Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення на її користь додаткових витрат на утримання їх дитини [PERSON], [INFO], пов'язаних з витратами на лікування та профілактику здоров'я через ряд хвороб у зв'язку з якими дитина перебуває на диспансерному обліку у лікаря алерголога, гастроентеролога, невролога, нефролога, уролога, на що витрачено за період з серпня 2013 року по травень 2014 року - 6910,67 грн., витрат пов'язаних з відвідуванням дошкільного учбово-виховального комплексу №148 «Планета щастя», розмір яких за період з травня 2013 року по квітень 2014 року склав 14252,00 грн., витрат на відповідний теплий одяг, білизну, тощо за для уникнення переохолодження дитини в осінній та зимовий періоди, розмір яких за вказаний період склав 3531,87 грн., витрат пов'язаних з розвитком дитини та придбанням для цього додатково розвиваючих книжок, іграшок на суму 2028,00 грн., а всього за вказаний період розмір додаткових витрат на утримання дитини склав - 27941,54 грн., проте відповідач ухиляється від обов'язку приймати рівну участь у додаткових витратах на утримання дитини, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з відповідача на свою користь половину понесених додаткових витрат на утримання малолітньої дитини [PERSON] в розмірі 13970,00 грн., половину фінансування наперед за період з 12 травня 2014 року по 12 травня 2015 року для забезпечення профілактики здоров'я дитини в сумі 3455,00 грн., а також понесені судові витрати: 3410,40 грн. витрат на правову допомогу і 243,60 грн. - судового збору. В судовому засіданні представник позивача остаточні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні у повному обсязі, зазначивши, що кожна сума підтверджена доданими до матеріалів справи квитанціями в копії та іншими платіжними та медичними документами. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали у повному обсязі, зазначивши, що відповідач справно щомісяця надавав у добровільному порядку допомогу на утримання дочки [PERSON] та за період з червня 2010 року по жовтень 2013 року сплатив грошові кошти в розмірі 89614,00 грн., що в середньому складає 2500,00 грн. на місяць, проте після рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року, яким з відповідача стягнуто аліменти в розмірі 800,00 грн. на місяць відповідач вирішила звернутися з цим позовом, однак підстави для стягнення додаткових до аліментів витрат на утримання дитини відсутні, оскільки обрання дитячого садка, оплата за який складає близько 1500,00 грн. на місяць, з ним позивач не узгоджувала, дитина у цей заклад майже не ходить, за період з вересня по грудень 2013 року перебувала у садку всього 61 день; на придбання одежі, розвиток дочки (іграшки, книжки, тощо) відповідач витратив за період з жовтня 2013 року по даний час близько 7214,18 грн., тобто навіть більше ніж позивач, проте остання перешкоджає у спілкуванні з дитиною, не приймає речі, іграшки. Крім того, ні оплата дитячого садка, ні придбання одежі і іграшок не є додатковими витратами в розумінні статті 185 СК України, оскільки ці речі забезпечують нормальні, звичайні умови життя, і не свідчать про якісь особливі додаткові витрати, а витрати на майбутню профілактику здоров'я в загалі не доведені, як і не доведена необхідність проведення тих заходів і аналізів, які позивач проводила з дитиною за період з жовтня 2013 року по даний час, тому просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свідок [PERSON], будучи допитаною судом під присягою, в судовому засіданні показала, що є матір'ю позивача та колишньою тещею відповідача, з яким завжди, навіть після розірвання шлюбу з її дочкою, добрі відносини, в тому числі з приводу виховання онуки [PERSON], у зв'язку з чим в квітні 2013 року на сімейній нараді у неї вдома за участю [PERSON] постало питання про влаштування [PERSON] до дитячого садка і її дочка [PERSON] стала радитись з відповідачем стосовно обрання дитячого закладу, в тому числі, і стосовно УВЗ №148 «Планета щастя» на пр. Кірова, 113 у м. Дніпропетровську, який рекомендували як дуже гарний заклад для дітей, з чим [PERSON] погодився, про що їй стало відомо в подальшому зі слів дочки. Дитину до дитячого закладу записувала та влаштувала її дочка [PERSON], проте у який спосіб і коли саме узгоджувалась сума оплати за дитячий садок з [PERSON] їй не відомо. Вказаний дитячий садок [PERSON] відвідувала дуже рідко, оскільки часто хворіла та через запобігання нових хвороб після лікування іноді також залишилась вдома. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, показання свідка, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Сторони спору з 07 серпня 2009 року перебували у шлюбі, який розірваний на підставі заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року, та від якого походить їх малолітня донька [PERSON], [INFO], на утримання якої на користь позивача стягуються з відповідача аліменти в розмірі 800,00 грн. щомісячно, що доказуванню не підлягає як встановлене рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2014 року, що набрало законної сили 23 березня 2014 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27 березня 2014 року зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у спілкуванні з дочкою [PERSON], [INFO]; встановлено [PERSON] наступний порядок спілкування з малолітньою дочкою [PERSON]: середа - від 17-00 год. до 20-00 год. без присутності матері [PERSON], кожний перший та третій тиждень місяця - від 11-00 год. суботи до 18-00 год. неділі без присутності [PERSON] (за проханням дитини можлива зміна порядку зустрічей), надано можливість [PERSON] забезпечити оздоровчий відпочинок малолітньої дочки [PERSON] без присутності [PERSON] протягом 21 доби на рік (14 діб у літні місяці, 7 діб - протягом року), під час святкових днів (щорічно) -у першій або другій половині дня (за домовленістю) без присутності [PERSON]: Новий Рік, Великдень, 8 [PERSON], на день народження батька [INFO] - від 12-00 год. до 19-00 год. без присутності [PERSON] з правом відвідування розважальних, спортивних, оздоровчих закладів; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. (а.с.100-101) Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 березня 2014 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2013 року в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди у спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] скасовано та в цій частині вимог відмовлено; це ж рішення суду змінено в частині визначення часу спілкування [PERSON] з дитиною [PERSON], встановлено час спілкування в середу з 17-00 год. до 19-00 год.; на день народження батька [INFO] - з 12-00 год. до 18-00 год.; в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 102-104). Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як вбачається з консультативного висновку лікаря-отоларинголога МЦ «Мед Експерт» від 06 серпня 2013 року, вартість послуг якого за даними квитанції до прибуткового касового ордеру від 06 серпня 2013 року склала 135,00 грн. (а.с.23), малолітній [PERSON], 2010 р.н., рекомендовано провести аналізи (забір мазка посіву зева та носу чутливості до антибіотиків) і призначене лікування з застосуванням медичних препаратів аква марис, мералис, диоксидин, тонзилотрен, ватрість яких склала 145,44 грн. (а.с.25, 26). 02 вересня 2013 року позивач звернулася зі скаргами на храп та підвищене слиновиділення у дитини [PERSON], 2010 р.н., до лікаря отоларинголога МЦ «Мед Експерт» вартість послуг якого за даними квитанції до прибуткового касового ордеру від 02 вересня 2013 року склала 130,00 грн. (а.с.23) за рекомендаціями якого проведений відповідний аналіз, вартість якого склала 150,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру від 02 вересня 2013 року (а.с.23). Як вбачається з виписки з історії хвороби №2426 стаціонарного хворого [PERSON] (а.с.14) остання в період з 17 вересня 2013 року по 02 жовтня 2013 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №2» ДОР з діагнозом: гострий стенозируючий ларинготрахеїт для лікування чого рекомендована лугова інгаляція вприскуванням розчину амбробене, у зв'язку з чим позивачем придбаний інгалятор компресорний, вартість якого склала 483,00 грн., що підтверджується квитанцією ТОВ «АСНБ» від 19 вересня 2013 року (а.с.15). За даними медичної картки амбулаторного хворого 03 жовтня 2013 року позивач з дитиною звернулася до алерголога (а.с.33-33 зворот), яким призначене проведення аналізів, вартість яких за даними рахунку та чеку ДЦМА ТОВ «Аптеки медичної академії» від 22 грудня 2013 року склала 928,00 грн. (а.с.32). 07 жовтня 2013 року позивач з приводу хронічного піелоніфриту дитини звернулася до лікаря-нефролога КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №2» ДОР, що підтверджується відповідною медичною довідкою (а.с.9), за рекомендаціями якого придбані відповідні ліки і проведені аналізи, вартість яких за даними чеків ТОВ «Аптеки медичної академії» склала 294,30 грн. (а.