Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 11 серпня 2012 року, від даного шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини подружжя припинило у жовтні 2014 року, сторони проживають окремо. У подружжя відсутнє взаєморозуміння, сім'я розпалася, а тому позивач вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливим. Просить також після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, у поданій до суду письмовій заяві просила справу слухати за її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не прибув повторно, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, якщо розгляд справи здійснюється судом у відсутності осіб, які беруть участь в справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області 11 серпня 2012 року за актовим записом № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу подружжя дітей не має. Сім'я розпалася, сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство, відповідач у судові засідання не з'являється, намірів на відновлення сімейних стосунків не виявляє. Враховуючи вищевикладене, суд вважає неможливим збереження шлюбу, а також, що продовження спільного життя подружжя суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Що стосується вимог [PERSON] про залишення їй після розірвання шлюбу дошлюбного прізвища, суд зазначає наступне. Так, ч. 8 ст. 235 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Однак, зазначена норма процесуального права стосується справ, що розглядаються в окремому провадженні в порядку, передбаченому Розділом IV ЦПК України. Натомість, розгляд даної цивільної справи проводиться не у окремому, а в позовному провадженні. Спір з приводу зміни прізвища між сторонами не існує, більше того, думка іншого подружжя ніяким чином не може вплинути на позицію позивача щодо зміни прізвища. Крім цього, у відповідності до положень ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зазначення у даному рішенні суду дошлюбного прізвища позивача, оскільки вказане питання вирішується у відповідному органі державної реєстрації актів цивільного стану. На підставі ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial