Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги обгрунтував тим, що 26.07.2017 року о 01 год. 10 хв. [PERSON] у м. Ізмаїл Одеської області по пр. Суворова, навпроти будинку № 72, керуючи автомобілем [NUMBER], заднім рухом, не впевнився в безпеці свого маневру та скоїв наїзд на належний йому автомобіль [NUMBER], що був припаркований. Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2017 р. винним у вчиненні ДТП визнано [PERSON] Відповідно до висновку № 74/17 експертного товарознавчого дослідження від 16.08.2017 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу автомобіля [NUMBER], складає 25\~815,90 грн. На проведення товарознавчого дослідження позивачем було витрачено 1\~000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 74/17 від 01.08.2017 року. Крім того, йому було завдано і моральну шкоду, розмір якої він визначає в сумі 10\~000 грн. Оскільки шкода у добровільному порядку [PERSON] не відшкодована, просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ч.6 ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.07.2017 року о 01 год. 10 хв. [PERSON] у м. Ізмаїл Одеської області по пр. Суворова навпроти будинку № 72, керуючи автомобілем [NUMBER], заднім рухом, не впевнився в безпеці свого маневру та скоїв наїзд на припаркований автомобіль [NUMBER], який належить позивачу [PERSON] Згідно постанови Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.10.2017 р. [PERSON] визнано винним у вчинені правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, яка у вказаній частині постановою Апеляційного суду Одеської області залишена без змін (а.с. 5-8). Відповідно до висновку № 74/17 від 16.08.2017 року експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля [NUMBER],\~ складає 25 815 гривень 90 коп. (а.с.9-24). Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру за проведення експертного автотоварознавчого дослідження № 74/17 від 01.08.2017 р. позивачем сплачено 1\~000,00 гривень (а.с.26). Відповідно до ч.1, 2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно п.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до п. 4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування матеріальної шкоди, 25\~815,90 гривень, а також витрати, повязані з проведенням автотоварознавчого дослідження у розмірі 1\~000,00 грн. Крім того, у позовній заяві позивач зазначає, що відповідач має компенсувати хоча б ті емоційні страждання, які довелось перенести йому та його\~родині,\~та витрати,\~повязані з\~відновленням психічного\~стану,\~відпочинком від\~усього,\~що сталося\~ із\~ ним\~членами родини\~через пошкодження\~автомобілю та\~незручностей,\~що мали\~місце через\~його ремонт,\~неможливості ним\~користуватись тощо. Спричинену моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 10 000,00 грн. Відповідно до розяснень, даних в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Згідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач. Отже, з урахуванням вимог розумності та справедливості суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, та вважає за необхідне стягнути з відповідача у її відшкодування 4\~000,00 грн. На підставі вищевикладеного, суд з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів вважає обґрунтованими заявлені позивачем вимоги про відшкодування матеріальної шкоди та частково в частині відшкодування моральної шкоди. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судові витрати в розмірі 704 гривні 80 коп.

Outcome: partial