Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06 грудня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який був зареєстрований Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1256. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак на теперішній час вони з відповідачем проживають окремо, дитина постійно проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно кошти на утримання сина не надає та не приймає участі у його вихованні. В судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.12.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ № 129540, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1256. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого згідно свідоцтва про народження від 05.02.2014 року серії І-КИ № 473541, являється відповідач [PERSON]. Позивач пояснила, що син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, матеріальну допомогу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Посилаючись на те, що відповідач свій обов'язок по утриманню дитини належним чином не виконує, малолітня дитина проживає з матір'ю та перебуває на її повному утриманні, суд обирає спосіб стягнення аліментів, присудивши їх стягнення у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, суд бере до уваги вимоги ст. 182 СК України та враховує матеріальне становище відповідача те, що він інших неповнолітніх дітей та утримань по виконавчим документам не має, інвалідом не являється, при цьому працює та має можливість утримувати дитину. Згідно з ч. 1ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами щодо стягнення аліментів 10.11.2017 року, суд присуджує стягнення аліментів з 10.11.2017 року. Судом також вирішується питання про розподіл судових витрат. На виконання приписів Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору, утім на виконання ч. 3 ст. 88 ЦПК України, згідно зі змістом якої, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved