Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON], посилючись на те, що з 06 лютого 1998 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO], які проживають разом із позивачкою та перебувають на її утриманні. Позивачка зазначає, що з відповідачем на час звернення до суду разом не проживає, оскільки останній забрав свої речі та поїхав до Росії. З того часу відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а її заробітку на їх утримання не вистачає, хоча вона працює помічником повара у дитячому садку та отримує заробітну плату. Вказувала, що повнолітня донька [PERSON] є студенткою 4-го курсу ВНКЗ «Одеське педагогічне училище», навчання відбувається за платним договором №374 від 18 серпня 2014 року, згідно якого вартість навчання складає 4202,00 грн. на рік. Оскільки донька продовжує навчання, вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний, та має можливість їй таку допомогу надавати. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO] при умові продовження навчання; стягнути з відповідача компенсацію ? частини вартості навчання доньки [PERSON], [INFO] за останні два роки в розмірі 4202,00 грн., починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною 23 років, тобто до [INFO] при умові продовження навчання; встановити порядок виконання рішення суду: річна вартість навчання у навчальному закладі ділиться на 12 місяців та стягнути рівними щомісячними платежами. Позивачка в судове засідання не з'явилась, позовні вимоги підтримала у поновному обсязі та просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи, про що надала відповідну заяву (а.с. 44). Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 43). Третя особа в судове засідання не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 40). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16 Сімейного Кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі,зареєстрованому06 лютого 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міської ради, актовий запис №60 (а.с. 7). За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8,9). Діти проживають разом із матір'ю та знаходяться на її утриманні. З пояснень позивачки в судовому засіданні вбачається, що відповідач працездатний і може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. На час її звернення до суду з зазначеним позовом, відповідач залишив сім'ю та виїхав в Росію. Встановлено, що [PERSON], [INFO], є студенткою 4-го курсу денної, контрактної форми навчання ВНКЗ «Одеське педагогічне училище» 1 рівня акредитації, орієнтована дата закінчення навчання 30 червня 2018 року. Сума контракту становить 4202,00 грн. на навчальний рік. Навчання відбувається за платним договором №374 від 18 серпня 2014 року, що підтверджується довідкою від 26 лютого 2018 року №97 (а.с. 10). Згідно ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу . При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що донька відповідача продовжує навчання після досягнення 18 років та потребує матеріальної допомоги, а відповідач є працездатною особою, та має можливість сплачувати аліменти. З підстав наведеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, та з відповідача слід стягнути на користь [PERSON] аліменти на її утримання, в розмірі ? частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення нею навчання, а саме до 30 червня 2018 року включно. Крім того, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки компенсацію ? вартості контракту за останні два роки, що складає в загальному 4202,00 грн. Суд роз'яснює, що згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Суд зазначає, що забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов'язком батьків (стаття 150 частина 3 СК України), в той час як забезпечення отримання дитиною вищої освіти є правом батьків, реалізація якого пов'язана, в тому числі, із можливістю батьків надавати відповідну матеріальну допомогу (зокрема, стаття 198 СК України та стаття 199 СК України). Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 704,80 грн. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то дані виплати підлягають до стягнення з відповідача.

Outcome: partial