Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У лютому 2016 року позивач ТОВ Компанія «Фортуна» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі, мотивуючи тим, що 26 травня 2015 року між ними укладено договір про надання фінансової допомоги на зворотній основі, відповідно до якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 65 058 900,00 грн. В строк, встановлений п.4.1 Договору відповідач не повернув позивачу надану фінансову допомогу, тому позивач просить суд стягнути з відповідача 65 058 900,00 грн. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, зазначаючи, що кошти відповідач отримав, але не зміг ними скористатися, та не може повернути таку велику суму коштів. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2015 року між ТОВ Компанія «Фортуна» та [PERSON] укладено договір про надання фінансової допомоги на зворотній основі, відповідно до якого позивач надав відповідачу кошти у розмірі 65 058 900,00 грн. Зазначені обставини підтверджуються платіжним дорученням №335 від 27 травня 2015 року, згідно з яким відповідач [PERSON] на свій рахунок в ПАТ «УПБ» отримав від позивача грошові кошти в сумі 65 058 900,00 грн. Відповідно до п. 4.1 Договору, фінансова допомога була надана відповідачу на строк шість календарних місяців, з кінцевим терміном повернення до 30.11.2015 року. Згідно із п.5.1 Договору, відповідач зобов'язався повернути фінансову допомогу в сумі 65 058 900,00 грн. в строк, встановлений п.4.1. Договір, який укладений між сторонами, за своєю природою є договором позики, оскільки, відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з п. 5.2 Договору повернення фінансової допомоги відбувається шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок позивача [NUMBER] в АТ «НК Банк» МФО 322432, яка в порядку пункту 5.3 Договору вважається повернутою з моменту зарахування грошових коштів на рахунок. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, виходячи з встановлених судом обставин справи та положень законодавства України, яким регламентовано спірні правовідносини, оскільки відповідач свої зобов'язання за договором про надання фінансової допомоги на зворотній основі від 26.05.2015 року не виконав, що призвело до заборгованості у розмірі 65 058 900,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 975 883,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved