Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною - дочки [PERSON], [INFO], та у її вихованні (а.с. 1-3). В обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] у заяві і у судовому засіданні посилається, що перебував з [PERSON] у фактичних сімейних відносинах без зареєстрованого шлюбу та проживали разом з 2005 року по 2011 рік, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний він. В 2011 році сім'я розпалась, донька залишилась мешкати з відповідачкою, він сплачує аліменти на утримання доньки. З причин поведінки відповідачки, яка перешкоджала йому бачитися та спілкуватися з дочкою, він змушений був звернутися з заявою до служби у справах дітей виконавчого комітету Ізюмської міської ради про участь у вихованні та встановлення порядку його побачень з малолітньою дочкою. За рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 03.07.2013 року №00463 відповідачка була зобов'язана не чинити йому перешкод в спілкуванні та вихованні дочки та був встановлений порядок їх зустрічей з малолітньою дочкою [PERSON]: щотижня з 9 години вівторка по 19 годин середи, у неділю з 12 години до 15 годин за попередньою домовленістю з матір'ю, зі збереженням звичного для дитини режиму дня, з урахуванням стану її здоров'я, місце зустрічей визначено за адресою його проживання. Але відповідачка перешкоджає йому спілкуватися із дочкою та приймати участь у її вихованні та чинить в цьому перепони, тому він у грудні 2013 року звертався до Ізюмського МВ УМВС України в Харківській області. Такі обставини змусили його звернутися до суду з позовом. Позивач підтримав позовні вимоги і з урахуванням інтересів малолітньої дочки, її віку та потреби в підтримці та турботі, вважає за необхідне просити суд визначити порядок спілкування ним з дитиною: систематичні побачення за місцем його проживання щотижня з 12 години вівторка по 19 годин середи, у неділю з 12 години до 19 годин за попередньою домовленістю з відповідачкою, зі збереженням звичного для дитини режиму дня, з урахуванням стану її здоров'я. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала частково, посилаючись, що вона дійсно перебувала з [PERSON] у фактичних сімейних відносинах без зареєстрованого шлюбу та проживали разом з 2005 року по 2008 рік, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний позивач. З 2008 року вони з позивачем разом не проживають, донька залишилась мешкати з нею, а позивач проживає окремо із сином, якому 16 років, позивач сплачує аліменти на утримання доньки. Вона не перешкоджала позивачу як батькові дитини їх спілкуванні з дочкою, але заперечувала у тому, щоб малолітня дочка залишалася у позивача з вечора до ранку, так як дочка, без матері, знаходясь у батька не взмозі самостійно помитися та інше у зв'язку із різностатевого складу доньки з батьком та його сином. На засіданні виконавчого комітету Ізюмської міської ради для вирішення цього питання її пояснення не брали до уваги. Крім цього дочка хворіє на онкологію та потребує постійного її догляду, у цьому році дочка йде у 1 клас до школи, що потребує врахування при вирішенні спору. Просить суд з урахуванням інтересів малолітньої дочки, її віку та потреби в підтримці та турботі, визначити порядок спілкування позивача з дитиною на розсуд суду з урахуванням попередньої домовленістю з нею, зі збереженням звичного для дитини режиму дня, з урахуванням стану її здоров'я, та крім залишення дочки з вечора до ранку з позивачем. Представник третьої особи Мойсеєнко В.А. просить суд винести рішення на користь позивача, підтримав позивача, підтримав висновок комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 05.06.2013 року Протокол № 7 та рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 03.07.2013 року №0463 щодо порядку спілкування з батьком малолітньої [PERSON], [INFO]. Підтвердив, що позивач звертався до комісії з захисту прав дитини при виконкому, обоє батьків з'явилися на засідання комісії та давали пояснення. Заслухавши пояснення позивача та відповідачки, пояснення представника третьої особи, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом установлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 1, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Судом встановлено, що [PERSON] перебував з [PERSON] у фактичних сімейних відносинах без зареєстрованого шлюбу та проживали разом з 2005 року по 2008-2011 рік, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], батьком якої у свідоцтві про народження записаний позивач (а.с. 8). В 2008-2011 роках сім'я розпалась, малолітня донька [PERSON] залишилась мешкати з відповідачкою, на утримання якої позивач сплачує аліменти та має заборгованість (а.с. 33). З причин поведінки відповідачки, яка перешкоджала позивачу бачитися та спілкуватися з дочкою (а.с. 10, 25), у червні 2013 року позивач звернувся з заявою до комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ізюмської міської ради з метою встановлення способу участі у вихованні своєї доньки. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 03.07.2013 року №00463 на підставі матеріалів комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 05.06.2013 року Протокол № 7, встановлено порядок зустрічей між гр. [PERSON] та малолітньою дочкою [PERSON], [INFO], щотижня з 9-00 години вівторка по 19-00 годину середи. У неділю з 12-00 до 15-00 годин, за попередньою домовленістю з матір'ю, зі збереженням звичного для дитини режиму дня, з урахуванням стану її здоров'я. Визначено місце зустрічей за адресою проживання батька (а.с. 9). У відповідності до ч.1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Згідно положень СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дитині належні умови проживання. Ураховуючи положення ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також ч.ч. 7 і 8 ст. 7 СК України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В судовому засіданні суду встановлено, що між батьками дитини виникають певні суперечки щодо участі кожного з них у вихованні дитини. Частиною 3 ст. 159 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Довідкою лікувального закладу підтверджується, що дитина [PERSON] перебуває на обліку у дитячій поліклініки на хворобу із встановленим діагнозом - панкріотопатія, потребує посиленне харчування та лікування. Догляд за лікуванням виконується матір'ю [PERSON] (а.с. 26-31). Мати малолітньої дитини [PERSON] чинить перешкоди батькові дитини [PERSON] у спілкуванні з дитиною, зокрема щодо порядку побачень з батьком малолітньої [PERSON] щотижня з 9-00 години вівторка по 19-00 годину середи. Таким чином, під час вирішення спору щодо заявлених позивачем позовних вимогах в його участі у вихованні малолітньої дитини судом береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Так, вирішуючи спір та відмовляючи у позові в частині обмеження [PERSON] у спілкуванні з малолітньою дочкою шляхом залишення її у позивача з вечора до ранку, а саме щотижня з 9-00 години вівторка по 19-00 годину середи, суд враховує інтереси малолітньої дитини у їх взаємозв'язку з інтересами її батьків та вимогами законодавства України, так як позивач проживає окремо із сином, якому 16 років, малолітня дочка перебуваючи у батька з вечора до ранку щотижня з 9-00 години вівторка по 19-00 годину середи, без матері не взмозі самостійно помитися та інше у зв'язку із різностатевого складу доньки з батьком та його сином. Суд вважає, що на цей час є підстави для визначення наступного способу участі [PERSON] у вихованні малолітньої дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування: встановити щотижня побачення батька з донькою щовівторка і щоп'ятниці по три години на день, у неділю з 12 години до 19 години, з можливістю спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання та у громадському місці за попередньою домовленістю з матір'ю [PERSON], зі збереженням звичного для дитини режиму, з урахуванням стану її здоров'я. Крім цього, вирішуючи спір та частково задовольняючи позов, суд звертає увагу на зазначені вимоги закону та принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, в якій зазначено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Судові витрати по справі суд відшкодовує з держави, так як позивача звільнено від сплати судового збору - позивач є інвалід ІІ групи (а.с. 4-5).

Outcome: partial