Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 01 серпня 1997 року Відділом запису актів цивільного стану міста Калуга, актовий запис №\~770. В обґрунтування позову зазначала, що 01 серпня 1997 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність між ними взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та обов`язки подружжя з ведення спільного господарства, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сім`ю. Відповідач ганьбить та ображає її, принижує її честь і гідність, сутності проблем, які виникають в сім`ї, він не розуміє та не хоче розуміти, не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. Із серпня 2019 року спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Кожен із них живе своїм окремим життям та своїм інтересами. На примирення з відповідачем вона не згодна. Спір щодо поділу майна подружжя на даний час відсутній. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримує, просив суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає, просив суд його задовольнити, проте із наведеними позивачем причинами розірвання шлюбу він не згоден, відзив на позов до суду не подавав. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. У ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 01 серпня 1997 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів цивільного стану міста Калуга, актовий запис №\~770. Від цього шлюбу вони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 6, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з серпня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі до суду позову позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 908 грн., що підтверджується квитанцією №\~132 від 01 лютого 2021 року. За змістом ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене вище, визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 454 грн., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved