Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, а саме з ? частки будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Піщана, 3 (№ обтяження 2304830), накладеного постановою державного виконавця № АМ 161953 від 12.08.2005 року в межах виконавчого провадження з виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2-2373 від 29.07.2005 року. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя по справі № 2-5456/2008 від 19.11.2008 року йому належить нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 (інв. № 66), загальною площею 2100,6 кв. м та земельна ділянка площею 7548 кв. м. Маючи намір розпорядитися вказаним майном [PERSON] зясував, що у Єдиному Реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна міститься запис від 18.08.2005 року за № 2304830, про накладення арешту на будинок, 1/2 частка будівлі, адреса: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ №161953 від 12.08.2005 року, виданої державним виконавцем ВДВС Ленінського районного управління юстиції у м. Запоріжжя. Реєстратором у записі помилково було зазначено власником 1/2 частки будівлі [PERSON], який був колишнім власником вказаного майна. Це пояснюється тим, що 20.06.2002 року з публічних торгів був реалізований другий поверх будівлі (інв. № 66), розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3, покупцем якого і був [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду № 2-584/2005 від 11.03.2005 року публічні торги від 20.06.2002 року по реалізації вищевказаного майна було визнано недійсними та визнано недійсним свідоцтво на право власності на 1/2 частку будівлі ПАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» (інв. № 66), розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 виданого 10.07.2002 року приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] р. № 696. \~ \~ \~ \~ 12.01.2006 року 1/2 частка (2 поверх) будівлі (інв. № 66), розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 на підставі Договору купівлі-продажу від 12.01.2006 року перейшла у власність [PERSON], проте, наявність арешту на належне позивачу майно стала відома лише 22.01.2018 року. Після цього, [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак на звернення Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області своїм листом № 50964 від 30.01.2018 року повідомив, що згідно п. 9.9. «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» виконавче провадження 2005 року з виконання ухвали № 2-2373, що видав Жовтневий районний суд міста Запоріжжя, в межах якого постановою державного виконавця АМ № 161953 від 12.08.2005 року було накладено обтяження № 230830, знищене і перевірити його матеріали неможливо. Позивач має намір розпорядитись належним йому майном, однак у звязку з існуванням вищевказаного арешту, виконати вказане не має законної можливості, а тому просить суд зобовязати Дніпровський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області зняти арешт (№ обтяження 2304830), накладений постановою державного виконавця № АМ 161953 від 12.08.2005 року на нерухоме майно, а саме ? частину будівлі, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя вул. Піщана,3 в межах виконавчого провадження з виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29.07.2005 року № 2-2373. В судове засідання позивач та його представник не зявились. Представник за довіреністю [PERSON] подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Під час слухання справи надавав пояснення, в яких зазначав, що оскільки станом на теперішній час право власності [PERSON] на ? частину будівлі, розташованої за адресою: м. Запоріжжя вул. Піщана, 3 (інвентарний №66) в судовому порядку визнано недійсним та те, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя 19.11.2008 року та наявними правовстановлюючими документами в матеріалах справи право власності на вказане майно підтверджується за позивачем, арешт, накладений постановою державного виконавця АМ № 161953 від 12.08.2005 року підлягає скасуванню. Третя особа в судове засідання не зявилась, про час, місце та дату слухання повідомлявся відповідно до вимог ЦПК України. З заявою про слухання справи без його участі та з запереченнями на позов до суду не звертався. Вивчивши надані суду письмові матеріали, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.5\~ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч.2 ст.114\~ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування від 06.03.2003 року, [PERSON] належить право власності на 1/2 частку будівлі (перший поверх) ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» розташованого за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 (інвентарний № 66). Згідно із ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1, 3 статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно наданих суду матеріалів, було встановлено, що в провадженні Ленінського районного суду м. Запоріжжя перебувала цивільна справа № 2-584/2005 за позовом ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» до ДВС Ленінського РУЮ м. Запоріжжя, [PERSON] Миколайовича ЗФ ДСП «Укрспецюст», третя особа приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], ДФС в Ленінському районі м. Запоріжжя про визнання недійсними публічних торгів. В ході розгляду справи № 2-584/2005 було встановлено, що 20.06.2002 року за заявою ВДВС Ленінського РУЮ м. Запоріжжя були проведені публічні торги з реалізації другого поверху будівлі ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики», яке розташоване за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 (інвентарний № 66). За результатами