Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У позові проти Громади позивачі просять визнати за ними право власності на земельні ділянки загальною площею 0,60 га в [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що спадкодавець [PERSON] набув за життя право власності на спірні ділянки, однак через невідповідність державних актів та витягу з ДЗК оформити спадщину неможливо. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмових заявах до суду позивачі свої вимоги підтримали, просили справу розглядати без їх участі. Представник сільської ради звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Як убачається зі справи, батько позивачів [PERSON] на підставі рішення виконкому Троянівської сільської ради Житомирського району від 14.01.2014 отримав спірну земельну ділянку площею 0,60 га для обслуговування житлового будинку (0,25 га) та ведення особистого підсобного господарства (0,35 га), що підтверджується державним актом серії ЖТ 08-12 №000156 (а.с. 7). Таким чином, останній отримав у власність земельну ділянку у спосіб, передбачений законом. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 20, 21, 25, 37). Внаслідок цього відкрилася спадщина на все належне спадкодавцеві майно, у тому числі на спірну землю, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). За спадковою справою №671/2008 позивачі - єдині спадкоємці за заповітом після смерті батька (а.с. 33). Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за запоітом на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з невідповідністю даних у державному акті витягам з ДЗК, а саме з приводу кількості та площі земельних ділянок (а.с.34). Аналіз наданих документів свідчить, що загальна площа земельних ділянок повністю збігається (0,60 га). Невідповідність полягає у тому, що при внесенні відомостей про ділянку в ДЗК її було розділено на три окремі ділянки, що зумовлено змінами в законодавстві з цього приводу, що були впроваджені разом з прийняттям ЗК України 2002 року. Отже, суд дійшов висновку, що спірні земельні ділянки відноситься до складу спадщини, а позивачі, як спадкоємці за заповітом, мають право на земельні ділянки батька. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Отже, суд дійшов висновку, що зміна конфігурації земельних ділянок внаслідок удосконалення законодавства не може жодним чином обмежувати прав позивачів, а тому позов підлягає до задоволення .

Outcome: approved