Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У провадженні Подільського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до управління Служби безпеки України у Вінницькій області, управління Служби безпеки України в Чернігівській області, прокуратури Вінницької області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що 16.03.16 за заявою [PERSON] до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за № 22016020000000016 про вчинення позивачем кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. 17.03.16 [PERSON] було затримано на підставу п. 2 ст. 208 КПК України, а також в цей період часу були проведені обшуки, в ході проведення яких були вилучені речі та документи позивача. 18.03.16 [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. 20.03.16 слідчим суддею клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно [PERSON] було залишено без розгляду з підстав пропуску строку, передбаченого ст. 186 КПК України. Ухвалою слідчого судді від 01.04.16 клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на речі, вилучені у позивача під час вищевказаного обшуку, було задоволено частково. Проте, ухвалою слідчого судді від 17.05.16, постановленої за наслідками розгляду клопотання захисника [PERSON] про скасування арешту майна, арешт було скасовано, вилучені речі та документи зобов'язано повернути позивачеві. 17.05.16 кримінальне провадження № 22016020000000016 від 16.03.16, в межах якого [PERSON] повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв'язку із встановлення відсутності в діяннях позивача складу інкримінованого правопорушення., про що винесено прокурором відповідну постанову. Всі вищевказані слідчі та процесуальні дії органів досудового розслідування позивач вважає незаконними та такими, що призвели до порушення його прав, а також такими, що завдали йому моральної шкоди. Відтак, з огляду на це, позивач просить суд стягнути з відповідачів грошову суму у розмірі 2900,00 грн., що є відшкодуванням моральної шкоди, спричиненою незаконним затриманням (триманням під вартою), незаконним проведенням особистого обшуку, незаконним повідомленням про підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину та незаконним накладенням арешту на майно. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представники управління Служби безпеки України в Чернігівській області та прокуратури Вінницької області у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували у повному обсязі. Представники управління Служби безпеки України у Вінницькій області та Державної казначейської служби України свого права на участь у судовому засіданні не використали, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Як вбачається з послужного списку [PERSON], позивач є працівником правоохоронних органів, а з 07.11.15, зокрема, перебував на посаді начальника Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області. (а.с. 18) Згідно Витягу з кримінального провадження № 22016020000000016, вбачається, що за заявою [PERSON] зареєстровано дане кримінальне провадження, щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. З фабули вбачається, що 16.03.16 на адресу Управління СБ України у Вінницькій області від громадянки України [PERSON] надійшло повідомлення про вчинення громадянином [PERSON], [INFO], кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Зі змісту заяви вбачається, що [PERSON], будучи працівником правоохоронного органу, займаючи посаду у регіональному органі внутрішніх справ у Автономній Республіці Крим, протягом лютого-травня 2014 року, в порушення наказних вимог МВС України не прибув до Центрального апарату МВС України, а залишився разом із членами своєї родини на території тимчасово окупованої Автономної Республіки Крим, де, з метою заняття посади в створеній незаконною владою поліції, вступив в контакт з її представниками, тим частим надавши їм допомогу у здійсненні протиправної діяльності проти інтересів України. Таким чином, в діях громадянина України [PERSON] вбачається ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. Дата реєстрації вказаних відомостей - 16.03.16, орган досудового розслідування - Слідчий відділ УСБУ у Вінницькій області. (а.с. 42) 16.03.16 першому заступнику прокурора Вінницької області Максимюку А.С. надіслано повідомлення про початок досудового розслідування від старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБ України у Вінницькій області Мироненка А.О. за вказаним кримінальним провадженням. (а.с. 43-44) 16.03.16 першим заступником прокурора Вінницької області Максимюком А.С. винесено постанову про призначення групи прокурорів. (а.с. 45-46) Як вбачається з протоколу затримання від 17.03.16, [PERSON], [INFO] було затримано 17.03.16 о 21 год. 05 хв. на території пункту пропуску через державний кордон «Сеньківка» на підставі ст. 208 КПК України. (а.с. 48-53) Згідно додатку до протоколу затримання, у [PERSON] вилучено ряд документів та речей, зокрема, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон, грошові кошти в іноземній та національній валюті, банківську картку, мобільний телефон, роздруківки електронних квитків, гаманець, сумку тощо. (а.с. 53) [PERSON] та його захисником було подано заперечення на затримання, з огляду на те, що слідчий, який його здійснював не входить до групи слідчих по кримінальному провадженню, в межах якого було здійснено затримання позивача. (а.с. 54) Як вбачається з акта прийому-передачі матеріалів затриманої особи, старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області Маюра П.Л. передав, а старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області Мироненко А.О. прийняв: матеріали складені за результатом проведення затримання громадянина України [PERSON]; речі, документи та цінності вказані у протоколі затримання громадянина України [PERSON] від 17.03.16; затриману особу - громадянина України [PERSON] [INFO] (а.с. 55) 18.03.16 старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області Мироненком А.О. за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу прокуратури Вінницької області Гоздупом К.В., було повідомлено [PERSON] [INFO] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України. (а.с. 56-58) З розписок на повідомленні про підозру вбачається, що [PERSON] та його захисники отримали повідомлення про підозру 18.03.16 о 21 год. 00 хв. (а.с. 58) Як вбачається з клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно [PERSON], подане до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області 18.03.16, з ним звернувся старший слідчий в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області Мироненко А.О. за погодженням з прокурором відділу прокуратури Вінницької області Соловйовим О.В. (а.с. 59-60) Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Ковбача Ю.П., вказане клопотання було залишено без розгляду у зв'язку зі спливом строків, передбачених ст. 186 КПК України. (а.с. 61-63) 21.03.16 до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області звернувся старший слідчий СВ УСБУ у Вінницькій області Христофоров В.Ф. із клопотанням про арешт майна, вилученого в ході особистого обшуку від 17.03.16. (а.с. 64-71) За наслідками розгляду вищевказаного клопотання про арешт майна, слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області Михайленком А.В., дане клопотання було задоволено частково, та накладено на арешт на частину майна [PERSON], іншу частину вилучених в ході особистого обшуку речей та документів було зобов'язано негайно повернути. (а.с. 72-75) Дана ухвала слідчого суді щодо повернення речей, щодо яких було відмовлено у накладенні арешту, була виконана, що підтверджено актом приймання-передачі від 11.04.16, за підписом старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області Мироненка А.О. та захисника [PERSON] - Лещенка О.В. (а.с. 76-77) 10.05.16 до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області із клопотанням про скасування арешту майна звернувся захисник [PERSON] - адвокат Дорошенко К.К. (а.с. 78-81), за наслідками розгляду якого було постановлено ухвалу слідчим суддею Вінницького міського суду Вінницької області Кланоущаком С.Ю. від 17.05.16 про його задоволення, та скасування арешту на майно [PERSON] (а.с. 82-84) Дана ухвала слідчого суді щодо скасування арешту майна, була виконана, що підтверджено актом приймання-передачі від 17.05.16, за підписом старшого слідчого в ОВС слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області Мироненка А.О. та захисника [PERSON] - Дорошенка К.К. (а.с. 75) 17.05.16 прокурором у кримінальному провадженні - начальником відділу прокуратури Вінницької області Гоздупом К.В. винесено постанову про закриття кримінального правопорушення за № 22016020000000016 про вчинення [PERSON] злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, у зв'язку із встановленням відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. (а.с. 86-93) 23.11.16 на адресу суду надійшли письмові заперечення відповідача - Прокуратури Вінницької області, в яких відповідач просить суд відмовити у задоволенні даного позову з огляду на недоведеність факту заподіяння позивачу моральної шкоди та заподіяння її саме у розмірі 2900,00 грн. (а.с. 130-132, 170172) 23.11.16 надійшли такою заперечення відповідача - Управління Служби безпеки України у Вінницькій області, в яких відповідач також просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав його необґрунтованості, а також звертав увагу суду на те, що відповідачем не було порушено вимог законодавства при вчиненні вищевикладених слідчих та процесуальних дій. (а.с. 133-137) В якості доказів на підтвердження обставин, викладених у запереченнях, відповідач долучив копію повідомлення про вчинення злочину від [PERSON] (а.с. 139-141), копію постанови про доручення проведення процесуальних дій на території, яка знаходиться під юрисдикцією іншого органу досудового розслідування від 17.03.16 (а.с. 143-144), копію ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Михайленка А.В. про відмову у задоволенні заяви адвоката Дорошенка К.К. в інтересах [PERSON] про незаконне затримання (а.с. 145-147), копію ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області Ковбаса Ю.П. про відмову у задоволенні заяви [PERSON] про незаконне затримання (а.с. 148-149), копію ухвали слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна для усунення недоліків (а.с. 159-160). 21.12.16 на адресу суду надійшли заперечення відповідача - Державної казначейської служби України, в яких позовні вимоги також заперечувались, з огляду на їхню безпідставність та необґрунтованість. (а.с. 174-176) 23.01.17 надійшли заперечення відповідача - Управління Служби безпеки України у Чернігівській області, в яких відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначав, що дії правоохоронних органів були виключно в межах діючого законодавства, а відтак даний позов є безпідставним. (а.с. 187-188) Відповідачі також направили до суду відзиви з яких заперечували проти задоволення позову з аналогічних підстав. Крім того з матеріалів справи вбачається, що рішенням Печерського районного суду м. Києва позов [PERSON] до [PERSON], ТОВ «РІА», ТОВ «Студія 1+1» про спростування недостовірної інформації та захист честі, гідності та ділової репутації задоволено частково, визнано розповсюджену інформацію про те, що «пан [PERSON] - є агентом ФСБ. Він був завербований під час того, коли залишився в Криму. В лютому 2014 року він займався евакуацією кримського «Беркуту» з Києва», недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію. (т. 2 а.с. 1-6) Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.04.17 рішення суду першої інстанції залишено без змін. (т. 2 а.с. 7-10) Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Згідно п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Частина 2 вказаної статті передбачає, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч. 3 ст. 23 ЦК України) Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. П.4 вказаної Постанови, свідчить, що відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. В якості підтвердження існування причинно-наслідкового зв'язку між вищевказаними діями відповідачів відносно [PERSON] та завданням йому моральної шкоди, позивачем надано докази погіршення його здоров'я. Про такі обставини свідчить відомості протоколу затримання [PERSON] від 17.03.16, а саме: «[PERSON] потребує невідкладної медичної допомоги. Вважаю затримання незаконним», «Мне нужна медицинская помощь. Я об этом прошу следователя. Срочно.» (а.с. 51), «Повторно прошу 01-10 вызвать мне скорую помощь. Следователь не реагирует. Я плохо себя чувствую. Мне нужна помощь врачей» (а.с. 52) Крім того, як вбачається з довідки Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова від 20.03.16, у [PERSON] наявний діагноз при направленні «хр. гастодуоденит в стадії загострення». (а.с. 192) Зважаючи на те, що обстеження лікарів було проведено 20.03.16, суд вбачає достатні підстави вважати, що такий фізичний стан позивача був викликаний саме діями відповідачів, адже його затримання та подальші слідчі та процесуальні дії розпочались відносно позивача 17.03.16., тобто за 3 дні. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Разом з тим ч. 2 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Стаття 1174 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Стаття 1176 ЦК України передбачає, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Якщо кримінальне провадження закрито на підставі закону про амністію або акта про помилування, право на відшкодування шкоди не виникає. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким чином, враховуючи вищевикладене, у сукупності суд приходить до висновку, що позивачем було доведено факт заподіяння моральної шкоди внаслідок незаконних дій відповідачів. З огляду обставин даної справи, суд на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 ЦК України, засад розумності та справедливості, вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди в межах суми в 2000,00 грн.

Outcome: partial