Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 09 листопада 2013 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №250. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], проте подружнє життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати поваги один до одного та зради чоловіка. Відповідач вчиняє сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Шість місяців тому, вона була змушена залишити чоловіка, забравши сина, з цього часу вона проживає разом зі своїми батьками, їхня сім»я перестала існувати, після розірвання шлюбу син буде проживати з нею, спору про поділ спільного майна не має. Однак відповідач, участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання не надає, тому позивачка просить шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги у частині стягнення аліментів та просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №250. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітній син - [PERSON], [INFO] залишається проживати з позивачкою. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Судом також встановлено, що відповідач не надає належним чином матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України встановлений мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved