Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка привласнила побутову техніку, посуд, меблі та білизну, які належать позивачці як спадкоємиці після померлої [PERSON] , і знаходились у квартирі [ADDRESS] . Вартість майнової шкоди позивач оцінила у 96 893 грн 00 коп., з яких вартість майна - 92 769 грн 00 коп., а решта - вартість ремонту дверей, підключення побутових приладів, доставки нової побутової техніки з магазину у квартиру. Моральну шкоду, яка полягала у неприємних переживаннях, пов`язаних із втратою майна, необхідністю звертатися до правоохоронних органів, витрачати для цього час, позивачка оцінила у 100 000 грн. Ухвалою судді від 09.01.2020 року [PERSON] було відмовлено у звільненні від сплати судового збору; позовну заяву залишено без руху для усунення недоліків (а.с. 25). Ухвалою судді від 03.02.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі (а.с. 33). Ухвалою суду від 17.06.2020 року задоволене клопотання відповідача, справа призначена для розгляду в порядку загального позовного провадження (а.с. 69). Ухвалою від 17.06.2020 року суд за клопотанням відповідача витребував копію спадкової справи після померлої [PERSON] та інформацію щодо кримінального провадження № 42019171090000131, яке було внесено до ЄРДР 17.10.2019 року за частиною першою статті 185 КК України (а.с. 70). Ухвалою суду від 05.11.2020 року підготовчий розгляд у справі закінчено (а.с. 148). [PERSON] позов не визнала. У відзиві (а.с. 44-47) зазначала, що заявлені вимоги є надуманими. Так, позивачка помиляється, стверджуючи, що перераховані нею речі були наявні у квартирі [PERSON] на день смерті останньої. Докази, якими [PERSON] обґрунтовує розмір майнової шкоди, є недопустимими та недостовірними. У кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за заявою [PERSON] , відповідачка не є особою, якій повідомлено про підозру. Досудове розслідування закінчене; провадження закрито 29.08.2020 року з підстав частини першої пункту другого статті 284 КПК України. На думку відповідача [PERSON] також не доведено факту завдання їй моральної шкоди. В судовому засіданні сторони та їх представники підтримали аргументи, які були висловлені ними у заявах по суті спору. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: [INFO] у віці 70 років померла [PERSON] , яка проживала у [ADDRESS] . Зазначена квартира належала [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 07 грудня 2007 року приватним нотаріусом Дудкіною С.Г. (а.с. 114). Близьких родичів [PERSON] не мала, тривалий час жила самотньо. За життя вона страждала психічним захворюванням, що ускладнювало спілкування з нею - вона могла поводитись агресивно та неадекватно; голосно вигукувала непристойності у відкриті вікна квартири, викидати на вулицю речі. Останні шість днів свого життя [PERSON] провела у Дмитрівському будинку захищеної старості, куди її оформила відповідач [PERSON] 22.05.2019 року Дмитрівською сільською радою був посвідчений заповіт від імені [PERSON] , який вже 24.05.2019 року був скасований заявою про скасування заповіту (а.с. 86-87). Похованням [PERSON] займалася [PERSON] . Заяви про прийняття спадщини подали [PERSON] - двоюрідна сестра [PERSON] , та [PERSON] - її племінниця (а.с. 76, 88). Батько [PERSON] - брат померлої [PERSON] , помер [INFO] . 18.02.2020 року [PERSON] державним нотаріусом Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з квартири [ADDRESS] (а.с. 125). [PERSON] як спадкоємиця наступної черги спадщину не отримала. Вирішуючи спір, суд враховує наступне: Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина 1 статті 1167 Цивільного Кодексу України). Відповідно до статті 1128 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як єдиний спадкоємець за законом позивач успадкувала не тільки квартиру, але й предмети звичайної домашньої обстановки та вжитку, які належали [PERSON] . Проте, позивачкою не надано належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували, що на момент відкриття спадщини майно, вартість якого просить відшкодувати [PERSON] , знаходилося у квартирі [ADDRESS] . Не доведена належно вартість такого майна, а також відсутні докази того, що майно привласнила відповідачка. Так, позивачем заявлено позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої саме злочином. Статтею 1177 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Вказана норма матеріального закону є бланкетною та відсилає до вимог кримінально-процесуального законодавства. Частиною першою статті 128 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Вказана норма закону не позбавляє потерпілого права звернутись до суду і в порядку цивільного судочинства, однак вона чітко регламентує коло осіб, які можуть бути відповідачем в цивільному позові вказаної категорії - підозрюваний, обвинувачений або фізична чи юридична особа, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи. В позовній заяві позивачем зазначено, що за її скаргою Кременчуцькою місцевою прокуратурою розпочато кримінальне провадження № 42019171090000131 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України. Разом із цим, згідно з інформацією, отриманою судом від Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, у вказаному кримінальному провадженні 29.06.2020 року прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 статті 284 КПК України - у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Тобто, за результатами проведеного досудового розслідування, уповноваженим державним органом не встановлено ознак складу злочину. З показань самої позивачки, яка за її клопотанням була допитана в якості свідка, а також з показань її свідків - [PERSON] (брат позивачки), [PERSON] (її чоловік), [PERSON] (подруга померлої) стає очевидним, що всі вказані особи вкрай рідко відвідували [PERSON] . Сама позивач зазначала, що останній раз була у спадкодавця на день народження останньої - [INFO] , і всі речі, вартість яких вона просить відшкодувати, були в наявності в нормальному стані. Такі показання не узгоджуються з показаннями свідка з боку відповідачки: [PERSON] (брат відповідачки) повідомив суду, що мав місце випадок, коли сусіди [PERSON] викликали поліцію, подзвонили [PERSON] , тому що [PERSON] зачинилася в квартирі, стукала, сварилася. Він вліз в квартиру через вікно, виявив, що [PERSON] знаходилася у дуже збудженому стані, не розуміла, що відбувається. Квартира знаходилася у жахливому стані - стіни, двері побиті, меблі поламані. Відповідач повідомила суду, що навіть газопостачання до квартири було відімкнене через небезпеку для оточуючих. Суд також погоджується з аргументами представника відповідача про неналежність і недопустимість доказів, якими обґрунтований розмір майнової шкоди. Наприклад, вартість електричної праски «Скарлет», на думку позивача, становить 1 249 грн., хоча в підтвердження цього до позову долучено фотографію цінника праски «Тефаль» із вартістю в 1 099 грн.; пилосос «Самсунг» без зазначення моделі, який на думку позивача коштує 3 499 грн., а фотографія цінника пилососу із вартістю 2 999 грн.; вартість пральної машини «Самсунг» у 8 299 грн., а фотографія цінника пральної машини торгівельної марки «Електролюкс» вартістю 7 899 грн. Згідно із копією «запиту» вартість холодильника «Самсунг» складає 7 540 грн., однак в своїй позовній заяві позивач зазначає, що вона складає 7 640 грн. На підставі викладеного суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги позивачем не доведені, і у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed