Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У листопаді місяці 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, який мотивує тим, що 24 грудня 2012 року між ним та [PERSON], відповідачкою по справі укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,06 га, розташованої на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Надія-3» для ведення садівництва. За умовами укладеного договору, як істотна умова договору, ціна об»єкту продажу визначена та погоджена сторонами у розмірі 64 800 грн., що еквівалентно 8000 доларів США. Крім того, умовами договору (пункт 1.2.6) визначено, що покупець зобов»язується за власний рахунок та в строк до укладання основного договору підготувати документи, необхідні для його нотаріального посвідчення у строк до 04.12.2013 року. Однак, у строк визначений попереднім договором він не зміг виконати умови договору щодо підготовки документів, позаяк відповідач анулювала доручення, повноваженнями якого він представляв інтьереси в усіх державних установах для реєстрації майна. Станом на 01.02.2014 року він зобов»язання виконав, підготував необхідні документи для нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, однак відповідач ухилялась від посвідчення договору у нотаріальному порядку. Оскільки в строк до 04.12.2013 основний договір укладений не був, позивач вважає, що у відповідача виник обов'язок повернути грошові кошти, одержані як попередня оплата за попереднім договором у рахунок суми за основним договором. Просить визнати недійсним попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2012 року та зобов»язати [PERSON] повернути кошти сплачені за договором у подвійному розмірі. Позивач та його представник до початку розгляду справи по суті позовні вимоги змінили, просять розірвати попередній договір купівлі-продажу та стягнути кошти в розмірі 125 293 грн., що за курсом Національного банку станом на 04.02.2013 еквівалентно 8000 тис. $ відповідно до якого вони зобов'язувалися в строк до 01 травня 2008 року укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки. Посилаються на те, що відповідач відмовляється укласти договір купівлі-продажу означеної земельної ділянки, Підтвердили суду, що кошти за договором сплачувались у національній валюті - гривні у розмірі 64 800 грн., однак ціна об»єкта на час продажу була еквівалентна 8 000 доларам США. Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог [PERSON] не визнав, проти їх задоволення заперечує повністю. Вважає, що позивач порушив умови укладеного договору та строк визначений умовами договору, зокрема пунктом 2.6 договору, стосовно підготовки документів своїми силами та коштами у строк до 04 грудня 2013 року їх не підготував. Підстав для стягнення коштів у розмірі 125 293 грн., виходячи із умов договору немає, відповідач коштів не має, і повертати їх не повинна. Суд, вислухавши доводи позивача та його представника, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами та оцінивши в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 04 грудня 2012 року позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки 0,06 га, розташованої на території Хмельницької міської ради на землях садівничого товариства «Надія-3» для ведення садівництва, яка належить [PERSON] на праві власності. За умовами укладеного договору (пункт 2.4) ціна об»єкту продажу визначена сторонами у розмірі 64 800 грн., що еквівалентна 8 000 доларам США. Відповідно до пункту 3 попереднього договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладеного сторонами 04 грудня 2012 року односторонння відмова від виконання зобов»язань за цим договором не допускається. Згідно із частин 1 та 3 ст. 635 ЦК попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно позивач направив відповідачу письмову пропозицію щодо укладення договору 26.09.2014 року, однак вона залишилась [PERSON] без реагування. Як встановлено судом та цих обставин не заперечують сторони відповідач мав виконати зобов»язання стосовно підгттовки документів до 04 грудня місяця 2013 року, однак виконав їх лише 01.02.2014 року у зв»язку із тим, що технічна документація була невчасно затверджена, тобто на два місяці пізніше. Згідно частини 3 статті 612 Цивільного кодексу України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов»язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Згідно з положеннями ст. 627 цього Кодексу, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Як достовірно установлено судом, відповідач [PERSON] не бажає укладати договору купівлі-продажу земельної ділянки із позивачем, її представник мотивує це тим, що відповідач у газеті «Подільські вісті» від 20 березня 2014 року побачила оголошення про втрату її Державного акту, тому відкликала довіреність на ім»я позивача 23.01.2014 року згідно заяви поданої нотаріусу та земельну ділянку продавати йому не бажає. Такі порушення умов договору є істотними, в даному випадку має місце наявність істотного порушення договору та наявність шкоди, завданої цим порушенням у вигляді реальних збитків та у відповідності частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір підллягає розірванню на вимогу однієї із сторін. Пунктом 2.4 попереднього договору сторони передбачили ціну договору (вартість земельної ділянки) 64 800 грн, що на день укладання договору становила 8 000 тис. доларів США. Статтею 192 ЦК України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Згідно зі ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Визначаючи вартість земельної ділянки та платежів за попереднім договором у гривні, сторони одночасно визначили їх грошовий еквівалент в іноземній валюті (доларах США), що є підставою для застосування правила ч. 3 ст. 533 ЦК України та обрахунку суми, що підлягає стягненню на користь позивача за офіційним курсом долара США на день їх стягнення. З наведених підстав укладений попередній договір сторонами по справі 04 грудня 2012 року про укладення договору купівлі-продажу підлягає розірванню. При цьому суд дійшов висновку про те, що в разі неукладення сторонами основного договору у строк, визначений попереднім договором, передані позивачем в рахунок оплати за основним договором грошові кошти є відповідно до ст.570 ЦК не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особі, яка їх сплатила. Тому з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача авансовий платіж в сумі 125 293,70 грн. згідно офоіційного курсу Національного банку України станом на 23.12.2014 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved