Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У листопаді 2019 року до Подільського районного суду м. Києва звернулося Моторне (транспортне) страхове бюро України з позовом до [PERSON] про стягнення в порядку регресу суму виплаченою страховою відшкодування у розмірі 5998,01 грн. та витрат, пов`язаних із встановленням розміру шкоди (послуги аварійного комісара) в розмірі 1300,00 грн., всього - 7298,01 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 19.03.2017 р. в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volksvagen Transporter», держ. номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, який здійснив наїзд на нерухомий припаркований автомобіль «Hyundai Elantra МО 1.6», держ. номер [NUMBER] , що призвело до пошкодження автомобілів. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.05.2017 року у справі № 758/4747/17 відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент ДТП не була застрахована, позивач виплатив страхове відшкодування в сумі 5998,01 грн. власнику автомобіля Hyundai Elantra МО 1.6, держ. номер [NUMBER] , і тепер просить стягнути вказану суму з відповідача в порядку регресу. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 листопада 2019 року справу було передано у провадження судді Корнілової Ж.О. В порядку повторного авторозподілу справ між суддями 04 листопада 2020 року справу передано судді Захарчук С.С., а в подальшому, 21 січня 2021 року - судді Ковбасюк О.О. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд доходить наступних висновків. 19 березня 2017 року в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volksvagen Transporter», держ. номер [NUMBER] , під керуванням відповідача, який здійснив наїзд на нерухомий припаркований автомобіль «Hyundai Elantra МО 1.6», держ. номер [NUMBER] , що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 20 березня 2017 року. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 12.05.2017 у справі № 758/4747/17 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, а саме в тому, що [PERSON] 19.03.2017 о 17 год. 30 хв., керуючи автомобілем «Volksvagen Transporter», держ. номер [NUMBER] , по вулиці Світлицького, 30/20-А, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, не дотримав безпечного бокового інтервалу та скоїв наїзд на нерухомий припаркований автомобіль «Hyundai Elantra МО 1.6», держ. номер [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, та будучи причетним до ДТП залишив місце ДТП, чим порушив п. 2.10, 13.1, 12.3 Правил дорожнього руху. З витягу з Централізованої бази даних МТСБУ вбачається, що станом на 18.03.2017 за транспортним засобом держ. номер [NUMBER] не містилось інформації про наявність чинного договору обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів. Натомість, відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Elantra МО 1.6», держ. номер [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована згідно з полісом № АК/4840329 від 09.11.2016 з терміном дії з 15.11.2016 по 14.11.2017. Розмір матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Hyundai Elantra МО 1.6», держ. номер [NUMBER] , становить 5998,01 грн., що підтверджується звітом про оцінку серії SL № 24522 від 24.03.2017, складеним оцінщиком ТОВ «Асистуючас компанія «Укравтоекспертиза» [PERSON] . Відповідно до наказу по Моторному (транспортному) страховому бюро № 9396 від 12.10.2017, за платіжним дорученням № 1260678 від 13.10.2017 відповідач повністю сплатив на користь власника пошкодженого «Hyundai Elantra МО 1.6», держ. номер [NUMBER] , [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 5998,01 грн. Крім того, у зв`язку з настанням аварійного випадку, позивачем було понесено додаткові витрати, пов`язані із встановленням розміру шкоди (послуги аварійного комісара) в розмірі 1300,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1261507 від 10.11.2017. Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно зі ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі. До збитків відносяться витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної, небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ч. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно з п. 38.2.1 ст. 38 вказаного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги те, що відповідач не спростував обставин щодо завданої шкоди, суд вважає надані позивачем в обґрунтуванням позовних вимог докази достовірними. Згідно із ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved