Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У провадженні Дніпропетровського районного суду знаходилась цивільна справа №2-668/11 за позовом [PERSON], інтереси якого у судовому засіданні представляє прокурор прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області до Товариства з обмеженою відповідальністю ВКП «УМК», товариства з обмеженою відповідальністю «Континент», треті особи відділ Держкомзему у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, Дніпропетровська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Державне підприємство «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», Реєстраційна служба Дніпропетровського районного управління юстиції, Приватний нотаріус Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] про визнання договорів недійсними, визнання недійсними та скасування державних актів, витребування земельної ділянки та визнання права власності. 27 березня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вказану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для розгляду питання щодо вирішення зустрічного позову ТОВ ВКП «УМК» до [PERSON], треті особи: ТОВ «Континент», Дніпропетровський районний відділ земельних ресурсів Дніпропетровського обласного ГУ Земельних ресурсів Державного комітету України по земельних ресурсах, Дніпропетровський районний відділ Дніпропетровської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Дніпропетровська регіональна філія Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру», Державне підприємство «Дніпропетровський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання договорів міни дійсними, визнання права власності та визнання добросовісним набувачем. У судовому засіданні представник ТОВ ВКП «УМК» підтримав уточнений зустрічний позов, просив пред'явлені вимоги задовольнити у повному обсязі і просив визнати дійсними з моменту укладення Договір міни земельної ділянки від 14 січня 2009 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційне підприємство «УМК» та TOB «Континент», посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №48. Також просив визнати за ТОВ ВКП «УМК», як за добросовісним набувачем, право приватної власності на вищевказану придбану земельну ділянку. [PERSON] його представник та представник прокуратури Дніпропетровського району Дніпропетровської області у судовому засіданні заперечували проти пред'явлених вимог за зустрічним позовом, вважаючи їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, тому просили суд у їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 14 січня 2009 року ТОВ «Континент» уклав з ТОВ ВКП «УМК» договір міни земельної ділянки (пай № 574), площею 3,1327 га, який був зареєстрований приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] в реєстрі за №48, а вже 28 січня 2009 року ТОВ ВКП «УМК» отримав Державний акт серії ЯЖ №020317 на земельну ділянку площею 3,1327 га, що розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району, реєстраційний номер 020912000008. Так, Відповідно до листа Верховного суду України №6-3/2007 від 12.10.2007 року та згідно з підп. б) п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України «До 01 січня 2013 року не допускається: купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб. Купівля - продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, запроваджується за умови набрання чинності законом про ринок земель, але не раніше 01 січня 2013 року, в порядку, визначеному цим Законом. Угоди (у тому числі довіреності), укладені під час дії заборони на купівлю-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок та земельних часток (паїв), визначених підпунктами «а» та «б» цього пункту, в частині їх купівлі-продажу та іншим способом відчуження, а так само в частині передачі прав на відчуження цих земельних ділянок та земельних часток (паїв) на майбутнє є недійсними з моменту їх укладення (посвідчення)». Судом вже було встановлено, що ТОВ «Континент» без достатньої правової підстави було отримано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, а згодом і був укладений між ТОВ «Континент» та ТОВ ВКП «УМК» договір міни земельної ділянки від 14.01.2009 року, зареєстрований в реєстрі за №48, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського районного нотаріального округу [PERSON] який є недійсним. Отже, відповідно до ст. 388, 391 ЦК України ТОВ ВКП «УМК» не може бути визнано добросовісним набувачем та немає підстав визнавати за ним права власності на зазначені земельні ділянки. Відповідно до ч.1 ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Частина 1 ст. 126 Земельного Кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку посвідчується державними актами. Статтею 215 ЦК України визначені загальні правові підстави визнання правочину недійсним. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України. Відповідно ч. 3 ст. 215 ЦК України правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом. Враховуючи вищевказані обставини справи та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог пред'явлених ТОВ ВКП «УМК» у зустрічному позові, у тому числі і визнання права власності на зазначені земельні ділянки, як за добросовісним набувачем. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, суд не вбачає обґрунтованості та законності позовних вимог за зустрічним позовом ТОВ ВКП «УМК», тому залишає їх без задоволення

Outcome: dismissed