Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк») пред`явило позов до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості й просило відшкодувати йому судові витрати. В обґрунтуванні позову вказано, що [PERSON] , звернувшись до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, 13.12.2010 підписала заяву, згідно з якою отримала кредит у розмірі 4500 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач зобов`язання за договором виконав - надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, а відповідач своєчасно не погашала кредитної заборгованості, внаслідок чого на 09.12.2019 утворилася заборгованість, яка в сумі складає 43818 грн 40 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 20347 грн 35 коп., заборгованість за поточним тілом кредиту - 0 грн 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 20347 грн 35 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн 00 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 0 грн 00 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 3371 грн 20 коп., нарахована пеня - 17537 грн 07 коп., штрафи (фіксована складова) у розмірі 500 грн 00 коп. та 2062 грн 78 коп. штрафу (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з`явився, із позовом подав заяву у якій позов підтримав, просив розглянути справу без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити із таких підстав. 13.12.2010 [PERSON] подала до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, вказавши бажаний кредитний ліміт 6000 грн. В анкеті заяві також вказано, що відповідач згоден, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (арк.16). 13.12.2010 [PERSON] підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Кредитка універсальна, 30 днів пільгового періоду», відповідно до умов якої базова відсоткова ставка в місяць складає 3,0 % в грн, пеня: базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочки кредиту) та 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, штраф за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням більш ніж на 30 днів: 500 грн 00 коп. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (арк.17). Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису [PERSON] (арк.18-34). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 41-42). Згідно з наданим позивачем розрахунком за кредитним договором б/н від 13.12.2010 станом на 31.05.2015 відповідач має заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 3479 грн 51 коп., заборгованість за відсотками - 107 грн 40 коп., в тому числі заборгованість за відсотками на поточну заборгованість - 107 грн 40 коп., заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість - 0 грн 00 коп., заборгованість по пені - 0 грн 00 коп., заборгованість по комісії - 0 грн 00 коп., сальдо заборгованості за кредитом - 3586 грн 91 коп. (арк.6-8). Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 13.12.2010, утворилась заборгованість за договором, яка станом на 30.09.2019 становить 37884 грн 42 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 20347 грн 35 коп., в тому числі за поточним тілом кредиту - 14882 грн 84 коп., простроченим тілом кредиту - 5464 грн 51 коп., заборгованості за нарахованими відсотками - 00 грн. 00 коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 17337 грн 07 коп., заборгованості за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 200 грн 00 коп. (арк.9-14). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 13.12.2010 станом на 09.12.2019 відповідач заборгував за наданим кредитом 43818 грн 40 коп., з яких заборгованість за тілом кредиту - 20347 грн 35 коп., заборгованість за поточним тілом кредиту - 0 грн 00 коп., заборгованість за простроченим тілом кредиту - 20347 грн 35 коп., заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн 00 коп., заборгованість за простроченими відсотками - 0 грн 00 коп., заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 - 3371 грн 20 коп., нарахована пеня - 17537 грн 07 коп., заборгованість по судовим штрафам у розмірі 2562 грн 78 коп. (арк.15). Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. На порушення наведених норм права сторонами в письмовій формі не визначено орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві та довідці про умови кредитування відсутні положення про розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України. Позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку та виписки по даному рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості. Враховуючи, що у анкеті - заяві та довідці про умови кредитування не вказано встановлений банком розмір кредитного ліміту, наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості сам по собі не є належним доказом відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження факту наявності заборгованості та її розміру, оскільки інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити дійсний розмір кредитної заборгованості. Відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Норма частини першої статті 1048 ЦК України та норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Вказане узгоджується із висновками, викладеними у постанові Великої Палати ВС у справі № 444/9519/12. Із позовної заяви вбачається, що позивач просить стягнути проценти саме на підставі частини другої статті 625 ЦК України. В анкеті-заяві та довідці про умови кредитування відсутні положення про розмір процентів відповідно до ст.625 ЦК України. Положення про стягнення процентів на підставі ст.625 ЦК України містяться в Умови та Правила надання банківських послуг, проте суд не може вважати останні складовою кредитного договору з огляду на таке. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем і відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві [PERSON] , яка безпосередньо підписана нею. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17). У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed