Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Територіальної громади в особі Куп`янської міської ради Харківської області про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту володіння на праві власності приватизованою квартирою, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. Позивач посилається на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Мати залишила заповіт, яким заповіла йому - позивачу, своєму синові, квартиру за вище вказаною адресою. Спадщину він прийняв своєчасно та належним чином, але отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на квартиру після смерті матері не зміг, йому було у цьому відмовлено постановою нотаріуса від 16.12.2019 року з причини неможливості підтвердити родинний зв`язок зі спадкодавцем та факт належності спадкодавці правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру, у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища та рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. За таких обставин, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить суд встановити юридичний факт того, що [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Куп`янськ, смт. Куп`янськ-Вузловий, Харківської області, є його рідною матір`ю. Встановити юридичний факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично володіла на праві приватної власності приватизованою квартирою [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.12.1994 року, в якому прізвище вказано « [PERSON] ». Визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на приватизовану квартиру [ADDRESS] яка належала [PERSON] , померлій [INFO] . Ухвалою суду від 05.02.2020 р. провадження у справі відкрито. Ухвалою суду від 24.03.2020 року задоволено клопотання представника позивача - адвоката Демянюк Л.М. про витребування доказів. У судове засідання сторони, представник позивача не з`явилися, направивши до суду заяви про розгляду справи без їх участі. При цьому, представник позивача зазначила, що позов вони підтримують та просять задовольнити, представник відповідача за довіреністю зазначила, що пояснень по справі не має, при винесенні рішення покладається на розсуд суду. З урахуванням заяв учасників справи, вимог з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [INFO] у смт. Куп`янськ-Вузловий, м. Куп`янськ, Харківська область, померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 червня 2019 року (а.с. 9). 01.08.2002 року [PERSON] на випадок смерті зробила розпорядження, яким заповіла належну їй на праві власності приватизовану квартиру [ADDRESS] своєму сину, [PERSON] . У графі «підпис» заповідач власноручно написала своє прізвище, ім`я, по батькові, російською мовою, « [PERSON] » та розписалася. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрований в реєстрі за № 3437 (а.с.14). 12.12.1994 року видано свідоцтво про право власності на житло органом приватизації «НГЧ-4 Група по приватизації жилого фонду», яким посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , дійсно належить на праві приватної власності « [PERSON] » (російською мовою). Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 07.12.1994 року № 601. Право приватної власності на вказану квартиру на підставі цього свідоцтва належним чином зареєстроване за власником Куп`янським МБТІ у реєстрову книгу № 79 р. 11503, виготовлено технічний паспорт (а.с.15-17). Як вбачається з копії паспорту [NUMBER] , виданого Куп`янським МРВ УМВС України в Харківській області 25.02.1998 р., спадкодавця за життя іменувалася прізвищем « [PERSON] », російською мовою « [PERSON] » (а.с.12). Позивач [PERSON] (російською мовою, [PERSON] ), [INFO] , є сином [PERSON] , яка померла [INFO] , що підтверджується зібраними у справі доказами, а саме: копією свідоцтва про його народження, де його матір`ю вказана російською мовою « [PERSON] »; копією запису акта про одруження № 30 від 11.08.1962 року [PERSON] з [PERSON] ; копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 18.02.1986 року між [PERSON] та [PERSON] ; копією запису акта про укладення шлюбу № 43 від 10.06.1988 року, яким підтверджується зміна прізвища, далі російською мовою, « [PERSON] » на « [PERSON] » та копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 12.01.1995 р. (а.с. 10, 11, 50, 51). Постановою державного нотаріуса Куп`янської державної нотаріальної контори у Харківській області від 16.12.2019 року, [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після смерті [INFO] матері [PERSON] відмовлено та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , а також, що квартира оформлена на ім`я « [PERSON] » фактично належить [PERSON] . Відмова мотивована тим, що відсутнє належне підтвердження того, що [PERSON] дійсно є матір`ю [PERSON] , а він є особою, визначеною в заповіті як її син, та належним чином не підтверджується факт належності спадкодавці правовстановлюючого документа на вищевказану квартиру, в якому вказано, що квартира належить « [PERSON] », в той час як прізвище спадкодавці « [PERSON] ». При цьому, нотаріусом було встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] за заявою до нотаріальної контори прийняв [PERSON] , відомостей про спадкоємців в порядку ст. 1241 ЦК України немає. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Пленум Верховного Суду України у п.23 Постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У відповідності до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Зібрані по справі докази в сукупності свідчать про наявність факту родинних відносин між позивачем [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] в м. Куп`янськ, смт. Куп`янськ-Вузловий, Харківської області, як син-мати. Також, знайшов своє підтвердження факт володіння спадкодавицею [PERSON] на праві приватної власності приватизованою квартирою за адресою: [ADDRESS] , яку вона і заповіла своєму синові [PERSON] . У цій квартирі спадкодавця [PERSON] проживала та була зареєстрована, користувалася нею та оплачувала комунальні послуги (а.с.19,20). Проте, через помилки у прізвищі спадкодавиці, через невірний переклад прізвища з російської на українську мови, позивач не може реалізувати свої спадкові права за заповітом після смерті [INFO] матері [PERSON] . Факти, про встановлення яких просить позивач, мають для нього юридичне значення, оскільки надають право на отримання спадщини. Законом не визначено іншого порядку встановлення таких фактів. Враховуючи те, що позивач належним чином прийняв спадщину після смерті матері, а тому суд вважає можливим визнати за ним право власності на спадкове майно - квартиру, заповідану йому його померлою [INFO] матір`ю. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява повністю обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved