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , не скористався, відзив на позов не надходив. Позивачі [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явились, але від осіб надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Представники відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес», [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явились, але від осіб надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені докази, допитавши свідка, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд дійшов наступного висновку. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що 30 березня 2018 року біля 20-30 годині на 22 км дороги «Одеса-Южний» у с. Вапнярка Лиманського району Одеської області водій [PERSON] , керуючи автопотягом у складі тягача марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричепом марки «DROMECH», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись у напрямку м. Одеси, допустив наїзд на пішохода [PERSON] , яка лежала на проїзній частини. Унаслідок ДТП [PERSON] доставлено до лікарні із діагнозом «кома». За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується відомостями з ЄРДР за №12018160000000316 від 31 серпня 2018 року. Як зазначає ст. 1166 ч. 3 ЦК України, шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1187 ч. 1, 2, 5 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Водночас, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Вирішуючи даний спір, суд не встановив, що шкода здоров`ю [PERSON] , яка спричинила її смерть, була завдана відповідним джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дії непереборної сили. Разом з тим, жодним із представників відповідачів не було доведено суду, що відповідні несумісні із життям ушкодження здоров`ю були спричинені внаслідок умислу потерпілої [PERSON] . На момент ДТП водій [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг». Цивільна відповідальність Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Юнівес» на підставі полюсу страхування №АМ/2392537 від 24 березня 2018 року на забезпечений транспортний засіб марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , та на підставі полюсу страхування №АМ/2392538 від 24 березня 2018 року на забезпечений транспортний засіб напівпричеп марки «DROMECH», реєстраційний номер [NUMBER] . За вищевказаними полюсами ліміт відповідальності страхової суми на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 200 000,00 гривень, за шкоду, заподіяну майну, - 100 000,00 гривень. У матеріалах справи знаходяться заяви позивачів до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» від 31 травня 2018 року про відшкодування моральної шкоди у розмірі 44 676,00 гривень кожному та відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника у загальному розмірі 134 028,00 гривень кожному утриманцю. Слід зазначити, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Твердження щодо того, що не установлено вини водія [PERSON] у ДТП, що сталась, задля відшкодування завданої шкоди, що на думку відповідачів, є підставою вважати, що виплата відшкодування є передчасною, не знаходить свого законного відображення з огляду на наступне. Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 19 жовтня 2011 року у справі №6- 208св10 під справою, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства мається на увазі справа, порушена у встановленому законом порядку, що розглядається відповідним судом. Порушення кримінальної справи органами досудового слідства не є підставою для зупинення провадження у справі. Кримінальне провадження, що на даний час триває, проводиться з метою встановлення вини водія у вчиненому правопорушенні. При цьому встановлено факт завдання шкоди позивачам. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її заподіювача, коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведене, вина водія у вчиненому кримінальному правопорушенні не має правового значення для вирішення справи щодо виплати страхового відшкодування. Верховний Суд України 03 грудня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-183цс14 зробив правовий висновок, відповідно до якого законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен довести факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір. Тому, ігнорування заяви щодо виплати страхового відшкодування страховою компанією через відсутність вироку суду або постанови про закриття кримінального провадження є необґрунтованою та такою, що порушує право позивачів на отримання страхового відшкодування. П. 27.1 статті 27 цього Закону передбачено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Проте, п. 27.5 ст. 27 Закону визначено, що загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. П. 27.2 ст. 27 Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Зазначена норма права за способом викладення змісту є відсилочною, тобто містить посилання на іншу норму права, а саме ст. 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою. Так, згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, до досягнення ними чотирнадцяти років; іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, протягом п`яти років після його смерті. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] проживала за адресою: [ADDRESS] разом із чоловіком [PERSON] , доньками [PERSON] , 1997 року народження, [PERSON] , 2001 року народження та [PERSON] , 2009 року народження. Указане підтверджується довідкою Виконавчого комітету Новодофінівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №417 від 11 липня 2016 року. У матеріалах справи знаходиться трудова книжка серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] . Слід зазначити, що після укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON]. [INFO] , дружині присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Утім, відомостей щодо доходів [PERSON] суду не представлено. У даному випадку суд погоджується з тим, що [PERSON] , 2009 року народження, [PERSON] , 2001 року народження, які не досягли на момент смерті матері 18-річного віку, утратили годувальника, що дає підстави для задоволення відповідних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] , що діє в інтересах [PERSON] , та на користь [PERSON] по 134 028 гривень = (3723 грн/м.з.п на день смерті/Х36 /мінімальний розмір страхового відшкодування). Крім того, перевіряючи обґрунтованість стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральної шкоди у розмірі по 44 676,00 гривень на кожного суд виходить з наступного. Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1167 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Водночас, згідно із ст. 1168 ч. 2 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] моральної шкоди у розмірі по 44 676,00 гривень на кожного. Перевіряючи обґрунтованість вимог [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] щодо солідарного стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» та [PERSON] суми заподіяної моральної шкоди по 500 000,00 гривень кожному, суд зазначає наступне. На момент ДТП тягач марки «RENAULT», реєстраційний номер [NUMBER] , та напівпричеп марки «DROMECH», реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі договору оренди знаходився у тимчасовому володінні та користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг», що підтверджується договором найму серії ННВ №488742, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. Як убачається із пояснень [PERSON] від 30 березня 2018 року, він працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на посаді водія з серпня 2017 року. Указаний факт сторонами не заперечувався, а тому вважається таким, що не підлягає доказуванню. Як встановлює ст. 1172 ч. 1 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно із п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). Фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК). Згідно із п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого. Відтак суд вбачає, що відповідати за заподіяну моральну шкоду повинно товариство з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг», (ст. 1172 ЦК України). Покладення обов`язку відшкодувати шкоду на юридичну особу пояснюється тим, що працівник у даному випадку юридичне втілює її волю. Тобто, юридична особа реалізує свою цивільну право- і дієздатність, зокрема деліктоздатність, через дії працівників. Отже, дії працівників юридичне сприймаються як дії самої юридичної особи. Таким чином, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог до [PERSON] повністю. Як роз`яснюють п. 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, зважаючи на відповідні вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» суд погоджується, що позивачам дійсно було заподіяно певної моральної шкоди, однак, суми компенсації, які заявили до стягнення позивачі, суд вбачає надмірними. У матеріалах справи знаходиться розписка [PERSON] від 31 березня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] 25 000,00 гривень у рахунок відшкодування, зокрема, моральної шкоди після ДТП, у результаті якого померла [PERSON] - дружина [PERSON] . Як стало відомо у ході розгляду справи, [PERSON] є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг». Спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на користь [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суму компенсації заподіяної моральної шкоди у розмірі відповідно по 100 000,00 гривень на кожного потерпілого з вирахуванням сплаченої суми на користь [PERSON] у розмірі 25 000,00 гривень, а саме: 75 000,00 гривень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (стаття 13 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК України). За загальним правилом кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 3 статті 12, частини 1, 6 статті 81 ЦПК України). У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30). Отже перевіривши факти і обставини, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, установивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та ухвалив: 1) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] , який діє у інтересах малолітньої [PERSON] , суму 44 676,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої, та одноразово 134 028,00 гривень у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника; 2) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] суму 44 676,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілої, та одноразово 134 028,00 гривень у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника; 3) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] суму 44 676,00 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері; 4) стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь [PERSON] суму 44 676,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини; 5) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на користь [PERSON] , який діє у інтересах малолітньої [PERSON] , у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у сумі 100 000,00 гривень; 6) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у сумі 100 000,00 гривень; 7) стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю матері, у сумі 100 000,00 гривень; 8) стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на користь на користь [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю дружини, у сумі 75 000,00 гривень. У задоволенні інших вимог [PERSON] , який діє у власних інтересах та інтересах малолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовити. Відповідно до ст. 141 ч. 1, 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на те, що позивачі звільнені від сплати судового збору стягненню з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на користь держави підлягає сума несплаченого судового збору у розмірі 6 701,40 гривень, а також стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеса Оіл Трейдінг» на користь держави підлягає сума несплаченого судового збору у розмірі 6 000,00 гривень.

Outcome: partial