Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

У лютому 2015 року ПАТ «ВіЕсБанк» (надалі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на успадковане останнім нерухоме майно домоволодіння в с. Верхній Студений, 510, Міжгірського району, Закарпатської області та на земельну ділянку площею 0,6041 га розташованої на території [PERSON] сільської ради, що є предметом іпотеки. Заяву мотивував тим, що 14.03.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Кредитний договір № КF 47819 за яким Позичальнику [PERSON] надано грошові кошти в сумі 25000 дол.США з терміном користування до 11.03.2016 р. та відсотковою ставкою в розмірі 12,5%. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання умов Кредитного договору між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір за яким [PERSON] було передано у заставу нерухоме майно домоволодіння: житловий будинок загальною площею 68,98 м.кв., гараж, дві літні кухні, погріб, огорожа, ворота з хвірткою, що знаходяться у с.В.Студений, 510 , Міжгірського району та земельна ділянка загальною площею 0,6041 га, що призначена для обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства і розташована на території [PERSON] сільської ради. Позичальник [PERSON]В не виконував умови Кредитного договору внаслідок чого допустив заборгованість перед [PERSON] яка складає 59639,43 дол.США. [PERSON] стало відомо, що 20 вересня 2009 року майновий поручитель [PERSON] померла. 15 листопада 2010 року Банк звернувся до Міжгірської нотаріальної контори з претензією про предявлення вимог до спадкоємців та вжиття заходів до охорони спадкового майна. Після того, як не отримав відповіді із Міжгірської держнотконтори Банк ще три рази направляв аналогічні претензії але на жодну з них відповіді не отримував. Після отримання відповіді у 2014 році із Відділу нотаріату Головного управління юстиції у Закарпатській області що спадкоємцем майна померлої є Кузьо [PERSON] 04 листопада 2014 року направляв [PERSON] та [PERSON] повідомлення про наявність кредиторської заборгованості та необхідність погашення, але відповіді не отримав. Посилаючись на вищенаведені обставини та на порушення норм цивільного законодавства та Закону України «Про іпотеку» Банк просив задоволити позов та звернути стягнення на нерухоме майно, успадковане [PERSON] В суді представник позивача вимоги позову підтримав повністю. Представник відповідача позов заперечив, просив відмовити у позові за спливом строків позовної давності у відповідності до ч. 2 ст. 1281 ЦК України, подавши письмове клопотання. Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи та клопотання відповідача суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступного. 14 березня 2008 року між [PERSON] та гр. [PERSON] було укладено Кредитний договір № КF 47819 згідно якого [PERSON] було надано грошові коти в сумі 25000 дол. США з терміном погашення до 11 березня 2016 р. та відсотковою ставкою за користування кредитом в розмірі 12.5%. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання Кредитного договору між [PERSON] та [PERSON] був укладений Іпотечний договір від 14.03.2008 р. згідно з умовами якого банку у заставу було передано нерухоме майно домоволодіння у с.В.Студений, 510, Міжгірського району та земельна ділянка загальною площею 0,6041 га у с.В.Студений ([PERSON] сільська рада). В порушення прийнятих на себе зобовязань Позичальник [PERSON] не виконував умови Кредитного договору внаслідок чого допустив заборгованість перед [PERSON], яка станом на 16 лютого 2015 р. становить 59639,43 дол.США або 1545765 грн.93 коп. На підставі п.п. 1,2 ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У відповідності до ст. 12 та ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», п. 19 Іпотечного договору іпотекодержатель для задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за Кредитним договором. [PERSON] стало відомо, що 20 вересня 2009 року майновий поручитель [PERSON] померла. На момент подання позовної заяви заборгованість Позичальника [PERSON] перед [PERSON] по Кредитному договору становить 59639,43 дол.США, що в грошовому еквіваленті станом на 16.02.2015 р. становить 1545765,93 грн. по курсу НБУ з яких: - 22827,55 дол.США або 591656,38 грн. тіло кредиту; - 16901,83 дол.США або 438070,47 грн. заборгованість за процентами; - 19910,05 дол.США або 516039,08 грн. заборгованість за пенею. Згідно з вимогами ст.ст. 1218, 1219, 1282 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. 15 листопада 2010 року Банк звернувся до Міжгірської державної нотаріальної контори з претензією про предявлення вимог до спадкоємців та вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Оскільки Міжгірською держнотконторою не надано [PERSON] відповіді на зазначену претензію, то Банк повторно 04.09.12 р., вих..№ 10-3/29584; 04.04.2013 р. вих..№ 10-3/8246; 29.10.2013 р. вих. № 2613 направляв претензії до Міжгірської держнотконтори, однак жодної відповіді не отримав.25.07.2014 р. Банк звернувся до Відділу нотаріату Головного управління юстиції в Закарпатській області зі скаргою на бездіяльність Міжгірської держнотконтори і тільки після цього на адресу [PERSON] надійшла письмова відповідь із Головного управління юстиції в Закарпатській області (лист від 29.07.2014 р. № Ф-89/04-14) з якого стало відомо, що 15.03.2010 р. було заведено спадкову справу № 33-2010 і що спадкоємцем майна померлої є [PERSON]. Оскільки позивач дізнався в кінці серпня 2014 року про відкриття спадщини за майном померлої [PERSON] і що спадкоємцем є [PERSON] і що до суду позивач (Банк) звернувся із вимогами до спадкоємця [PERSON] 23 лютого 2015 року, то суд вважає, що Банк не порушив вимоги ч. 2 ст. 1281 ЦК України і наслідки спливу права вимоги, передбачені ч. 4 ст. 1281 цього Кодексу не підлягають до застосування до даних правовідносин. 04 листопада 2014 року [PERSON] та Кузьо [PERSON] направляв повідомлення про суму боргу за Кредитним договором та необхідність її погашення, проте вимоги не була виконана. Відповідно до ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину. Згідно ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З огляду на вище встановлене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] є обгрунтовно доведеним і підлягає до задоволення. Суд відхиляє подану як доказ ксерокопію заяви [PERSON] подану нібито на адресу ПАТ «Фольксбанк», оскільки така у книзі (журналі) вхідної кореспонденції [PERSON] не зареєстрована і не може слугувати як належний і допустимий доказ. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути судові витрати понесені [PERSON] по сплаті судового збору.

Outcome: approved