Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що перебувала у стосунках із відповідачем по справі у період з 2017 року по 2018 рік. За час перебування у даних стосунках, вона завагітніла та [INFO] у них народився син [PERSON] . Як за час вагітності так і після народження дитини, відповідач більше часу перебував за кордоном та по мірі можливості допомагав коштами на утримання дитини. Однак, останнім часом у їхніх стосунках почали виникати суперечки, постійні конфлікти та непорозуміння, у зв`язку із чим позивачці стало важче отримувати від відповідача по справі кошти на утримання їхньої спільної дитини. Також вказувала, що відповідач працює за кордоном та має офіційний дохід. Вказувала, що станом на сьогодні вимушена тільки тимчасово підробляти, оскільки перебуває у декретній відпустці та повинна одночасно і працювати, і бути із сином, приділяти йому увагу, піклуватися про нього та в той же час і утримувати його. Крім того, звертала увагу суду на той факт, що батьків у неї немає, має на утриманні ще бабусю, яка також потребує її догляду. Враховуючи вищевикладене, а також те, що у добровільному порядку у позивачки не вдалося вирішити питання щодо утримання їхнього сина, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів помісячно, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без участі представника, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився. Через канцелярію суду подав письмові пояснення відповідно до яких заперечував факт офіційного працевлаштування [PERSON] за кордоном. Просив суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити, однак не заперечував проти стягнення аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 6000 гривень. Крім того, представник відповідача вкотре просив розгляд справи відкласти. Разом з тим, суд зважаючи на наявність у справі письмових пояснень зі сторони представника відповідача, а також розумність строків розгляду справи та необхідність забезпечення судом здійснення захисту інтересів дитини, приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.1\~ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 вказано, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Судом встановлено, що у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 11). Крім того\~судом встановлено,\~що відповідач\~працездатний,\~офіційно працевлаштований\~у [PERSON] .\~Херцогенаур,\~що підтверджується\~відповідною довідкою (а.с. 59-60), яка була надана суду перед стаником позивача и відповідно будь-якими належними та допустимими доказами відповідачем не спростована. Так, ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зокрема, судом в ході розгляду справи встановлено, що дитина сторін проживає разом із позивачкою (а.с. 12), знаходяться на її утриманні. При цьому, між сторонами не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їхньої спільної дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог в частині стягнення аліментів, оскільки відповідач як батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Крім того, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню на користь позивача на утримання дітей, суд виходить з наступного. Так, ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому,\~ч.\~2\~ст.\~182\~СК України\~визначено,\~що розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів відповідно до\~ст. 182 СК України\~суд, враховує те, що відповідач [PERSON] здоровий, є працездатною особою, офіційно працевлаштований, а тому спроможний платити аліменти на утримання дитини в розмірі заявлених позовних вимог, а саме\~в 1/4 частці від його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення \~позову \~і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, позов [PERSON] про стягнення аліментів є обґрунтований та підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст. 141 ЦПК України\~\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved