Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У лютому 2021 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивувала тим, що 09 грудня 1998 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів видано свідоцтво про право власності на житло квартиру [ADDRESS] . У вказаному документі існують розбіжності у написанні по батькові, а саме: у правовстановлюючому документі зазначено « [PERSON] », а в паспорті громадянина України - « [PERSON] ». Посилаючись на те, що зазначені розбіжності перешкоджають розпоряджатися вказаною квартирою, заявник просить суд встановити вищезазначений факт. Ухвалою суду від 17 лютого 2021 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження (а.с. 19). Заявник [PERSON] до суду надала заяву про слухання справи без її участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] надали суду клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності, проти задоволення заяви не заперечували. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що у свідоцтві про право власності на житло від 09 грудня 1998 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому міської Ради народних депутатів зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності гр. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). [PERSON]. внаслідок укладення шлюбу, змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 15). Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просить встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: - копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який видано Автозаводським РВ у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області 23.10.2012 року, відповідно до якого по-батькові заявника зазначено « [PERSON] »(а.с. 6); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 березня 1988 року, відповідно до якого по батькові заявника російською мовою зазначено « [PERSON] », а у графі батько зазначено російською мовою « [PERSON] » (а.с. 13); На підставі наданих заявником доказів, суд приходить до висновку, що у вищевказаному свідоцтві на право власності на житло допущено помилку, а саме у написанні по-батькові заявника, помилково при перекладі з російської мови на українську мову зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може розпоряджатися вказаною квартирою. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. У відповідності до п.6 ч.1 ст. ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши наявність помилки у правовстановлюючому документі, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для розпорядження квартирою, суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved