Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в Тячівському районі Закарпатської області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] до 07.12.2011 року займався підприємницькою діяльністю, тобто був зареєстрований в Управлінні ПФУ в Тячівському районі як платник збору на обовязкове державне пенсійне страхування, визначений ст.1 ЗУ «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», а з 01.01.2004 року як платник страхових внесків відповідно до ст.15 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». За підсумками 2006 року платником у відповідності до п.11.12 Інструкції по порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, подано Управлінню фонду звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2006 рік в сумі 1605,90грн. за формою згідно з додатком 26 цієї Інструкції які страхувальник зобовязаний сплатити в повному обсязі, але сплачено лише 196,80грн. Позивачем було направлено вимогу [PERSON] про сплату в сумі 1409,10грн., що з боку платника залишилася без уваги та сплачено лише 188,82грн. Оскільки відповідач має заборгованість перед позивачем, просить суд задовольнити позов, винести рішення, яким стягнути з [PERSON] та на користь Управління ПФУ в Тячівському районі заборгованість в розмірі 1220,28грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та посилаючись на вищенаведені обставини справи, просив суд винести рішення, яким стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «АІСЕ Україна» суму заборгованості за Угодою №171755 в розмірі 83113,07грн., а також сплачений позивачем судовий збір в розмірі 883,11грн. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 29.11.2011 року припинено підприємницьку діяльність приватного підприємця [PERSON], що позбавляє можливість заявлення до позову з такими вимогами. А тому, просив суд винести рішення, яким відмовити в задоволенні даного позову, так як такий заявлено безпідставно. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовна заява є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню наступних підстав. Згідно ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. По справі встановлено, що [PERSON] до 07.12.2011 року займався підприємницькою діяльністю, тобто був зареєстрований в Управлінні ПФУ в Тячівському районі як платник збору на обовязкове державне пенсійне страхування, визначений ст.1 ЗУ «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», а з 01.01.2004 року як платник страхових внесків відповідно до ст.15 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Згідно п.п.1 п.8 Прикінцевих положень ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» зазначено, що страхові внески, що перераховуються до солідарної системи, сплачуються страхувальниками та застрахованими особами на умовах і в порядку визначених цим Законом та в розмірах, передбачених Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування». При цьому, розмір місячного страхового внесу повинен бути не менше мінімального розміру страхового внеску за кожний місяць. За підсумками 2006 року платником у відповідності до п.11.12 Інструкції про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообовязкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, подано управлінню пенсійного фонду звіт про нарахування та сплату суми страхових внесків на зогальнообовязкове державне пенсійне страхування за 2006 рік в сумі 1605,90грн. за формою згідно з додатком 26 цієї Інструкції які страхувальник зобовязаний сплатити в повному обсязі, але сплачено лише 196,80грн. Відповідно до п.1 ст.14 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» роботодавці юридичні та фізичні особи субєкти підприємницької діяльності, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно правового характеру являються страхувальниками, тому, відповідно до ст.15 вони є платниками страхових внесків до солідарної системи Пенсійного фонду України та зобовязані сплачувати внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Судом встановлено, що позивачем було направлено вимогу [PERSON] про сплату в сумі 1409,10грн., що з боку платника залишилася без уваги та сплачено лише 188,82грн. З наявної в матеріалах справи ухвали Господарського суду Закарпатської області від 29.11.2011 року вбачається про припинення підприємницької діяльності приватного підприємця [PERSON] З тексту вказаної вище ухвали суду видно, що вжитими заходами, з метою виявлення майнових активів (майна та майнових прав) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відділення, встановлено, що в ході здійснення ліквідаційної процедури майно банкрута не виявлено. У відповідності до ч.15 ст.106 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» строк давності щодо стягнення недоїмки, пені та штрафів не застосовується. У відповідності до ч.1 ст.52 ЦК України фізична особа підприємець відповідає за зобовязання, повязаними з підприємницькою діяльністю усім своїм майном, на яке згідно із законом може бути звернуто стягнення. Враховуючи, що підприємцем може бути тільки особа з повною цивільною дієздатністю, то при здійсненні підприємницької діяльності фізична особа повинна усвідомлювати, що за свої протиправні дії вона може нести відповідальність. А тому, мова йдеться тільки про цивільну відповідальність фізичної особи підприємця, яка носить майновий характер. Тому при вчиненні порушень стягнення може бути звернене зацікавленою особою на все майно фізичної особи підприємця, незалежно від того, чи використовується це майно для здійснення підприємницької діяльності, чи призначене для задоволення особистих та побутових потреб фізичної особи, що здійснює підприємницьку діяльність. За таких обставин суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, з відповідача підлягає стягненню сума боргу в розмірі 1220,28грн., а також на користь держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved