Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У лютому 2016 року представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що квартира [ADDRESS] відноситься до державного житлового фонду. В цій квартирі в теперішній час без достатніх правових підстав мешкає відповідач [PERSON] Згідно рішення Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 09.11.2015 року, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 09.12.2015 року, у задоволенні позову [PERSON] про визнання права користування жилим приміщенням - квартирою №4 в будинку №73 по вул. Сєченова в м. Маріуполі, членом сімї наймача, недійсним рішення та ордеру відмовлено. До теперішнього часу відповідач не звертався до виконкому міської ради із заявою про постановку на квартирний облік як особа, що потребує поліпшення житлових умов. Виконком Маріупольської міської ради не приймав рішення про виділення відповідачу спірної квартири, ордер на квартиру йому не видавався, договір найму жилого приміщення з ним не укладався. На підставі викладеного, просила виселити відповідача з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача в судовому засіданні вимоги підтримала з підстав. Викладених у позові, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову не заперечував, оскільки рішенням суду йому було відмовлено у визнанні права користування квартирою, вказане рішення залишено без змін судом апеляційної інстанції, а у відкритті касаційного провадження було відмовлено. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд, у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 09.11.2015 року, ухваленим у цивільній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради, третя особа Житлово-комунальне підприємство по ремонту і експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя, Житлово-комунальне підприємство «Житло «Центр», [PERSON], про визнання права користування жилим приміщенням, членом сімї наймача, недійсним рішення та ордеру, яке набрало законної сили 09.12.2015 року, встановлено, що 09 листопада 2007 року Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради [PERSON] було надано ордер на житлове приміщення №004497 на право зайняття квартири [ADDRESS]. Згідно ордеру сімя [PERSON] складалася з однієї особи. 26 травня 2015 року [PERSON] померла, про що складено відповідний актовий запис №868 та видано свідоцтво про смерть серії І-НО№913451 Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області 27 травня 2015 року. В подальшому на підставі рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 17.06.2015 року №150 вказана однокімнатна квартира [ADDRESS], була розподілена ЖКП «Житло «Центр» для надання монтажнику санітарно-технічних систем обладнання [PERSON] та включено до числа службової житлової площі. Згідно довідки №497 від 06.07.2015 року Комітету самоорганізації населення «Центральний 1» [PERSON] проживав з 1997 року без реєстрації в квартирі [ADDRESS] спільно з [PERSON] Вказаним рішенням суду у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Спірна квартира відноситься до державного житлового фонду, що не оспорюється сторонами. Згідно ч.1 ст. 15 ЖК УРСР (далі - ЖК України), виконавчі комітети органів місцевого самоврядування здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду Ради та видають ордери на жилі приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду. Відповідно ст. 58 ЖК України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видається громадянинові на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду. Доказів того, що Виконавчим комітетом відповідачувидавався ордер для вселення у спірну квартиру або приймалося відповідне рішення про його надання, суду не надано. Не надано суду й доказів того, що з відповідачем укладався договір найму спірної квартири. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] займає вказану квартиру без належних правових підстав, тобто є особою, яка самоправно її зайняла. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.3 ст. 116 ЖК України, особи, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги виконавчого комітету є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1378 грн. сплачений при зверненні до суду з позовом. На підставі ст.ст. 319, 327, 328 ЦК України, ст.ст. 15, 116 ЖК УРСР,

Outcome: approved