Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурянової Людмили Геннадьєвни за участю третьої особи [PERSON] про оскарження права на отримання свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя, заборону видачі такого свідоцтва, про визнання квартири спільним майном подружжя та визнання 1\\2 цієї квартири спадковим майном. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер його батько, [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді двох квартир: квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом, є [PERSON], його мій брат - [PERSON] та дружина померлого, [PERSON], шлюб з якою був укладений 14.11.2009 року, актовий запис № 2472. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурянової Людмили Геннадьєвна із заявою про прийняття спадщини. Також до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурянової Людмили Геннадьєвна із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], який також є спадкоємцем першої черги за законом. У грудні 2014 року позивачем був отриманий лист № 686/02-14 від 25.12.2014, у якому нотаріус повідомила його про надходження до спадкової справи заяви від [PERSON] з вимогою видати на її ім'я свідоцтво про право власності в спадковому майні подружжя відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], квартира [ADDRESS]. Заперечуючи проти права [PERSON] на отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя щодо вказаного спадкового майна, позивач посилається на те, що відповідно до положень ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу, тому просить визнати квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON], померлого [INFO]. Крім того, позивач просить визнати квартиру [ADDRESS], спільним майном подружжя та визнати ? частку квартири [ADDRESS], спадковим майном після смерті [PERSON], який помер [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що ця квартира була придбана на ім'я відповідача, [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу №123 у період шлюбу, а саме у 2010 році. [PERSON] звернулась з зустрічним позовом, в якому просить визнати право спільної сумісної власності на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] в рівних частках - по ? частки за нею та померлим [PERSON], посилаючись, що в період шлюбу вона разом з чоловіком, шлюб з яким був зареєстрований 14.11.2009 року, за спільні кошти провели реконструкцію приміщень, в результаті чого вартість нерухомого майна істотно збільшилася. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити, а зустрічний позов не визнала. Заслухавши пояснення представника позивача - [PERSON], представника відповідача - [PERSON], представника третьої особи - [PERSON], дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволеню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді двох квартир: квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом є його діти - [PERSON] та [PERSON] та дружина померлого - [PERSON], шлюб з якою був укладений 14.11.2009 року, актовий запис № 2472. У встановлений ст. 1270 ЦК України строк позивач звернувся до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурянової Людмили Геннадьєвна із заявою про прийняття спадщини. Також до Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурянової Людмили Геннадьєвна із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], який також є спадкоємцем першої черги за законом. Кожен з них претендує на долю у спадковому майні, яке залишилося після смерті нашого батька. У грудні 2014 року листом № 686/02-14 від 25.12.2014 нотаріус повідомила позивача про надходження до спадкової справи заяви від [PERSON] з вимогою видати на її ім'я свідоцтво про право власності в спадковому майні подружжя відносно нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], квартира [ADDRESS]. 18.08.2005 року між [PERSON] та Акціонерною рибопромисловою компанією «Антарктика» був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення, згідно якого [PERSON] купив та прийняв нежитлове приміщення номер [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів під № 781611 та КП «ОМБТІ та РОН» від 05.09.2005 року під №220 в кн. 45неж.-202. Крім того, 19.05.2005 року між [PERSON] та Акціонерною рибопромисловою компанією «Антарктика» був укладений договір купівлі-продажу нежилого приміщення, згідно якого [PERSON] купив та прийняв нежитлове приміщення номер [ADDRESS]. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В. та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів під № 606184 та КП «ОМБТІ та РОН» від 30.06.2005 року під №220 в кн. 45неж.-34. Заявляючи про своє право на отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, [PERSON], посилається на Свідоцтва про право власності на квартири, які були видані [PERSON] виконавчим комітетом Одеської міської ради замість договорів купівлі-продажу на підставі розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради (свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], видані на підставі розпоряджень Приморської районної адміністрації Одеської міської ради № 922 від 10.09.2010 року та № 991 від 23.09.2010 року), які були видані замість договорів купівлі-продажу в результаті зміни цільового призначення приміщень, а не в результаті набуття права власності. Відповідно до положень ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Стаття 334 Цивільного кодексу України визначає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, моментом виникнення права власності [PERSON] на вказане майно слід вважати 30.06.2005 року та 05.09.2005 року, тобто факт його набуття стався до моменту укладення шлюбу. Отже, це майно не можна вважати спільним майном подружжя. Крім того, на підтвердження своєї правової позиції представником позивача надано копії Договорів комісії від 19.05.2005 року та від 18.08.2005 року, укладених [PERSON] з Акціонерною рибопромисловою компанією «Антарктика», згідно яких компанія бере на себе зобов'язання за рахунок клієнта укласти договір підряду на виконання комплексу ремонтних робіт нежитлових приміщень [ADDRESS] та [ADDRESS]. При цьому відповідно до п. 1.4 Договору від 19.05.2005 року визначен строк виконання робіт до 31.08.2005 року, а по Договору від 18.08.2005 року - до 31.10.2005 року (п.6 Договору). Вказані обставини свідчать про те, що після укладення договорів купівлі - продажу нежитлових приміщень протягом 2005 року, тобто до реєстрації шлюбу з [PERSON], була проведена повна реконструкція приміщень, в результаті чого вартість нерухомого майна істотно збільшилася. Тому суд дійшов висновку про необгрунтованість зустрічного позову і відмовляє в його задоволенні. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо визнання квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] особистою приватною власністю [PERSON], померлого [INFO], обґрунтовані та підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо визнання квартири [ADDRESS], спільним майном подружжя та визнання ? частку цієї квартири спадковим майном після смерті [PERSON], суд виходить з того, що відповідно до положень ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. В судовому засіданні представником відповідача була надана копія Договору від 21.07.2008 року, відповідно до якого [PERSON] придбала цінні папери, та копії квитанцій № 27 від 21.07.2008 року; № 4 від 21.08.2008 року та № 18 від 15.04.2009 року, згідно яких вбачається, що загальну вартість квартири [ADDRESS] вона сплатила в квітні 2009 року, тобто до реєстрації шлюбу з [PERSON]. Таким чином, вимоги позивача в частині визнання квартири [ADDRESS], спільним майном подружжя та визнання ? частку спірної квартири спадковим майном після смерті [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Виходячи з позиції ВСУ, викладеної у постанові № 6-27831 св 11, за зобов'язанням одного з подружжя відповідальність несуть обоє з подружжя, якщо судом буде встановлено, що все отримане чоловіком за такими зобов'язаннями було використано на потреби сім'ї. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та частково доведені, а тому задовольняє їх частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial