overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вищезазаначеним позовом, в якому зазаначає, що 13.01.1990 року відділом запису актів громадянського стану Камянсько-Дніпровської райради в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, зроблено відповідний актовий запис за №2, серії ІІ-ЖС №353690. Від спільного шлюбу подружжя мають повнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спочатку спільне життя з відповідачем складалося добре, було взаєморозуміння в сімї. Ми кохали та поважали один одного, разом вели домашнє господарство. Однак останнім часом сторони по справі перестали розумітися. Всі надії на примирення виявилися марними. На сьогодні сторони по справі зрозуміли, що мають зовсім різні погляди на питання шлюбу. Позивач прийняла рішення пожити окремо від відповідача. Питання майнового характеру на сьогодні між сторонами по справі не поставало. Враховуючи той факт, що їхнього шлюбу на согодні фактично не існує, його збереження є неможливим, а призначення будь-яких строків на примирення є недоцільним. Просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], який був зареєстрований відділом запису актів громадянського стану Камянсько-Дніпровської райради в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу, про що зроблено відповідний актовий запис за № 2, серії 1І-ЖС № 353690. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлен, про що свдчать поштові повідомлення. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 13.01.1990 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІ-ЖС № 353690 від 13.01.1990 року, яке є в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сімї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що перебуває у трудових відносинах із відповідачем. За період роботи їй була нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата, у звязку з чим виникла заборгованість. На підставі викладеного, просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 16555,02 грн. Позивачка в ході розгляду справи уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача борг за період з жовтня 2014 року по лютий 2016 року в розмірі 16997,15 грн. 23.03.2016 року до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих суду причин. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи, в результаті якого дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивач перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш» по теперішній час, що підтверджується трудовою книжкою. За період роботи їй нараховувалась заробітна платня. Згідно наданої відповідачем довідки №238/ро-2895 від 15.03.2016 р. сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обовязкових податків та зборів перед [PERSON] за період її роботи з жовтня 2014 року по лютий 2016 року складає 16997,15 грн. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача мається заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] в розмірі 16997,15 грн. та ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 грн. за вимоги майнового характеру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] має неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею і знаходяться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 гривень (750 гривень на кожну дитину) щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та понесені витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 100 грн. Позивачка в судовому засіданні, позов підтримала викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією рішення Бородянського районного суду (а.с.4) та копіями свідоцтв про народження (а.с.5, 6). З довідки Бородянського управління житлово-комунального господарства №127 від 20 січня 2016 року вбачається, що діти проживають разом з матір'ю (а.с.7). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2016 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлений на рівні 1455 гривень. Враховуючи викладене, суд частково задовольняючи позов, вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 727,50 грн. (1/2 частина прожиткового мінімуму) на кожну дитину, починаючи з 09 лютого 2016 року, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 100 грн. та в дохід бюджету судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 30% від суми його заробітної плати, щомісячно, але не менше ? частини прожиткового мінімуму, з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з відповідачем [PERSON] позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2007 року до 24 грудня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.7) та копією рішення Бородянського районного суду (а.с.8). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5), довідкою про склад сім'ї (а.с.6). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи викладене, оскільки відповідач проти визначеного позивачкою розміру аліментів не заперечував, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 3/10 частини усіх видів його доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 11 липня 1992 року. Неповнолітніх дітей від від шлюбу не мають. Поступово між ними стала проявлятися психологічна несумісність, що призвело до втрати розуміння одне одного та припинення шлюбних відносин. Оскільки шлюб існує формально просила його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 11 липня 1992 року перебувають в зареєстрованому відділом ЗАГС Бородянського району Київської області шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, проти примирення заперечувала, а примушування до шлюбу заборонено чинним законодавством, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2006 року. Від шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Оскільки відповідач зловживає наркотичними засобами, ніде не працює, не займається вихованням дитини, виносить та продає речі з дому, а отримані від їх продажу кошти витрачає на наркотичні засоби вони припинили шлюбні стосунки. Останній рік проживають окремо, сімейні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, тому просила його розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 22 вересня 2006 року перебувають в зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м.Києві шлюбі, від цього шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.10) та копією свідоцтва про народження (а.с.12). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивачка позов підтримала, проти примирення заперечувала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 751,20 грн. (551,2 грн - судовий збір, 200 грн. - правова допомога).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до закінчення донькою навчання, тобто 01 серпня 2019 року. В обґрунтування вимог зазначає, що від спільного життя з відповідачем вони мають доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час донька є студенткою 1-го курсу денної форми навчання еколого-меліоративного факультету Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету і потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатним, а тому має можливість надати матеріальну допомогу. У звязку з чим, позивачка звертається до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Просила справу розглядати бей її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав та просив справу розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], яка навчається на 1-му курсі еколого-меліоративного факультету Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету. Відповідач добровільно допомоги на його утримання не надає. Тому, враховуючи можливість відповідача та необхідність в забезпеченні [PERSON] з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-02 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2 500 грн. щомісяця на утримання його малолітнього сина до досягнення ним повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання малолітнього сина не надає. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку та просила справу слухати без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але від нього до суду надійшла заява, в якій він уточнені позовні вимоги визнав та просив слухати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 08 липня 2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №253. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. З 2010 року однією сім'єю з відповідачем не проживають у зв'язку з тим, що відповідач не працює, створив нову сім'ю. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 липня 2006 року між позивачкою та [PERSON] у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №253. [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 30.06.2006 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 243. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони однією родиною не мешкають, сімейні відносини припинилися через невідповідність характеру та відсутність взаєморозуміння. Просила шлюб між нею та відповідачем розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Спору щодо розділу майна та місця мешкання дитини не має. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з початку 1999 року проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу однією сімєю, разом вони вели сумісне господарство, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Від спільного проживання без реєстрації шлюбу народилася дитина - син [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого записаний відповідач [PERSON] На сьогоднішній день сторони проживають окремо, відповідач матеріально дитину не забезпечує, син проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнав повністю. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що з початку 1999 року [PERSON] проживала разом з відповідачем без реєстрації шлюбу однією сімєю, разом вони вели сумісне господарство, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки. Від спільного проживання без реєстрації шлюбу у них народилася дитина - син [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якого записаний відповідач [PERSON] Відповідач у добровільному порядку відмовляється матеріально утримувати дитину, вона проживає разом з матірю і знаходиться на повному її утриманні. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню, а аліменти- стягненню з віповідача.

Outcome: approved