Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіна Марина Анатоліївна звернулася до Слов'янського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 27 лютого 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5И/07-4, відповідно до умов якого [PERSON] наданий на умовах повернення, строковості, платності, цільового характеру використання кредит у сумі 78800,00 грн. зі сплатою 17,75 % річних, строком до 26 лютого 2022 року. 14 листопада 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, відповідно до якої розмір відсоткової ставки встановлено на рівні 24 % річних На забезпечення виконання зобов'язань за даним договором 27 лютого 2007 року року між банком і відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, за яким відповідач [PERSON] виступила поручителем [PERSON] і взяла на себе зобов'язання щодо солідарної відповідальності перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. У зв'язку із неналежним виконанням своїх зобов'язань за кредитним договором, станом на 26.08.2016 року загальна заборгованість за кредитним договором становить 28071,75 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 26504,10 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1355,62 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту - 212,03 грн. Виходячи з наведеного, посилаючись на положення статей 525-526, 541, 543, 610-612, 625, 1054 ЦК України, статей 3, 15, 88, 107, 109, 118 ЦПК України та протиправність дій відповідачів, якими суттєво порушуються законні права кредитора, позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 28071,75 грн. та понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, проте надав суду заяву про розгляду справи за його відсутності, в якій наполягав на заявлених позовних вимогах, просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлялися належним чином, шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр», про причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказі, а на підставі ст. ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд в праві постановити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 27 лютого 2007 року юридична особа - відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», і [PERSON], [INFO], уклали кредитний договір № 5И/07-4, відповідно до умов якого [PERSON] надані на умовах забезпеченності, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредитні кошти в сумі 78800,00 грн. зі сплатою за користування кредитом 17,75 % річних, на строк до 26.02.2022 року. Позичальник зобов'язався погашати кредит та проценти щомісячними платежами /а.с.10-28/. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 27 лютого 2007 року відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», і [PERSON], [INFO], уклали договір поруки б/н, за яким [PERSON] виступила поручителем [PERSON] і взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 5И/07-4 від 27.02.2007 р. /а.с.30/. Судом встановлено, що кредитний договір та договір поруки укладені у письмовій формі. Зазначені договори підписані уповноваженими на це посадовими особами ВАТ «Відкритий акціонерний банк», та особисто [PERSON], [PERSON], зміст правочинів не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України ці договори є обов'язковими для виконання. Статтею 204 ЦК України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивач повністю виконав умови кредитного договору, надавши [PERSON] кредит у сумі 78800,00 грн. для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу. Відповідно до п.7.3 кредитного договору № 5И/07-4 від 27.02.2007 року, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань по цьому договору. 14 листопада 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», і [PERSON], [INFO], укладено додаткову угоду № 1 до договору № 5И/07-4 від 27.02.2007 р., згідно з п.1 якої п.1.4 договору № 5И/07-4 викладено у новій редакції: «За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 24 % річних» /а.с.29/. Окрім того, 14 листопада 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», і [PERSON], [INFO], укладено додатковий договір № 1 до договору поруки б/н від 27.02.2007 р., п.1 якого передбачено, що поручителю відомо, що розмір процентної ставки за кредитним договором змінився та складає 24 % річних з 10 грудня 2008 року /а.с.31/. [PERSON] 04 липня 2007 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]», що вбачається з реєстраційного штампу паспорта громадянина України, виданого на ім'я [PERSON] /а.с.38-40/. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості по кредитному договору № 5И/07-4 від 27.02.2007 р. вбачається, що станом на 26.08.2016 року позичальник має заборгованість за кредитом у сумі 26504,10 грн /а.с.8-9/. Відповідно до пункту 1.4 кредитного договору позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 17,75 % річних. Згідно додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 14.11.2008 р. розмір процентної ставки встановлено на рівні 24 % річних. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відповідачу [PERSON] за час фактичного користування кредитними ресурсами станом на 26 серпня 2016 року нарахована заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 1355,62 грн. /а.с.8-9/. Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % від суми неповерненого кредиту та / або несплачених процентів. За розрахунком заборгованості відповідачу нараховано штраф у сумі 212,03 грн. /а.с.8-9/. Суд визнає правильним представлений ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» розрахунок періоду і суми заборгованості, що утворилась у [PERSON] по заборгованості за кредитом, по заборгованості по процентами за користування кредитом та штрафом. Розрахунок відповідає умовам укладеного договору. Пунктом 2.7.1 кредитного договору встановлено право банку незважаючи на інші положення договору вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником та / або поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за договором. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідач з 11 червня 2016 року не здійснює сплату щомісячних платежів. Таким чином, суд приходить до переконання, що позивач правомірно набув право дострокової вимоги за зобов'язанням. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що [PERSON] порушувалися умови укладеного договору по своєчасному поверненню суми кредиту та сплаті відсотків за користування ним, унаслідок чого утворився борг перед позивачем у зазначеній сумі, а [PERSON] не виконує своїх обов'язків поручителя та не сплачує позивачу заборгованість [PERSON] Таким чином, суд визнає, що відповідачі в односторонньому порядку відмовилися від належного виконання взятих на себе зобов'язань за договорами. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно з частиною першою статті 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У матеріалах справи відсутні будь-які об'єктивні дані того, що відповідачі вживали заходи для належного виконання зобов'язання по даним правочинам, у зв'язку з чим порушення зобов1язання визнається судом таким, що сталося з їх вини. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами в силу статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконують зобов'язання, передбачені укладеними в установленому законом порядку кредитним договором та договором поруки. Такі дії відповідачів є неправомірними, тому позовні вимоги ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачем документально підтверджено платіжним дорученням сплата при зверненні з позовом до суду судового збору в розмірі 1378,00 грн., який на підставі положень ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.49 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 р. №10, витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, підлягають розподілу судом відповідно до статті 88 ЦПК України, тобто підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі у сумі 630,00 грн.

Outcome: approved