Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-05 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 02 червня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 208. В обґрунтування позову зазначав, що 02 червня 2006 року він і [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через різні характери та погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, у зв`язку з чим між ними виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей. Тривалий час він проживає окремо. Спір про поділ майна подружжя на даний час відсутній. Між ними досягнуто згоди щодо утримання та місця проживання дітей. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у його відсутність та задовольнити позов, оскільки з жовтня 2019 року сторони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов визнає, просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позов, оскільки з жовтня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо та спільного господарства вони не ведуть. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 02 червня 2006 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 208. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , і сина [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з жовтня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнала. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved