Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу у подружжя народилися діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. 19.05.2015 року після розірвання шлюбу, відповідач участі у вихованні дітей не приймає. [PERSON] не спілкується із дітьми, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не надає належним чином матеріальної допомоги на їх утримання. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей, в зв'язку з чим позивач просить суд на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 23.11.2018 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 21.12.2018 року справу було призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з'явилася, заявою від 05.12.2018 року просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - bs.ks.court.gov.ua, причини неявки суду не повідомив, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав. У судове засідання представник органу опіки та піклування не з'явилася, заявою від 21.12.2018 року просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала. Надала до суду подання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON]. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є, зокрема, справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України). Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Загальні вимоги процесуального права, закріплені у статтях 76-81, 83,84,87, 89, 228, 229, 235, 243, 263,264,265 ЦПК України визначають обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, якими суд керувався при вирішенні позову. Обов'язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об'єктивності з'ясування обставин справи та оцінки доказів. Всебічність та повнота розгляду передбачає з'ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв'язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Судовим розглядом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] 11.07.2009 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.12). Відповідно до свідоцтв про народження [NUMBER] від 13.10.2009 року та [NUMBER] від 05.06.2013 року батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10, 11). Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 19.05.2015 року шлюб, зареєстрований 11.07.2009 року між [PERSON] та [PERSON], розірвано (а.с.14). Відповідно до виконавчого листа від 19.05.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 29.04.2015 року до їх повноліття (а.с.15). Проте відповідно до довідки про несплату аліментів (а.с.28) та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.30) розмір заборгованості за вищевказаним виконавчим документом станом на становить 45 712, 27 грн. Згідно свідоцтва про шлюб [NUMBER] [PERSON] 28.10.2016 року зареєстрував шлюб з [PERSON] (а.с.16). З довідки №01-19/53-18 від 08.11.2018 року Бериславського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №5 вбачається, що піклуванням та вихованням [PERSON], [INFO], займається тільки її мама, [PERSON]. В період з 2016 року по 2018 року батько дитини, [PERSON], в дошкільний заклад не з'являвся, участі у вихованні дівчинки не приймав (а.с.18). Відповідно до характеристики учениці [INFO], [PERSON] навчається в школі з 1 вересня 2016 року, зарекомендувала себе, як старанна учениця, на уроках активна, має високий рівень інтелекту. Вихованням та навчанням дівчинки займається мама. Вона постійно цікавиться навчанням доньки, тримає під контролем виконання домашніх завдань, прислухається до порад класного керівника, постійно відвідує батьківські збори. Батько не приймає участі у навчанні [PERSON], жодного разу не приходив до школи, не відвідував батьківських зборів, не цікавився шкільними справами дочки (а.с.17). Згідно громадської характеристики [PERSON] ,[INFO], проживає в [ADDRESS]. За час проживання за вищевказаною адресою [PERSON] зарекомендувала себе з позитивної сторони. Заміжня, виховує двох неповнолітніх дітей, працює приватним підприємцем. Підтримує дружні відносини з родичами та знайомими. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.29). Згідно із висновком № 001/24-4673/0/2018/602-210 від 20.12.2018 року, органу опіки та піклування Бериславської районної державної адміністрації вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у зв'язку ухиленням батьком протягом тривалого часу від виконання своїх обов'язків, яка вихованням та утриманням дитини не займається, не цікавиться їх життям та здоров'ям (а.с. 40) У відповідності до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Вище зазначене не суперечить і доповнює вимоги п.3 ст.9 та ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, яка набрала чинності 27.09.1991 року, згідно до якої держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком коли це суперечить найкращим інтересам дитини, та докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, так як батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування, а також шостому принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю Об'єднаних Націй 20.11.1959 року, відповідно до яких дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. З п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 вбачається, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в ході судового розгляду встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітніх дітей, не цікавляться їх навчанням та підготовкою до самостійного життя, не забезпечує дітей відповідними умовами для проживання та фінансово. За таких обставин, суд дійшов висновку, що докази, зібрані в ході розгляду справи, дають підставу для висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] в порядку п.2 ч.1 ст.164 СК України. І хоча позбавлення батьківських прав вважається крайнім заходом впливу на особу, яка не виконує батьківських обов'язків і способом захисту прав та інтересів дітей, беручи до уваги принципи викладені в Декларації прав дитини, зважаючи на встановлені в ході судового розгляду обставини, суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача перш за все буде відповідати інтересам неповнолітніх [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст.141 ЦПК України, із відповідач на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн.

Outcome: approved