Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду із позовною заявою до Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначив, що 14 травня 2012 року у с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області померла його бабка [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку, що розташована на території Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем зазначеного спадкового майна за заповітом. Під час оформлення спадщини, зясувалось, що позивач пропустив шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті бабки, у звязку із чим нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії. Причиною пропуску строку звернення у нотаріальну контору для оформлення спадщини стало те, що позивач не знав належної процедури оформлення спадкових прав, помилково вважаючи, що якщо він вступив у фактичне володіння спадковим майном, то це прирівнюється до прийняття спадщини. Просить визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті бабки пропущений ним з поважних причин та визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач не зявився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просить задовольнити позовні вимоги (а.с.24). Представник відповідача у судове засідання не зявився, проте у письмовій заяві Плебанівський сільський голова [PERSON] просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечує (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. 14 травня 2014 року у с. Плебанівка Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-АМ № 231236 (а.с. 6). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Плебанівськоїсільської ради Шаргородського району Вінницької області від 5 липня 2016 року № 298 на час відкриття спадщини з [PERSON] ніхто не проживав (а.с. 8). Спадкоємцем після смерті [PERSON] в порядку спадкування за заповітом є [PERSON], що вбачається з заповіту, посвідченого секретарем виконкому Плебанівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області [PERSON] від 28 лютого 1997 року та зареєстрованого в реєстрі за № 8. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 1,0942 га на території Плебанівської сільськоїради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджується Державним актом про право власності на земельну ділянку Серія ВН № 073617 від 29 серпня 2006 року (а.с. 9). Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (а.с. 18). Постановою державного нотаріуса Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] № 341/02.31 від 28 березня 2017 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстави пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 10). Судом установлено, що позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті бабки, оскільки він не знав, що потрібно подавати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, вважаючи, що фактичний вступ у володіння спадковим майном прирівнюється до прийняття спадщини. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька, з огляду на це, на переконання суду, позивачу слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю в два місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне\~17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)». Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved