Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ВДВС Тлумацького РУЮ, про звільнення майна з-під арешту. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідно до укладеного договору № 11087206000 від 29.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 82 000,00 швейцарських франків на строк з 29.11.2006 року по 26.11.2037 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено іпотечний договір від 29.11.2006 року, згідно з умовами якого [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трьохкімнатну квартиру загальною площею 88,6кв.м, жилою площею 67,9кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить на праві власності позичальнику. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. 29.10.2012 року ВДВС Тлумацького РУЮ винесена постанова № 33281652 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі на квартиру, що складається з трьох кімнат, загальною площею 88,6кв.м, жилою площею 67,9кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що знаходиться в іпотеці АТ «Дельта Банк». Станом на 03.02.2016 року позичальник умови кредитного договору належним чином не виконав, про що неодноразово повідомлявся в тому числі і шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим за відповідачем наявна заборгованість на загальну суму 706174,74 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 613429,48 грн., заборгованості за відсотками у сумі 92745,26 грн. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). АТ «Дельта Банк» вважає, що накладення вищезазначеного арешту на майно, що передане в іпотеку АТ «Дельта Банк» як іпотеко держателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору встановлене ст.ст. 1,36 ЗУ «Про іпотеку». На підставі постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 року «Про початок процедури ліквідації Банку» з 05.10.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк». Таким чином АТ «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. За таких обставин позивач просить зняти арешт з майна, що належить на праві власності [PERSON], а саме: трьохкімнатної квартири загальною площею 88,6 кв.м, житловою площею 67,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], накладений ВДВС Тлумацького РУЮ на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.10.2012 року. Та стягнути з [PERSON] судовий збір. Представник позивача Мксієнко М.Б. у судове засідання не з'явилася, надала заяву в якій просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов не заперечив, просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ВДВС Тлумацького районного управління юстиції в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просив слухати справу за відсутності представника, позовні вимоги просив вирішити відповідно до вимог законодавства. Враховуючи письмові заяви сторін (їх представників), дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, 29.11.2006 року на підставі заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» зареєстрована заборона на нерухоме майно, а саме: на квартиру [ADDRESS], складником якої є [PERSON]; 29 жовтня 2012 року Відділом державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції накладений арешт на вказану квартиру (а.с.4-5,6-7). 29 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та [PERSON], укладений Договір про надання споживчого кредиту № 11087206000, за умовами якого Банк зобов'язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 82000,00 швейцарських франків та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором (а.с. 8-12). 30 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11087206000 від 29 листопада 2006 року (а.с. 13). 30 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», та [PERSON] була укладена Додаткова угода № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 11087206000 від 29 листопада 2006 року, відповідно до якої сторони домовилися про перенесення виконання зобов'язань Позичальника зі сплати процентів за договором: сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у швейцарських франках в період з 01 по 30 листопада 2008 року, здійснюється Позичальником в період з 01 грудня 2013 року по 15 грудня 2013 року згідно умов Договору. Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів у швейцарських франках в період з 01 по 31 грудня 2008 року, здійснюється Позичальником в період з 01 січня 2014 року по 15 січня 2014 року згідно умов Договору; про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за Договором: Позичальник зобов'язується повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 26 листопада 2037 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору (а.с. 14). 29 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавцем) був укладений Договір іпотеки, предметом якого є надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна, а саме: квартиру загальною площею 88,6 кв.м, житловою площею 67,9 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-16). 31 січня 2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержателем) та [PERSON] (Іпотекодавцем) укладений Договір про внесення змін і доповнень до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Мачкур А.А. 29 листопада 2006 року та зареєстрованого у реєстрі за № Д564 (а.с.17). Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту № 11087206000 від 29.11.2006 року, заборгованість [PERSON] становить 706 174,74 грн., що складається з заборгованості за кредитом у сумі 613429,48 грн., заборгованості за відсотками у сумі 92745,26 грн (а.с.18). 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.19-20). На підставі постанови Правління НБУ від 02.10.2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 року «Про початок процедури ліквідації Банку» з 05.10.2015 року та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» (а.с.21,22). Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює підстави та порядок зняття арешту з майна, згідно з якою особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.ч. 6,7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Судом встановлено, що договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 29 листопада 2006 року і відразу накладено обтяження про заборону на нерухоме майно. 29 жовтня 2012 року Відділом державної виконавчої служби Тлумацького районного управління юстиції накладений арешт на квартиру на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно витягу з АСВП (ВП-спецпідрозділ №33281652) від 04.12.2017 року, наданого на запит суду, стягувачем за виконавчим провадженням ВП № 33281652, в межах якого постановою головного державного виконаця ВДВС Тлумацького РУЮ Пшеничного Б.Я. від 29.10.2012 року була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження є ПАТ «Брокбізнесбанк», на підставі виконавчого листа від 08.06.2012 року № 916/2638/2012, виданого Тлумацьким районним судом про стягнення в солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 164260,28грн. заборгованості та 1642,60грн. судового збору (а.с.150,151-152). Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України). За таких обставин суд вважає, що позивач має пріоритет права, як перший іпотекодержатель спірного майна, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав та вимог інших осіб на майно [PERSON], оскільки зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно інших осіб підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які представник позивача посилається як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1378грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 54, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статей 1, 3 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved