Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

у листопаді 2020 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.01.2018 на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтувала позивач свій позов тим, що розмір аліментів, який визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.01.2018 і який має сплачувати відповідач, є недостатнім для утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини та є меншим за гарантований державою мінімальний розмір, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.11.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшла заява про визнання позову. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони відповідно до свідоцтва про народження є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.01.2018 року збільшено розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 02 квітня 2008 року з [PERSON] на користь [PERSON] на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , до 900 грн. щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини, держави -учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи визнання\~відповідачем позову\~та \~те,\~що на\~даний час\~розмір аліментів,\~який має\~сплачувати відповідач\~згідно рішення\~суду,\~є недостатнім\~та меншим\~від мінімального\~розміру аліментів,\~визначеного законом,\~що не\~може забезпечити гармонійний розвиток дитини, суд, з метою як найкращого забезпечення інтересів дитини та з урахуванням всіх істотних обставин справи, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved