Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] втратившими право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS] . В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником зазначеного житлового будинку, в якому також зареєстровані відповідачі, але фактично не проживають в ньому з 2019 року, тому втратили право користування ним. Крім того, останні витрати по утриманню будинку не несуть, не сплачують комунальні послуги, чим чинить позивачу перешкоди у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивач не з`явився, який письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі у судове засідання також не з`явилися. Згідно поштового повідомлення за вказаною адресою останні відсутні. Таким чином, вони вважаються такими, що повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Враховуючи, що всі учасники справи у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що позивач є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 25 березня 1998 року (а.с. 5). Із витягу № 07-2.-10/1/32 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданому Гмирянським старостинським округом Ічнянської міської ради видно, що по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до акту від 04 листопада 2021 року, складеного комісією за участю діловода Гмирянського старостинського округу Будики Л.О. та сусідами [PERSON] , [PERSON] , у будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , але фактично не проживають за вказаною адресою з квітня 2019 року (а.с. 7). Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 27 березня 2017 року (а.с. 8-9), а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1 статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючі зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не проживають за місцем своєї реєстрації у будинку [ADDRESS] , належного на праві власності позивачу, з квітня 2019 року, які витрати по утриманню будинку не несуть, не сплачують комунальні послуги, чим чинять перешкоди позивачу у здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому їх слід визнати такими, що втратили право користування житлом.

Outcome: approved