даних торгів право власності на другий поверх будівлі ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики», яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 (інвентарний № 66) перейшло до [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.04.2005 року у вказаній справі було визнано недійсними публічні торги від 20.06.2002 року з реалізації другого поверху будівлі ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики», також визнано недійсним свідоцтво на право власності на 1/2 частину будівлі ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» розташованого за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 (інвентарний № 66), виданого 10.07.2002 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] № 696. На підставі Договору купівлі-продажу від 12.01.2006 року, [PERSON] належить право власності на 1/2 частку будівлі (другий поверх) ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» розташованого за адресою: Запорізька обл., м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3 (інвентарний № 66). Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 19.11.2008 року у справі № 2-5456/2008 за [PERSON] визнано право власності на будівлю ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3. Маючи намір розпорядитись належним собі майном, а саме будівлею, розташованою за адресою: м. Запоріжжя вул. Піщана,3 (інвентарний №66), [PERSON] 22.01.2018 року дізнався, що воно знаходиться під арештом на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС АМ № 161953 від 12.08.2005 року (обтяження № 230830), виданої у виконавчому провадженні з виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2-2373 за 2005 рік. Згідно наданої суду копії Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, у вказаному реєстрі міститься запис від 18.08.2005 року за № 2304830, про арешт 1/2 частки будівлі, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АМ №161953 від 12.08.2005 року, виданої державним виконавцем ВДВС Ленінського районного управління юстиції у м. Запоріжжя. Реєстратором у записі власником 1/2 частки будівлі, розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана,3, зазначено [PERSON], проте як зазначалося рішенням Ленінського районного суду № 2-584/2005 від 11.03.2005 року, вказані публічні торги від 20.06.2002 року по реалізації вказаного майна було визнано недійсними, також визнано недійсним свідоцтво на право власності на 1/2 частку будівлі ПАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» (інв. № 66), розташованої за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана,3, виданого 10.07.2002 року приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 696. \~ \~ \~ \~ Згідно відповіді начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 50964 від 31.01.2018 року, надати матеріали виконавчого провадження АМ №161952, заведеного на підставі виконання ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2-2373 за 2005 рік, в межах якого було винесено постанову від 12.08.2005 року про накладення обтяження (№ 2304830) не має можливості, у звязку з тим, що на підставі п.9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», закінчився строк зберігання таких матеріалів і вони були знищені. Таким чином, з наданих суду матеріалів вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить будівля ВАТ «Запорізьке підприємство обчислювальної техніки та інформатики» розташованого за адресою: м. Запоріжжя, вул. Піщана, 3, однак, арешт, накладений на ? частину вказаної будівлі постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ЗМУЮ від 12.08.2005 року АМ № 161953 не знято, а це в свою чергу порушує законні права та інтереси позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є. Згідно відповіді начальника Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області № 41021 від 07.03.2018 року, станом на 07.03.2018 року будь-яких відкритих виконавчих проваджень, в яких боржником виступає [PERSON], у відділі нема. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього праві чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно с. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ратифікованого Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом загальними принципами міжнародного права. Нормами ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у чинній редакції встановлено, що у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця ні пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Частиною 3 даної статті встановлено підстави зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини у відкритому виконавчому провадженні. Згідно ч. 5 ст. 59 даного закону, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Системний аналіз зазначених положень Закону дає підстави для висновку, що безпосереднє зняття арешту з майна здійснюється за постановою державного виконавця, яка приймається на підставі відповідного рішення суду. Відповідно до ч.5 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий тільки за рішенням суду, оскільки матеріали виконавчого провадження, в межах якого було накладено арешт на майно знищені, а тому позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом про зняття арешту з майна, оскільки інший порядок захисту його прав, аніж судовий законодавцем не передбачений. Оскільки, станом на час розгляду справи власником будівлі, розташованої за адресою: м. Запоріжжя вул. Піщана, 3 є [PERSON] та відносно нього відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження, тому підстави для арешту його майна - відсутні, тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved