Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У листопаді 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.12.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу мають спільного неповнолітню сина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, позивач зазначає, що протягом спільного подружнього життя виявилось, що позивач та відповідач мають різні характери, різні погляди на життя та сім`ї, через це у подружжя виникали суперечки та сварки, не зважаючи на всі зусилля зберегти шлюб, позивач та відповідач втратили головне - почуття любові та поваги один до одного. Внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Позивач вказує, що сторони разом не проживають з початку квітня 2020 року, спільного господарства не ведуть, життям один одного не цікавляться. Фактично шлюб між позивачем та відповідачем розпався і у відновлення спільного сімейного життя позивач не вірить та не вважає за потрібне його відновлювати. У зв`язку із викладеним, позивач просить суд шлюб розірвати. Ухвалою від 24.11.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не з`явилась, про дату час та місце повідомлений належним чином, 11.05.2021 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду 31.03.2021подала заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Таким чином, відповідач фактично визнав позов. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.12.2012 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданий Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управлінні юстиції у м. Києві, актовий запис №1916 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] (а.с. 7). Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач фактично визнав позов, про що вказав безпосередньо в своїй заяві, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд відповідно до ст. 206 ЦПК України приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін та їх дитини. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнав, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: approved