с.8). За даними медичної картки амбулаторного хворого 16 жовтня 2013 року позивач з дитиною звернулася до лікаря-педіатра (а.с.35), який діагностував ОРВІ та рекомендував для лікування препарати, вартість яких за даними фіскального чеку аптеки склала 154,40 грн. (а.с.35). 23 жовтня 2013 року позивач звернулася з дитиною за консультацією до лікаря-гастроентеролога (а.с.12), вартість послуг якого згідно товарного чека № 020831 від 23 жовтня 2013 року склала 200,00 грн. (а.с.13), та лікаря гінеколога (а.с.31), у зв'язку з чим придбаний супутній медичний набір вартістю 19,28 грн. (а.с.31), а 24, 29 жовтня і 31 жовтня 2013 року - до лікаря педіатра, про що свідчить запис у медичній карті амбулаторного хворого (а.с.30, 29, 131) та за рекомендаціями якого придбані ліки: аскорил експекторант, каплі вокара, никотинов, загальною вартістю за даними квитанції - 113,50 грн., хумана електроліт, декатилен, тантум верде, лаферобіон свічки на суму 163,30 грн., фарингосепт, пектолва, хьюмер вартістю 143,75 грн. З 01 листопада 2013 року по 14 листопада 2013 року дитина проходила стаціонарне лікування в інфекційному відділенні ДМКЛ №6 з діагнозом гострий тонзиліт, середньоважке протікання, ацетомічний синдром, аденоїди 2 ст., хр. піелоніфрит, що підтверджується випискою з медичної карти (а.с.16), в ході якого застосовувались інгаляції соляними розчинами, використовувались ліки: лораксон, біолакт, декатилен, тантум-верде, атоксил, хьюмер, окомистин, лопракс, стимол, лекор, ентерол, витрати на придбання яких склали 2040,18 грн., що підтверджується відповідними квитанціями в копії (а.с.17-22). 05 листопада 2013 року позивач звернулась у зв'язку з істерикою у дитини і тривожного сну до лікаря невролога, яким діагностовано невроз, про що до матеріалів справи долучена копія довідки лікаря (а.с.11), та призначене лікування з застосуванням рекомендованих препаратів: атаракс, седавіт, вартість яких склала 60,27 грн., що підтверджується квитанціями в копіях (а.с.10). 02 грудня 2013 року, 23 грудня 2013 року педіатром у малолітньої [PERSON] діагностовано тонзиліт і рекомендовані ліки: но-шпа, септефрил,фогмоклав, пафергобіон, вартість яких склала 117,00 грн., що підтверджується випискою з медичної карти та відповідними квитанціями в копії (а.с. 28, 34 ); 19 та 29 грудня 2013 року педіатром у дитини діагностований гострий риносинусит, гострий фарінгіт (а.с.26, 34) та рекомендовано лікування препаратами: тонзилотрен, циннабсин, декатилен, синупрет, та ін. вартість яких склала 562,21 грн. (а.с. 26) та 133,36 грн. ( а.с.34); 07 березня 2014 року лікарем отоларингологом рекомендовано лікування препаратами: трахісан, хьюмер, диоксдин, синупрет, вартість яких склала згідно квитанцій 238,81 грн. (а.с.61). 06 травня 2014 року позивач звернулася з дитиною до лікаря-ендокринолога, вартість послуг якого згідно товарного чеку (а.с.133) склала 178,20 грн. за рекомендацією якого проведено УЗД брюшної порожнини, УЗД щитоподібної залози, УЗД молочної залози, вартість яких склала 673,20 грн., що підтверджується товарним чеком від 07 травня 2014 року (а.с.134). Відтак, з огляду на викладені обставини, суд доходить висновку про пов'язаність підтверджених квитанціями фактичних витрат позивача на суму 6910,68 грн. з серпня 2013 року по травень 2014 року на проходження курсового лікування з відновлення здоров'я малолітньої дитини та профілактику здоров'я у медичних закладах, необхідність та доцільність чого підтверджується дослідженими в судовому засіданні медичними висновками. Доводи відповідача про безпідставність звернення позивача до лікарів з приводу різноманітних надуманих останньою хвороб у доньки і придбання через це різноманітних ліків, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на лікування і профілактику здоров'я задоволенню не підлягають, суд до уваги не приймає, оскільки такі твердження відповідача спростовуються наявними в матеріалах справи медичними документами з встановленими діагнозами, призначеннями та рекомендаціями фахових лікарів. Так само, суд не приймає доводи відповідача про безпідставність вимог позивача через вчинення нею перешкод у його спілкуванні з дитиною, оскільки ст. 185 СК України не пов'язує виникнення обов'язку участі батьків у додаткових витратах на дитину з наведеними обставинами. Розв'язуючи спір, суд виходить з визначення аліментів за ст.ст.180, 181 СК України як майнової участі того з батьків, який проживає окремо від дитини, в утриманні дитини, яке складається з поточних витратах на медичний догляд, підтримання здоров'я, харчування, відпочинок, організацію дозвілля, придбання одежі для дитини, ліків тощо що не піддається точному щоденному обліку, маючи підсумований вартісний вираз. Відповідно, додаткові витрати згідно з ст. 185 СК України викликанні обставинами фізичного і духовного розвитку дитини, особливість яких полягає у випадковості виникнення та в існуванні протягом певного визначеного часу, що має істотне значення, з безспірним підтвердженням документально твердої суми, що вже витрачена чи підлягає сплаті у майбутньому. Звідси, перебування і відвідування дитиною навчально-виховного комплексу №148 «Планета Щастя», як дошкільного навчального закладу, з огляду на вартість послуг та період перебування окремо від матері, з якою спільно проживає, за переконанням суду, відноситься до поточних витрат на утримання дитини, а тому з особливим станом здоров'я чи розвитку дитини не відноситься, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення витрат на оплату перебування у ВНК №148 «Планета Щастя» за період з травня 2013 року по квітень 2014 року задоволенню не підлягають, як і не підлягають задоволенню з цих самих підстав вимоги про стягнення оплати наперед за період з 12 травня 2014 року, враховуючи також кількість днів перебування у цьому закладі дитини, що має нестабільний і разовий характер, через що постійність відвідування цього закладу є не прогнозованим наперед. Посилання позивача на обставини узгодження з відповідачем суми витрат на оплату відвідування саме НВК №148 «Планета Щастя», суд до уваги не приймає, оскільки позивачем відповідно до своїх процесуальних обов'язків за ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження наявності домовленості щодо розміру участі батька у таких витратах відповідно до ст. 9, ч.2 ст. 185 СК України. Не знайшли підтвердження такі обставини і показаннями свідка. Також не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення витрат на придбання змінного одягу дитині для перебування у дитячому садку на суму 3531,87 грн. та іграшок, книжок на суму 2028,00 грн., оскільки такі витрати з огляду на вимоги ст. 185 СК України не є додатковими та відносяться до поточних витрат, участь у яких повністю покривається аліментними платежами відповідача. Крім того, як вбачається з виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» по картковому рахунку [PERSON] за період з 01 січня 2013 року по 20 березня 2014 року відповідач на картковий рахунок позивача здійснював грошові перекази за призначенням «аліменти» 17 січня 2013 року - 2452,00 грн., 06 лютого 2013 року - 3002,00 грн., 25 лютого 2013 року - 2002,00 грн., 18 березня 2013 року - 3002,00 грн., 01 квітня 2013 року - 2002,00 грн., 25 квітня 2013 року - 1202,00 грн., 20 червня 2013 року - 1602,00 грн., 26 липня 2013 року - 2002,00 грн.04 серпня 2013 року - 2002,00 грн., 10 вересня 2013 року - 1500,00 грн., тобто, в розмірі, що перевищує прожитковий мінімум на дитину до 6 років, визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2013 рік», який з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2013 року встановлений в розмірі 972,00 грн. та з 01 грудня 2013 року по 31 грудня 2013 року - 1032,00 грн., що, з огляду на встановлений в подальшому рішенням суду від 11 березня 2014 року розмір аліментів на дитину в сумі 800,00 грн. на місяць, спростовує доводи позивача про неналежне матеріальне утримання відповідачем дитини за період з травня до вересня 2013 року. Таким чином, враховуючи рівність обов'язків батьків з утримання дитини за ст. 180 СК України та особливий стан здоров'я дитини, яка проходила стаціонарне і амбулаторне лікування, з відповідача належить згідно зі ст. 185 СК України присудити на користь позивача разове відшкодування половини понесених фактично витрат за період з серпня 2013 року по травень 2014 року загалом в сумі 3455,34 грн.(6910,68 грн./2 = 3455,34 грн.), що відповідає вимогам розумності і справедливості. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати належить покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, що відповідно, складатиме 48,31 грн. судового збору (а.с.2) та 676,27 грн. витрат на правову допомогу, розмір якої та фактичне понесення таких витрат підтверджено договором про надання правової допомоги від 19 лютого 2014 року, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю, розрахунком та актом приймання-передачі виконаних робіт від 25 квітня 2014 року, платіжним документом про оплату за вказаним договором (а.с.50, 55, 117, 118).

Outcome: partial