Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

Управління соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністрації звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за призначеною щомісячною адресною допомогою внутрішньо переміщених особам для покриття витрат на проживання. Мотивуючи тим, що на підставі заяви [PERSON] від 10.12.2014 року до Управління соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністрації останній було призначено адресну грошову допомогу як особі, що переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В даній заяві відповідачем [PERSON] було зазначено, що у неї і членів її родини немає у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах інших, ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. На підставі даної заяви відповідачу [PERSON] була призначена і виплачувалась щомісячна адресна допомога як особам, яка переміщується з тимчасово окупованої території України :з 10.12.2014 року по 31.12.2014 року - 313,68 грн.; з 01.01.2015 року поЗІ.01.2015 року -442,00 грн.; з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року -292,03 грн. 25.02.2015 року відповідач [PERSON] звернувся за призначенням та виплатою допомоги як особі, яка тимчасово перемістилась з тимчасово окупованої території, відповідно до Закону України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі його заяви управлінням була виплачена допомога на сім'ю відповідачу [PERSON] у наступних розмірах: з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року- 1105,00 грн.; з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року-950,30 грн.; з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року - 884,00 грн.; з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року-265,80 грн.; з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року- 342,19 грн.; з 01.08.2015 року по 31.12.2015 року- 884,00 грн.; з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року- 741,82 грн. Повторно 25 січня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації за призначенням та виплатою допомоги як особі, яка тимчасово перемістилась з тимчасово окупованої території, відповідно до Закону України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням про призначення допомоги переміщеним особами на проживання від 26.01.2016 року відповідачу [PERSON] призначена і виплачена допомога, а саме:з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року в розмірі 884,00 грн. щомісячно; з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року - 769,94 грн.; з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року - 884,00 грн. щомісячно. В результаті проведення перевірки було встановлено, що відповідачу [PERSON] з 25.10.2013 року на праві приватної власності належить жилий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] Загальна сума надмірно виплачених державних коштів становить 16713,76 грн. 28.09.2016 року та 18.01.2017 року на адресу відповідача [PERSON] було направлено листи в яких запропоновано повернути вказані кошти. На даний час надміру сплачені грошові кошти адресної допомоги відповідачем повернуті не були. Тому просить зобов*язати відповідача [PERSON] повернути Управлінню соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністраці - 6957,94 гривень надмірно виплачених коштів ,а відповідача [PERSON] повернути Управлінню соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністраці - 9755,82 гривень надмірно виплачених коштів. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав і пояснив, що згідний повернути позивачу надмірно виплачені кошти в сумі 6957,94 гривень щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Жилий будинок [ADDRESS] дістався йому у спадщину в 2013 році після смерті родичів. Його дочці відповідачу [PERSON] в 2014 році не було відомо про те , що даний жилий будинок з 2013 року належить йому на праві власності, так як дочка постійно проживала в м. Донецьк. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Суд, заслухавши пояснення сторін ,дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно положень Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року № 505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг»грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Судом встановлено , що на підставі заяви [PERSON] від 10.12.2014 року до управління соціального захисту населення Надвірнянської райдержадміністрації їй було призначено адресну грошову допомогу як особі, що переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. За період з 10.12.2014 року по 28.02.2015 року відповідачу [PERSON] була виплачена щомісячна адресна допомога як особам, яка переміщується з тимчасово окупованої території України у загальному розмірі 1047,91 грн. , а саме: з 10.12.2014 року по 31.12.2014 року- 313,68 грн.; з 01.01.2015 року поЗІ.01.2015 року -442,00 грн.; з 01.02.2015 року по 28.02.2015 року -292,03 грн. 25.02.2015 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача за призначенням та виплатою допомоги як особі, яка тимчасово перемістилась з тимчасово окупованої території, відповідно до Закону України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі даної заяви Управлінням була виплачена допомога на сім'ю відповідачу [PERSON] у загальному розмірі 8707,91 грн. , а саме: з 01.03.2015 року по 31.03.2015 року - 1105,00 грн.; з 01.04.2015 року по 30.04.2015 року -950,30 грн.; з 01.05.2015 року по 31.05.2015 року- 884,00 грн.; з 01.06.2015 року по 30.06.2015 року-265,80 грн.; з 01.07.2015 року по 31.07.2015 року - 342,19 грн.; з 01.08.2015 року по 31.12.2015 року - 884,00 грн.; з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року - 741,82 грн. Повторно 25 січня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до управління соціального захисту населення Надвірнянської районної державної адміністрації за призначенням та виплатою допомоги як особі, яка тимчасово перемістилась з тимчасово окупованої території, відповідно до Закону України «Про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням про призначення допомоги переміщеним особами на проживання від 26.01.2016 [PERSON] призначена допомога і виплачена у загальному розмірі 6957,94 грн. , а саме: з 01 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року в розмірі 884,00 грн. щомісячно; з 01 липня 2016 року по 31 липня 2016 року - 769,94 грн.; з 01 серпня 2016 року по 30 вересня 2016 року - 884,00 грн. щомісячно. Загальна сума виплачених державних коштів відповідачам [PERSON] і [PERSON] становить 16713,76 грн. Відповідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта від 05.10.2016 року № 69740320 відповідачу [PERSON] з 25.10.2013 року належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину нерухоме майно : житловий будинок за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ч. 1ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; інше майно, якщо це встановлено законом. Разом з тим, з доказів наданих стороною позивача, та обставин визнаних стороною відповідача [PERSON], вбачається, що поведінка відповідача, як набувача щомісячної адресної допомоги не була добросовісною, а позивачем було прийнято рішення про надання такої допомоги за невірних даних наданих відповідачами, що є підставою для стягнення з відповідача [PERSON] 6957,94 грн. безпідставно набутих грошових коштів. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Оскільки відповідачем [PERSON] вимоги позивача від 28.09.2016 року та 18.01.2017 року про повернення коштів залишені без реагування, добровільно коштів повернуто не було, вони підлягають стягненню з відповідача. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. І саме на зазначену норму, як на підставу вимог посилається позивач. Разом з тим, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція у постанові ВС України у справі N 6-91цс14). Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В той же час, стороною позивача в судовому засіданні не було надано жодних відомостей, що підтверджують той факт, що при нарахуванні позивачем грошової допомоги відповідачу [PERSON] була допущена рахункова помилка, як і не надано відомостей допущення відповідачем будь-яких порушень чи зловживань які призвели до виникнення переплати. Оскільки позивачем не доведено наявність вини з боку відповідача [PERSON], суд прийшов до висновку, що відповідач [PERSON] є добросовісним набувачем переплачених коштів, а тому вони не підлягають поверненню. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати у справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 1600,00 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі ст..1212,1215 ЦК України,

Outcome: approved