Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У лютому 2016 року до суду звернувся ПАТ КБ «ПриватБанк» з позовом до [PERSON] просить стягнути з відповідача відповідно до договору б/н від 19.07.2008 року в сумі 27 221 грн. 94 коп. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до договору укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та [PERSON] 19 липня 2008 року договір б/н останній отримав кредит в розмірі 7820, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає, що свої зобовязання перед клієнтом виконав, а [PERSON] в свою чергу не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Отже вважає, що відповідач свої зобовязання за договором належним чином не виконав. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, суду пояснила, що строк дії договору чітко зазначений в Умовах надання банківських послуг, відповідно до яких договір діє протягом 12 місяців з його підписання. Якщо жодна зі сторін не заявляє про його припинення він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач до цього часу не звертався до банку із заявами про припинення дії договору та з ініціативи Банку договір не припинив свою дію. Представник позивача вважає, що сторони уклали договір 19.07.2008 року строком на 12 місяців. Договір щорічно автоматично лонгувався на 12 місяців та на даний час договір діє до 19.07.2017 року, оскільки з 19.07.2016 року жодна зі сторін договору не заявила про свій намір його розірвати, а отже на сьогоднішній день договір є чинним. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечували в повному обсязі, заявили клопотання про застосування строків позовної давності у справі, оскільки [PERSON] зазначив, що з липня 2010 року платіжною карткою не користувався, оскільки платежі з картки були заблоковані Банком, нової картки відповідач не отримував. Суд. вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до договору б/н від 19.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7820, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Про застосування позовної давності [PERSON] заявив клопотання 29 листопада 2016 року (а.с. 65). Відповідно до\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4\~ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2\~ст. 258 ЦК України\~передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі\~ст. 266 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пунктів 3.1.1., 5.4. розділу ІІ Умов та правил надання банківських послуг строк дії картки вказано на лицевій стороні картки (місяць і рік) і вона дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле MONTH). Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності\~\~(ст. 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному\~\~обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Подальше продовження дії картки є способом виконання зобов'язання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки. Установивши, що останній платіж відповідачем було вчинено у вересні 2011 року, термін дії, виданої на 2 роки, картки закінчився, позивачем не доведено факт видачі нової, а з позовом Банк звернувся лише в лютому 2016 року, крім того, доводи позивача про переривання позовної давності сплатою 20 грн. 12 червня 2013 року не знайшли свого підтвердження. Цю операцію помилково провів сам Банк, що представник підтвердила в судовому засіданні. Суд дійшов до висновку про пропуск позивачем установленого\~ст. 257 ЦК України\~строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed