Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.09.2008 року він є власником будинку [ADDRESS]. В даному будинку, крім [PERSON], зареєстровані його син [PERSON], невістка [PERSON], які фактично не проживають за вказаною адресою з 1994 року, та онук [PERSON], який фактично не проживає за вказаною адресою з 1997 року. Через реєстрацію відповідачів в будинку виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але оплата за них нараховується, що перешкоджає власнику в повному обсязі розпоряджатися своїм майном. Крім того, внаслідок реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] позивач позбавлений права оформити субсидію. У зв'язку з чим, позивач просить суд позбавити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування будинком [ADDRESS]. Ухвалою суду від 27.11.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не з'явилася, заявою просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про що свідчить поштове повідомлення та оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - bs.ks.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомили, відзив на позов не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок від 11.09.2008 року є власником будинку [ADDRESS] (а.с.8). З довідки Одрадокам'янської сільської ради №3721 від 19.11.2018 року (а.с.5), та акту на фактичне місце проживання від 19.110.2018 року (а.с.6) вбачається, що [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зареєстровані, але не проживають більше року за адресою [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.. В статті 41 Конституції України, ч.1 ст. 319 ЦК України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із положеннями норм статей 16, 386, 391 ЦК України, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК; ст. 405 ЦК). Зазначена правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.03.2016 року у справі №825/1335/13-а, від 30.06.2015 року у справі №21-1438а15, від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-ІУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи встановлені обставини справи, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні належними доказами та положення діючого в Україні цивільного та житлового законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що права позивача як власника житла підлягають захисту у обраний ним спосіб. У зв'язку з тим, що відповідачі [PERSON], [PERSON] з 1994 року та [PERSON] з 1997 року без поважних причин не проживають в будинку [ADDRESS], ніяких перешкод у користуванні житловою площею їм не чинилось, суд вважає можливим позбавити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права користування житловим приміщенням. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved