Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У лютому 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди в наслідок ДТП. Вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до протоколу БД № 222514, 26.06.2018 року приблизно о 09-05 год в м. Києві по вул. Промисловій [PERSON] , керуючи автомобілем «Камаз» д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з т/з «МАЗ» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів та пасажири т/з «МАЗ» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, чим порушив п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2018 [PERSON] визнати винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності. На підставі викладеного останній вимушений звертатись до суду з вказаним позовом, оскільки відповідачем не відшкодована їй шкода, завдана внаслідок ДТП. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди зазначає про те, що позивачу проведене оперативне лікування, а саме рефіксація сухожилля великого грудного м`язу, що призвело до понесення позивачем збитків в розмірі 1100,00 грн. Крім того, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, заподіяних внаслідок ДТП. Позивач глибоко пережив завдання тілесних ушкоджень, для відновлення психологічного стану позивачу потрібен був час. Позивач витрачав час для поїздок в органи ДАІ, адвокатів Голосіївського районного суду м. Києва. З 29.10.2018 по 16.12.2018 позивач знаходився на лікарняному. Відтак оцінює моральну шкоду в розмірі 50000 грн. Зважаючи на обставини викладені у позові, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 15.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження по справі з викликом сторін на 19.08.2020 У вересні 2020 року справа передана до провадження судді Комаревцевої Л.В., у зв`язку зі звільненням у відставку судді Даниленко В.В . Від позивача в судове засідання надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Встановлено, що 26.06.2018 року приблизно о 09-05 год в м. Києві по вул. Промисловій [PERSON] , керуючи автомобілем «Камаз» д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з т/з «МАЗ» д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів та пасажири т/з «МАЗ» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження, чим порушив п.п. 2.3 б), 13.1 ПДР України. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2018 [PERSON] визнати винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП, а провадження у справі закрито за закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Факт завдання позивачу шкоди внаслідок зазначеної вище ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2018, медичними довідками та виписками лікарів, за якими встановлено, що внаслідок ДТП, яке мало місце 09.10.2018 в м. Києві по вул. Промисловій [PERSON] отримав забій м`яких тканин. 27.06.2018 звернув увагу на болі, порушення функції лівого плечового суглобу, діагностовано часткове ушкодження сухожилля грудного м`язу та був прооперований 31.10.2018. За загальним правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт на відповідній правовій підставі. Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Судом встановлено, що винними діями відповідача позивачу завдано шкоди, оскільки останній керуючи транспортним засобом порушив ПДР України та здійснив зіткнення з автомобілем в якому перебував позивач. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача, враховуючи, що внаслідок травми отриманої під час ДТП позивач був прооперований, втрата працездатності становила більше двох тижнів, відтак суд вважає прийнятим визначити розмір моральної шкоди в сумі 20 000 грн., що буде відповідати принципу розумності та справедливості. Крім того, з відповідача підлягають стягненню матеріальні збитки, понесенні з лікуванням в розмірі 1100 грн. та судові витрати в сумі 768,40 грн. Таким чином, проаналізувавши надані докази у їх сукупності та співставленні, та враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: partial