Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача - ДП «КиївГазЕнерджі», у якому просив зобов'язати відповідача скасувати нараховану йому заборгованість в сумі 1 107,26 грн. станом на 01.11.2017 р. на підставі п. 6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що він та його дружина [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], в якій зареєстровані і фактично проживають. Також у даній квартирі зареєстрований їх син [PERSON], який в 1999 р. виїхав за межі України та в квартирі не проживає. Незважаючи на неодноразові звернення до відповідача щодо перерахування платежів за спожитий газ на двох фактично проживаючих осіб протягом 2012-2017 р.р., відповідач проводить нарахування за спожитий природний газ по нормах споживання на трьох осіб. Ухвалою судді від 22 листопада 2017 р. відкрито провадження у справі та її призначено до судового розгляду на 19 січня 2018 р. (а.с. 25). 20 січня 2018 р. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача Шимко Л.М., зазначає, що позивачем не надано належного розрахунку позовних вимог, не вказано періоду нарахувань, не надано доказів оплати послуг. Вказує, що послуги з газопостачання надає позивачу з 01.07.2015 р., а в період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р. такі послуги надавалися ПАТ «Київгаз». Нарахування за спожитий природний газ на трьох осіб проводилося відповідно до чинного законодавства та на підставі наданої позивачем довідки про склад сім'ї, згідно з якою в квартирі зареєстровано: позивача, його дружину та сина. Позивачем не дотриманий порядок подання заяв про тимчасову відсутність зареєстрованих осіб з метою здійснення нарахувань за спожитий газ на двох осіб. На даний час позивачу нарахування за спожитий газ здійснюється на підставі показників газового лічильника, встановленого згідно із заявою позивача у його квартирі 06.12.2017 р., та наданої позивачем довідки про призначення йому житлової субсидії. Ухвалою від 21 лютого 2018 р., занесеною до протоколу судового засідання, та з урахуванням положень п. 9 Перехідних Положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року суд перейшов до розгляду справи за правилами спрощеного провадження. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини, відповідні їм правовідносини та дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 25.11.1999 р. позивач [PERSON] та його дружина [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (а.с. 5). Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) встановлено, що до комунальних послуг належать в тому числі послуги з постачання та розподілу природного газу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями з послуг з постачання та розподілу природного газу є постачальник, який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу, та оператор газорозподільної системи, до якої приєднані об'єкти газоспоживання споживача. Згідно з Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 25.06.2015 р. № 1838 відповідач Дочірнє підприємство «КиївГазЕнерджі» отримав ліцензію на постачання природного газу з 01 липня 2015 р. та на даний час є постачальником природного газу, зокрема, для побутових споживачів, що проживають на території м. Києва (а.с. 38, 39). Оскільки послуги з постачання природного газу до 01 липня 2015 р. відповідачем не надалися, позовні вимоги до відповідача щодо здійснення останнім перерахунку наданих позивачу послуг в період з 01.01.2013 р. по 30.06.2015 р. є безпідставними. Відносини між газопостачальними підприємствами, газорозподільними підприємствами та фізичними особами (населенням) - споживачами газу регламентовано Кодексом газорозподільних систем, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 р. № 2246 (далі Правила № 2246), що втратили чинність 16.07.2016 р., та Правилами постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2496 (далі - Правила № 2496). За положеннями п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 2 розділу ІІІ Правил № 2496 постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. За договором постачання природного газу постачальник зобов'язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об'ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання до цього договору, та/або сплата рахунка, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 10 Правил № 2246 розрахунок населення за надані послуги з газопостачання починаючи з 1 квітня 2015 р. здійснюється за роздрібними цінами на природний газ, що використовується для потреб населення, диференційованими залежно від місячного обсягу та видів споживання, що встановлені НКРЕКП, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності - за нормами споживання природного газу. Положеннями п. 13 розділу ІІІ Правил № 2496 встановлено, що розрахунки за послуги з газопостачання можуть проводитися на підставі даних про об'єм (обсяг) газу, визначений споживачем та оператором ГРМ за підсумками місяця відповідно до умов договору розподілу природного газу, укладеного між побутовим споживачем та оператором ГРМ, або за плановою величиною середньомісячного споживання в опалювальний та міжопалювальний