Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 24.08.1974 року, від якого неповнолітніх дітей не мають. В заяві позивач вказала, що у 2019 році у неї було діагностоване онкологічне захворювання та з цього часу сімейні відносини між ними різко погіршились, відповідач не підтримував її під час тривалого вартісного лікування, що призвело до розладу подружніх стосунків. Спільного господарства не ведуть, збереження сім`ї вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24.08.1974 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 1425. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві вказала про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.08.1974 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції зареєстровано шлюб за актовим записом № 1425, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК Україн визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, мір для примирення не приймають. З огляду на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, і згідно ст. 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини чи чоловіка на особисту свободу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд керується ч. ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України і оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved