overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 25 лютого 2011 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2013 року шлюб між ними розірвано. Зазначає, що фактично шлюбні стосунки з відповідачем були припинені у 2012 році, після чого вона стала проживати разом з [PERSON] і від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON], батьком якого був записаний відповідач, оскільки дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення шлюбу. Посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, позивач просить на підставі ст.138 СК України виключити з актового запису № 176 від 14 лютого 2014 року про народження [PERSON], вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції, відомості про [PERSON] як батька дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в її відсутності. Відповідач по повторному виклику у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] подав письмову заяву, в якій визнає своє батьківство щодо дитини [PERSON]. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач з 25 лютого 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2013 року шлюб між сторонами розірвано. [INFO] у позивачки народився син [PERSON], батьком якого записано відповідача, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] Із заяви [PERSON] вбачається, що він визнає себе біологічним батьком [PERSON]. Відповідно до ст. 138 Сімейного кодексу України, жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька дитини з актового запису про народження дитини. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 23 жовтня 2013 року Броварською районної державною нотаріальною конторою, їй на праві власності належить житловий будинок по вул. Городня, 1 в смт. В. Димерка Броварського району Київської області. Зазначає, що у вказаному будинку зареєстрована її сестра – відповідач по справі, яка з 1997 року в ньому не проживає, тому просить визнати її такою, що втратила право користування зазначеним житловим будинком та зняти її з реєстраційного обліку. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що у спірному будинку не проживає, але вважає, що має право на його частину. Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку по вул.. Городня, 1 в смт. В. Димерка Броварського району Київської області, що пыдтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. У вказаному будинку зареєстрована відповідач, яка не проживає в ньому з 1997 року, що підтверджується актом, складеним депутатом Великодимерської селищної ради від 07.02.2014 року, показами допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] та не заперечується сторонами. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім’ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач не проживає у будинку більше одного року без поважних причин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд також враховує, що відповідач як член сімї колишнього власника будинку ([PERSON]М.), з припиненням для цього власника права власності на будинок, також втратив право користування ним, так як права членів сімї власника є похідними від права самого власника. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з названим позовом, посилаючись на те, що з відповідачем по даній справі перебувала в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням 14 квітня 2003 року. Від цього шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що після розірвання шлюбу з відповідачем дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини: не спілкується з нею, не цікавиться її життям, навчанням, станом здоров'я. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач у судове засідання по повторному виклику не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 14 квітня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитини проживає з позивачем, яка займається її вихованням та утримує матеріально. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: з моменту розірвання шлюбу не спілкується з дочкою, не піклується про її здоров'я, фізичний, моральний та духовний розвиток, матеріально не утримує. Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не займається вихованням та утриманням дітей. Відповідно до ч.1 п.2 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та з урахуванням уточнених позовних вимог просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком по вул.. Пархоменка, 19 в м. Бровари Київської області. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником житлового будинку по вул. Пархоменка, 19 в м. Бровари. З 2012 року відповідач орендував кімнату у будинку та з її дозволу був зареєстрований в ньому. Влітку 2013 року відповідач припинив проживати у будинку, але з реєстраційного обліку не знявся. Посилаючись на те, що відповідач не проживає у будинку, а його реєстрація створює їй перешкоди у користуванні власністю, просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком по вул. Пархоменка, 19 в м. Бровари. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з’явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок по вул. Пархоменка, 19 в м. Бровари Київської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку від 14.02.2004 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, що вбачається з копії будинкової книги та довідки адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в м. Києві. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов, складеного 24.94.2014 року депутатом Броварської міської ради [PERSON], відповідач зареєстрований у [INFO], але з серпня 2013 року не проживає в ньому. Частиною першою статті 401 ЦК України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Відповідно до частини першої статті 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Суд вважає, що реєстрація відповідача в належному позивачу будинку за своїм змістом відповідно до статей 401, 402 ЦК України, є особистим сервітутом, підставою для встановлення якого була усна домовленість між сторонами. Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З огляду на наведене та враховуючи факт не проживання відповідача у будинку з серпня 2013 року, що, на думку суду має істотне значення, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим будинком, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 21 серпня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2117. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя, виховання дитини і роль кожного з подружжя в сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, не проживають разом. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, про що надав до суду відповідну заяву. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 21 серпня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2117. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя, виховання дитини і роль кожного з подружжя в сім'ї. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, не проживають разом. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого з відповідачем 31.07.2009. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні характери та відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини з відповідачем припинено з серпня 2013 року. Примирення та подальше спільне життя з ним не можливе. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Майновий спір та спір про проживання дитини відсутні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані у ній докази вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 31.07.2009 між сторонами Відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 111, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER]. Із пояснень позивача встановлено, що спільне життя між сторонами не склалось через різні погляди на подружнє життя, що призвело до припинення шлюбних стосунків з серпня 2013 року. З цього часу сторони проживають окремо та намірів поновлювати відносини для подальшого збереження сім'ї не мають. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], який проживає з позивачем. Відповідно до статей 21, 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, дійсні причини подання позову про розірвання шлюбу, а також те, що їх примирення неможливе, взявши до уваги встановлені судом обставини життя подружжя та відсутність підстав, які перешкоджали розірванню шлюбу в судовому порядку, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначала, що з 11 листопада 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них різні характери, часто виникають сварки. Позивачка втратила до відповідача всі почуття, вважає що їх спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. На даний час сторони припинили спільне проживання. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11 листопада 2007 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Доводи позивача відповідачем не спростовані. Отже збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначала, що з 11 червня 2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Сімейне життя з відповідачем не склалося. В сім'ї відсутнє почуття взаєморозуміння, у зв'язку з чим виникали сварки, позивачка вважає що сім'я розпалася та зберегти її вже не можливо. На даний час сторони припинили спільне проживання. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб від 11 червня 2005 року серії [NUMBER] (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. Зазначала, що з 25 лютого 1995 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Сімейне життя з відповідачем не склалося. В сім'ї відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки, так як відповідач зловживає спиртними напоями. Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримує, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1995 року. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Отже збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вказана сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., який відповідно до наданої заяви вона просить з відповідача не стягувати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду із наведеним позовом, який мотивувала тим, що 01 вересня 2005 року сторони уклали шлюб, від шлюбу у сторін є малолітня дитина, [PERSON], [INFO]. З травня 2010 року сторони припинили проживати сім'єю та ведення спільного господарства, а примирення між ними вважала за неможливе. У судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити. Разом з цим позивач зазначила, що з позивачем однією сім'ю не проживають, спільне господарство не ведуть, після розірвання шлюбу, дитина буде проживати з нею. Представник відповідача у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, йому було роз'яснено судом наслідки визнання позову, передбачені ст. 174 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, судом встановлено. 01 вересня 2005 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 2323 (а.с. 4). Після реєстрації шлюбу позивач взяла прізвище відповідача [PERSON]. Від шлюбу сторонни мають сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження (а.с. 5). Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, сторонни бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а представник відповідача проти цього не заперечує. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припиненні шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, що має істотне значення. Враховуючи наведене,

Outcome: approved