Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 01.04.2014 року вона уклала шлюб з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час сторони проживають окремо, дитина мешкає з позивачкою. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26.03.2018 року. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглянути справу за його відсутності. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 01.04.2014 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Володарського районного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №15. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 31.07.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19.08.2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], актовий запис №964. За довідкою голови КСН «Каменськ» №236 від 13.02.2019 року [PERSON] мешкає в [ADDRESS], разом з дитиною - [PERSON], [INFO] Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28.01.2019 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню, у урахуванням вимог ч.1 ст.191 Сімейного Кодексу України. За вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved