Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У поданій в листопаді 2018 року до суду заяві позивач [PERSON] просить ухвалити рішення про зняття арешту з автомобіля марки «VOLKSWAGEN 70*02 A», 1999 року випуску, шасі №WVIZZZ70AZYH035091, реєстраційний номер ВК 0202КМ, обґрунтовуючи тим, що вказаний автомобіль він придбав 25 грудня 2012 року у [PERSON] та рішенням суду визнаний власником цього транспортного засобу, однак здійснити перереєстрацію не може через накладений виконавчою службою арешту із забороною його відчуження. Ухвалами Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 грудня 2018 року та 14 січня 2019 року до участі в справі залучені [PERSON], [PERSON], ПАТ «[PERSON] Аваль», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Рівненська обєднана державна податкова інспекція ДФС у Рівненській області як треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Відзиви на позовну заяву та письмові пояснення щодо позову відповідач та треті особи не подавали. Сторони у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Рівненській області [PERSON] та треті особи також просять розглянути справу без їх участі, при цьому представник ПАТ «[PERSON] Аваль» заперечує проти задоволення позову. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. З повідомлення [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного Територіального управління юстиції у Рівненській області у звязку з невиконанням боржником [PERSON] 8 виконавчих документів, зокрема, від 19 січня 2015 року, 04 лютого 2015 року, 16 лютого 2015 року, 19 лютого 2016 року, 19 квітня 2016 року, 07 липня 2016 року, 25 серпня 2016 року та 09 листопада 2016 року за заявами стягувачів [PERSON], [PERSON], ПАТ «[PERSON] Аваль», [PERSON], [PERSON], Рівненської обєднаної державної податкової інспекції ДФС у Рівненській області [PERSON] та [PERSON] відповідно про стягнення боргу накладений арешт на усе майно боржника, у тому числі на належний йому на праві власності спірний транспортний засіб. Із заочного рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 травня 2018 року в справі №671/2034/17 за позовом [PERSON] про визнання права власності на спірний автомобіль вбачається, що останній в грудні 2012 року позичив у [PERSON] 12000 доларів США, який як гарантію повернення грошових коштів передав позивачу за довіреністю, та при передачі грошових коштів написав розписку, в якій зобовязався повернути кошти до 20 листопада 2017 року, при цьому в борговій розписці зазначив, що у випадку неповернення позичених грошових коштів він відмовляється від власності на вищевказаний автомобіль на користь позивача. Оскільки умови договору не були виконані суд в справі №671/2034/17 дійшов висновку про те, що 25 грудня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу спірного автомобіля відповідно до досягнутих між сторонами умов, а тому визнано за позивачем право власності на вказаний транспортний засіб. Водночас, правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у «Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», затвердженому постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11\~листопада 2009\~року №\~1200 (далі - Порядок № 1200) та «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком № 1200 оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерством внутрішніх справ (далі - МВС) і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС. У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером. Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі. Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). На даний час спірний транспортний засіб зареєстрований за [PERSON] і з реєстраційного обліку в органах Міністерства внутрішніх справ України ним у звязку з укладенням договору купівлі продажу транспортного засобу не знімався та рахується його власником. Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Згідно з частиною третьою статті 244\~ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша\~статті 237 ЦК України). Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами, а договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Такий правовий висновок наведений Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-688цс15 та у постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі №145/145/17. Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів» від 18 листопада 2015 року № 941, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб. Проте, належного у розумінні ст.ст.638, 639, 650 ЦК України та безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договору купівлі-продажу спірного автомобіля між [PERSON] та [PERSON] сторонами не було укладено. Передача [PERSON] 2018 року у користування [PERSON] автомобіля марки «VOLKSWAGEN 70*02 A» з реєстраційним номером «ВК0202КМ», як гарантію повернення до 20 листопада 2017 року позичених коштів у 12000 доларів США, свідчить про те, що свої зобовязання перед позикодавцем забезпечив заставою цього майна. А відповідно до положень ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває лише право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок якої заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed