Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У лютому 216 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку за № 23, розташованого на земельній ділянці, площею 3 790 кв.м, по вулиці Калініна в с. В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 21 травня 2015 року. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що 21 травня 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка залишилося спадкове майно, а саме: 1/2 частина житлового будинку № 23 по вулиці Калініна в селі В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області. Вона є спадкоємцем після померлого. Вона звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті чоловіка. Однак, державним нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на 1/2 частину житлового будинку № 23 по вулиці Калініна в селі В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області. Зазначена 1/2 частина житлового будинку належала спадкодавцю на підставі договору дарування від 09.08.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], в.о. Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Однак, за життя чоловік не встиг належним чином зареєструвати своє право власності на зазначену частину житлового будинку. У звязку з тим, що вона не може отримати свідоцтва про право власності на спадщину після померлого чоловіка, вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позов з наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. 21 травня 2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як передбачає ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON]. У встановлений законодавством строк позивач звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON]. 21 травня 2015 року на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини за заповітом у Другій Павлоградській державній нотаріальній конторі Дніпропетровської області була заведена спадкова справа № 335/2015 до майна померлого [PERSON]. 27 січня 2016 року Другою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області за реєстровими №№ 157, 159, 161 позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на: 1/2 частку житлового будинку № 23 по вулиці Калініна в с. В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області та на 1/2 частку двох земельних ділянок, розташованих за тією ж адресою відповідно, які належали померлому [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності (тобто по 1/2 частці). Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку житлового будинку № 23 по вулиці Калініна в селі В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області позивачу було відмовлено, у зв'язку з тим, що право власності на вищевказану часку житлового будинку померлим [PERSON] не було зареєстровано належним чином у відповідних органах державної реєстрації прав на нерухоме майно, про що 27 січня 2016 року завідуючою Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 13). Відповідно до договору дарування 1/2 частини будинку від 09.08.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, в.о. Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1170, [PERSON] безоплатно передала у власність, а [PERSON] прийняв у власність від [PERSON] належну їй на праві власності 1/2 частину будинку за № 23, розташованого на земельній ділянці, площею 3 790 кв.м, по вулиці Калініна в с. В'язівок Павлоградського району Дніпропетровської області. Однак, за життя [PERSON] не встиг належним чином зареєструвати своє право власності на вищевказану частину житлового будинку. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved