overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом в якому, посилаючись на порушення відповідачем положень ст. ст. 116, 117 КЗпП України, просив стягнути з Державного підприємства Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації (далі Підприємство) 112 231 грн. 49 коп. заборгованості, з яких: 75095 грн. 68 коп. заробітної плати, 30795 грн. 66 коп. компенсації за невикористану відпустку та 6340 грн. 15 коп. вихідної допомоги при звільненні. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач, згідно поданої заяви (а.с.30) просить розглянути справу за його відсутності. Представник Підприємства, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в порядку ст. 74 ЦПК України, повторно не зявився в судове засідання, заперечень проти позову не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про права, обовязки та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 147 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України. Згідно останньої, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.11.2000 по 10.12.2015 працював на посаді директора Підприємства. Наказом № 47/265-к від 10.12.2015 звільнений з роботи за п.1 ст. 40 КЗпП України (а.с.10, 18). Заборгованість Підприємства перед Позивачем становить 112231 грн. 49 коп., що підтверджується змістом довідки Підприємства. Оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що обовязок роботодавця по виплаті позивачу належних сум в день звільнення не виконано, заборгованість по заробітній платі, компенсація за невикористану відпустку та вихідна допомога при звільненні загальною сумою 112231,49 грн. підлягають стягненню з Підприємства в судовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1122, 31 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], Дарницького районного в м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління м. Києва про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13.01.2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] народився [PERSON], у зв'язку із чим 13.01.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про його народження, в якому вказано батьком [PERSON], а матір'ю [PERSON]. Однак, позивач вказує, що пізніше йому стало відомо, що він не є біологічним батьком дитини, про що вказує результат аналізу ДНК та не заперечує матір дитини, у зв'язку із чим він звернувся до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги, надав пояснення аналогічні змісту заяви. Відповідач [PERSON],в судовому засіданні, позовні вимоги визнала у повному обсязі, надавши суду поясння аналогічні поясненням позивача. Представник відповідача, Дарницького районного в м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління м. Києвав судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем - [PERSON], 10 січня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 18, зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні, постійні суперечки і сварки. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились з червня 2015 року та існують тільки формально. Відповідач вихованням дитини не займалась. На даний час у позивач та відповідача своє власне життя, ніяких стосунків не підтримують. Суперечок про розподіл спільного майна немає. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначала, що позов визнає. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 січня 2009 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 18, свідоцтво про одруження [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем - [PERSON] 29.09.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, за актовим записом № 2618 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, почуття любові, розходження поглядів на життя та планів на майбутнє. З червня 2016 року між позивачем та відповідачем повністю припинено ведення спільного господарства, а також спільне проживання. Позивач просить суд не застосовувати заходів щодо примирення, оскільки все одно такі заходи результату не дадуть. Стосовно визначення місця проживання малолітніх дітей даного подружжя, та матеріального забезпечення дітей, спорів немає. Спір щодо поділу майна на момент подачі даного позову відсутній. Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначила, що позов визнає повністю. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.09.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, за актовим записом № 2618 (а.с. 5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони з червня 2016 року не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 31.07.2004 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач позов підтримав, відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2004 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 22 633 грн. 49 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.09.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в розмірі 22 633 грн. 49 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4778 грн. 61 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 16 300 грн. 90 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 1053 грн. 98 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 22 633 грн. 49 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 23 619 грн. 09 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 24.04.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість в розмірі 23 619 грн. 09 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 465 грн. 69 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 17 552 грн. 49 коп., заборгованість за пенею та комісією 4000 грн., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 1100 грн. 91 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 23 619 грн. 09 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 23 693 грн. 92 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, у позовній заяві справу просить розглянути у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась належним чином, причини неявки суду невідомі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 09.03.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 14 100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в розмірі 23 693 грн. 92 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 5912 грн. 17 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 14 127 грн. 28 коп., заборгованість за пенею - 2050 грн. 00 коп., а також штрафи (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1104 грн. 47 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-6). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 23 363 грн. 92 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 23 697 грн. 56 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 31.10.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.12.2016 року виникла заборгованість в розмірі 23 697 грн. 56 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 765 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 17 482 грн. 91 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3945 грн., а також штрафи (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1104 грн. 65 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 23 697 грн. 56 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 34 103 грн. 29 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.10.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2017 року виникла заборгованість в розмірі 34 103 грн. 29 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 1999 грн. 50 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 26 403 грн. 63 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3600 грн., а також штрафи (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1600 грн. 16 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 34 103 грн. 29 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved