Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У лютому 2014 року позивачі звернулись до суду з вищезазначеним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. На підтвердження своїх вимог вказували, що [PERSON] на підставі договору дарування від 07.08.1996 року належить 2/3 частини квартири [ADDRESS], 1/3 частина даної квартири належить [PERSON] на підставі договору міни від 07.02.1995 року. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки [PERSON], який 06.09.2012 року, забравши свої речі та половину спільно нажитого майна, залишив квартиру, в якій був зареєстрований з 22.11.2005 року. Шлюб з [PERSON] розірвано за рішенням суду 11.01.2013 року. У добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстраційного обліку за даною адресою, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивачі подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримували в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час та місце розгляду справи була повідомленим належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляв та жодних заяв на адресу суду не надсилав. Від представника КП «ЖЕО № 2» ПМР Бут С.В. надійшла заява про розгляд справи без його участі. При ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що за договором міни від 27.02.1995 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках належить квартира [ADDRESS]. (а.с. 4). За договором дарування від 07.08.1996 року [PERSON] подарувала [PERSON] 1/3 частину даної квартири (а.с. 6,7). Уклавши 05.05.2001 року шлюб з [PERSON] [PERSON] взяла собі прізвище [PERSON] (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 9).Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11.01.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с. 16). Довідкою КП «ЖЕО № 2» ПМР № 1318 від 29.10.2013 року та відомостями з адресно - довідкового підрозділу ГУДМС України в Полтавській області підтверджено, що боржник зареєстрований за адресою: [ADDRESS], з 27.12.2005 року (а.с. 11, 22). Сусіди позивачів 03.02.2014 року склали Акт про те, що відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком [PERSON] та з 06.09.2012 року виїхав з помешкання, де проживав, що за адресою: [ADDRESS], забравши свої речі та частину спільно нажитого майна, і з того часу в ній не з'являвся. [PERSON] дав письмові свідчення про непроживання відповідача за вищезазначеною адресою з вересня 2012 року. Ч. 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Ст. 72 ЖК України передбачено порядок визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. П. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» (з подальшими змінами) вказано, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК). необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідач у судове засідання не прибув, жодних заперечень чи поважних причин відсутності його за місцем реєстрації з вересня 2012 року суду не надав. Згідно з ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється за рішенням суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстраційного обліку місця проживання у спірному житлі. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57 - 60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved