Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-05 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 21.09.2018 року він за договором купівлі-продажу, вчиненого у простій письмовій формі,\~ купив у відповідача\~ нерухоме майно виробничий будинок нежитлові будівлі ( свинарник), що знаходиться за межами населених пунктів на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, с.Супрунівка, вул. Київська, 2/2 «С»\~ за 200 000 грн. На неодноразові його\~ прохання посвідчити договір нотаріально відповідач ухиляється, тому позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Просив визнати\~ договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним право власності на нерухоме майно за адресою с.Супрунівка Полтавського району Полтавської області по вул. Київська, 2/2 «С», яке складається з свинарника А-1, а,а 1, площею 1043,4 кв.м. Позивач та його представник у судове засідання не зявилися, попередньо представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, попередньо надавши відзив на позовну заяву, в якому позов визнав у повному обсязі та просив розглянути справу без їх участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку\~ про задоволення позовних вимог в повному обсязі з таких підстав. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до\~ст.\~263\~ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Статтею 657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно із ч. 3 ст.\~640\~ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідченні, і державної реєстрації - з моменту державної реєстрації. Встановлено, що 21.09.2018 року [PERSON] та ТОВ «Агрофірма «Джерело» в особі генерального директора [PERSON] в простій письмовій формі оформили договір купівлі-продажу нерухомого майна виробничого будинку нежитлових будівель (свинарника), що знаходиться за межами населених пунктів на території Супрунівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, с.Супрунівка, вул. Київська, 2/2 «С»\~ за 200 000 грн. (а.с. 16-19). Згідно із положеннями ст.220 ЦК України, в разі недоодержання сторонами вимог про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно із ч. 2 ст.\~215\~ЦК України якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. У випадках, встановлених Цивільним кодексом України, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Таким чином, закон надає суду право визнавати дійсним договір, який через недодержання сторонами вимог закону про його нотаріальне посвідчення є нікчемним. Пунктами 5,6 Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 671, передбачено, що державній реєстрації підлягають договори купівлі-продажу, міни земельної ділянки або іншого нерухомого майна; державна реєстрація правочинів проводиться шляхом внесення нотаріусом запису до Державного реєстру правочинів одночасно з його нотаріальним посвідченням. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved