Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до Київської міської ради, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольга Миколаївна, [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. За життя батько склав заповіт, яким заповів сину [PERSON] та доньці [PERSON] садовий будинок [ADDRESS]. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини на свою частину будинку. Позивач у свою чергу звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольги Миколаївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок. Однак, 07 жовтня 2017 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольгою Миколаївною було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивачем не було надано правовстановлюючого документу на садовий будинок. Вказаний садовий будинок належав батьку на праві власності, але за життя [PERSON] не встиг зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку. У зв'язку із чим, позивач просив суд визнати за ним право власності на садовий будинок [ADDRESS], житловою площею 68,1 м2, загальною площею 125,0 м2 у поряду спадкування за заповітом після смерті його батька [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав викладений у позовній заяві. Відповідач Київська міська рада свого представника у судове засідання не направила, про місце та час розгляду справи повідомлений судом належним чином, відзив на позовну заяву не надіслав. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольга Миколаївна у судове засідання не з'явились, від неї на адресу суду надійшла заява про неможливість прибути у судове засідання через виробничу необхідність, просила розглядати справу у її відсутність. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явились, про місце та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, пояснення стосовно позовних вимог не надіслала. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 03.03.2017, актовий запис № 273 (а.с. 10). Відповідно до ст. 1220 Цивільного кодексу України (далі по тексту- ЦК України) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою і часом відкриття спадщини є день смерті особи. За приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя 12 жовтня 2017 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповів [PERSON] належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Також заповів [PERSON] та [PERSON] належні йому на праві власності садовий будинок №11 з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,1516 га, що розташована на території [ADDRESS] (а.с.12). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно з ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] є сином [PERSON], а третя особа [PERSON] є його донькою. Згідно з ч. 1 ст. 1267 та ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Частинами першою та другою ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. У ході судового розгляду встановлено, що донька померлого [PERSON] подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини як за заповітом так і за законом, у тому числі заяву про відмову від обов'язкової частки. Так, 07 жовтня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольги Миколаївни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON], на садовий будинок [ADDRESS] Для вчинення нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину надав паспорт, реєстраційний номер облікової картки платника податків та свідоцтво про народження, довідку про останнє місце реєстрації спадкодавця, свідоцтво про смерть спадкодавця. 14 липня 2017 приватний нотаріусом направлено запит до КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» щодо підтвердження права власності на садовий будинок [ADDRESS] [PERSON]. Згідно довідки з БТІ СБ -2017 №364,виданої КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» 13.09.2017 садовий будинок [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. У зв'язку із тим, що [PERSON] не подано оригінал правовстановлюючого документ на вказаний садовий будинок приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко Ольга Миколаївна винесла постанову від 07.10.2017 про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на садовий будинок [ADDRESS] (а.с. 13). З довідки виданої СТ «Інвалідів ВВВ» - [PERSON] вбачається, що він був членом СТ «Інвалідів ВВВ», та є власником садового будинку [ADDRESS] Сума пайового внеску сплачена у повному обсязі. Садовий будинок [ADDRESS] побудований господарчим способом та введений в експлуатацію з листопада 1985 року (а.с. 16). Окрім того, як вбачається з копії державного акту про право приватної власності на землю від 24.05.1999, земельна ділянка площею 0,1516 га, що розташована на території [ADDRESS] на підставі рішення Київської міської ради від 17.12.1998 передана [PERSON] у приватну власність для ведення садівництва (а.с.14-15). У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] за життя не зареєстрував в установленному законом порядку своє право власності на садовий будинок [ADDRESS], що стало перешкодою для спадкоємця [PERSON] одержати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказане нерухоме майно та реалізувати своє право на спадкування, і тим самим його порушене право власності підлягає відновленню у судовому порядку. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, зокрема, може бути визнання права. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. З огляду на те, що позивач відповідно до вимог закону належним чином прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], однак не може оформити право власності на вказане майно, через відсутність правовстановлюючого документу на вказане майно, що позбавляє позивача у повному обсязі володіти та користуватись та розпоряджатись ним, разом з тим, відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно суд приходить висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем право власності на садовий будинок [ADDRESS], житловою площею 68,1 м2, загальною площею 125,0 м2 у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 01.03.2017.

Outcome: approved