Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 07.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №460, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що сторони проживали однією сім`єю до жовтня 2019 року. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає разом із матір`ю. Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки виникали постійні сварки через різні погляди на виховання та утримання спільної дитини. Позивачка вважає примирення та збереження шлюбу неможливим. Спору щодо поділу спільного майна немає. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання сповіщена належним чином, в позовні заяві вказала, що просить розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку (а.с.3). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщений про час та дату судового розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив проти позовних вимог не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 07.08.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №460 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2145 (а.с.6). Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи від 10.08.2018 року №08-07/2099, виданої виконавчим комітетом Ізмаїльської міської ради (орган реєстрації), за відомостями Сектору ведення реєстру територіальної громади м.Ізмаїл секретаріату виконкому Ізмаїльської міської ради, дитина [PERSON] , [INFO] , з 10.08.2018 року зареєстрована за місцем проживання матері за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. За ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Крім того, також не можливо насильно одного з подружжя без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Враховуючи вищезазначене, а також оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved