Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] усунути перешкоди у користуванні належним йому на праві власності будинком [ADDRESS] шляхом виселення та визнання її такою, що втратила право на користування цим будинком, обґрунтовуючи тим, що не може повноцінно здійснювати своє право власності на зазначене майно, оскільки там проживає та є зареєстрованою попередній власник. У зустрічній позовній заяві відповідач [PERSON] просить визнати недійсним нотаріально посвідчений 06 червня 2012 року договір купівлі-продажу спірного житлового будинку по [ADDRESS], мотивуючи тим, що наміру продавати його [PERSON] не мала, кошти не отримувала, будинок у власність не передавала, а договір підписала внаслідок обману, помилившись щодо обставин цієї угоди. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник повністю підтримали свій первісним позов та з аналогічних мотивів, просять відмовити у зустрічному позові як безпідставний, оскільки сторони досягли згоди з усіх істотних умов. Про продаж будинку він дізнався від сина [PERSON] [PERSON], який сам запропонував йому придбати будинок його матері. Своїм підписом у договорі купівлі продажу будинку, посвідченого нотаріусом 06 червня 2012 року, [PERSON] підтвердила дійсність своїх намірів, почувала себе нормально і ніяких заперечень у неї не виникало. Продаж будинку вчинено за ціною, зазначеною у договорі. Представники відповідача позовні вимоги за первісним позовом не визнали, вказуючи на те, що наміру укладати договір купівлі-продажу єдиного належного їй на праві власності будинку по [ADDRESS] [PERSON] не збиралася. Від свого сина [PERSON] їй стало відомо, що у нього з [PERSON] були якісь бізнесові справи і саме на вирішення цих справ необхідно було вчинити заставу належного їй будинку. [PERSON] є особою пенсійного віку, часто хворіє і 06 червня 2012 року вона також перебувала у лікарні. Проте на прохання [PERSON] прийшла разом з ним до нотаріуса де підписала договір, як потім стало їй відомо про продаж свого будинку, а не про заставу. Волевоявлення учасників правочину не відповідало дійсній їх волі, будь-яких коштів від [PERSON] [PERSON] не отримувала, а тому вчинений нею правочин має бути визнаний недійсним. Просять з цих підстав у задоволенні первісного позову [PERSON] відмовити , а зустрічний позов [PERSON] задоволити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Як установлено судом, 06 червня 2012 року [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) підписали договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом [PERSON] та 21 червня 2012 року зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно /а.с.5, 7/. На підставі указаного вище договору купівлі-продажу [PERSON] набув право власності на домоволодіння по [ADDRESS], що підтверджується відповідним витягом /а.с.5/ Пунктом 4 договору купівлі-продажу від 06 червня 2012 року визначено, що продаж домоволодіння вчинено за 112172 грн., які продавець [PERSON] отримала від покупця повністю до підписання цього договору, що зеперечується останньою. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За договором купівлі-продажу відповідно до ст.655 ЦК України одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а саме: про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що він умови продажу житлового будинку по [ADDRESS] (ціну, строки зняття з реєстрації осіб, які проживають у будинку, порядок передачі його у власність продавцем чи умови тимчасового користування [PERSON] будинком після продажу тощо) з продавцем - власником майна [PERSON] не обговорював, що свідчить про відсутність між сторонами домовленості на укладення договору купівлі продажу спірного майна. Встановлені судом обставини відсутності домовленості сторін на укладення договору купівлі-продажу спірного домоволодіння підтвердив і допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] Останній показав, що саме він звернувся до [PERSON] з пропозицією позичити йому кошти в сумі 35000 доларів США під заставу будинку, який належить його матері [PERSON] Позику у вказаному розмірі він отримав лише після підписання останньою договору купівлі-продажу будинку, з умовами якого ознайомлювався особисто, але [PERSON] про укладення саме договору купівлі продажу будинку не повідомив. Наміру продавати будинок вона не мала. На підписання договору [PERSON] 06 червня 2012 року приїхала з лікарні та договір не переглядала. Обставини перебування [PERSON] у хворобливому стані в день підписання договору підтверджується медичною карткою /а.с.26-28/. Згідно довідки №1968 від 10 жовтня 2013 року КП «Міське будинковолодіння» та повідомлення органів державної міграційної служби [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] /а.с.4, 9/. Не підтвердили наміру [PERSON] здійснити продаж свого помешкання і допитані у судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу, тобто щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін), такий правочин визнається судом недійсним. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що зустрічний позов [PERSON] про визнання договору купівлі продажу від 06 червня 2012 року недійсним є обґрунтованим та підлягає задоволення, а тому в задоволені первісного позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягаю стягнення на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у розмірі 1121,72 грн. На підставі наведеного, ст.ст.230, 626, 638, 655 ЦК України,

Outcome: approved