Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з позовом у якому зазначила, що з жовтня 2011 року проживала однією сімєю з [PERSON], а 22.11.2013 уклала з ним шлюб. 07.10.2013 [PERSON] було придбано та зареєстровано автомобіль марки Volkswagen Touareg Edition X3.0 V6 TDI CR, державний номерний знак [NUMBER] 2013 року випуску. Оскільки в цей час вона з [PERSON] проживала спільно однією сімєю, то зазначений автомобіль є їх спільним сумісним майном, а тому вона просила встановити факт проживання її та [PERSON] однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу з жовтня 2011 року, визнати за нею право власності на 1/2 частину цього автомобіля та виключити його з-під арешту. До початку розгляду справи по суті позивач змінила та збільшила позовні вимоги. Уточнила, що просить встановити факт проживання її та [PERSON] однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу з жовтня 2011 року по 22.11.2013. Зважаючи на продаж спірного автомобіля з прилюдних торгів вона предявила вимоги до нового власника автомобіля [PERSON] та додатково просила визнати недійсним протокол проведення прилюдних торгів №247894 від 05.04.2017 та акт державного виконавця про проведення електронних торгів від 24.04.2017 про продаж автомобіля. В обґрунтування збільшених вимог позивач зазначила, що спірний автомобіль було продано з прилюдних торгів у рахунок погашення боргів [PERSON], при цьому його частка у спільному майні не була визначена та виділена в натурі. Цим були порушені її права як співвласника. В судовому засіданні представник позивача збільшені позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, додатково повідомив, що кошти на перший внесок за автомобіль були надані позивачем [PERSON] Ці кошти були подаровані їй матірю, а тому були її особистим майном, яке вона вклала у придбання спільного сумісного майна, а саме спірного автомобіля. Те, що [PERSON] при отриманні кредиту для виплати іншої частини коштів за автомобіль та оформленні автомобіля в заставу зазначав, що інші особи не мають прав на цей автомобіль, не може звужувати права позивача щодо частки у спільній власності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Будучи допитаним в судовому засіданні в якості свідка повідомив, що дійсно проживав з [PERSON] разом з жовтня 2011 року та вів з нею спільне господарство. При цьому до жовтня 2013 року перебував у шлюбі з колишньою дружиною, який був формальним. Після розірвання цього шлюбу він продовжував жити однією сімєю з позивачкою. Кошти на перший внесок за автомобіль в розмірі 40% його вартості надала вона, оскільки на той час він придбав житло і інших коштів у нього не було. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, жодних заяв до суду не надав. Представник третьої особи Новозаводського ВДВС м.Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області проти позову заперечила та зазначила, що спірний автомобіль був реалізований з дотриманням всіх необхідних процедур. Представник третьої особи ПАТ «Кредобанк» в судовому засіданні заперечив проти позову та зазначив, що спірний автомобіль перебував у заставі в якості забезпечення виконання зобовязань [PERSON] перед банком за кредитним договором. При укладанні цього кредитного договору та договору застави [PERSON] стверджував, що у фактичних сімейних відносинах ні з ким не перебуває і осіб, які б могли поставити питання про визнання права власності на заставне майно немає. Представник третьої особи ДП «Сетам» в судове засідання не зявився, справу просив розглянути без його участі та надав письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позову відмовити, оскільки порядок проведення прилюдних торгів був дотриманий, а рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.11.2003 по 02.10.2013. Заслухавши представника позивача, відповідача, представників третіх осіб, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. За рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.10.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був зареєстрований 21.11.2003, розірвано. Це рішення набрало чинності 14.10.2013. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином шлюб [PERSON] та [PERSON] було припинено 14.10.2013. Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.7) [PERSON] зареєстрував шлюб з позивачкою 22.11.2013. 07.10.2013 [PERSON] уклав з ПрАТ «Метек» договір купівлі-продажу/поставки автомобіля, відповідно до якого ПрАТ «Метек» зобовязувалося поставити [PERSON] новий автомобіль 2013 року випуску марки Volkswagen Touareg, а той зобовязувався оплатити і прийняти його у власність. Ціна автомобіля склала 692\~000 грн. Додатком до цього договору визначено специфікацію автомобіля в якій, зокрема зазначено номер кузову та номер двигуна. Тобто предметом договору був конкретний автомобіль і цей договір було укладено у шлюбі з [PERSON], а тому обовязок сплатити вартість автомобіля [PERSON] взяв на себе будучи у шлюбі з [PERSON]. За ч.1 ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Виходячи з даної норми, навіть за умови спільного проживання позивачки з [PERSON] у жовтні 2013 року право спільної сумісної власності на набуте майно у них не виникало до 14.10.2013, дня набрання чинності рішення про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON]. Також за нормами зазначеного договору отримання автомобіля покупцем оформлюється актом прийому-передачі (п.2.5 договору). Під час передачі автомобіля постачальник зобовязаний передати покупцю документи, передбачені, які необхідні для наступної реєстрації автомобіля в органах ДАІ МВС України. Акт прийому передачі автомобіля датований жовтнем 2013 року, але в ньому не зазначено день. Враховуючи, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію спірного автомобіля він був зареєстрований 17.10.2013, то суд доходить висновку, що автомобіль був переданий [PERSON] до 17.10.2013. Позивачка у позовній заяві зазначила, що автомобіль було придбано 07.10.2013, що не оспорювалося іншими учасниками. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з наявних доказів, суд приходить до висновку, що право власності на спірний автомобіль виникло у [PERSON] 07.10.2013, тобто при перебуванні у шлюбі з [PERSON], а тому, з урахуванням норм ч.1 ст.74 СК України, цей автомобіль не міг перебувати у спільній сумісній власності позивачки та [PERSON] навіть за умови їх спільного проживання. Крім цього, при укладанні [PERSON] з ПАТ «Кредобанк» 18.10.2013 кредитного договору та договору застави спірного автомобіля, у нотаріально посвідченій заяві до ПАТ «Кредобанк», датованій цим же числом, він зазначав, що у фактичних сімейних відносинах він ні з ким не перебуває. Також в п.2.1.4 договору застави [PERSON] гарантував, що автомобіль придбаний ним в особисту приватну власність. Кредит за цим кредитним договором був виданий для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу спірного автомобіля, тобто для виконання [PERSON] своїх особистих зобовязань за договором купівлі-продажу спірного автомобіля, а не в інтересах сімї. Отже, спірний автомобіль у спільній сумісній власності позивачки та [PERSON] не перебував, а тому за нею неможливо визнати право власності на його частину. Оскільки [PERSON] не є власником спірного автомобіля, то перебування даного автомобіля під арештом і його реалізація з прилюдних торгів не порушувало її законних прав та інтересів. Крім того, враховуючи, що [PERSON] до 14.10.2014 перебував у іншому шлюбі, спірний автомобіль не є обєктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], питання про визнання права власності на інше спільне майно не ставилося, то визнання факту їх спільного проживання однією сімєю як чоловіка та жінки без шлюбу не має юридичного значення в межах даного спору і окремому встановленню цей факт не підлягає. Отже, в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed