Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначала, що 05 липня 2006 року уклала з відповідачем [PERSON] договір довічного утримання, відповідно до якого передала у власність відповідачки житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами і земельну ділянку площею 0,0821 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, вул. Ентузіастів,13. Відповідачка прийняла зобовязання довічно повністю утримувати її та її сина [PERSON], інваліда І-ї групи, забезпечувати харчуванням, одягом, медичною допомогою, доглядати, надавати необхідну допомогу і побутові послуги. При цьому вартість щомісячного матеріального забезпечення була встановлена у розмірі однієї мінімальної заробітної плати. У звязку з тим, що відповідач не виконує взятих нею зобовязань, позивач просила розірвати договір довічного утримання. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] вимоги позивача підтримали. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, оскільки вважали його безпідставним. При цьому пояснили, що будь-яких умов вищевказаного договору відповідачем не порушувались, у звязку з чим у задоволенні позову просили відмовити. Представник третьої особи Овідіопольської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився. Вказана контора про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином у звязку з чим суд вважав за можливе розглянути справу у відсутність представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що дійсно 05.07.2006 р. між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в смт. Великодолинське, вул. Ентузіастів,13, а [PERSON] зобовязалась довічно повністю утримувати [PERSON] та її сина [PERSON], інваліда І-ї групи, забезпечувати харчуванням, одягом, медичною допомогою, доглядати, надавати необхідну допомогу і побутові послуги. При цьому вартість щомісячного матеріального забезпечення була встановлена у розмірі однієї мінімальної заробітної плати (а.с. 9-10). Те, що відповідач належним чином виконує вищевказаний договір підтверджено показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які показали, що відносини між позивачкою та [PERSON] добрі. Відповідач доглядає за позивачем, а також доглядала за її нині покійним сином, готовила їм їжу, прала білизну, прибирала в їх житлі, викликала лікарів. Позивач ніколи їм не скаржилась на погане відношення відповідача до неї. Показання вказаних свідків підтверджується також наданими відповідачем суду платіжними документами, які підтверджують придбання відповідаче6м продуктів харчування, медикаментів, оплату комунальних послуг за будинок, у якому мешкає позивач (а.с.57-166). Доводи представника позивача [PERSON] - сина позивача, про те, що позивач постійно скаржиться йому на погане до неї ставлення відповідача, що син позивача - [PERSON] помер від того, що відповідачем не надавалась йому їжа, суд до уваги не приймає, оскільки [PERSON] зацікавлений в результатах розгляду справи на користь позивача. Вказані пояснення [PERSON] повністю спростовуються поясненнями вказаних вище свідків, а також те, що за життя [PERSON] пояснював, що відповідач належним чином ставилась до виконання взятих зобовязань по спірному договору, що підтверджується рішенням Овідіопольського районного суду від 18.10.2012 р., яке набрало законної сили 21.11.2012 р. (а.с.47-51). Заяви [PERSON] про на неправомірні дії з боку [PERSON] до його матері та нього неодноразово перевірялись Овідіопольським ВВ ГУНП України в Одеській області, не найшли свого підтвердження (а.с. 167-171). З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрутовані і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed