Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-30 00:00:00

У позові проти [PERSON], ДРС та БТІ позивач просить зобов'язати відповідачів скасувати реєстрацію права власності за [PERSON] на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що відпали законні підстави для набуття [PERSON] права власності на спірну частину житлового будинку, оскільки за судовим рішенням визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, отримане відпвідачем. У судовому засіданні позивач та її представник свої вимоги підтримали у повному обсязі, вважають, що наявні всі умови для задоволення позову. [PERSON] до суду не з'явилася, про час та місце розгляду справ оповіщена у встановленому порядку. Суд визнав неявку останньої неповажною та ухвалив про розгляд справи на підставі наявних доказів. Представник БТІ просив справу розглядати без його участі. Зазначив, що БТІ не має доступу до державних реєстрів, а тому не вправі скасовувати державну реєстрацію. Зауважив, що позивач не зверталася до підприємства з приводу скасування права власності за [PERSON] на спірне майно за рішенням суду. Представник ДРС звернувся з аналогічним клопотанням, вказав, що служба не може скасувати реєстрації права власності в реєстрі речових прав на нерухоме майно, за відсутності інформації про спірний будинок . Встановленим судом обставинам відповідають спадкові правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. На засадах змагальності та диспозитивності. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 25.03.2008 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частини житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 4). Рішенням цього суд від 15.09.2011 визнано недійсним наведене свідоцтво про право на спадщину та визнано нікчемним заповіт, на підставі якого воно видане (а.с. 6). За твердженнями позивача, [PERSON] зареєструвала своє право власності на спірну частину будинку, проте, жодних доказів з цього приводу не надано. ДРС повідомило про відсутність державної реєстрації спірної частини житлового будинку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. А тому твердження представника ДРС, з посиланням на Порядок прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом МЮУ №1841/5 від 14.12.2012 про неможливість реєстраційною службою скасування записів, яких немає в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є законними. З листа БТІ убачається, що позивач не зверталася до підприємства з приводу скасування реєстрації права власності за [PERSON] на частину спірного житлового будинку на підставі судового рішення, з 31.12.2012 БТІ не має доступу до державних реєстрів (а.с .12). За таких обставин позивач не довела порушення її прав відповідачами. Окрім цього, ч.2 ст. 19 Конституції України, встановлено, що органи державної влади та посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а отже суд не може зобов'язувати посадових осіб вчиняти дії поза межами їх повноважень. Згідно зі ст.33 ЦПК України саме позивач визначає відповідачів у справі, суд позбавлений можливості залучати належних відповідачів за власною ініціативою. Позивач у справі визначила відповідачем Реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції, хоча нерухоме майно знаходиться на території Житомирського району. Позивач також не представила суду даних про її особисте звернення до нотаріуса, оскільки спірні правовідносини пов'язані зі спадковим правом. Ураховуючи наведене, позицію представників сторін, суд дійшов висновку про безпідставність позову.

Outcome: dismissed