Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У листопаді 2020 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», згідно з якою позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.06.2012 року у розмірі 34511,73 грн. станом на 11.10.2020, а також судові витрати у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16.06.2012 року [PERSON] підписав з банком заяву, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який змінювався і збільшився до 13 000,00 грн. Для користування кредитними картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Також, позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», а також «Тарифами банку»,складає між ним та банком договір. При цьому, підписуючи вказану Анкету-заяву, відповідач підтвердив свою згоду на те, що вказана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» й «Тарифами Банку», які згідно заяви були йому надані в письмовій формі для ознайомлення, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (надалі - Договір). Разом з тим, позивач вказує, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 11.10.2020 року має заборгованість за договором у загальному розмірі 34 511,73 грн., з яких: 19971,22грн. - заборгованість за тілом кредитом; 19971,22 грн. - заборгованість по простроченим тілом кредиту; 7177,84 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 7362,67 грн. - нарахована пеня. За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.01.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 11.11.2021 року надійшов відзив відповідача на позовну заяву, у якому позивач частково визнає позовні вимоги та просить суд задовольнити позовну заяву про стягнення заборгованості частково, а саме стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму боргу за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 16.06.2012 року, яка складається із заборгованості за тілом кредитом (заборгованість за простроченим тілом кредиту), що виникла станом 31.03.2019 та згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покласти на сторони пропорційно розміру задоволених вимог й стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,06 грн. (16 288,15:34511,73*2102,00) = 992,06 грн. 01.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив у якому позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Крім того, позивач не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяв до розгляд справ за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено у судовому засіданні, що 16.06.2012 року [PERSON] підписав з банком заяву, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який згідно довідки «Про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) з 16.06.2012 року становив та в подальшому змінювався і збільшився до 13 000,00 грн. Для користування кредитними картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов кредитного договору та положень ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує та станом на 11.10.2020 року має заборгованість за договором у загальному розмірі 34 511,73 грн., з яких: 19971,22 грн. - заборгованість за тілом кредитом; 19971,22 грн. - заборгованість по простроченим тілом кредиту; 7177,84 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 7362,67 грн. - нарахована пеня. Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Крім того, згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У заяві позичальника від 16.06.2012 року процентна ставка не зазначена. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 16.06.2012 року, посилався на Умови та правил надання банківських послуг та Тарифи банку в ПриватБанку, які були надані відповідачу в письмовій формі для ознайомлення, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила та Умови розуміла відповідач та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, пені, неустойки, штрафів та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача. Надані позивачем Правила та Умови, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на вищевикладене, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки за договором кредиту не має. В даному випадку, варто зауважити, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 16.06.2012 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Проте, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Разом з тим, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, кошти у розмірі 19971,22грн., фактично отримані позичальником, у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості по тілу кредиту у розмірі 19971,22грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1216, 43грн. (57,87 %)пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial