Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що відповідно до укладеного договору б/н від 31.07.2007 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В подальшому банк змінював кредитний ліміт відповідно до п. 3.2., 3.3 Умов та правил надання банківських послуг за згодою відповідача. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2 та 3.3 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент збільшити або зменшити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розмірі кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 3.3 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає договір. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. встановленого банком, відповідно до пункту 3.3 умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим заборгованість позичальника станом на 30.11.2017 року складала 36607,0 грн., з них 4987,72 грн. заборгованість за кредитом, 31619,28 грн. заборгованість за процентами, а також штрафи - 500 грн. фіксована частина, 680,57 грн. процентна складова, частину якої банк стягнув за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.12.2013 року в розмірі 22 995,6 грн. Просить стягнути залишок заборгованості в сумі 13 611.4 грн. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Суду пояснив, що рішення суду залишається не виконаним, заборгованість за кредитом в сумі 4987,72 грн., котра стягнута за рішенням суду та інші платежі не сплачені позичальником, тому банк змушений звернутися до суду про стягнення відсотків та штрафів. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку, подав заяву про відмову в задоволенні позову у зв`язку із пропуском позовної давності. З цих підстав просив в позові відмовити. Ухвалою суду від 01 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 15.03.2018 року. 16 травня 2019 року ухвалено рішення у справі. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, викладені у заяві, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Судом достовірно установлено, що 31.07.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір б/н згідно умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0 % на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а останній в свою чергу зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені Умовами та правилами надання банківських послуг. Позичальник користувався кредитними коштами, здійснював часткове їх погашення, що підтверджується розрахунком заборгованості. Проте, 16.03.2009 року припинив повернення кредитних коштів, тому банк звернувся із позовом до суду та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25 грудня 2013 року стягнута заборгованість за кредитом в сумі 4987,72 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 16 436,66 грн. та штраф 1071,22 грн. (процентна складова). Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Разом із тим, банком на підтвердження того на який строк відповідачу [PERSON] була видана платіжна картка та чи звертався він до банку із заявою про перевипуск нової карти належних доказів не надано. Судом критично оцінюється та не береться до уваги як доказ перевипуску такої картки 15.03.2012 року, оскільки кредитний ліміт не збільшувався позичальнику згідно наданих позивачем розрахунків заборгованості з 02.03.2008 року. З цих підстав позивач звернувся до суду та рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.12.2013 року повністю стягнута заборгованість за кредитом та відсотками станом на 30.09.2013 року. Як убачається із розрахунку заборгованості наданого позивачем відповідач здійснював погашення кредитних коштів частинами та останній внесок цих періодичних платежів був здійснений ним 16 березня 2009 року. Відповідачем подано клопотання про застосування строків, визначених статтею 257 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла датися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частини перша та третя статті 264 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частини три-п`ять статті 267 ЦК України). За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Ця правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (провадження № 6-14цс14). Із розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 16.03.2009 року вбачається, що [PERSON] припинив сплачувати кошти на погашення заборгованості, про що свідчить сальдо поточної заборгованості за кредитом, з цього часу банк не змінював кредитного ліміту, а відповідач відповідних платежів не вносив та банк не надав доказів про їх внесення. Тому суд вважає, що банк звернувшись з позовом у 28 лютого 2018 року пропустив строк позовної давності, у зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed