Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

Управління поліції охорони в Харківській області звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 16945,83 грн., витрачених на утримання відповідача в навчальному закладі. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, відповідачем та Вінницьким вищим професіональним училищем ДДСО при МВС України було укладено договір на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони. Згідно з умовами Договору УДСО зобов'язувалося оплатити у повному обсязі училищу вартість навчання відповідача за професією охоронник, а також призначити відповідача на посаду, забезпечити речовим майном, грошовим утриманням відповідно до присвоєного спеціального звання та займаної посади працівника міліції охорони. Відповідач зобов'язався пройти у повному обсязі навчання в училищі, по закінченню навчання прибути на роботу до УДСО та відпрацювати у підрозділах УДСО на призначеній посаді не менше трьох років Під час навчання на виконання норм Закону України від 02.07.2015 р. № 580-VІІІ «Про національну поліцію» Кабінетом Міністрів України та Міністерством внутрішніх справ України було розпочато реформування правоохоронних органів держави. Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1399 було запроваджено процедуру припинення УДСО при ГУМВС України в Харківській області як юридичної особи шляхом його ліквідації. Управління поліції охорони в Харківській області визнано правонаступником Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області. Навчання відповідач пройшов та був відряджений до місця служби Управління поліції охорони у Харківській області. На навчання відповідача в училищі УДСО та позивачем було витрачено 15677,51 грн. Також, було сплачено до бюджету України податок з доходів фізичних осіб в сумі 1268,32 грн. Наказом від 17.04.2018 № 262 о/с відповідача було звільнено зі служби в органах Національної поліції за власним бажанням. Час фактичного проходження служби відповідача в УДСО та у позивача склав 02 роки 08 місяців 17 днів, що є порушенням відповідачем умов пункту 3.5 договору. Посилаючись на пункти 3,5, 3,6 договору вважає, що відповідач повинен відшкодувати позивачу фактичні витрати, пов'язані з утриманням відповідача у навчальному закладі у випадку дострокового звільнення відповідача з роботи (раніше трьох років). В судове засідання представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не надавав, про час і місце судового засідання повідомлений у встановленому порядку. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши всі надані сторонами докази по справі, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 03 серпня 2015 року між Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, [PERSON] та Вінницьким вищим професіональним училищем ДДСО при МВС України було укладено Договір на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органи внутрішніх справ України, вищим професійним училищем Департаменту ДСО при МВС України та підрозділом Державної служби охорони № 608. Відповідно до умов договору навчальний заклад здійснював підготовку [PERSON] за професією 5169 «охоронник» і кваліфікацією охоронник 3 розряду для служби в УДСО при ГУМВС України в Харківській області. Згідно із умовами Договору № 608 від 03.08.2015р. Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області зобов'язувалося: Відповідно до п.1.2. Договору - перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку Кандидата по факту його зарахування на навчання в розмірі 15687,55грн., в т.ч. стипендія 2145,46грн., свідоцтва- 60,18 грн. Згідно із п.1.4.1 Договору- призначити відповідача на посаду, відповідно до чинних нормативних актів забезпечити речовим майном (з урахуванням раніше виданого обмундирування) і грошовим утриманням відповідно до присвоєного спеціального звання та займаної посади працівника міліції охорони. Згідно з розділом 3 Договору відповідач зобов'язався оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбачені відповідною кваліфікаційною характеристикою спеціаліста (робітнича спеціальність 5169 «охоронник» за кваліфікацією охоронник 3 розряду), а також вивчити спеціальні курси, визначені цим Договором. Пунктом 3.5 Договору передбачено зобов'язання відповідача після закінчення навчання прибути на роботу до місця призначення в термін, визначений в направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначений Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області і відпрацювати у підрозділах Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області на призначеній посаді не менше трьох років. Відповідно до п.3.6.Договору у разі відрахування з навчального закладу, звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення навчання або не виконання вимоги п.3.5 цього договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати Управлінню Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області його фактичні витрати, повязані з утриманням кандидата у навчальному закладі згідно пункту 1.2 цього договору. Пунктом 4.2. Договору встановлено, що у разі відмови Кандидата під час відрахування з навчання або звільнення зі служби добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Наказом Вінницького вищого професійного училища Департамента державної служби охорони від 30.07.2015р. № 127 рядового міліції [PERSON], направленого на навчання УДСО при МВС України в Харківській області, було зараховано курсантом училища з 30.07.2015р. На виконання норм Закону України від 02.07.2015р. № 580-VІІІ «Про національну поліцію» Кабінетом Міністрів України та Міністерством внутрішніх справ України було розпочато реформування правоохоронних органів держави. Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1399 було запроваджено процедуру припинення УДСО при ГУМВС України в Харківській області як юридичної особи шляхом його ліквідації. Пунктом 2 цього наказу були створені ліквідаційні комісії відповідних підрозділів Державної служби охорони, що ліквідуються згідно із цим наказом. Спільним наказом МВС України та Національної поліції України від 26.01.2016 № 51/64 Управління поліції охорони в Харківській області (код 40108955) визнано правонаступником Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (код 08597026). Також, згідно з Положенням про Управління поліції охорони в Харківській області, яка затверджена наказом Національної поліції України від 19.09.2016 № 887, Управління поліції охорони в Харківській області (код 40108955) є правонаступником Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області (код 08597026). Наказом Вінницького вищого професійного училища Департамента державної служби охорони МВС України № 201 від 06.11.2015р. згідно з п.9 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06.11.2015р. у запас Збройних Сил рядового міліції [PERSON], курсанта Вінницького вищого професійного училища ДДСО при МВС України на підставі його рапорту. Наказом Вінницького вищого професійного училища Департамента поліції охорони Національної поліції України № 1 від 06711.2015р. згідно з п.9 та 12 розділу ХІ Закону України «Про національну поліцію» призначено [PERSON], який мав спеціальне звання рядовий міліції, курсантом Вінницького вищого професійного училища Департаменту поліції охорони, присвоївши йому спеціальне звання рядовий поліції на підставі його заяви . Згідно свідоцтва про початкову підготовку від 23.11.2015р. № 7225/15 відповідач закінчив курс навчання у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони. Наказом №09 від 23.11.2015р. в зв'язку із завершенням навчання відповідача відраховано із навчального закладу і відряджено до місця служби. Згідно із наказом Управління поліції в Харківській області № 262 о/с від 17.04.2018 року відповідача за його заявою за власним бажанням звільнено зі служби в поліції. Вислуга на день звільнення 02 роки 08 місяці 17 днів. Цей строк є меншим, ніж передбачено п.3.5 Договору № 608 від 03.08.2015р. Згідно з розрахунком заборгованості від 23.07.2018р. Управлінням поліції охорони в Харківській області на навчання відповідача у Вінницькому ВПУ ДПО було витрачено 15677,51 грн. та сплачено до бюджету України у відповідності до ст. 165.1.21. Податкового кодексу України податок з доходів фізичних осіб в сумі 1268,32 грн. Сума до відшкодування 16945,83грн. Розрахунок підтверджено копіями рахунків та платіжних доручень (а.с.10-24) 11.07.2018 р. позивач направив відповідачу лист з вимогою погашення заборгованості за навчання, однак відповідач в добровільному порядку не відшкодував йому витрат за навчання. Отже, на підставі фактичних обставин, встановлених судом, суд дійшов висновку, що зміст спірних правовідносин полягає в порушенні договірних зобов'язань з боку відповідача та його відмові в добровільному порядку відшкодувати витрати позивача, пов'язані із його навчанням. Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається та не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені ст.611 ЦК України, відповідно до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статтею 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Допустимість доказів встановлено ст.78 ЦПК України, згідно з якою, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (стаття 79 ЦПК України) Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Приймаючи до уваги викладене, з урахуванням того, що Управлінням Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області, правонаступником якого є позивач, виконано умови Договору №608 від 03.08.2015р., сплачено повний курс навчання відповідача, відповідачем закінчено учбовий заклад, але не відпрацьовано встановлений Договором термін в підрозділах позивача, суд вважає, що позовні вимоги Управління поліції охорони в Харківській області підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 144 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved