Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), в якому просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано у Корабельному районному у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 309 від 03 листопада 2020 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав на те, що у 2020 році між ним та відповідачем укладено шлюб. Від даного шлюбу дітей не мають. Спільне життя із відповідачем не склалося із причин відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, ведення господарства, втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені, збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторони до суду не з`явилися з невідомих суду причин, позивач просить справу розглядати за його відсутності. Враховуючи думку позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] та [PERSON] 03 листопада 2020 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 309. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із матеріалів справи слідує, що сторони не проживають разом, не ведуть спільне господарство, позивач примиритися не бажає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved