Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

У лютому 2020 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що 13.04.2013 року вона уклала шлюб із відповідачем, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 195. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що через різні погляди на сімейне життя, сім`я сторін остаточно розпалася, сторони проживають окремо, їх шлюб є формальним, вони не підтримують особистих відносин та не спілкуються, ведення спільного господарства припинено та поновлювати його позивач наміру не має, збереження сім`ї неможливе, тому позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.02.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подав. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до частини 3 статті 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ст.105, 110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 13.04.2013 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 195 (а.с. 10) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 10) На час розгляду справи про розірвання шлюбу спір між сторонами про поділ спільного майна відсутній. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, взаємопорозуміння відсутнє. Такі висновки суду ґрунтуються на викладених у позові фактичних обставинах, які відповідач не спростував. З наведеного суд встановив, що розлад у сім*і сторін триває певний час, тобто має не короткочасний характер, причиною чого є відсутність взаєморозуміння, різні погляди сторін на спільний побут, позивач заявив, що примирення між подружжям неможливе. На думку суду, шлюб між сторонами не може бути збережений, їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї, примирення між ними не відбулося і позивач проти цього категорично заперечує. Факти, встановлені судом, приводять до висновку, що шлюб між сторонами розпався остаточно, спільне життя сторін як подружжя не поновлено протягом тривалого часу, оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах, почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу і між сторонами втрачено. Конкретні обставини даної справи, категоричне небажання позивача примиритися з відповідачем вказують на те, що позивач не має наміру відновлювати шлюбні стосунки, а відповідач не довів суду, які зусилля були докладені ним для примирення з позивачем та що ці зусилля призвели до примирення і збереження сім*ї можливе. Ці обставини переконують суд в тому, що сім*я розпалася остаточно, формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу сторін та порушує їх особисті інтереси, що мають істотне значення, що протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. На підставі ст.105,110,112 СК України, ст. 12,13,76,81,223,258,259,263,265,353,355 ЦПК України,суд -

Outcome: approved