Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] , боржник) звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі по тексту - відповідач, Відділ, Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві) про зняття арешту та заборони відчуження з автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , накладеного постановою державного виконавця від 31.05.2010 в межах виконавчого провадження № 16218728. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що у державного виконавця на виконанні знаходився виконавчий лист № 2-278, виданий 03.11.2009 Дарницьким районним судом м. Києва, яким зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] собаку породи йоркширський тер`єр Ядвігу Кінг Сілвер , 02.08.2004 р.н. та приплід (цуценя), 04.07.2007 р.н. , а у разі відсутності такого майна в натурі, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , його вартість в розмірі 8 500 грн. 10.11.2009 головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 16218728. В межах вказаного виконавчого провадження, 31.05.2010 державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. Разом з тим, у зв`язку з тим, що боржник та транспортний засіб, який оголошено в розшук, не виявлені протягом року з дня оголошення в розшук, постановою державного виконавця від 09.12.2014, винесеної в межах виконавчого провадження №16218728, виконавчий лист №2-278 було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла на час винесення постанови). При цьому, повторно виконавчий лист стягувачем до виконавчої служби не пред`являвся і такий строк закінчився 10.12.2015. Позивач зазначає, що незважаючи на знищення виконавчого провадження, в рамках якого було накладено арешт на майно боржника, питання зняття арешту з майна боржника державним виконавцем вирішено не було. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач просить суд позов задовольнити. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.11.2018 було відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 01.02.2019 від представника відповідача до суду надійшли письмові пояснення по справі, з яких вбачається, що на примусовому виконанні у Відділі перебував виконавчий лист № 2-278 від 03.11.2009, виданий Дарницьким районним судом м. Києва, яким зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] собаку породи йоркширський тер`єр Ядвігу Кінг Сілвер , 02.08.2004 р.н. та приплід (цуценя), 04.07.2007 р.н. , а у разі відсутності такого майна в натурі стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , його вартість 8 500 грн (виконавче провадження № 16218728 відкрите 10.11.2009). 09.12.2014 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. 04.10.2018 виконавче провадження № 16218728 було знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень. Вчинити будь-які дії щодо зняття арешту з майна відповідач немає можливості. Крім того, відповідач просив провести розгляд справи без участі представника відділу, а рішення прийняти на розсуд суду. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 27.03.2019 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, був залучений [PERSON] (по тексту - третя особа, [PERSON] , стягувач). Від представника позивача до суду надійшла заява, згідно якої він просить розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Третя особа будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи до суду не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві знаходився виконавчий лист № 2-278 від 03.11.2009, виданий Дарницьким районним судом м. Києва, яким зобов`язано [PERSON] передати [PERSON] собаку породи йоркширський тер`єр Ядвігу Кінг Сілвер , 02.08.2004 р.н. та приплід (цуценя), 04.07.2007 р.н. , а у разі відсутності такого майна в натурі стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , його вартість в розмірі 8 500 грн. (виконавче провадження № 16218728). В ході виконавчого провадження, з відповіді УДАІ м. Києва № 10/6297 стало відомо, що за боржником зареєстрований транспортний засіб «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску бежевого кольору. Постановою головного державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 31.05.2010 було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , а також заборонено здійснювати відчуження майна, що належить боржнику. У зв`язку з тим, що боржник добровільно рішення суду не виконував, 03.09.2012 старшим державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві було винесено постанову про розшук майна боржника. Водночас, у зв`язку з тим, що боржник чи майно не були виявлені протягом року з дня оголошення розшуку, постановою старшого державного виконавця від 09.12.2014, винесеної в межах виконавчого провадження №16218728, виконавчий лист №2-278 від 03.11.2009 було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, судом встановлено, що 04.10.2018 виконавче провадження №16218728 знищено, оскільки відповідно до вимог наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 № 2274/5 строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання до архіву становить три роки. Звертаючись з вказаним позовом до суду, як на підставу для його задоволення, позивач посилалася на те, що незважаючи на завершення виконавчого провадження, питання зняття арешту з майна боржника державним виконавцем вирішено не було. До того ж, позивач у відповідь на свою заяву про зняття арешту з майна, отримала лист від відповідача з інформацією про те, що виконавче провадження знищено, який міститься в матеріалах справи. Будь- які дії щодо зняття арешту з її майна вчинено не було. Разом з тим, будь-яких відомостей стосовно повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-278 у встановлені ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній на дату винесення постанови про повернення виконавчого документа) строки, матеріали справи не містять. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, арешт, що був накладений на майно позивача в межах виконавчого провадження №16218728, державним виконавцем не знято. В свою чергу, за приписами ч.1 та п.3 ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за №512/5. Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, після повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець повинен був скасувати вжиті ним заходи примусового виконання рішення, а саме: зняти арешт та заборону на відчуження майна, що належить позивачу. Між тим, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна боржника [PERSON] відсутні, виконавчий лист повернуто стягувачу та повторно не пред`являвся до виконання, необхідність забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту відпала, а дія арешту порушує права позивача. Таким чином, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем у виді зняття арешту та заборони відчуження належного їй рухомого майна, а саме з автомобіля «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] , 2007 року випуску, номер шасі [NUMBER] , обґрунтований та передбачений законом, а за таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved