Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У лютому 2014 року комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з останнього 16313 грн. 94 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги та 243 грн. 60 коп. судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідач проживає в квартирі з усіма зручностями, користується комунальними послугами, при цьому відмовляється приймати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, сплачувати за холодну воду, газ, каналізацію, опалення тощо, в зв'язку з чим виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. 24 березня 2014 року під час судового засідання представник комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» подав письмову заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з [PERSON] 19561 грн. 30 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, в іншій частині позовні вимоги залишив без змін (а.с. 34). Представник комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» в судовому засіданні позов з викладених у ньому підстав та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав просив задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні проти позову з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог заперечив, просив відмовити у його задоволенні з посиланням на те, що комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» пропущено строк позовної давності, а нарахована до стягнення сума є надуманою та не відповідає дійсності. Вислухавши пояснення сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Так, в своєму позові комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» та її представник в судовому засіданні наголошують на тому, що [PERSON] проживає у [ADDRESS] з усіма зручностями, користується комунальними послугами, при цьому в період з червня 2007 року по травень 2013 року (а.с. 8, 35) відмовився приймати участь в утриманні будинку та прибудинкової території, сплачувати за холодну воду, газ, каналізацію, опалення тощо, внаслідок чого виникла заборгованість, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, в розмірі 19561 грн. 30 коп. Вважають, що своїми діями [PERSON] порушує вимоги чинного законодавства та завдає суттєвих збитків підприємству позивача. Дійсно, як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] володіє на праві спільної приватної власності ? часткою [ADDRESS] (а.с. 65) та зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 26). Вказаний будинок закріплений на балансі у комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» (а.с. 19), яке надає житлово-комунальні послуги мешканцям вищевказаного житлового будинку та утримує прибудинкову територію. Згідно ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця у визначені строки. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями. Згідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач таких послуг зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Разом з цим, як вбачається зі змісту ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Зі змісту ст. 257 ЦК України вбачається, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, враховуючи що [PERSON] під час розгляду даної справи неодноразово звертався до суду із вимогою про застосування строків позовної давності (а.с. 33, 58), у задоволенні позовних вимог комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» за період з червня 2007 року по лютий 2011 року слід відмовити за спливом строку позовної давності. Що ж стосується вимог комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги яка виникла у період з лютого 2011 року по травень 2013 року, то слід зазначити наступне. Згідно копій свідоцтва на право власності на житло від 19 вересня 1994 року (а.с. 65) [ADDRESS] належить на праві спільної приватної власності [PERSON] та [PERSON], а отже й нарахування здійснювалося на двох мешканців. Як було встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами [PERSON] помер. Будь-яких даних щодо прийняття [PERSON] боргів померлого [PERSON] суду не надано. Також слід відмітити, що згідно пояснень представника комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги [PERSON] здійснювалося на загальних підставах, за загальними тарифами без врахування показників встановлених у відповідача лічильників. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження визначеної позивачем до стягнення суми заборгованості, суду не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов комунального підприємства по утриманню житлового господарства Печерського району м. Києва «Печерська брама» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги є необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed