Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-08 00:00:00

У лютому 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне. 29.01.2018 р. Оболонським р/с м. Києва було видано судовий наказ (Пр. № 2-н/756/45/18 Ун. № 756/97/18 29 01 2018 р.) щодо стягнення з позивача аліментів на користь сина [PERSON], [INFO] Судовий наказ був отриманий позивачем 06.02.2018 р. Як вказує позивач, він заперечує твердження відповідача, що з вересня 2016 р. не бере ніякої участі у вихованні та утриманні спільної дитини. Зі слів позивача, протягом 2016-2018 р.р., він на постійній основі підтримує контакт з сином, зустрічався із ним, спілкується по телефону. Вказує, що регулярно відвідує відповідні святкові та інші заходи у школі за участі сина (1 вересня, закінчення навчального року тощо), підтримує контакт з класним керівником (протягом року три рази зустрічався та три рази спілкувався по телефону вирішуючи гострі питання, які виникали у сина під час навчання у школі і які мати не здатна вирішити і сама сприяла їх виникненню). Регулярно здійснює профілактичні огляди сина у стоматолога, що пов'язано з незадовільним станом його зубів. Протягом вказаного терміну здійснено близько 5-7 візитів до стоматолога, мною особисто сплачено близько 2,5 тис. грн. за 5-6 встановлених пломб. Як вказує позивач, на Новий 2018 р. він купив за власні кошти подарунок - планшет (вартістю 3200 грн.), що він і відповідач можуть підтвердити особисто, також на всі свята та День народження, син завжди отримує від позивача вартісні подарунки. Натомість, відповідач [PERSON], ніколи (зі слів позивача), жодного разу, не витрачала самостійно зароблені нею фінансові кошти на лікування сина навіть, отримуючи аліменти, не буде цього робити як і раніше. При цьому вказує, що з народження дитини, тільки він сплачував самостійно зароблені грошові кошти па лікування сина (регулярні заняття з логопедом протягом 3,5 р., лазерна підрізка уздечки язика, постійне лікування зубів, лікування аденоїдів, різні види медичних обстежень тощо). На теперішній час, позивач спільно проживає з батьком пенсійного віку (74 р.), що потребує від нього додаткових витрат відповідно до необхідності виконання ним ст. 172 СК України («Обов'язок дитини, повнолітніх дочки та сина піклуватися про батьків»); самостійно та одноособово сплачує за комунальні послуги за 3-х кімнату батьківську квартиру, в якій позивач проживає спільно з батьком (без отримання державної субсидії). Зі слів позивача він має хронічне захворювання - виразку шлунку, що потребує відповідного регулярного лікування, особливо під час загострення хвороби (весною та восени). При цьому отримує дохід у вигляді щомісячної заробітної плати у розмірі 9000 грн. на руки, а тому загальні щомісячні обов'язкові витрати, з урахуванням встановленого зазначеним судовим наказом розміром аліментів в ? частину його доходів, матимуть (на його думку) надмірний характер. Посилаючись на вищевикладене просить суд змінити встановлений йому судовим наказом Пр. № 2-н/756/45/18 Ун. № 756/97/18 від 29.01.2018 р. розмір аліментів з 1/4 частини заробітку (доходу) на 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судовому засіданні під час надання пояснень суду змінив свої позовні вимоги з 1/4 на 1/6 частину від свого заробітку, але судом було відмовлено у даній змін, так як позивачем було порушено процесуальний порядок передбачений ст. 49 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала надала суду свої письмові заперечення та вказала, що вона і тільки вона займається здоров'ям та вихованням сина [PERSON] [INFO], який страждає на дисграфію та дислексію і потребує додаткових занять з логопедом т психологом. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. В судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України, за положенням якого суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, враховуючи забезпечення прав позивача в судовому засіданні, у позивача з'ясовував питання щодо доказів, які підтверджують позовні вимоги, проте останній вказав про відсутність доказів (довідка про заробіток/дохід станом на час розгляду справи). Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Як з'ясовано судом, 20.10.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу народився [PERSON] [INFO] Обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обґрунтованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов'язаний надати суб'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Так, якщо особа вважає, що її суб'єктивне право у певних правовідносинах не може бути реалізоване належним чином, або на неї протиправно поклали певний обов'язок, така особа має право звертатися за судовим захистом. В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання про наявність порушеного суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах і на підставі цього вирішити спір. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено сторонами, рішенням Ірпінського міського суду Київської обл. від 26.02.2018 р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, а судовим наказом від 29.01.2018 р. з позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь відповідача по справі [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04.01.2018 р. і до повноліття дитини. У відповідності до ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінено за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. У відповідності до ст. 192 СК України розмір аліментів зменшується, визначений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. з'ясовуючи обставини справи, суд вважає за доцільне послатись на таке. У відповідності до ст. 163-173 ЦПК України (в діючій редакції) передбачено форма, зміст, підстави, наслідки, порядок розгляду та скасування судового наказу. При цьому п. 7, 8 ст. 170 ЦПК України передбачено, що «у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 і 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу». Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] обрано неналежний спосіб захисту своїх прав та інтересів, а тому суд залишає даний позов без задоволення. На підставі викладеного, ст. 192 СК України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed