Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування вимог зазначається про те, що з 19 квітня 2019 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, малолітній син проживає спільно із позивачем та перебуває на її повному утриманні. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Крім того, позивач на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує матеріальної допомоги від чоловіка - батька дитини. З підстав стягнення аліментів позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 24 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, 05 травня 2021 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій вказала, що позовні вимоги про стягнення аліментів підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Враховуючи наведене, за згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 19 квітня 2019 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 201, зареєстровано шлюб між сторонами. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 серпня 2019 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області вбачається, що [INFO] у місті Бровари Київської області народився [PERSON] . Батько [PERSON] . Мати [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27\~лютого\~1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). При визначенні розміру аліментів на дитину, судом враховується, розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, відсутність у відповідача інших стягнень за виконавчими листами, його працездатність за віком та станом здоров`я, а також спільний обов`язок батьків щодо утримання дітей. У даному випадку заявлений розмір аліментів на утримання дитини є обґрунтованим. Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, у дружини виникає право на отримання аліментів за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: перебування у зареєстрованому шлюбі з чоловіком, проживання разом із їх спільною дитиною, яка не досягла трьох років, та наявність у чоловіка достатніх коштів на надання матеріальної допомоги (аліментів). Отже, за змістом вищевказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Доказів, які б свідчили, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, судом при розгляді даної справи по суті встановлено не було. Разом з тим, заявлений розмір аліментів є дещо завищеним та становитиме надмірний і несправедливий тягар для відповідача. У даному випадку суд вважає доцільним визначити аліменти у розмірі - 1/6 частину доходу. За змістом частиною першою статті 79, 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме із 23 лютого 2021 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оцінюючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1 816 грн. 00 коп. (за вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини та вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини).

Outcome: partial