overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 31.05.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 515) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам.Від шлюбу є син - [PERSON], [INFO]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.05.2013 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 515 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с.5). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу позивач бажає змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 24 вересня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними постійно виникали суперечки, вони різні люди з різними поглядами на життя, сторони не розуміють один одного, що привело до втрати почуття поваги та любові. З вересня 2017 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №772. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з вересня 2017 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. З урахуванням результату розгляду справи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 28 липня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними постійно виникали суперечки, вони різні люди з різними поглядами на життя, що привело до втрати почуття поваги та любові. З листопада 2015 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2012 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №440. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з листопада 2015 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати. З урахуванням результату розгляду справи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 01.04.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, оскільки мають різні погляди на життя, що унеможливлює подальше перебування у шлюбі. Спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна не виникає. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб вона просить розірвати. Позивач до судового засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~(далі за текстом\~СК України) позов про розірвання шлюбу може\~бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження\~шлюбу\~суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 липня 2017 року між нею та відповідачем Центральним відділом ЗАГС у м. Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом за № 1538. Від шлюбу дітей немає. У позовній заяві зазначено, що сім'я розпалася з вини відповідача, котрий після шлюбу продовжував пітримувати тісні стосунки з колишньою дружиною, та не одноразово їздив до неї у м. Москва. У підготовчому судовому засіданні від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позов визнає. У зв'язку з неявкою в підготовче судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 640 гривень в рахунок повернення витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу посилаючись на те, що 20.05.2017 року між нею та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно розписки, позивач надала відповідачу грошові кошти у розмірі 2 000 доларів США із зобов'язанням повернути по першій вимозі. 18.10.2017 року [PERSON] особисто отримала вимогу, при цьому грошові кошти не повернула, у зв'язку з чим позивач просила стягнути на її користь суму основного боргу у розмірі 2 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 28.11.2017 року становить 53 670 грн. 40 коп., а також понесені судові витрати. На неодноразові прохання [PERSON] кошти не повертає. Таким чином, позивач просила про задоволення позовних вимог. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 15.09.1973 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей на момент подачі позову не мають. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю, щодо розподілу коштів сімейного бюджету. Тривалий час сторони стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04.12.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04.12.2017 року задоволено клопотання позивача про звільнення її від сплати судового збору за подання позову до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 16.02.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, вважає, що строк на примирення не потрібен. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу, вважає, що строк на примирення не потрібен. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 15.09.1973 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ТП № 267391, виданим Високівським бюро ЗАГС с.Високе, актовий запис № 15. Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сімя розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який було укладено з відповідачем 30.04.2017 року та зареєстровано Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області. Від шлюбу дітей не мають. Позивач просить шлюб розірвати посилаючись на ті обставини, що сімейне життя з відповідачем поступово погіршилося, відповідач безпричинно ревнував, принижував, ображав позивача та на даний час сторони стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. На думку позивача, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам кожного. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 06.11.2017 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк на усунення недоліків. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 21.11.2017 року відкрито провадження по справі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність,проти позовних вимог заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 30.04.2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 640 (а.с. 5). Однак, спільне життя з відповідачем у позивача не склалося. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, сім'я розпалася остаточно і її збереження є неможливим, так як суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Отже, наявність факту, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, є підставою для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного ст.ст. 4, 10,76, 141, 264-265, 273 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 23 квітня 2004 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що одруження виявилося невдалим, через несумісність характерів. З серпня 2017 року спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Вважає, що примирення та збереження шлюбу є неможливим, тому звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 квітня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 58, що підтверджується Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER], від 23 квітня 2004 року. (а.с.4) Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER], від 29 березня 2005 року. (а.с.5). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved