Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач у своїй позовній заяві зазначив, що 02.05.1987 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 12.02.2019 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 51, виданого повторно Золотоніським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2008 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити, наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, в якому проставлений підпис відповідача, про причини неявки суд не повідомила. При цьому, відповідач 07.05.2019 р. надала суду зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя, яку, Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.05.2019 року, відмовлено у прийнятті. Суд, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши учасників даного судового розгляду, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 02.05.1987 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 12.02.2019 року, серія [NUMBER] , актовий запис № 51, виданого повторно Тальнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області (а.с.6, 36). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подана зустрічна заява відповідача про поділ майна подружжя, визнання або невизнання позову про розірвання шлюбу не містить, при цьому, в судові засідання відповідач жодного разу не з`явилась та не забезпечила явку свого представника, будучи належним чином повідомленою про час та місце судових засідань. У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved