Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. В обґрунтування позову вказує, що за час перебування з відповідачем у шлюбі у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2019 року, шлюб розірвано і діти залишитися мешкати разом з нею за адресою: [ADDRESS] та перебувають на повному утриманні матері. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, від утримання та надання матеріальної допомоги ухиляється, тому позивачка просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 350,00 грн., понесені нею під час звернення з вказаним позовом до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подав, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що 31.08.2002 року сторони зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 907, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти: донька [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2019 року, шлюб розірвано. Діти, будучи зареєстрованими за різними адресами, фактично мешкають з позивачкою за однією адресою, що підтверджено долученими до позову Довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 31.01.2020 року, Заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої особи від 18.04.2019 року та Довідкою ОСББ «Весніна» від 31.01.2020 року. З доводів позивачки, які не спростовані відповідачем, діти перебувають на повному її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Вивчивши додані до позову матеріали, суд дійшов висновку, що вимоги позову про стягнення аліментів на обох дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо вимог позивачки про стягнення з [PERSON] на її користь понесених витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги, у сумі 350,00 грн. за складання позовної заяви та технічне оформлення, суд приходить до наступних висновків. Судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи (статті 133, 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. В обґрунтування вимог, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивачка посилалася на долучену до матеріалів справи копію Квитанції № 1618 від 31.01.2020 року, наданою юридичною консультацією Жовтневого району м. Запоріжжя. Таким чином, позивачкою доведено здійснення витрат на правничу допомогу у розмірі 350,00 грн., а тому суд приходить до висновку про компенсацію таких витрат за рахунок відповідача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: approved