Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» про стягнення заборгованості по заробітній платі в розмірі 9648,79 гривень. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 01.11.2011 року він працював у ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» на посаді ремонтувальника площинних спортивних споруд учбово- тренувальної бази. У звязку із скороченням штату працівників, 14.12.2015 року його було звільнено з займаної посади. Відповідно до розрахункового листа по заробітній платі за грудень 2015 року борг за підприємством перед ним складає 9648,79 гривень. До теперішнього часу суму боргу по заробітній платі відповідачем не погашено. У судове засідання позивач не зявився, але до суду надійшла заява, в якій він проти розгляду справи за його відсутності не заперечує, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або\~якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу №01/01-03К від 01.03.2011 року [PERSON] працював у ТОВ «Професійний футбольний клуб «Металург-Запоріжжя» на посаді ремонтувальника площинних спортивних споруд учбово- тренувальної бази, що підтверджується записом в трудовій книжці. 14.12.2015 року на підставі наказу № 01-14-12-ЛС, [PERSON] було звільнено з займаної посади, відповідно до п.1 ст.40 КЗпП, у звязку із скороченням штату працівників. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Виплата належних позивачу сум 14.12.2015 року (в день звільнення) власником здійснена не була. Згідно розрахунковим листом по заробітній платі за грудень 2015 року борг за підприємством перед позивачем складає 9648,79 гривень. Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд прийшов до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує свій позов, доведені, підтверджені дослідженими по справі доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved