Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

У лютому 2021 року адвокат Кучер Ю.В., яка діє в інтересах [PERSON] , скерувала до суду вказаний позов через систему «Електронний суд», в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 2 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 28322, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № R53700180365B від 11 січня 2012 року у розмірі 25 282 грн 82 коп. та плати за видачу нотаріусом виконавчого напису - 300 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] за місце роботи отримано вимогу приватного виконавця Чупис Т.П. від 7 травня 2020 року, з якої позивачу стало відомо, що у вказаного приватного виконавця перебуває на виконанні виконавче провадження №61099618 з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса. Однак при вчиненні вказаного виконавчого напису нотаріусом не взято до уваги, що надані стягувачем документи не підтверджують факт існування безспірної заборгованості. Крім того, відсутні докази відступлення прав вимоги ПАТ «ВТБ Банк» на користь ТОВ «ФК «Аланд», що на думку позивача є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкас від 17 березня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відзиву на позов від відповідачів до суду не надходило. У вступному слові в судовому засіданні 5 серпня 2021 року представник позивача - адвокат Кучер Ю.В. позов підтримала. Додатково вказала, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною, оскільки [PERSON] хоча й укладала кредитний договір, однак вона сплачувала заборгованість і станом на 2019 рік така заборгованість відсутня. Крім того, у виконавчому написі нотаріуса заборгованість стягнуто за період з 16 вересня 2018 року по 23 жовтня 2019 року, однак кредитний договір був укладений на два роки, а саме до 11 січня 2014 року. Разом з тим, новий кредитор не повідомив боржницю, що він є новим стягувачем, як і не повідомив про розмір боргу і необхідність його сплати. Відповідач ТОВ «ФК «Аланд», приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. та приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Чупис Т.П. в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, причини неявки суд не повідомили. Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши наявні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 11 січня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53700180365B, за умовами якого [PERSON] отримала кредит в розмірі 20 000 грн, строк повернення кредиту - 11 січня 2014 року. 2 жовтня 2019 року ПАТ «ВТБ Банк» за плату відступило на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги за кредитним договором №R53700180365B. 2 грудня 2019 року директор ТОВ «ФК «Аланд» звернувся до приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. із заявою, в якій просив стягнути на їх користь заборгованість із боржниці [PERSON] , строк платежу за кредитним договором за яким настав і боржницею пропущено прострочення платежів; заборгованість за період із 16 вересня 2018 року по 23 жовтня 2019 року становить 25 282 грн 82 коп. До заяви про вчинення виконавчого напису додано виписку з рахунку [PERSON] 2 грудня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. вчинено виконавчий напис, внесений до реєстру за № 28322, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість за кредитним договором № R53700180365B від 11 січня 2012, нараховану за період із 16 вересня 2018 року по 23 жовтня 2019 року, в розмірі 25 282 грн 82 коп. (з яких прострочена заборгованість з кредитом - 18687 грн 71 коп та прострочені проценти - 6595 грн 11 коп.), а також плату за вчинення виконавчого напису - 300 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Як убачається із змісту п.2 Переліку документів, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Із змісту п. п. 42, 43 постанови ВП ВС від 23 червня 2020 року (справа № 645/1979/15) випливає, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналіз наданих до суду матеріалів виконавчого напису нотаріуса свідчить про те, що серед наданих нотаріусу стягувачем документів відсутні докази, що ТОВ «ФК «Аланд» придбало у ТОВ «ВТБ Банк» право вимоги за кредитним договором саме до [PERSON] . Крім того, кредитний договір № R53700180365B від 11 січня 2012 року діє до 11 січня 2014 року, тому Банк чи новий кредитор не мали права вимагати стягнення процентів після закінчення строку договору, тоді як у виконавчому написі нотаріуса зазначено період стягнення боргу з 16 вересня 2018 року до 23 жовтня 2019 року і серед пред`явлених до стягнення сум вказано також і прострочені проценти - 6595 грн 11 коп. Встановлено також, що при зверненні до приватного нотаріуса КМНО Хари Н.С. із заявою про стягнення із боржниці [PERSON] заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» пропустило строк позовної давності (навіть враховуючи умови кредитного договору про збільшення цього строку). Разом з тим відповідачем не надано, а судом не здобуто докази повідомлення боржника про необхідність сплати боргу, не надано також розрахунок такого боргу. З огляду на викладене, виконавчий напис, вчинений 2 грудня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 28322, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № R53700180365B від 11 січня 2012 року, - визнається судом таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, з огляду на задоволення позову, підлягає стягненню судові витрати у виді судового збору в розмірі 420 грн 40 коп. за розгляд судом заяви про забезпечення позову, а також підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судові витрати у виді судового збору в розмірі 908 грн. за вимогами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Outcome: approved