Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь грошові кошти у загальному розмірі - 37 616 грн. 21 коп., з яких - 37 140 грн. 00 коп. заборгованість за договором оренди садового будинку від 13 листопада 2019 року та 3 % річних у розмірі - 476 грн. 21 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 840 грн. 80 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 13 листопада 2019 року між сторонами у даній справі укладено договір оренди садового будинку, за умовами якого відповідач взяв у тимчасове володіння та проживання (оренду) будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.1 договору орендна плата складає 7 500 грн. 00 коп. щомісячно. Пунктом 4.3 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати: за електроенергію, газ (при наявності лічильників), кабельне телебачення, інтернет. Починаючи з лютого 2020 року відповідачем грубо порушувалися умови договору оренди, що призвело до виникнення заборгованості як зі сплати орендної плати, так і зі сплати комунальних платежів. 16 травня 2020 року між сторонами в усній формі проведено звірку заборгованості за договором оренди, внаслідок чого відповідачем складено розписку про зобов`язання у строк до 13 червня 2020 року погасити наявну заборгованість за договором оренди у розмірі - 37 140 грн. 00 коп., з яких 21 000 грн. 00 коп. - заборгованість по орендній платі за лютий-травень 2020 року; 16 140 грн. 00 коп. заборгованість зі сплати комунальних послуг - 16 140 грн. 00 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Московського районного суду міста Харкова від 24 листопада 2020 року дану справу передано на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 серпня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження із дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-КВ № 101573, виданого 09 червня 1999 року, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, площею 0,059 га, розташована на території масиву садівничих товариств «Ялинка» (с/т «Лісова поляна») для ведення садівництва. З матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди садового будинку. За умовами вказаного договору орендодавець передає, а орендар бере у тимчасове володіння та проживання (оренду) будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до пункту 2.1 договору оренди орендна плата складає 7 500 грн. 00 коп. щомісячно. Пунктами 4.1 та 4.3 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату у розмірі, та в терміни, вказані у розділі 2 даного договору. Орендар зобов`язаний щомісяця сплачувати: за електроенергію, газ (при наявності лічильників), кабельне телебачення, інтернет. 16 травня 2020 року [PERSON] написав розписку, зі змісту якої вбачається, що він має борг перед орендодавцем [PERSON] по сплаті орендної плати за лютий, березень, квітень та травень у сумі 21 000 грн. 00 коп. та за сплату комунальних послуг станом на 16 травня 2020 року, зокрема по сплаті електроенергії у розмірі - 10 140 грн. 00 коп., а також постачання природного газу у розмірі - 6 000 грн. 00 коп., всього 37 140 грн. 00 коп. Борг зобов`язався погасити до 13 червня 2020 року. Таким чином, між сторонами погоджено розмір заборгованості, відповідач власноручно підтвердив її наявність та зобов`язався погасити у строк до 13 червня 2020 року. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 626, частини першої статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною третьою статті 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором оренди від 13 листопада 2019 року вбачається, що за прострочення виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати орендної плати за договором нараховано 3 % річних у розмірі - 476 грн. 21 коп. При розгляді даної справи по суті встановлено, що між сторонами укладено договір оренди від 13 листопада 2019 року шляхом надання відповідачу в оренду садового будинку. Взяті на себе за договором оренди зобов`язання відповідач не виконав, орендну плату та комунальні послуги своєчасно не сплатив, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає загальна сума заборгованості у розмірі - 37 616 грн. 21 коп. з яких заборгованість по орендній платі за лютий-травень 2020 року - 21 000 грн. 00 коп., заборгованість зі сплати комунальних платежів - 16 140 грн. 00 коп., 3 % річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України - 476 грн. 21 коп. При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі - 840 грн. 80 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved