Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-12 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 01.06.2013 року по 01.12.2015 року вона перебувала у шлюбу з відповідачем, та у період шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] .. Крім вимог про розірвання шлюбу, [PERSON] 07.10.2014 року зверталась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, отримала рішення суду на свою користь, [PERSON] самостійно допомогу дитині не надає, донькою не опікувався, життям дитини не цікавився взагалі, матеріальної допомоги доньці не надавав, не виконував своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини. 22.03.2017 року позивач уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] від цього шлюбу у позивача народився син; у теперішнього чоловіка склались гарні взаємини з донькою позивача від першого шлюбу, він піклується про дитину, допомагає матері утримувати доньку, має намір усиновити дитину. З огляду на це, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньки [PERSON] , [INFO] .. Відповідно до ч.9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання [PERSON] є [ADDRESS] . Згідно із ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області. За таких обставин цивільна справа відносно відповідача [PERSON] підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та навела доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти здійснення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті суду, для участі в судовому засіданні не прибув, заяв про відкладення розгляду справи суду не надав, заперечень проти позову не висунув, про наявність поважних причин для неявки не повідомив, відзиву на позов не надав. Представник третьої особи Великоновосілківської районної державної адміністрації Донецької області (орган опіки та піклування ) в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності. Ухвалою суду від 13.08.2019 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2013 року до 01.12.2015 року (заочним рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 18.11.2015 року у справі № 220/1644/15-ц шлюб між сторонами було розірвано, рішення набрало законної сили 01.12.2015 року, а.с.10-11). У період шлюбу у позивача та відповідача [INFO] народилась донька - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського РУЮ у м. Донецьку, а.с. 8). Заочним рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20.11.2014 року у справі № 220/1283/14-ц з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісяця, починаючи з 07.10.2014 року і до повноліття дитини; рішення набрало законної сили 02.12.2014 року (а.с.9). Згідно з довідкою Слов`янського МРВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області від 08.10.2018 року № АСВП-56327200/35007 за період з 01.05.2015 року по 30.09.2018 року заборгованість по виплаті аліментів [PERSON] становить 20904,30 грн. (а.с.14). Згідно з довідкою КП ВРР «Великоновосілківський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» від 16.10.2018 року № 720 [PERSON] з листопада 2013 року і до теперішнього часу не звертався до медичної установи із запитами про стан здоров`я малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не звертався на прийом з дитиною до лікаря (а.с.15). Згідно з довідкою ДНЗ № 2 с. Красна Поляна Великоновосілківського району Донецької області від 17.10.2018 року малолітня [PERSON] , [INFO] , відвідує цей дитячий заклад з 06.07.2016 року і до теперішнього часу; біологічний батько дитини - [PERSON] не звертався до закладу з питань надання інформації про навчання (виховання) дитини, не відвідував дитину у цьому закладі (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 22.03.2017 року Великоновосілківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, позивач уклала шлюб з [PERSON] та змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 12). Від цього шлюбу у позивача [INFO] народився син - [PERSON] (а.с.13). Згідно з довідкою Краснополянської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області від 16.10.2018 року № 1829 позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею мешкають чоловік - [PERSON] , малолітня донька [PERSON] , [INFO] , малолітній син [PERSON] , [INFO] (а.с.16). Позивач позитивно характеризується за місцем проживання територіальною громадою с. Красна Поляна (а.с.20), не перебуває на диспансерному чи консультативному обліку у лікарів - нарколога та психіатра КЛПУ «Великоновосілківська центральна районна лікарня»(а.с.18,19). Житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності чоловіку позивача - [PERSON] (а.с.22-25,26). Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов родини позивача, складеним 16.10.2018 року комісією у складі фахівця з соціальної роботи, двох депутатів Краснополянської сільської ради, житлове приміщення має задовільний стан, відповідає санітарним нормам, забезпечує задовільні умови для проживання малолітніх дітей, родина має достатній запас продуктів харчування, необхідні меблі та побутову техніку (а.с.21). Органом опіки і піклування Великоновосілківської РДА Донецької області до суду надано висновок від 11.05.2019 року № 1736/01-35, згідно з яким уповноважений орган не має можливості визначити, чи є доцільним/недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач зареєстрований у м. Донецьку Донецької області (на тимчасово окупованій території України), з`ясувати причини, через які він не виконує (не може виконувати) свої батьківські обов`язки, неможливо (а.с.48-49). Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] , виходячи з такого. Згідно зі ст. 32 Конституції України «Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України…». «…Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою» (ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» «…Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків». Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини… Держава надає батькам … допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей…, захищає права сім`ї». «Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили» (ст. 14 згаданого Закону). Відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття; малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Згідно зі ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі - позбавлення батьківських прав. Відповідно до положень ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН про права дитини держави Сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Згідно із ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пп. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення,не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Орган опіки і піклування не зміг надати однозначного висновку з питань доцільності/недоцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] з об`єктивних причин (проживання відповідача у м. Донецьку Донецької області (на тимчасово окупованій території України), відсутність з ним засобів зв`язку, детальної інформації щодо його способу життя). Однак суд погоджується із твердженням позивача [PERSON] щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки відповідач життям та здоров`ям малолітньої доньки впродовж тривалого часу не цікавиться, матеріально та морально її не підтримує, не спілкується з дитиною, повністю відсторонився від виховання дитини. При цьому суд звертає увагу на положення ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за якими до категорії дітей, позбавлених батьківського піклування, віднесено,зокрема, дітей, батьки котрих не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України. Із досліджених судом письмових доказів убачається, що малолітня [PERSON] , [INFO] , мешкає у [ADDRESS] , в родині своєї біологічної матері, має добрі житлово-побутові умови, відвідує дошкільний дитячий заклад в цьому ж населеному пункті, перебуває під спостереженням дитячого лікаря місцевої медичної амбулаторії (а.с.15,16,17,21). Отже, ухвалюючи рішення про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , суд вважає за необхідне залишити дитину у позивача [PERSON] . Згідно з ч.3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Проте в розглядуваній справі суд рішення щодо стягнення аліментів на дитину не ухвалює, оскільки питання утримання дитини до її повноліття вже були врегульовані у рішенні Великоновосілківського районного суду Донецької області від 20.11.2014 року у справі № 220/1283/14-ц, котре набрало законної сили (а.с. 9). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає таке. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Позивач [PERSON] у лютому 2019 року звернулась до суду з вимогами про позбавлення відповідача батьківських прав. За подання позовної заяви немайнового характеру щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн.(квитанція ТВБВ № 10004/0443 Ат «Ощадбанк» від 04.02.2019 року № 4 - а.с. 3). Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи наведене, суд стягує витрати у розмірі 768,40 грн. з відповідача на користь позивача. Суд додатково вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved