Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] подала позов, в якому просить усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні майном, визнавши відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.09.1997 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності їй та її сину [PERSON] по Ѕ частині квартири. 01 жовтня 1999 року [PERSON] одружився з [PERSON] та [INFO] у них народився син [PERSON] . Після народження їх дитини [PERSON] та [PERSON] стали проживати окремо за іншою адресою. Однак, за проханням [PERSON] , 07 листопада 2000 року позивачка [PERSON] зареєструвала відповідача [PERSON] у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності їй та її сину [PERSON] . [PERSON] квартирою за місцем реєстрації ніколи не цікавився, його особистих речей в квартирі не має, участі в оплаті комунальних послуг та квартплати не приймав. Вибір відповідачем іншого місця проживання є добровільним, він не проживає за адресою місця реєстрації понад 20 років без поважних причин, йому ніколи ніхто не перешкоджав у проживанні в квартиру, замки не міняли. Факт відсутності відповідача протягом тривалого часу можуть підтвердити сусіди, знайомі. Відповідач не спілкується з позивачем. Позивач зазначила, що вона хворіє, має маленьку пенсію, працювати не має змоги, комунальні платежі постійно зростають і вона багато років сплачує за комунальні послуги за відповідача, який своєю реєстрацією порушує її права на користування і розпорядженням квартирою, тому просить позов задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Посилаючись на ст.33 Конституції України, ст.321, 391, 405 Цивільного Кодексу України, Міжнародний пакт про цивільні і політичні права від 16.12.1966 року, Європейську конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою судді 19.02.2021 відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 31.03.2021 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового засідання та задоволено клопотання позивача про виклик свідків. В судовому засіданні позивачка пояснила, що їй та її сину [PERSON] належить право спільної часткової власності Ѕ частки квартири за адресою [ADDRESS] . У зазначеній квартирі з 07.11.2000 року зареєстрований її онук [PERSON] , однак він там не проживає, проживає за іншою їй не відомою адресою, вони не спілкуються, перешкод у доступі в квартиру вона ніколи йому не чинила. Особистих речей [PERSON] в квартирі не має, з березня 2000 року він в квартирі не мешкає. Шлюб між її сином та [PERSON] розірвано, вони не підтримують відносин. На даний час відповідач [PERSON] ніколи не цікавився квартирою за місцем реєстрації, за комунальні послуги не сплачує. Представник позивача адвокат Яременко Н.Є. в судовому засіданні надала аналогічні викладеним у позові пояснення, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України відповідно до ч.10 ст.187 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів згідно з ч.4 ст.223\~ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив про те, що він та його мати є власниками квартири [ADDRESS] . [INFO] у нього від шлюбу народився син [PERSON] (відповідач по справі). Після його народження [INFO] , вони переїхали та стали жити в іншому місці. Однак, за проханням його та його дружини, мати [PERSON] 07 листопада 2000 року зареєструвала його сина у квартирі. В квартиру з березня 2000 року дружина та син більше не вселялися. З цього часу квартирою відповідач не цікавився, ніяких його особистих речей в квартирі не має, участі в оплаті комунальних послуг не приймає. Відповідач з ними не спілкується, шлюб з його матір`ю розірваний. В добровільному порядку відповідач не бажає зніматися з реєстрації з вищезазначеної квартири. Реєстрація відповідача перешкоджає їм з матір*ю у здійсненні права користування та розпорядження квартирою. Суд, вислухавши доводи позивача та її представника, покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] та її сину третій особі [PERSON] на праві спільної часткової власності належить по 1/2 частки квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 25.09.1997 реєстраційний № [NUMBER] та Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №266037180, №266037444 від 15.07.2021 (а.с.19, 83-84). Із довідок з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 05.01.2021 та18.02.2021 вбачається, що окрім позивача [PERSON] та третьої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] з 07.11.2000 року (а.с.14, 26). Відповідач [PERSON] народився [INFO] , його батьками є третя особа [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 03.06.2000 (а.с.8) Із відповіді Московського відділу поліції ГУ НП в Харківській області №2аз/1496701 від 12.01.2021 року вбачається, що згідно облікових даних, якими володіє Московський ВП ГУ НП в Харківській області, заяви та повідомлення від громадянина [PERSON] , 2000 року народження в період часу з 01.01.2016 до 12.01.2021 не надходили (а.с.21). Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання, що є невісткою позивача [PERSON] Проживає в квартирі [ADDRESS] з квітня 2018 року. Відповідача ніколи не бачила, з ним не знайома, він не допомагає ніяким чином, його особистих речей в квартирі не має, здоров`ям позивачки [PERSON] не цікавиться, ніколи не намагався вселитися, не сплачував ніколи за комунальні послуги. Свідок [PERSON] у судовому засіданні надала показання, що поживає по [ADDRESS] з 2011 року, є сусідкою позивача [PERSON] , з 2011 року знайома з позивачкою, обізнана про те, що відповідач [PERSON] є онуком позивачки, бачила його востаннє років 20 потому, коли він був маленький. Свідок зазначила, що є медсестрою і приблизно раз в місяць буває в квартирі позивачки, робить їй уколи, у квартирі особистих речей відповідача в квартирі не має, проживають там лише позивачка [PERSON] , її син з невісткою. Суд не бере до уваги акт про непроживання від 02.02.2021 як недопустимий доказ (а.с.7). Статтею 41\~Конституції України та ч.1 ст. 319 ЦК України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Положенням ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~\~будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб, будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Частиною 2 статтею 313 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Відповідно до ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантується свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідачем не спростовано обставин викладених у позові. Враховуючи, що відповідач [PERSON] в квартирі [ADDRESS] понад рік не проживає, поважних причин відсутності за адресою місця реєстрації не навів, але зареєстрований в ній і тим самим чинить перешкоди позивачеві у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Питання щодо судових витрат судом вирішується відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved