Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 04 лютого 2020 року між ним та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 03-02-2020-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом. Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації, що є додатком до даного договору у кількості одна одиниця. Загальна вартість об`єктів оренди становить 100120 гривень, що на дату укладання договору становить 4000 доларів США (п. 1.1.1. договору). Пунктом 3.1. договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 04 лютого 2021 року. Відповідно до п. 4.1. договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 1,9722 % в місяць від суми, яка вказана п. 1.1.1. даного договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Пунктом 6.1. договору встановлено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Загальна сума орендної плати, яку відповідач зобов`язаний сплатити складає 19611 гривень 80 копійок. Разом з тим, у порушення вимог договору відповідачем було сплачено орендну плату лише частково, а саме: 17 квітня 2020 року сплачено 2133 гривні, 19 травня 2020 року сплачено 3200 гривень. Таким чином, заборгованість відповідача з орендної плати за договором становить 14278 гривень 80 копійок. Відповідно до п. 8.1. договору орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. 02 жовтня 2020 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про викуп об`єкта оренди у строк до 03 листопада 2020 року за сплатою повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 4000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Проте, відповідачем зазначена вимога виконана не була. ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» надіслало йому лист-відповідь від 27 жовтня 2020 року, в якому не заперечувало про наявність заборгованості з оренди за договором та зазначило про неможливість викупу об`єкта оренди у позивача. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» на його користь суму обов`язкового викупного платежу в розмірі 112785 гривень 20 копійки (еквівалент 4000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 13 листопада 2020 року), заборгованість з орендної плати за договором у сумі 14278 гривень 80 копійок та судові витрати у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 28 січня 2021 року відмовлено в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. Позивач у судове засідання не з`явився, його представник подав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує (а.с. 47). Відповідач не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 04 лютого 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 03-02-2020-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом (а.с. 13-17). Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації, що є додатком до даного договору у кількості одна одиниця. Загальна вартість об`єктів оренди становить 100120 гривень, що на дату укладання договору становить 4000 доларів США (п. 1.1.1. договору). Пунктом 3.1. договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 04 лютого 2021 року. Відповідно до п. 4.1. договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 1,9722 % в місяць від суми, яка вказана п. 1.1.1. даного договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Пунктом 6.1. договору встановлено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Загальна сума орендної плати, яку відповідач зобов`язаний сплатити складає 19611 гривень 80 копійок. З позову вбачається, що у порушення вимог договору відповідачем було сплачено орендну плату лише частково, а саме: 17 квітня 2020 року сплачено 2133 гривні, 19 травня 2020 року сплачено 3200 гривень. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 8.1. договору орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього договору, або достроково в будь-який час на вимогу орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. 02 жовтня 2020 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про викуп об`єкта оренди у строк до 03 листопада 2020 року за сплатою повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 4000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів (а.с. 18-19). ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» надіслало позивачу лист-відповідь від 27 жовтня 2020 року, в якому не заперечувало про наявність заборгованості з оренди за договором та зазначило про неможливість викупу об`єкта оренди у позивача (а.с. 21-22). Вбачається, що відповідачем вимоги договору № 03-02-2020-5/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконано, зокрема, орендну плату у повному обсязі не сплачено та в порушення вимог п. 8.1. договору об`єкт оренди не викуплено, що ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» не заперечується. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума обов`язкового викупного платежу в розмірі 112785 гривень 20 копійки (еквівалент 4000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 13 листопада 2020 року) та заборгованість з орендної плати за договором у сумі 14278 гривень 80 копійок (19611,80 - 2133 - 3200 = 14278,80). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Позивач також просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 гривень. Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази. У матеріалах справи міститься договір № 05/11-20 про надання правової допомоги від 05 листопада 2020 року (а.с. 23), ордер на підставі договору про надання правової допомоги від [PERSON] на Клімушева Є.В. (а.с. 24) та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Клімушева Є.В. (а.с. 25). Вбачається, що позивачем не надано суду доказів оплати наданих послуг (квитанції про сплату), детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, як це передбачено статтею 137 ЦПК України. За таких обставин, вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 1270 гривень 64 копійки.

Outcome: approved