Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом та просить: -розірвати шлюб, зареєстрований 30.12.2005 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області між [PERSON] та [PERSON], про що мається актовий запис № 2051; -визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] зі місцем проживання матері [PERSON]; -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO]у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з дня предявлення позову, тобто із 01.02.2017 року і до досягнення повноліття дитиною. Позов позивачем мотивований тим, що вона із відповідачем 30.12.2005 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції уклала шлюб, про що мається актовий запис № 2051. Від шлюбу має малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримує та вони разом не проживають. Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач офіційно не працевлаштований, добровільно допомогу щодо матеріального забезпечення дитини не надає. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач позов визнав, не заперечував проти його задоволення. На надані строку на примирення сторони не наполягали, вважаючи, що подальше збереження сімейних відносин є недоцільним. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 30.12.2005 року між сторонами зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис №2051. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 010551 від 30.12.2005 року. (а.с.11). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії 1-КЕ № 109037 від 12.02.2010 року, в якому батьком зазначено [PERSON], матірю [PERSON]. (а.с.12). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб, укладений між сторонами, розірвати. При цьому за бажанням позивача суд відновлює їй дошлюбне прізвище Бережна. Судом встановлено, що дитина [PERSON] в даний час проживає разом із своєю матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини станом на 24.01.2017 року за даною адресою не проживає. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно\~ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того народжені вони у шлюбі чи поза ним.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~ \~Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. \~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~Відповідно до ч.2\~ст.160 СК України\~місце проживання дитини, яка досягла десяти років визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. \~\~\~\~\~ \~ Приймаючи до уваги, що дитина в даний час проживає з матірю, перебуває на її утриманні, батько позовні вимоги визнав, суд, діючи в інтересах якнайкращого забезпечення інтересів дитини, вважає місце її проживання визначити з матірю [PERSON]. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі,а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживають разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, то зобовязаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640 грн., оскільки при поданні позовної вимоги про стягнення аліментів позивач звільнена від сплати судового збору. Окрім цього, оскільки позов в частині розірвання шлюбу задоволено, то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 640 грн. Крім цього, позивачем на правову допомогу витрачено 650 грн. Оплата послуг адвоката підтверджена даними Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю [PERSON] , розрахунком вартості наданої правової допомоги від 26.01.2017 року та квитанцією від 25.01.2017 року. Виходячи із складності справи, враховуючи роботу адвоката [PERSON], повязану із пошуком та вивченням нормативних документів, судової практики, підготовку та складання позовної заяви, витрачений час, суд вважає що судові витрати на правову допомогу у розмірі 640 грн. підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. (1600/100*40 % = 640 грн.).

Outcome: approved