Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення Тимчасової адміністрації ПАТ «Міський комерційний банк» [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивачем вмотивовано тим, що 15.02.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» було укладено договір про надання овердрафту №921/980-ЮО/О, згідно якого позивач надав ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» короткостроковий кредит у вигляді відновлювального овердрафту на умовах цього договору, а ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» зобовязувалось повернути позивачу заборгованість за овердрафтом та сплатити проценти за користування овердрафтом та інші платежі на умовах, які передбачені кредитним договором. Ліміт овердрафту становив 50000 грн., розмір фіксованої плати за овердрафтом складає 30 % річних, термін користування овердрафтом закінчився 14.02.2014 р. Позивачем умови кредитного договору були виконані, кошти ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» були передані. У визначений строк кошти останнім повернуто не було, внаслідок чого на момент закінчення договору за ним утворилася заборгованість у розмірі 64 167,88 грн., з яких прострочена заборгованість по основному боргу 42 755,00 грн., поточна заборгованість по відсотках 808, 25 грн., прострочена заборгованість по відсотках 11 578,88 грн., пеня 9 025,75 грн. В забезпечення виконання зобовязання ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1», 15.02.2013 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №921/980-ЮО/О/П. Відповідно до п.2.1. договору поруки, позивач набуває право вимагати від відповідача виконання зобовязання, що витікає з кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані. Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 554 ч.2 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Постановою Правління НБУ №732 від 20.11.2014 р. ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції ФГВФО №124 від 20.11.2014 р. розпочато процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на три місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р., уповноваженою особою на здійснення тимчасової адміністрації призначено [PERSON] Просять суд стягнути з [PERSON] на їх користь грошові кошти в розмірі 64 167,88 грн. В судове засідання представник позивача не зявився. Від уповноваженої особи ФГВФО на тимчасову адміністрацію ПАТ «Міський комерційний банк» [PERSON] до суду надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, за наявними матеріалами справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявилася. Подала суду заяву, в якій просить провести розгляд справи за її відсутності. У задоволенні позову просить відмовити з наведених у запереченні підстав. У вказаних запереченнях на позов відповідач посилається на те, що 15.02.2013 р. між ПАТ «Міський комерційний банк» та нею було укладено договір поруки №921/980-ЮО/О/П, відповідно до якого відповідач поручилась перед позивачем за виконання ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1» зобовязань згідно кредитного договору №921/980-ЮО/О/П від 15.02.2013 р., взявши на себе обовязок відповідати перед кредитором за належне виконання боржником своїх кредитних зобовязань. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Подія, вказівка на яку міститься в договорі позики, як на термін повернення коштів має бути такою, що неминуче настане в майбутньому. Повернення боржником кредиту не є подією у розумінні ст.ст.252, 530 ЦК України, оскільки настання такої цілком та повністю залежить від субєктивного бажання та волі боржника. Дана позиція міститься в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 р. (п.2.4.). Зі змісту договору поруки від 15.02.2013 р. вбачається, що строк дії договору не встановлено, однак як вбачається з договору про надання овердрафту від 15.02.2013 р., укладеного між Банком та ТОВ «Інтернаціональна група вин України №1», строком дії овердрафту є з 15.02.2013 р. по 14.02.2014 р. Отже, строк виконання основного зобовязання сторони визнали 14.02.2014 р. З позовом про стягнення заборгованості з поручителя позивач звернувся у грудні 2014 р., тобто через десять місяців після настання кінцевого строку для виконання основного зобовязання, а тому порука [PERSON] припинена. Просить у задоволенні позову відмовити. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 15.02.2013 року між ПАТ «Міський комерційний банк» та ТОВ «Інтернаціональна група вина №1» укладено договір про надання овердрафту №921/980-ЮО/О, згідно якого останньому надано кредитний ліміт у розмірі 50000 грн., зі встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 30 % річних. Ліміт овердрафту встановлено строком з 15.02.2013 р. по 14.02.2014 р. Грошові кошти ТОВ «Інтернаціональна група вин №1» було передано у повному обсязі шляхом їх зарахування на рахунок позичальника №260031962301. 15.02.2013 р. в забезпечення належного виконання ТОВ «Інтернаціональна група вин №1» взятих на себе зобовязань відповідно до кредитного договору від 15.02.2013 р. №921/980-ЮО/О, між ПАТ «Міський комерційний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №921/980-ЮО/О/П. Судом встановлено, що ТОВ «Інтернаціональна група вин №1» не здійснювало платежів, у звязку з чим станом на 24.12.2014 року заборгованість перед кредитором становить 64167,88 грн. Відповідно до постанови Правління НБУ від 20.11.2014 р. №732 ПАТ «Міський комерційний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 20.11.2014 р. №124 розпочато з 21.11.2014 р. процедуру виведення ПАТ «Міський комерційний банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р. Призначено уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Міський комерційний банк» [PERSON] Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону. У відповідності ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1048-1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). У відповідності до статті 559 ЦК України встановлено підстави припинення поруки. Так, ч. 4 цієї статті передбачає, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Як вбачається з договору про надання овердрафту №921/980-ЮО/О від 15.02.2013 р. ліміт овердрафту встановлено строком до 14.02.2014 р., отже саме з цього моменту слід обчислювати строк виконання основного зобов'язання. Вимога до поручителя [PERSON] предявлена 23.01.2015 р. шляхом подання позову (а.с.2), тобто після спливу встановленого законом шестимісячного терміну. Відповідно до п. 2.1. договору поруки кредитор набуває право вимагати від поручителя виконання зобовязання, що витікає із кредитного договору при умові, якщо в установлений кредитним договором строк виконання позичальником зобовязання в цілому чи в будь-якій його частині, вони не будуть виконані, а також при умові обовязкового направлення поручителю повідомлення з вимогою виконати зобовязання позичальника в цілому ( або в тій чи іншій його частині). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 17 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-53цс14 предметом якої був спір про стягнення заборгованості за кредитним договором. Суд зробив правовий висновок про те, що, регулюючи правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності, частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, установленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Оскільки вищезазначені вимоги позивачем ПАТ «Міський комерційний банк» не були виконані, тому ними було пропущено строк звернення до суду з позовом до поручителя про стягнення заборгованості.

Outcome: dismissed