періоди. Лише 01 лютого 2017 р. позивачем [PERSON] до відповідача ДП «КиївГазЕнерджі» подано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, відповідно до якої позивачем особисто обрано розрахунок за природний газ на підставі даних оператора ГРМ про об'єм (обсяг) газу, визначений за договором розподілу природного газу, за підсумками місяця. Як вбачається з матеріалів справи газовий лічильник у квартирі позивача був встановлений 06 грудня 2017 р., за даними якого позивачем на сьогодні сплачуються надані відповідачем газопостачальні послуги. Сторонами не заперечується та відповідно до довідки про склад сім'ї у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: позивач, його дружина [PERSON], їх син - [PERSON], який відповідно до даних копії його закордонного паспорту у період з 09.04.2014 р. по 13.01.2016 р. перебував та в період з 05.10.2017 р. по 23.07.2018 р. перебуває на тимчасовому консульському обліку Посольства України в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. У зв'язку з відсутністю у квартирі позивача лічильника газу по 06.12.2017 р. обсяг спожитого газу визначався відповідачем за нормами споживання природного газу населення у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Монстрів України від 23.03.2015 р. № 203, згідно з яких такий розрахунок здійснюється з урахуванням показника людино-місць. Такі нарахування за спожитий газ квартирі позивача [ADDRESS], ПАТ «Київгаз» та відповідачем здійснювалися за нормами споживання на три особи, зареєстрованих у квартирі позивача. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об'єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. Згідно п. 3 гл. 4 розділу ІХ Кодексу газорозподільних систем, затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, у разі тимчасового непроживання зареєстрованих на об'єкті споживача осіб споживач (або уповноважена ним особа) має своєчасно повідомити про це оператора ГРМ та надати документи, які підтверджують відсутність зареєстрованої особи. Якщо період відсутності зареєстрованої особи буде перевищувати 6 місяців, споживач (або уповноважена ним особа) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду має надавати Оператору ГРМ оновлену письмову заяву з відповідними підтвердними документами. Відповідно до п. 28 Правил № 2246 споживач має право на проведення перерахунку за надані послуги з газопостачання за відсутності лічильника газу в разі тимчасової відсутності споживача або членів його сім'ї за основним місцем проживання за період не більш як 6 місяців за умови подання в місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду газопостачальному підприємству письмової заяви з відповідними підтвердними документами. Питання звільнення від оплати за надані послуги з газопостачання у разі тимчасової відсутності наймачів (власників) та членів їх сімей регулюється Порядком звільнення наймачів (власників) квартир (приватних будинків) та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за комунальні послуги (гаряче та холодне водопостачання, водовідведення, газопостачання, затвердженим рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 р. № 409/1843. Вказаний порядок встановлює наступні підстави та вимоги для здійснення перерахунку. Для звільнення від оплати у випадку, тимчасової відсутність одного або декількох членів сім'ї наймач (власник) квартири (приватного будинку) повинен надати наступні документи: - заяву в управління експлуатації газового господарства про тимчасову відсутність одного або декількох членів сім'ї із зазначенням періоду та місця перебування; - документ, що підтверджує факт перебування одного або декількох членів сім'ї в іншому місці (документ повинен містити кутовий штамп з реєстраційним номером, дату видачі, бути завірений печаткою). Заперечуючи щодо позову, відповідач вказав на недотримання позивачем вказаного порядку звільнення наймачів (власників) квартир та членів їх сімей за період їх тимчасової відсутності від оплати за газопостачання. Такі доводи підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які позивачем в належний спосіб не спростовані. Так, в матеріалах справи відсутня копія належним чином оформленого документу, що підтверджує факт перебування сина позивача [PERSON] за межами України. Надана позивачем копія закордонного паспорту сина позивача [PERSON] не є таким документом в розумінні рішення Київської міської ради від 28.03.2002 р. № 409/1843. Окрім того, як вбачається з листа ПАТ «Київгаз» від 21.09.2017 р. № 1299/19-1 станом на 01.09.2017 р. по особовому рахунку за адресою: [ADDRESS] обраховується заборгованість за послуги газопостачання в сумі 1 104,68 грн., в т.ч. перед ПАТ «Київгаз» - 439,67 грн., перед ДП «КиївГазЕнерджи» - 665,01 грн. З урахуванням наведеного вимоги позивача про зобов'язання відповідача скасувати нараховану йому заборгованість в сумі 1 107,26 грн. згідно з п. 6 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є безпідставними та необґрунтованими. За відсутності належних та допустимих доказів наявності порушеного відповідачем права, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed