Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання його власником розташованих по [ADDRESS] житлового будинку, господарських будівель і споруд за набувальною давністю. Вимоги обґрунтував тим, що вказаний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Оскільки в будинку після смерті власника ніхто не проживав, а будинок пустував і руйнувався, з дозволу Забузької сільської ради 11.12.2001 року він вселився в цей будинок і проживає у ньому по сьогоднішній день. На будинок ніхто не претендує, тому зважаючи на те, що понад 10 років відкрито, добросовісно, безперервно володіє, користується та несе усі витрати по його утриманню, вважає наявними підстави для визнання його власником за набувальною давністю. При цьому, заволодівши цим нерухомим майном, не знав і не міг знати про відсутність підстав для набуття на нього права власності. Потреба в оформленні права власності також обумовлена необхідністю зареєструвати в будинку членів його сім`ї і приватизувати земельну ділянку. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Рівненський сільський голова в канцелярію суду подав заяву, у якій вказав на відсутність чіткої позиції щодо заявлених позовних вимог та просив розглядати справу за наявними матеріалами у відсутності представника Ради. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Із виданого 13.03.2019 року Рівненською сільською радою Любомльського району витягу з погосподарської книги №8 за 1996-2000 роки по селу Вербівка Забузької сільської ради Любомльського району вбачається, що по номеру погосподарського обліку № 444 будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1961 року побудови, в селі Вербівка Любомльського району, належав [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно інформації Забузького старостинського округу від 31.07.2019 року [PERSON] на день смерті проживала одна в житловому будинку по [ADDRESS] , який по особовому рахунку облікується за № 444. Даними щодо можливих спадкоємців сільська рада не володіє. Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 02.07.2019 року стверджено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. На підставі довідки Рівненської сільської ради від 13.03.2019 року встановлено, що згідно записів погосподарських книг Забузької сільської ради за 2001-2019 року у житловому будинку по [ADDRESS] з 11.12.2001 року зареєстрований і проживає позивач [PERSON] Зазначена обставина підтверджується також копією будинкової книги на цей будинок. Згідно даних технічного паспорта будинок побудований у 1961 році, господарські споруди та будівлі - упродовж 1961-1978 років. Договір на користування електричною енергією для побутових потреб від 17.12.2002 року, рахунки за електроенергію, земельний податок та технічний паспорт на будинок оформлені на ім`я позивача, що підтверджується письмовими доказами. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про ви-знання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років …, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 року по справі № 910/17274/17 вказала, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Дослідженими письмовими доказами судом встановлено відповідність фактичних обставин справи усім вищенаведеним критеріям. У справі достатньо доведено, що позивач, будучи належним суб`єктом, добросовісно, відкрито та безперервно користується і володіє упродовж більше 10 років житловим будинком з господарськими спорудами і будівлями по [ADDRESS] , який є законним об`єктом. При цьому про добросовісність володіння свідчить те, що у будинок позивач вселився з дозволу сільської ради як органу місцевого самоврядування, і цієї обставини не заперечив відповідач. З урахуванням відсутності спадкоємців власника будинку та такого дозволу сільської ради позивач вважав своє вселення законним. Проте на той час сільська рада не набула жодних прав на це майно, а відтак і правом розпорядження, що, як наслідок, свідчить про фактичну неправомірність заволодіння позивачем цим майном, про яку він обізнаний не був. Дослідженими доказами об`єктивно доведене безперервне поводження позивача із майном, яке за своїми ознаками притаманне власнику. Інших осіб, які претендують на це майно, вжитими судом заходами у справі не встановлено. Враховуючи вищенаведені положення матеріального закону та фактичні обставини справи, суд вважає заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтованими і доведеними. Таким чином, судом встановлені законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved