Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначила, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.2010 року. Бажаючи здійснити державну реєстрацію квартири, позивач 31.08.2020 року звернулася до державного реєстратора, який відмовив у вчиненні реєстрації через наявність арешту Ѕ частини квартири відповідно до постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС від 23.11.2012 року в рамках виконавчого провадження 3315742. Посилаючись на те, що арешт частини квартири порушує права позивача як власника майна, позивач не є боржником у вищезазначеному виконавчому провадженні, [PERSON] просить суд звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС від 23.11.2012 року, реєстровий номер обтяження 13394063, Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26.11.2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження (а.с. 21). Ухвалою суду від 20.01.2021 року за клопотанням позивача залучено у якості співвідповідача [PERSON] (а.с. 35). Ухвалою суду від 19.02.2021 року суд постановив провести заочний розгляд справи. Позивача надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відзив на позов на подали. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.03.2010 року [PERSON] придбала у [PERSON] та [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Дзюбою В.І. (а.с. 5-6). Згідно з рішенням про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №53874473 від 03.09.2020 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Меренковою Д.О. відмовлено [PERSON] у державній реєстрації права власності на спірну квартиру через наявність обтяження Ѕ частини квартири (а.с. 9). З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.09.2020 року вбачається, що постановою Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 23.11.2012 року в рамках виконавчого провадження № 33125742 накладено арешт на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] (ас. 10-11). Як вбачається з відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.12.2020/165387, на виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебувало виконавче провадження №33125742 з примусового виконання вимоги №ф-1315, виданої 03.05.2012 року УПФУ про стягнення з [PERSON] на користь УПФУ 4010,30 грн. В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем винесена постанова про арешт майна від 23.11.2012 року. 27.11.2012 року державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення. Зазначене виконавче провадження знищено (а.с. 25). Частиною першою\~статті 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За статтею 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. В силу частини першої статті 59 цього закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Під час вирішення такого спору з`ясуванню підлягають обставини щодо підстав набуття права власності на спірне майно. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Разом з тим орган ДВС не є належним відповідачем за таким позовом, а може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідно до частини 2 статті 59 Закону України № 1404-VІІІ у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З огляду на вищезазначені положення закону, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] , пред`явлені до Автозаводського ВДВС, оскільки він не є належним відповідачем у даному спорі. Враховуючи, що позивач є власником спірної квартири з 01.03.2010 року, накладення на підставі постанови Автозаводського ВДВС від 23.11.2012 року арешту на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , порушує законні права власника, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення спірного майна з-під арешту. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню.

Outcome: approved