Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором № 060208/1 від 06 лютого 2008 року у розмірі 39 587 647,44 гривень; також просив стягнути із відповідача судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06.02.2008 року між акціонерним банком «Синтез» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 060208/1 від 06 лютого 2008 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2 107 556,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами - 22% річних. Відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти, та сплатити проценти за користування кредитом до 24.12.2008 року. 28 січня 2008 року між АБ «Синтез» та ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» було укладено договір про відступлення права вимоги від 28 січня 2009 року за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору № 060208/1 від 06 лютого 2008 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропущеним позивачем строком давності. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування строку позовної давності до даного спору, що є підставою для відмови у задоволенні вимог даного позову, виходячи із такого. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 06.02.2008 року між акціонерним банком «Синтез» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 060208/1 від 06 лютого 2008 року, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 2 107 556,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами - 22% річних. Відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти, та сплатити проценти за користування кредитом до 24.12.2008 року. Строк дії кредиту, згідно п. 1.3 Кредитного договору становив з 06.02.2008 року по 05.08.2008 р. включно, який в подальшому було подовжено до 27.02.2009 року, згідно Додаткової угоди № 5 до Кредитного договору від 28.01.2009 р. Також, Додатковою угодою № 8 від 28.01.2009 р. до Кредитного договору Сторони домовились перевести заборгованість позичальника з Кредитним договором в сумі 2 107 556,00 доларів США, в заборгованість у гривні за курсом 6,50 грн. за 1 долар США. Встановили, що станом на 28.01.2009 р. сума заборгованості за Кредитним договором складає 13 699 114,00 грн. 28 січня 2008 року між АБ «Синтез» та ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія» було укладено договір про відступлення права вимоги від 28 січня 2009 року за зобов'язаннями, що випливають з кредитного договору № 060208/1 від 06 лютого 2008 року. Банк свої договірні зобов'язання перед позичальником виконав, надавши йому у користування кредитні кошти у розмірі 2 107 556,00 дол. США. Водночас, позивач, вказує на те, що [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконував неналежним чином, внаслідок чого, станом на 25.06.2015 року, його заборгованість становила 39 587 647,44 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 13 699 114,00 грн., пеня у розмірі 7 473 898,82 гривні, інфляційних витрат у сумі 15 814 805,51 гривень та 3% річних у розмірі 2 599 829,11 гривень. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Як встановлено статтею 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Водночас, заявивши даний позов, позивач не виконав, передбаченого статтею 60 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами факту надання кредиту відповідачу, розміру і періоду виникнення боргу за кредитом, неустойкою інфляційними втратами і 3 відсотками річних. Так, належними і допустимими доказами наявності заборгованості позичальника за кредитним договором є належним чином завірені виписки із особового рахунку боржника, або копії інших первинних фінансових документів, які б свідчили про облік на рахунках боржника вказаних банком складових боргу. Водночас позивачем у підтвердження своїх вимог було надано лише складений ним у довільній формі розрахунок заборгованості, який за своєю правовою природою є частиною письмових пояснень і обґрунтування підстав заявлених позовних вимог. Таким чином, у ході розгляду даної справи позивачем не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість заявленого позивачем розрахунку складових кредитної заборгованості. Наведене свідчить про недоведеність вимог даного позову. Разом із тим, у ході розгляду даної справи відповідачем було подано заяву про застосування позовної давності до даного позову; заява мотивована тим, що між ним і банком було укладено вказаний кредитний договір 06.02.2008 року із кінцевим терміном повернення кредиту до 27.02.2009 року (згідно змін до первинного кредитного договору, що були внесені додатковою угодою №5 від 24.12.2008 року (а.с. 18); відтак, враховуючи те, що даний позов було подано шляхом поштового його відправлення до суду 26.02.2014 року, то відповідач вказує на те, що у даному випадку банк пропустив строк позовної давності звернення із позовом, виходячи із такого. Так, статтею 7 Кредитного договору визначено події невиконання зобов'язань за Кредитним договором. Зокрема, згідно п. 7.1. Договору, кожна із таких подій тлумачиться Сторонами, як Подія невиконання зобов'язань: п.п. 7.1.1. Позичальник не сплатив Банку у строк платежу по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом, комісії будь-яку іншу суму на користь Банку, відповідно до умов цього Договору; п.п. 7.1.2. Позичальник не виконав будь-яке із зобов'язань за цим Договором, що не належить до п.п. 7.1.1. цієї статті. Згідно п. 7.2. Договору, якщо виникла і триває Подія невиконання зобов'язань, зазначена у п. 7.1. цього Договору, у Банку виникає право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, а кредит - обов'язковим до повернення. Відповідно до п. 8.1. кредитного договору, Банк може у разі невиконання позичальником зобов'язань за цим договором у будь-який момент та черговості звернути стягнення на будь-яке майно Позичальника та пред'явити судовий позов щодо Позичальника. Пунктом 8.6. Договору встановлено, що термін позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені штрафів за цим Договором установлюється сторонами тривалістю 5 років. Статтею 9 Договору визначено права Банку на дострокове погашення кредиту. Відповідно до пункту 9.1. Договору, Банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту разом із сплатою процентів за користування кредитом, комісії і передбачених Договором неустойок, а також відшкодування збитків, завданих Банку в результаті невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього Договору, а Позичальник зобов'язаний повернути Банку одержану суму кредиту, сплатити проценти та неустойки, а також відшкодувати завдані Банку збитки, зокрема якщо майно, яке передається в забезпечення відповідно до п.5.1. цього Договору, не буде застраховане на користь Банку на умовах, визначених в п. 5.3. цього Договору; Пунктом 9 встановлено, що вимога про дострокове погашення кредиту згідно з п. 9.1. цього Договору направляється позичальнику у письмовій формі та підлягає виконанню у повному обсязі протягом 10 (десяти) календарних днів з дати її отримання. Таким чином, умовами Кредитного договору встановлено випадки, з настанням (ненастанням) яких у банку виникає право пред'явити вимогу про виконання усіх зобов'язань за Кредитним договором. Статтею 5 Кредитного договору встановлено обов'язкові заходи щодо забезпечення виконання зобов'язань за Договором. Згідно п. 5.1. Договору, виконання Позичальником зобов'язань за цим Договорм забезпечується, зокрема, заставою акцій ЗАТ «Київмашпостачзбут», що належать Позичальнику в кількості 64 481 штук, номінальною вартістю 10,00 грн. за 1 шт. загальна заставна вартість становить 644 810,00 грн. Пунктом 5.2. Кредитного договору встановлено обов'язок Позичальника за власний рахунок застрахувати на користь Банку майно, що буде передано в забезпечення відповідно до п. 5.1. цього Договору. Майно повинно бути застраховане від всіх ризиків, визначених страховою компанією, погодженою з Банком, в відповідних правилах страхування майна юридичних/фізичних осіб, на термін не менше строку користування кредитом, з продовженням терміну дії договору страхування до моменту виконання зобов'язань за цим договором і на суму не меншу заставної вартості зазначеного майна, що визначатиметься в відповідних договорах забезпечення щодо застави (іпотеки) вказаного майна, не пізніше 3 (трьох) робочих днів з моменту укладення відповідних договорів забезпечення, з укладенням договору страхування. Копія договору страхування (страхового полісу), квитанції про сплату страхового внеску за перший період страхування в строк не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору страхування надається Позичальником Банку. На виконання п. 5.1. Кредитного договору, 06.02.2008 року між Позичальником та Акціонерним Банком «Синтез» укладено Договір застави № 060208/2. відповідно до умов цього договору, в забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань за Кредитним договором Заставодавець на умовах визначених цим Договором, здійснює заставу акцій (майно) ЗАТ «Київмашпостачзбут», що належать Заставодавцю на підставі виписки від 01.02.2008 р. про залишки на рахунку в цінних папераж № 906466 депонента [PERSON] за договором застави [PERSON] передано Банку в заставу акції ЗАТ «Київмашпостачзбут» в кількості 64 481 штук, номінальною вартістю 10,00 грн. за 1 шт., загальна заставна вартість становить 644 810,00 грн. З огляду на вимоги, встановлені п. 5.3. Кредитного договору, [PERSON] був зобов'язаний у триденний строк (до 09.02.2008 р. ) укласти Договір страхування майна - вказаних акцій та в строк не пізніше 10 робочих днів з дати підписання договору страхування (не пізніше 19.02.2008 р.) надати Банку Копію договору страхування (страхового полісу), квитанції про сплату страхового внеску за перший період страхування. Таким чином, позичальник повинен був надати банку відомості про укладення договору страхування майна, вказаного в п. 5.1. Кредитного договору не пізніше дати 19.02.2008 р. Однак, всупереч положенням п. 5.3. Кредитного договору, Позичальником не було виконано обов'язок за власний рахунок застрахувати на користь Банку майно, що передано в забезпечення відповідно до п. 5.1. цього Договору (акції ЗАТ «Київмашпостачзбут» в кількості 64 481 штук, номінальною вартістю 10,00 грн. за 1 шт., загальна заставна вартість становить 644 810,00 грн.). З огляду на наведене, з 09.02.2008 р. у відносинах між Позичальником та Банком настала визначена в п.п. 7.1.2. Договору Подія невиконання зобов'язань за Кредитним договором, яка надала Банку право на дострокове звернення з вимогою до Позичальника про виконання зобов'язань за Кредитним договором в порядку, визначеному пунктами 8.1. та 9.1. Кредитного договору, в тому числі шляхом пред'явлення позову в суд про дострокове повернення кредиту, відсотків тощо. Про вказані події невиконання зобов'язань Банку стало відомо 20.02.2008 року - з дня спливу строку для отримання від Позичальника Копії договору страхування (страхового полісу). Відповідно до положень ст. 256 ст. 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Статтею 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно із вимогами ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ПК України), За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду України від 06.11.2013 року № 6 - 116 цс 13, від 18.06.2014 року № 6-61цс14, які, в силу ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковими для усіх судів України та ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.12.2013 року у справі № 6-501ІЗсвІЗ та від 26.03.2014 року у справі № 6-44977св13. Отже, з урахуванням встановленого за домовленістю сторін Кредитного договору п'ятирічного терміну позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені штрафів, граничним строком на звернення до суду з вимогами до Позичальника є дата - 20.02.2013 р. (п'ятирічний строк з моменту, коли Банк дізнався, або повинен був дізнатися про неукладення Позичальником договору страхування майна - акцій, які передані Банку в заставу відповідно до Договору застави № 060208/2 від 06.02.2008 р., що надає Банку право на звернення до суду з позовом). Однак, Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за Кредитним договором лише 26.02.2014 р., тобто після спливу 5 років з моменту виникнення у Позивача права на позов. Враховуючи пропуск Позивачем без поважних причин строку на звернення до суду, позовні вимоги про стягнення з Відповідача заборгованості за Кредитним договором в сумі 13 699 114 гри. не підлягають задоволенню. Статтею 266 ЦК України встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Викладене свідчить сплив строку позовної давності і до похідних вимог від основного боргу - пені за період з 28.02.2009 року по 27.02.2012 року у розмірі 7 473 898,82 грн., інфляційних втрат за період з 28.02.2009 року по 20.05.2015 року у розмірі 15 814 805,51 грн. і трьох відсотків річних у розмірі 2 599 829,11 грн. Крім того, суд вказує на те, що при застосуванні строків позовної давності до спірних правовідносин сторін кредитного договору мова не йде про припинення кредитного зобов'язання чи відповідного договору. Так, у разі пропуску кредитором строку позовної давності за невиконаним зобов'язанням, саме зобов'язання не є припиненим, однак, у такому разі, суд відповідно до припису частини 4 статті 267 ЦК України має відмовити у задоволенні відповідного позову. Враховуючи викладене і

Outcome: dismissed