Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-16 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачі звернулись до суду з вказаним позовом та просили визнати право за ними на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» та визнати, що ПАТ «Криворіжгаз» відповідно до\~ст.\~6\~Закону України\~«Про забезпечення\~комерційного обліку\~природного газу» \~зобов`язане за свій рахунок у термін до 01 січня 2018 року здійснити встановлення в їхніх квартирах індивідуальних газових лічильників як побутовим споживачам. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики такомунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500 між позивачами та ПАТ «Криворіжгаз» було укладено Типовий договір постачання природного газу споживачам. \~ \~ \~ \~Відповідно до пункту 1.3 Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2498\~(далі - Типовий договір), цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641,\~642 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор газорозподільної мережі (далі - Оператор ГРМ) направляє споживачеві інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплату рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Доказом факту приєднання всіх споживачів до Типового договору вважають щомісячне споживання ними природного газу та здійснення щомісячної сплати рахунків за спожитий природний газ. Позивачі зазначали, що права та обов`язки споживачів виникли з однієї підстави та що предметом цього спору є однорідні права та обов`язки. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором, а саме розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», розділом V «Права та обов`язки споживача» та розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Зміст Типового договору, викладений в\~постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, передбачає, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними. У серпні 2017 року позивачами були проведені загальні збори співвласників багатоквартирного будинку, на яких було прийнято рішення щодо ініціювання звернення власників квартир, які не обладнані індивідуальними лічильниками газу до ПАТ «Криворіжгаз» із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» на підставі\~статті 6 Закону №3533-VI. Однак, листом ПАТ «Криворіжгаз» від 08 вересня 2017 року № Кд 02.3.2-ЛВ-15885-0917 споживачів було повідомлено, що не передбачено фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу в кожній квартирі будинку [ADDRESS] . Проте позивачі вважають таку позицію ПАТ «Криворіжгаз» неправомірною, оскільки побутовим споживачам відмовлено в забезпеченні та встановленні індивідуальних газових лічильників за рахунок ПАТ «Криворіжгаз». Вважають, що забезпечити комерційний облік природного газу кожному споживачу будинку зобов`язане газорозподільне підприємство - ПАТ «Криворіжгаз» у термін до 01 січня 2018 року. ПАТ «Криворіжгаз» є суб`єктом господарювання, що здійснює розподіл природного газу на території Жовтневого (Покровського) району м. Кривого Рогу. Згідно структури тарифу для споживачів на послуги розподілу природного газу ПАТ «Криворіжгаз» у період з 2011 року до теперішнього часу закладається встановлення квартирних лічильників газу, що передбачено\~статтею 3 Закону № 3533-VI, де визначено, що фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, тобто покладено на ПАТ «Криворіжгаз». 01 грудня 2017 року ухвалою суду провадження у вище вказаній справі було відкрито та призначено судове засідання, відповідачу встановлений строк для подачі заперечень проти позову. 13 грудня 2017 року представник відповідача ПАТ «Криворіжгаз» Дубовик С.В. надав суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких просив відмовити у задоволені позову повністю. Свою позицію обґрунтував тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 547 від 31.03.2016 затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах згідно із додатком. Згідно розділу І Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік передбачено встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу у будинку [ADDRESS] . Ініціювати встановлення будинкового вузла обліку на багатоквартирний будинок можуть як власники так і оператор газорозподільної системи. Зазначила, що чинним законодавством не передбачено встановлення індивідуального лічильника газу за рахунок Оператора ГРМ, але кожен споживач може встановити квартирний лічильник газу окремо на квартиру за власні кошти. Обовязок забезпечення саме індивідуальними лічильниками газу не передбачений ані Законом, ані умовами Типового договору розподілу природного газу. А отже відповідачем права позивачів не порушені. 09 жовтня 2018 року ухвалою суду провадження у справі було зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду касаційної скарги по справі № 214/2435/17. 27 листопада 2018 року ухвалою суду провадження у справі було поновлено та призначено до судового розгляду. 12.04.2019 Загальними зборами акціонерів Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» Статут Товариства був затверджений в новій редакції, відповідно до якого були внесені зміни до повного та скороченого найменування Товариства та визначено, що Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (ідентифікаційний код 03341397) є новим найменуванням Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» та є правонаступником всіх його прав і обов`язків. Відповідні зміни були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.05.2019 року, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру ЮОФОПГФ від 14.05.2019 року. \~ \~ \~ \~ Позивачі та їх представник у судове засідання не з`явились, але до суду надані письмові заяви, в яких позовні вимоги вони підтримали у повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, при цьому неодноразово він направляв на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні. Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2019 представником відповідача на адресу суду було надіслано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в іншому судовому засіданні, аналогічне клопотання також надіслано \~ \~ \~ \~13.06.2019. Представником відповідача жодне з цих клопотань документально не підтверджено, тому суд визнає причину неявки в судове засідання неповажною та вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача, так як останній про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно до п.9\~Перехідних положень ЦПК України\~(в редакції від 03.10.2017, яка набрала чинності 15.12.2017), справи в суді першої інстанції, провадження в яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку письмовим доказам щодо їх належності, допустимості та достатності в їх сукупності, суд приходить до наступного. Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проживають у будинку [ADDRESS] та є побутовими споживачами газу. Постановою НКРЕКП № 547 від 31.03.2016 року затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування, згідно Додатку визначено витрати на встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу, зокрема в будинку у будинку [ADDRESS] Мешканці будинку будинку [ADDRESS] Розі 03 серпня 2017 року звертались до ПАТ «Криворіжгаз» із заявою про встановлення внутрішньо квартирних (індивідуальних) приладів обліку газу (лічильників), що підтверджується копією супровідного листа, яка містиься у матеріалах справи (а.с. 10). Листом ПАТ «Криворіжгаз» від 01 вересня 2017 року № Кд 02.3.2-ЛВ-15885-0917 споживачів було повідомлено, що не передбачено фінансування робіт із встановлення індивідуальних лічильників газу в кожній квартирі будинку [ADDRESS] та зазначено, що споживач може встановити квартирний лічильник газу ( вузол обліку) окремо на квартиру ( будинок) за власні кошти, що підтверджується копією листа, яка міститься у матеріалах справи (а.с. 11-13). Відповідно до ч.1\~ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»\~побутовий споживач природного газу - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Судом встановлено, що позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є побутовими споживачами природного газу в квартирах розташованих в будинку [ADDRESS] . Відносини між сторонами у справі регулюються нормами\~Конституції України,\~ЦК України,\~Закону України «Про захист прав споживачів»,\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,\~Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст.8 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Ст.24 Конституції України\~визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до\~ст.3 ЦК України\~однією із загальних засад цивільного законодавства є справедливість. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч.1\~ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності.\~Як передбачено\~ст.21 цього Закону\~права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до п.п.3,4,7 ч.1\~ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього\~Закону\~та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як зазначено в преамбулі\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», цей Закон визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до\~ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; засіб обліку - прилад, технічний пристрій для обліку кількісних та/або якісних показників житлово-комунальної послуги, який має нормовані метрологічні характеристики; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно\~ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Як передбачено\~ст. 3 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~предметом регулювання цього\~Закону\~є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, суб`єктами цього\~Закону\~є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1\~ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями статті 6 Закону\~Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», - тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.) Таким чином, забезпечити комерційний облік природного газу зобов`язане газорозподільне підприємство. Згідно глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30.09.2015 № 2494\~(далі - Кодекс), оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Встановлено, що позивачі є споживачами природного газу, а відповідач ПАТ «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням. Відповідно до ч.1\~ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Також судом встановлено, що тарифи на газопостачання відносяться до першої групи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Як передбачено ч.1\~ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.20 цього Закону\~споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Відповідно до п.1.3. Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2498, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей\~633,\~634,\~641\~та\~642 ЦК України\~на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Судом встановлено, що позивачі приєдналися до цього типового договору розподілу природного газу, так як щомісячно споживають природний газ та щомісячно сплачують рахунки за спожитий природний газ. Права та обов`язки споживачів чітко визначені Типовим договором постачання природного газу споживачам, а саме - Розділом IV «Ціна, порядок обліку та оплати природного газу», Розділом V «Права та обов`язки споживача» та Розділом VІ «Права і обов`язки постачальника». Зміст типового договору, викладений в\~постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2500, констатує, що права та обов`язки для всіх споживачів є ідентичними. Згідно п. 2.1. даного договору ПАТ «Криворіжгаз» взяло на себе зобов`язання постачати природний газ споживачам, в необхідних об`ємах (обсягах), а споживачі взяли на себе зобов`язання своєчасно сплачувати вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором. Відповідно до вимог\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Нормою ч.1\~ст.626 ЦК України\~встановлено, що договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1\~ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Відповідно до вимог\~ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно п.1 ч.2\~ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно з ч.1 ст.30\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~державне регулювання цін/тарифів базується на принципах доступності житлово-комунальних послуг для всіх споживачів та рівності правових гарантій. Згідно Постанов НКРЕКП «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу»,\~\~ що були затверджені за період з 2011 року по 31.05.2017 рік, регулятором, до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб.м. природного газу. Так, згідно Додатку №1 до Постанови НКРЕКП №150 від 28.12.2011 року, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 м.куб. природного газу, які становлять 6,96 грн., а згідно Додатку №1 до Постанови НКРЕКП №1625 від 27.09.2016 року, в структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 м.куб. становлять 25,20 грн. Позивачі проводили оплату газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі - безпосередньо індивідуальних. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Таким чином, відповідач ПАТ «Криворіжгаз» зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до ч.1\~ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~\~зобов`язаний забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1\~ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення та\~ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Позивачі висловили волевиявлення на встановлення індивідуальних лічильників газу, а тому це їх волевиявлення не може бути порушеним. На переконання суду задоволення волевиявлення позивачів буде відповідати зазначеній державній політиці в сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивачів з отримання послуги по газопостачанню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Суд вважає, що забезпечення позивачів індивідуальними лічильниками буде забезпечувати оплату кожним з них саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства як справедливість, а тому відмова відповідача ПАТ «Криворіжгаз» встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства та порушує права позивачів. Обговорюючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»\~фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Тому саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу та саме відповідач повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт. Як встановлено судом, відповідач не вживав будь - яких заходів для фінансування вказаних робіт за рахунок будь-якого бюджету. Вказаний правовий висновок зроблено Палатою Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року. Отже, на підставі наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів щодо визнання за кожним з них права на забезпечення індивідуальними, безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» є обґрунтованими. Разом з тим, позовні вимоги позивачів щодо зобов`язання ПАТ «Криворіжгаз», за свій рахунок здійснити встановлення в квартирах індивідуальних газових лічильників, із зазначенням терміну, до якого вказані газові лічильники відповідач має встановити, підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно з положеннями\~статті 6Закону України«Про забезпеченнякомерційного облікуприродного газу»\~та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року №259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року. 19 січня 2018 року набрав чинності Закон України №2260-УІІІ від 21 грудня 2017 року, яким були внесені зміни до\~Закону України«Про забезпеченнякомерційного облікугазу»\~щодо встановлення споживачам індивідуальних лічильників природного газу. Зокрема, передбачено встановлення споживачам, у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі, до 01 січня 2021 року індивідуальних лічильників. Оскільки позивачі сплачували за газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачами, та відповідно до частини першої\~статті 6Закону України«Про забезпеченнякомерційного облікуприродного газу»\~забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі, - до 01 січня 2021 року, оскільки на момент ухвалення рішення по даній справі відбулась зміна терміну встановлення таких лічильників для вказаної категорії осіб. Крім того, у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених згідно із\~статтею 4 Закону України від 08 липня 2011року №3674-VI «Про судовий збір»\~за подання позову немайнового характеру. Позивачі, відповідно до вимог\~Закону України «Про захист прав споживачів», звільнені від сплати судового збору при зверненні з даним позовом, однак, при поданні позову кожен з позивачів, мав сплатити по 640 гривень судового збору, а разом 6\~400,00 гривень. Таким чином, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 6\~400,00 гривень в рахунок відшкодування судового збору.

Outcome: partial