Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Давидова, 50, с. Іванівка, Долинський район, Кіровоградська область. У цьому будинку зареєстровані, але не проживають [PERSON] та [PERSON] У 2011 році надав згоду на реєстрацію у власному домоволодінні [PERSON] та [PERSON] , однак у домоволодінні вони ніколи не проживали та не проживають. [PERSON] зазначає, що у звязку із реєстрацією місця проживання відповідачів у належному йому домоволодінні не може отримати субсидію. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити. Позивач суду пояснив, що відповідач є його племінником, а відповідачка онукою. Просить залишити за ним понесені судові витрати. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, повідомлялись про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомили, заяву про розгляд справи за їх відсутності не надіслали. Оскільки відповідачі, які належним чином повідомлені й від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності в судове засідання не зявились, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. При розгляді справ про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням потрібно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Судом установлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Давидова, 50, с. Іванівка, Долинський район, Кіровоградська область (а. с. 7). У вищевказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами зареєстровано місце проживання відповідачів у справі. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно довідки Іванівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 37 від 27 січня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] з 2011 року зареєстровані за адресою: [INFO], однак за цією адресою не проживають з дня їх реєстрації (а. с. 5). З погосподарської книги за адресою: вул. Давидова, 50, с. Іванівка, Долинський район, Кіровоградська область видно, що за цією адресою місце проживання відповідачів. Таким чином, оскільки відповідачі у справі понад рік без поважних причин відсутні за місцем проживання, домовленостей між ними та власником житла з приводу користування житлом не виникало, відповідно відповідачі є такими, які втратили право користування житлом, що належить позивачеві. [PERSON] просив залишити за ним понесені судові витрати, а відтак зважаючи на принцип диспозитивності у цивільному судочинстві суд уважає залишити за позивачем понесені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved