Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області в якому просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом на 7/9 часток права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній сільськогосподарській фірмі «Агрогазсинтез» м.Щорс (Сновськ) Сновського району Чернігівської області, розміром 3,48 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20.06.1996 року серія ЧН № 018181. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка склала заповіт на ім`я позивача в якому заповіла йому вище вказане право на земельну частку (пай). Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач прийняв спадщину після смерті матері, оскільки на момент її смерті був зареєстрований з нею за однією адресою. Крім позивача, спадщину прийняв батько позивача (чоловік спадкодавця), який мав право на обов`язкову частку у спадщині після смерті дружини та який заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану 7/9 частину права на земельну частку (пай), однак отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) від 20.06.1996 року серія ЧН № 018181 втрачений, а тому позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на 7/9 частин права на земельну частку (пай), оскільки відсутній оригінал вказаного сертифікату. Посилаючись на неможливість оформлення у нотаріуса своїх спадкових прав через відсутність у позивача правовстановлюючого документу на земельну ділянку, просить позов задовольнити. Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить справу розглянути без його участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 15 (а.с.8), яка була матір`ю позивача (а.с.17). За життя [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла позивачу Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20.06.1996 року серія ЧН № 018181 (а.с.12). Згідно довідки виконавчого комітету Сновської міської ради (с. Великий Щимель) Сновського району Чернігівської області від 25.10.2019 року №539 (а.с.13) встановлено, що згідно книги погосподарського обліку за 1996-2000 роки №4 особового рахунку № [NUMBER] станом на 20.10.2000 року в будинку, що знаходиться в [ADDRESS] були зареєстровані: [PERSON] (спадкодавець); [PERSON] , [INFO] (чоловік спадкодавця) (а.с.15); [PERSON] , [INFO] (позивач по справі). З названої довідки вбачається, що [PERSON] , (чоловік спадкодавця) та [PERSON] , (позивач по справі) фактично вступили в управління або володіння спадковим майном [PERSON] (спадкодавець), оскільки на день смерті останньої проживали та були зареєстровані за однією адресою. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній сільськогосподарській фірмі «Агрогазсинтез» м.Щорс (Сновськ) Сновського району Чернігівської області, розміром 3,48 га в умовних кадастрових гектарах, на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) від 20.06.1996 року серія ЧН № 018181 (а.с.19). Вартість вказаного права на земельну частку (пай) станом на 01.01.2019 року становить 22553,67 грн. (а.с.20). Встановлено, що за життя [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) від 20.06.1996 року серія ЧН № 018181 (а.с.19, 20,21), який надалі був втрачений. Дана обставина підтверджується оголошенням у ЗМІ «Промінь» (а.с. 22). Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 20 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Враховуючи, що спадщина після смерті [PERSON] відкрилась до [INFO] , до даних правовідносин застосовується Цивільний кодекс 1963 року. Відповідно до розділу VII (спадкове право) зазначеного Кодексу спадкуванням є перехід майна, прав та обов`язків спадкодавця до інших осіб - спадкоємців, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути об`єктом успадкування. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Законодавчо визначено, що прийняття спадщини в частині не допускається. Як зазначалося вище, судом встановлено, що [PERSON] , (чоловік спадкодавця) та [PERSON] , (позивач по справі) фактично вступили в управління або володіння спадковим майном [PERSON] (спадкодавець), оскільки на день смерті останньої проживали та були зареєстровані за однією адресою (а.с.13, 35). Згідно статті 535 ЦК УРСР, неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов`язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Встановлено, що [PERSON] , (чоловік спадкодавця) станом на момент смерті [INFO] його дружини [PERSON] (спадкодавець) був непрацездатними, а отже, мав право на обов`язкову частку у спадщині. Згідно свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб (а.с.56) вбачається, що [PERSON] є донькою [PERSON] (спадкодавця). Донька Спадкодавця [PERSON] в управління або володіння спадковим майном не вступила, заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини не подавала (а.с.34-45). У відповідності до положень ст.ст. 529-530 ЦК УРСР 1963 року, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). На час відкриття спадщини після смерті спадкодавця [PERSON] було два спадкоємця першої черги: син спадкодавця [PERSON] , чоловік спадкодавця [PERSON] та донька спадкодавця [PERSON] , а тому кожен з них при спадкоємстві за законом успадкував би по 1/3 частки у спадщині [PERSON] , а тому дві третини обов`язкової частки становить 2/9 частини, а як наслідок позивачу належить 7/9 частки названого права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній сільськогосподарській фірмі «Агрогазсинтез» м.Щорс (Сновськ) Сновського району Чернігівської області, розміром 3,48 га в умовних кадастрових гектарах, яка належала спадкодавцю [PERSON] . У справі встановлено, що на звернення позивач про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори 29.10.2018 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з неподанням документа необхідного для вчинення нотаріальної дії (а.с.44). Отже, як свідчать матеріали справи [PERSON] , яка померла [INFO] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній сільськогосподарській фірмі «Агрогазсинтез» м.Щорс (Сновськ) Сновського району Чернігівської області, розміром 3,48 га в умовних кадастрових гектарах внаслідок чого Сертифікат на право на земельну частку (пай) від 20.06.1996 року серія ЧН № 018181. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на 7/9 часток права на земельну частку (пай) у зв`язку з втратою оригіналів сертифікатів на право на земельну частку (пай), тому позбавлений можливості оформити спадкові права на частину земельної частки (паю) в нотаріальному порядку, та його право підлягають судовому захисту згідно ст. 6 ЦК УРСР. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved