Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування\~позову та\~пояснюючи підстави\~звернення до\~суду,\~сторона позивача\~посилалась на\~ті обставини,\~що 29 липня 1997 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, а також [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір №768/97 купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири №108 в будинку №61 у корпусі №7 по вулиці Бреуса у місті Одесі, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вказане майно. Проте, у теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджуватись квартирою, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. З огляду на факт виконання сторонами усіх істотних умов договору, позивачі звернулися з даним позовом до суду, в якому просили визнати правочин дійсним. Згідно з ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 травня 2018 року [PERSON] залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним у якості правонаступника [PERSON], померлої 05 грудня 2013 року. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08 серпня 2018 року [PERSON] залучено до участі у цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним у якості правонаступника [PERSON], померлого 17 лютого 2018 року. Правом подачі відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надходив, але від особи надійшла заява про визнання позовних вимог [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, але від особи, яка на підставі довіреності діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON], надійшла заява про підтримання позовних вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява, в якій сторона не заперечувала проти задоволення позовних вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Як передбачає ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на той факт, що позивачі від позову не відмовились, а відповідач вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем даного позову та ухвалити рішення про його задоволення. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 29 липня 1997 року між [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, а також [PERSON], з іншої сторони, був укладений договір №768/97 купівлі-продажу нерухомого майна у вигляді квартири №108 в будинку №61 у корпусі №7 по вулиці Бреуса у місті Одесі, відповідно до умов якого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вказане майно. Договір на момент укладання був зареєстрований на Одеській новій біржі, майнові права [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були належним чином зареєстровані в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації в книзі №197пр. на стор. 89, реєстрація №66, що підтверджується відміткою ОМБТІ здійсненою на самому Договорі купівлі-продажу. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №00019620308 від 20 лютого 2018 року, 27 серпня 2011 року Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано актовий запис про шлюб №382, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Бессельян». Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІV-МЮ №564585, виданого Палацом одружень №1 Управління РАЦС м. Москви (Російська Федерація), 17 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що 17 вересня 2011 року у книзі реєстрації здійснено актовий запис №3500, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище «Завацька». Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КГ №172063, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні 10 грудня 2013 року, [PERSON] померла 05 грудня 2013 року. Згідно з витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі №38444903 від 23 вересня 2014 року спадкоємцем померлої 05 грудня 2013 року [PERSON] став [PERSON] Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ЖД №525343, виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 17 лютого 2018 року, [PERSON] помер 17 лютого 2018 року. Відповідно до спадкової справи №6/2018 щодо майна померлого 17 лютого 2018 року [PERSON], заведеної приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області [PERSON], станом на 02 липня 2018 року із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] Правовідносини між [PERSON], [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], та [PERSON] у відповідній частині виникли в момент укладення відповідного договору 29 липня 1997 року, в той час як діючий Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. Суд виходить з того, що за загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений ст. 58 Конституції України, в якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, заявлені вимоги підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору. Як сукупно регламентували ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Як регламентувала ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Тобто ЦК УРСР від 18 липня 1963 року вимог щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартир не встановлював. В силу ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зважаючи на дані вимоги законодавства і регламентацію виниклих між сторонами правовідносин, судом не встановлено неправомірності в діях продавців відносно підстав для відчуження зазначеної квартири. В той же час, суд не вбачає порушень закону і в придбанні позивачем вказаної нерухомості, у звязку з чим права позивача підлягають захисту. З огляду на викладене, суд визнає даний договір дійсним, оскільки вимоги діючого на час його укладення цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, відбулося фактичне виконання умов договору сторонами та була здійснена державна реєстрація набутих майнових прав. Відповідно до ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позову, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивачів у рівних частках понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved