Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У лютому 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки у зв'язку з продовженням навчання, в якій заявник вказала, що навчається на денній формі Уманського педагогічного університету, а відповідач є її батьком, проте не надає коштів на утримання дочки в добровільному порядку після досягнення нею повноліття. Посилаючись на ст. ст. 180, 182, 199-200 СК України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини його заробітку (доходу) щомісячно до припинення її навчання, тобто до 30.06.2019 р. Оповіщена у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач у судове засідання не з'явилася, але до суду надіслала заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, бо вона перебуває на навчанні, свій позов підтримує повністю, просить його задовольнити. Представник позивача [PERSON] у суді підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні визнали позов частково, тобто у розмірі стягнення 1/6 частини заробітку (доходу). Окрім цього, представник відповідача подав письмові заперечення проти позову, зазначивши, що відповідач не може надавати допомогу дочці у вказаному нею розмірі, бо має на утриманні хвору дружину, інваліда 3 групи, яка потребує щоденного прийому ліків та систематичного лікування в умовах стаціонару, та малолітнього сина від нового шлюбу, що вимагає додаткових розходів, у тому числі для оплати його перебування у дитячому дошкільному закладі. В той же час розмір одержуваної ним пенсії за вислугою років та заробітної плати не дозволяють сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі, що перевищує 1/6 частину їх розміру. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково із таких підстав. Як вбачається зі згаданих пояснень та наданих сторонами доказів, відповідач є батьком позивача і сплачував аліменти на утримання заявника до досягнення нею повноліття, яке настало 28.01.2016 р. Із довідки Уманського педагогічного університету витікає, що повнолітня позивач є студенткою денної форми навчання І курсу та продовжить навчання до 30.06.2019 р. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України: ч. 1 - якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. ч. 2 - право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач не приймає участі у наданні матеріальної допомоги на утримання дочки після досягнення нею повноліття у добровільному порядку з 28.01.2016 р., хоча спроможний надавати таку допомогу. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров'я та матеріальне становище відповідача; 3)наявність у відповідача іншої малолітньої дитини, дружини, яка є інвалідом і потребує систематичного лікування; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з наданих представником відповідача письмових заперечень проти позову та долучених до них документів (медичних довідок, епікризів та розрахунків витрат на лікування, перебування у дошкільному закладі, довідок про розмір доходів тощо), відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/5 частини його заробітку (доходу). Тому суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] потрібно задовольнити у вказаному судом обсязі. При визначенні розміру аліментів суд взяв до уваги незначну можливість надання утримання другим з батьків, бо представник позивача у даний час не працює, доглядає за хворою малолітньою дитиною (ч. 2 ст. 200 СК України). В той же час у решті позову слід відмовити за його недоведеністю. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 199-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial