Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У листопаді 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов Управління Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних рибному господарству. Ухвалою суду від 10.12.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позовна заява вмотивована тим, що 21.07.2019 приблизно о 18 годині 10 хвилин [PERSON] та [PERSON] за попередньою змовою між собою, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись у гумовому човні на Каховському водосховищі р. Дніпро поблизу с. Лисогірка Запорізького району Запорізької області, в порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999, займались незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову: саморобного пристрою, що складається з акумуляторної батареї «Power Box» та підсадки з приєднаними електричними дротами. Внаслідок порушення првил рибальства незаконними діями [PERSON] та [PERSON] , державі заподіяно збитки на суму 3 366,00 грн, які розраховано Управлінням Державного агентства рибного господарства у Запорізькій області відповідно до «Такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсіву рибогосподарських водних об`єктах України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області по справі № 317/2577/19 від 19.11.2019 [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді одного року позбавлення волі, [PERSON] визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначено покарання у виді штрафу розміром двісті неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 3 400 грн. Враховуючи викладене, та вимоги чинного законодавства, Управління звернулось до суду з позовом про солідарне відшкодування майнової шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення вимог правоохоронного законодавства в розмірі 3 366,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 36). Від представника позивача 01.02.2021 надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління та підтримку позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 39). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, якою відповідно до довідки Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області є: [ADDRESS] (а.с. 16). На зазначену адресу відповідача судом направлялися копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатками та судові повістки, конверти повернулися на адресу суду неврученими із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 27, 37). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, якою відповідно до довідки Виконавчого комітету Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області є: [ADDRESS] (а.с. 14). На зазначену адресу відповідача судом направлялися копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви із додатками та судові повістки, конверти повернулися на адресу суду неврученими із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 26, 38). Згідно із п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Інші відомості про місце проживання чи перебування відповідачів відсутні. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 13.11.2019 у кримінальному провадженні № 317/2577/19 (№/п 1-кп/317/404/2019) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено [PERSON] від призначеного покарання, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 249 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу розміром двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3400 грн (а.с. 22-23). Відповідно до вказаного вироку, 21.07.2019 приблизно о 18 год. 10 хвил., [PERSON] та [PERSON] , за попередньою змовою між собою, маючи умисел на незаконне зайняття рибним добувним промислом, діючи умисно, знаходячись у гумовому човні, на Каховському водосховищі р. Дніпро поблизу с. Лисогірка Запорізького району Запорізької області, в порушення ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» та п.п. 3.15 «Правил любительського та спортивного рибальства», затверджені наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999, займались незаконним рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову: саморобного електричного пристрою, що складається з акумуляторної батареї «Power Box» та підсаки з приєднаними електричними дротами, під час якого незаконно виловили: - 11 особин «Сазана», вартістю згідно з розрахунком до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» - 306 грн за одну особину, на загальну суму 3 366 грн, чим згідно з листом «Інституту рибного господарства» Національної академії аграрних наук України № 353-07/19 від 30.07.2019, завдано істотної шкоди рибному господарству України. Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений. Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 13.11.2019 в апеляційному порядку не оскаржувався, набрав законної сили 14.12.2019. У відповідності з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до положень ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. За приписами ст. 3 Закону України «Про тваринний світ», об`єктами тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, є риби в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки, тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. У статті 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів» зазначено, що добування (вилов) це є вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування. За змістом ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних ресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження здійснювати державний контроль (нагляд) за дотриманням правил використання, порядку придбання та збуту об`єктів тваринного світу в частині водних біоресурсів; визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; складати протоколи та розглядати в установленому законом порядку справи про адміністративні правопорушення у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Належність водних біоресурсів визначається Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», ч. 1 ст. 37 якого передбачає, що водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Отже, природні ресурси (в тому числі водні біоресурси), які відповідно до Конституції України та інших законодавчих актів є матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, права власника (володіння, користування, розпоряджання) щодо яких, від імені Українського народу, здійснюють органи місцевого самоврядування, як юридичні особи, є майном певної територіальної громади. У відповідності до статті 63 Закону України «Про тваринний світ», порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища. Громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи, що відповідачі добровільно завдану шкоду не відшкодували, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування збитків, заподіяних рибному господарству є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved