Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У лютому 2015 року Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, який діє в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернувся до суду із вищезазначеним позовом в обґрунтування якого зазначив, що на території Корабельного району м. Миколаєва проживають відповідачі по справі, які є батьками трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради було отримано інформацію про те, що відповідачка [PERSON], яка 21.11.2014 року у стані алкогольного сп'яніння, звернулася до жіночої консультації № 2 м. Миколаєва з приводу вагітності. Під час огляду жінка поводилась агресивно, відмовилась від госпіталізації, чим створила небезпеку дитині, у якої була констатована затримка розвитку внаслідок способу життя матері. В подальшому відповідачка була доставлена до пологового будинку № 2 у примусовому порядку. 26.11.2014 року [PERSON] народила сина [PERSON], у якого були діагностовані такі захворювання: фетоалкогольний синдром, церебральна депресія, псевдобульбарний синдром, гіпотрофія ІІ ступеня, анемія ІІ ступеня, відкрите овальне вікно, відкритий артеріальний протік. Через важкий стан здоров'я дитини, відповідачка разом із немовлям була переведена до Миколаївської обласної лікарні. Під час перебування у лікарні [PERSON] догляд за дитиною виконувала не належним чином: виявляла агресію до дитини та оточуючих у палаті, вживала ненормативну лексику, намагалася самовільно залишити стаціонар. За результатами відвідування сім'ї фахівцями було встановлено, що умови проживання незадовільні та не придатні для малолітнього [PERSON], [INFO], при цьому батьки зловживають алкоголем, не працюють, не мають коштів на забезпечення потреб дитини, рекомендації спеціалістів не виконують. 04.02.2015 року відповідачка самовільно залишила дитячу лікарню, чим створила загрозу для життя новонародженого. Враховуючи існування реальної небезпеки здоров'ю та життю [PERSON], 05.02.2015 року прокуратурою м. Миколаєва винесена постанова про негайне відібрання малолітнього від батьків та з 05.02.2015 року дитина перебуває у міській дитячій лікарні № 2. На підставі вищевикладеного позивач просить суд відібрати малолітнього [PERSON], [INFO], від батьків [PERSON] та [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав, стягнути з відповідачів аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], по 1/3 частині з усіх видів їхніх доходів та передати малолітнього органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити. Прокурор в судовому засіданні вважав доцільним відібрати від батьків малолітнього та передати його органові опіки та піклування для подальшого влаштування. Представник третьої особи також підтримала позовні вимоги. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та пояснили, що вони не зловживають спиртними напоями, і зобов'язуються належним чином забезпечити виховання і розвиток дитини. Допитані в судовому засіданні як свідки, лікарі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що через наявні у дитини захворювання вона потребує спеціального догляду і харчування, дитина знаходиться у групі високого соціального і летального ризику, самостійно не ковтає та харчується через назо-гастральний зонд спеціальною дороговартісною сумішшю. В свою чергу під час огляду місця проживання дитини було встановлено, що у житловому будинку відсутні умови для належного догляду за дитиною, зокрема: антисанітарні умови, несправний холодильник, в будинку сирість та домашні тварини коти та собаки. На думку цих свідків, залишення дитини у відповідачів є небезпечним для життя, здоров'я дитини, оскільки вони ведуть аморальний спосіб життя та не в змозі забезпечити дитині необхідний догляд. Заслухавши пояснення сторін, свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Частиною 1 встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2,3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти. Судом встановлено, що 25.11.2014 року відповідачка [PERSON], в стані алкогольного сп'яніння була доставлена до пологового будинку № 2, де 26.11.2014 року народила сина [PERSON]. Згідно із свідоцтвом про народження серії І-ФП № 217516, виданого Корабельним відділом ДРАЦС ММУЮ, актовий запис № 810 (а.с.16), батьками малолітнього [PERSON], [INFO], є відповідачі по даній справі [PERSON] та [PERSON]. Із матеріалів справи вбачається, що новонароджений [PERSON] народився з діагнозами: фетоалкогольний синдром, церебральна депресія, псевдобульбарний синдром, гіпотрофія ІІ ступеня, анемія ІІ ступеня, відкрите овальне вікно, відкритий артеріальний протік. Дитина за своїм здоров'ям відноситься до групи високого соціального та летального ризиків, самостійно вона не ковтає, харчується за допомогою назогастрального зонду спеціальною дороговартісною сумішшю, а також потребує постійного медичного нагляду. 01.12.2014 року [PERSON] разом із дитиною була переведена до Миколаївської обласної лікарні. Під час перебування у педіатричному відділенні для недоношених і новонароджених дітей, догляд за дитиною вона виконувала не належним чином, проявляла агресію до дитини та оточуючих у палаті, розмовляла ненормативною лексикою, намагалась самовільно залишити стаціонар. За результатами відвідування сім'ї фахівцями центру медико -санітарної допомоги № 1, службою у справах дітей Миколаївської міської ради, Миколаївського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді, служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради встановлено, що умови проживання незадоволені та не придатні для утримання малолітнього [PERSON], [INFO], батьки зловживають алкоголем, не працюють, не мають коштів на забезпечення потреб дитини, рекомендації спеціалістів не виконують. В зв'язку із існуванням реальної небезпеки здоров'ю та життю [PERSON], 05.02.2015 року в.о. прокурора м. Миколаєва була винесена постанова про негайне відібрання малолітнього від батьків, і починаючи з 05.02.2015 року дитина перебуває у міській дитячій лікарні № 2. Судовим розглядом встановлено, що за час знаходження дитини у Миколаївському обласному будинку дитини, мати дитини відвідувала її вкрай рідко, а батько не відвідував взагалі. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 383/02.02.01-22/14/15 від 09.02.2015 року, останній вважає доцільним відібрати без позбавлення батьківських прав у відповідачів їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Судовим розглядом встановлено, що відповідачі допустили свідоме нехтування своїми обов'язками щодо виховання і утримання дитини, ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків. Винна поведінка відповідачів підтверджується письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, показами свідків. При встановлених обставинах, позовні вимоги в частині про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав підлягають задоволенню відповідно до ч.1 ст.170 СК України, так як суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Таким чином наведені обставини дають суду підстави вважати доведеним факт свідомого ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов'язків щодо малолітньої дитини, тому вважає за необхідне відібрати у них дитину без позбавлення їх батьківських прав та передати дитину органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для подальшого влаштування. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тому суд знаходить позовні вимоги в частині стягнення аліментів обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачі зобов'язані утримувати свою дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, і вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідачів аліменти на утримання дитини у розмірі по 150 грн. з кожного. Судові витрати по справі відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved