Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернулась до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте з липня 2017 року вони шлюбних стосунків не підтримували та рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 27.11.2017 року шлюб між ними розірвано. Зазначала, що між нею та відповідачем існує спір щодо поділу майна в рамках якого постановою Апеляційного суду Чернівецької області від 10.07.2018 року за нею визнано право особистої приватної власності на будинковолодіння по вул. Винниченка, 113 в м.Чернівці, яке вона набула у власність у травні 2015 року. У вказаному будинковолодіння окрім неї та членів її сімями значиться зареєстрованим також відповідач, який за зазначеною адресою не проживає та реєстрація його місця проживання у належному їй будинковолоідння створює перешкоди в користуванні власністю, з метою усунення яких звернулась до суду з даним позовом. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права просила, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою м.Чернівці, вул. Винниченка, 113. В судове засідання позивач не зявилась, в її інтересах діяла представник, яка направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Справа слухалась\~у відсутності\~відповідача,\~який \~ не\~зявився \~ \~в судове\~засідання незважаючи\~на те,\~що \~належним чином\~був \~ повідомлений\~ \~судом про\~час та\~місце розгляду\~справи за\~зареєстрованим місцем\~проживання.\~ Про\~причини своєї\~неявки \~суд не\~повідомив \~і не\~подав \~відповідної мотивованої\~ \~заяви про\~відкладення розгляду\~справи. Згідно ст.\~280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов:\~ відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання;\~ відповідач\~не зявився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин;\~ відповідач\~не подав\~відзив;\~ позивач\~не заперечує\~проти такого\~вирішення справи.\~ У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив та не направив відзиву, а представник позивача не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в частині визнання особи такою, що втратила право користування житлом, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтв про право власності від 13.05.2015 року [PERSON] належить будинковолодіння по вул. Винниченка, 113 в м.Чернівці до складу якого входить приміщення квартири №1 та приміщення магазину в житловому будинку літ. А площею 42,4 кв.м. (а/с 13-16). Вказане будинковолодіння було предметом спору між сторонами щодо поділу спільного майна подружжя та згідно постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 10.07.2018 року визнано особистою приватною власністю [PERSON] житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями і спорудами за адресою м.Чернівці, вул. Винниченка, 113 (а/с 22). Згідно розяснень, які містяться в п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Відповідно до довідок ПП «Житлосервіс» від 26.03.2018 року №260 та від 20.09.2018 року №633, у належному позивачу будинку значить зареєстрованим з 23.08.2011 року відповідач [PERSON], який по відношенню до власника є чоловіком (а/с 9, 10). Разом з тим, на підставі судового рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці шлюб між сторонами розірвано (а/с 17,18). Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що права позивача вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягає захисту, оскільки відповідач не проживає у належному їй будинку, не приймає участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг, тим самим чинить позивачам перешкоди у користуванні квартирою. Матеріали справи не містять доказів щодо поважності відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації. За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням за адресою м. Чернівці, вул. Винниченка, 113. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved