Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

у лютому 2018 року ПрАТ «Страхова група «ТАС» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 30 148,74 грн. та судового збору. Свої вимоги мотивувало тим, що 06.01.2015 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ПАТ «Укртелеком» було укладено договір добровільного страхування № А 431829, предметом якого є майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] . 12.02.2015 року на пл. Перемоги у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок якої був пошкоджений автомобіль Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Шевченквського районного суду м. Києва від 04.03.2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно страхового акту № 55578/40/2015 від 23.03.2015 року та розрахунку до нього страховою компанією було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування в розмірі 79 648,74 грн., котра й була виплачена страхувальнику. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована ПАТ «СК «Княжа» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/7541936 з лімітом відповідальності 50 000,00 грн.. франшиза - 500,00 грн. Після звернення до ПАТ «СК «Княжа», останньою було сплачено 49 500,00 грн. Отже, невідшкодованою залишилась частина збитку в розмірі 30 148,74 грн. (79 648,74 грн. - 49 500,00 грн.). Ухвалою від 02.07.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 87-88). Ухвалою від 07.12.2018 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 95-96). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06.01.2015 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ПАТ «Укртелеком» було укладено договір добровільного страхування № А 431829, предметом якого є майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 20-31). 12.02.2015 року на пл. Перемоги у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в наслідок якої був пошкоджений автомобіль Мазда» реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Шевченквського районного суду м. Києва від 04.03.2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 18-19, 32-33). За заявою потерпілого згідно страхового акту № 55578/40/2015 від 23.03.2015 року та розрахунку до нього страховою компанією було прийнято рішення про визнання події страховим випадком та виплату страхового відшкодування в розмірі 79 648,74 грн., котра й була виплачена страхувальнику (а.с. 34-37, 43). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Субару» державний номерний знак [NUMBER] була застрахована ПАТ «СК «Княжа» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АІ/7541936 з лімітом відповідальності 50 000,00 грн.. франшиза - 500,00 грн. (а.с. 38). Після звернення до ПАТ «СК «Княжа», останньою було сплачено 49 500,00 грн. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд вважає, що оскільки позивач виплатив грошові кошти, він має право звернутися до відповідача з позовом про відшкодування понесених збитків. Таким чином, приймаючи до уваги також те, що стороною відповідача не спростовано заявлені позовні вимоги, а позивач, як страховик, виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування потерпілому у межах фактичних витрат, а тому має право на відшкодування відповідачем, як особою, винною, тобто відповідальною за завдані збитки, суд вважає, що позов є обґрунтованим та доведеним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі й стягненню з відповідача підлягає 30 148,74 грн. (79 648,74 грн. - 49 500,00 грн.). З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає судовий збір в сумі 1 762,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved