Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 07 жовтня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~922. В обґрунтування позову зазначала, що з 07 жовтня 2014 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від спільного подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. При другій спробі створити міцну та дружню сімю їй з відповідачем не вдалося, оскільки у них різні протилежні характери та поглядами на сімейне життя. Відношення відповідача до подружнього життя і шлюбу взагалі не змінилося. Неодноразові спроби зберегти сімю виявились марними. Із 21 квітня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вважає, що їхній шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження є недоцільним та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позові вимоги він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 07 жовтня 2014 року [PERSON] і [PERSON] повторно уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~922. Від спільного подружнього життя вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що із квітня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Примиритися подружжя не бажає. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved