Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю - [PERSON], яка постійно перешкоджає позивачеві у спілкуванні з дитиною, а тому він, відповідно до положень статті 158 Сімейного кодексу України, звернувся до органу опіки та піклування із заявою про визначення способів його участі у вихованні дитини. За результатами розгляду його заяви [PERSON] було рекомендовано не чи-нити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною, надавши можливість побачень батька з дитиною. Позивач зазначив, що відповідачка під час його спілкування з дитиною влаштовує скандали та з'ясування стосунків, а тому він вважає, що прийняте органом опіки та піклування розпорядженн,я щодо спілкування з дитиною в присутності матері порушує норми статті 141 Сімейного кодексу Ук-раїни та його батьківські права. Посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просив визначити способи його участі у вихованні дитини шляхом надання періодичних побачень з дочкою, а саме: з 09.00 год суботи по 20.00 годину неділі, без присутності матері. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, наполягав на його пов-ному задоволенні. Відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила, що вона не надає можливості спілкуватися позивачеві з дитиною [PERSON], оскільки останній постійно висловлює дитині образ-ливі слова про матір та її нового чоловіка (відчима), налаштовує дитину проти батьків. Просила від-мовити в задоволенні позову. Третя особа - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що після побачень з батьком дитина починає сваритися з мамою та ним, розповідає про недобрі висловлю-вання батька про їх сім'ю. Просив відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, представника третьої особи та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідн-осини. Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.10). Дитина проживає з матір'ю, а позивач проживає окремо. У січні 2016 р. [PERSON] звернувся до служби у справах дітей Любимівської селищ-ної ради Каховського району із заявою про визначення способів його участі у вихованні дитини поси-лаючись на те, що [PERSON] чинить йому перешкоди у спілкуванні дитиною (а.с. 8). Рішенням Любимівської селищної ради Каховського району від 26.01.2017 року № 01 було ре-комендовано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з дитиною (а.с.8). Статтею 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її ви-хованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Позивач посилається на ухилення відповідача від виконання рішення органу опіки та піклу-вання, проте відповідач цю обставину заперечує, а доказів на їх підтвердження суду не надано. Водночас з пояснень сторін та їх поведінки в суді вбачається, що між ними існує тривалий осо бистісний конфлікт, який посилився після подачі [PERSON] заяви до Любимівської се-лищної ради та позову до Каховського міськрайсуду. Враховуючи, що конфліктні відносини сторін призводять до нерозуміння як батьком, так і ма-тір'ю дитини суті рішення органу опіки та піклування та перешкоджають їм діяти виключно в інте-ресах дитини, наявні підстави для вирішення спору щодо реалізації батьківських прав позивача в су-довому порядку. При вирішенні спору суд керується як положеннями національного сімейного законодавства, які регулюють питання здійснення батьківських прав, так і відповідними нормами міжнародного за-конодавства. Так, відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувати вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормаль-ному вихованню дитини (стаття 15 Закону України «Про охорону дитинства»). За приписами статті 3 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністра-тивними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Декларації прав дитини). Відповідно до положень частини другої статті 159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можли-вість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідач, заперечуючи проти позову, посилається на неналежне ставлення позивача до виконання своїх батьківських обов'язків, відсутність інтересу до дитини, негативні моральні якості тощо, проте доказів на підтвердження цих обставин суду не надано, як не надано і заслуговуючих на увагу компрометуючих відомостей про особу позивача. Наведене дає підстави вважати, що спілкування батька з дитиною не лише не перешкоджа-тиме нормальному вихованню дитини, а і буде сприяти цьому, оскільки участь батька у вихованні дочки є надзвичайно важливою. Водночас судом встановлено, що позивач тривалий час мешкає окремо, у зв'язку з чим спіл-кування батька з дочкою було епізодичним і лише в присутності матері дитини, що перебуває з по-зивачем в неприязних стосунках. Такі епізодичні побачення за думкою суду перешкоджають нор-мальному спілкуванню батька з дитиною, а тому суд дійшов до переконання, що протягом року зу-стрічі батька з дочкою повинні відбуватися без присутності матері. На думку суду таке рішення відповідає найкращому забезпеченню інтересів дитини і в той же час не буде істотно порушувати права позивача на спілкування з дочкою, оскільки при регулярних зустрічах дівчинка краще звикне до батька, а останній буде можливість провести з нею весь день та вечір, розповісти їй вечірні казки та покласти дитину спати, що не може не викликати позитивні емо-ції у людини. Присутність під час спілкування з дитиною матері, неприязні відносини між сторонами та не-обхідність забезпечення дотримання дитиною режиму харчування та відпочинку виключають мож-ливість щонедільного безперервного дводенного спілкування з дитиною, про що просить позивач. Таким чином, суд вбачає підстави для встановлення іншого, відмінного від зпропонованого позивачем графіку спілкування позивача з дитиною, відповідно до якого позивач буде мати можли-вість зустрічатися з дочкою щотижнево, з 09-00 год суботи по 10.00 годину неділі. На підставі викладеного,

Outcome: partial