Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від імені Публічного\~ акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулася в суд з позовом про стягнення з відповідачки 90 292 гривні 56 копійок заборгованості за кредитним договором. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 30.11.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON]\~ було укладено кредитний договір №BLАNK00003234. Відповідно до укладеного договору, банк надав відповідачці кредит в розмірі 7 500 грн.\~ до 30.11.2013 р. з процентною ставкою на рівні 25 % річних. Відповідно до п.4 спеціальної частини договору, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом стягується в розмірі 1.75% від суми кредиту. Згідно з п.2.5.2. договору відповідачка зобов'язалася не пізніше дати, встановленої у графіку, поповнювати рахунок банку у валюті кредиту у сумах, не менших за суми платежів, встановлені у графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Відповідачка \~своїх зобовязань за кредитним договором не виконала, внаслідок чого станом на 04.08.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 90 292 грн. 56 коп. яка складається: 6 359 грн. 89 коп. по поверненню кредиту, 5 842 грн. 43 коп. по сплаті відсотків, 3 937 грн. 50 коп. по сплаті комісії, 74 152 грн. 74 коп. штрафу (пені) за несвоєчасне виконання зобовязань. Тому позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором. \~ Відповідачка подала суду заяву про застосування строку позовної давності та заперечення на позов, в яких просить відмовити в позові. У поданих запереченнях відповідачка зазначила, що 30.11.2010 р. між нею та позивачем було укладено кредитний договір №BLАNK00003234. Згідно кредитного договору позивач надав відповідачці кредит в розмірі 7 500 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 25% на місяць, з кінцевим терміном повернення 30.11.2013 р. На час отримання кредиту вона працювала та могла сплачувати кредит. Проте в подальшому матеріальне становище відповідачки погіршилося, у звязку з чим вона не змогла оплачувати кредит. Відповідачка зазначає, що позивач також порушив ряд своїх зобовязань, що призвело до виникнення такої значної суми боргу. Відповідно до положень загальної частини кредитного договору, позивач зобовязаний надати позичальнику консультаційні послуги з питань виконання договору. Позивач має право вимагати від позичальника надання документів, які підтверджують виконання умов кредитного договору; безперешкодно отримувати від позичальника дані про його платоспроможність, в тому числі, про належність йому на праві власності майна, про розмір його заробітної плати та іншу інформацію; вимагати надання достатнього за вартістю забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором; вимагати дострокового виконання боргових зобовязань. Тому позивач вправі був зясувати у відповідачки стан її платоспроможності, вимагати повернення всієї суми кредиту, про що мав направити відповідачці відповідне повідомлення або вимагати надання достатнього за вартістю забезпечення виконання зобовязання чи сплати пені. Проте позивач не вчинив жодну з перерахованих вище дій, чим всіляко сприяв збільшенню суми боргу. Відповідачка також зазначає, що між нею та позивачем не було укладено договору про збільшення строку позовної давності, тому до спірних правовідносин слід застосовувати строк позовної давності в три роки. Останній платіж позивачка здійснила 30.06.2011 р. Наступний платіж вона мала здійснити 30.07.2011. Постільки цей платіж вона не сплатила, строк позовної давності слід рахувати з 31.07.2011 р. Таким чином строк позовної давності сплив 31.07.2014 р. 28.08.2012 р. в рахунок погашення заборгованості було сплачено 800 грн., проте ці гроші були сплачені сестрою відповідачки без її відома і згоди. Відповідачка просить застосувати позовну давність і відмовити в позові. Представник позивача в судове засідання не зявився, але направив суду заяву про підтримання позову, про заочний розгляд справи і розгляд справи без представника. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Вона просить відмовити в позові. Суд, заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши письмові докази та оцінивши досліджені докази в сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Записами в договорі (а.с.4-9) та графіку погашення заборгованості (а.с.10-11), встановлено, що 30.11.2010 р. між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON]\~ було укладено кредитний договір №BLАNK00003234. Згідно пунктів 1 і 2 спеціальної частини укладеного договору, позивач надав відповідачці кредит у розмірі 7 500 грн.\~до 30.11.2013 р. Названі обставини визнала і відповідачка. Згідно п.2.5.2. договору відповідачка зобов'язалася погашати кредит та комісію за управління кредитом згідно графіку. Відповідно до п.4.2. і п.8 спеціальної частини договору, позивач має право вимагати від відповідачки у випадку невиконання зобовязань за договором додатково сплатити штраф у розмірі 25% від суми кредиту. Згідно п.4.3. і п.9 спеціальної частини договору,\~ у випадку прострочення сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу, банк може стягнути з відповідачки пеню за ставкою 0.5%. Записами в розрахунку (а.с.12-13), встановлено, що відповідачка умови договору належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 06.08.2015 р. виникла заборгованість у розмірі 90 292 грн. 56 коп., яка складається: 6 359 грн. 89 коп. по поверненню кредиту, 5 842 грн. 43 коп. по сплаті відсотків, 3 937 грн. 50 коп. по сплаті комісії, 74 152 грн. 74 коп. штрафу (пені) за несвоєчасне виконання зобовязань. 28.08.2012 р. відповідачка сплатила 800 грн. відсотків. Відповідно до положень ст.ст.1049, 1054 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути банку кредит у строк та в порядку, що встановлені договором та сплатити проценти. Досліджені докази дають підстави зробити висновок, що відповідачка взятих на себе зобовязань не виконала. Відповідачка заявила про застосування позовної давності до вимог позивача по сплаті заборгованості за кредитним договором. Твердження відповідачки про те, що останню оплату 28.08.2012 р. за зобовязаннями по кредитному договорі провела не вона суд вважає такими, що не мають правового значення. Тому з врахуванням дати проведення чергового платежу 28.08.2012 р., а також строку повернення кредиту 30.11.2013 р. і дати звернення до суду з позовом 12.08.2015 р., позивач не пропустив трирічного строку позовної давності, визначеної ст.257 ЦК України. Правила ст.258 ЦК України передбачають спеціальну позовну давність в один рік по сплаті неустойки (штрафу, пені). Вказаний строк позивач пропустив, з врахуванням дати проведеного останнього платежу відповідачкою, а також строку повернення кредиту. Позаяк відповідачка заявила про застосування позовної давності, вимога про стягнення 74 152 грн. 74 коп. штрафу (пені) не підлягає задоволенню в звязку з пропуском строку спеціальної позовної давності. Тому позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення 6 359 грн. 89 коп. по поверненню кредиту, 5 842 грн. 43 коп. по сплаті відсотків, 3 937 грн. 50 коп. по сплаті комісії, а разом 16\~139 грн. 82 коп. З відповідачки в дохід держави слід стягнути не сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст.258, 267, 1049, 1054, ЦК України та

Outcome: approved