Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить усунути перешкоди у користуванні спільною частковою власністю шляхом вселення його у квартиру [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що він та відповідачі є співвласниками спірної квартири, та оскільки його частка в квартирі є незначною, а саме 1/6 частина квартири, він звертався з проханням до відповідачів про виплату йому грошової компенсації, в результаті чого до згоди сторони не дійшли. Оскільки на даний час у позивача не має іншого місця проживання, він звернувся до суду за захистом своїх прав на підставі ст. 122 ЦПК України, ст.ст. 355, 356, 357, 358, 386, 392 ЦК України та ст.ст. 150, 155 ЖК України. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі та пояснив, що підставою його звернення до суду є те, що в зв'язку з неприязними відносинами що склались у нього в сім'ї, він змушений проживати окремо, а іншого житла крім спірної квартири у нього не має. Представник позивача просила задовольнити позовні вимоги посилаючись на те, що [PERSON] є власником 1/6 частини квартири та має право як співвласник спільної часткової власності користуватись, володіти та розпоряджатись своєю частиною власності. [PERSON] проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що позивач є власником незначної частини квартири, яка не відповідає навіть за розмірами найменшої кімнати, а тому його вселення є неможливим. Представник відповідачів [PERSON] також заперечував проти задоволення позовних вимог обгрунтовуючи це тим, що перед тим, як надати у користування позивачу відповідну частину квартири, необхідно виділити її в натурі. Також вказує, що позивачем не було запропоновано іншим співвласникам квартири компенсувати його частину квартири, а у позовних вимогах не зазначено, до якої саме кімнати його необхідно вселити. Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23.12.2004 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Основенко Л.М., [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями в рівних частинах спадкового майна, що складається із 1/3 частини квартири [ADDRESS]. (а.с. 8). Право власності на належну позивачу 1/6 частину вищезазначеної квартири зареєстровано в КП «Бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно» за № 6212 від 04.02.2005 року. Таким чином, власниками квартири [ADDRESS] є: згідно вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] - 1/6 частини; [PERSON] - 1/6 частина; інші частки належать за поясненнями сторін [PERSON] - 1/3 частина та [PERSON] - 1/3 частина. На даний час згідно довідки № 816 від 13.11.2013 року Комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» в спірній квартирі, яка складається з трьох кімнат житлової площі 42,8 кв. м., зареєстрована [PERSON] з 11.02.1965 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеженій у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як пояснив у судовому засіданні позивач [PERSON], у зв'язку із складними стосунками, які склались в його сім'ї, він має намір проживати окремо, а саме у спірній квартирі. Але у зв'язку із неприязними відносинами, які склались між позивачем та відповідачами, останні перешкоджають позивачу користуватися даною квартирою не надаючи доступу до неї. Факт неприязних стосунків підтверджує заявою [PERSON] до Начальника РВ ВС Святошинського району м. Києва від 21.10.2004 року (а.с. 32), відповіддю начальника Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві Миколайця А.П. на лист [PERSON] від 23.11.2004року (а.с. 33), відповіддю начальника Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві Гладика Ю.Т. від 18.11.2013 року (а.с. 34). Виходячи із вищезазначених норм Закону, позивач як співвласник квартири має рівне з відповідачами право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Проте останні не надаючи доступу до квартири порушують право власності позивача. Реалізація такого права власності не може бути обмежена необхідністю встановлення конкретного порядку користування, або виділенням в натурі майна, що належить його власнику. Враховуючи вищевикладене та встановлені обставини порушення відповідачами права власності позивача, що полягають у перешкодах вільного користування квартирою [ADDRESS] на власний розсуд, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved