Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним, з однієї сторони, та відповідачем , з другої сторони, було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки загальною площею 0,1 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Зазначений договір було посвідчено Промисловою товарною біржею 21 серпня 2000 року. На теперішній час позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на земельну ділянку у зв'язку тим , що договір не посвідчено нотаріально. У зв'язку з тим, що сторонами повністю виконано договір, проте відповідач ухиляться від його нотаріального посвідчення, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 серпня 2000 року, Промисловою товарною біржею було зареєстровано договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,1 га, розташованої за адресою: [ADDRESS], укладений між позивачем з однієї сторони, та відповідачем, з другої сторони, /а.с.5/. Як вбачається з п.1 вищезазначеного договору, земельну ділянку продано за 1700 грн., котрі продавець отримав від покупця до підписання договору. Отже, сторони виконали умови договору. Зареєстроване у встановленому порядку місце проживання відповідача не відоме, тому позивач позбавлений можливості нотаріально посвідчити договір. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищезазначену земельну ділянку не зареєстровано /а.с.35/. Як вбачається з повідомлення відділу Держкомземагенства у м.Павлограді Дніпропетровської області, земельна ділянка площею 0,1 га, розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрована за [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 11.08.2000 р. серії ДП №4303-ж. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму. Сторонами не посвідчено нотаріально договір, у зв'язку з тим, що на час укладення договору купівлі-продажу, діяв Закон України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року, статтею 15 якого передбачено, що договір, який зареєстрований на товарній біржі, не підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно ст.47 ЦК України 1963 року, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Правилами ст.220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таким чином, письмовими доказами підтверджено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, договір підлягав нотаріальному посвідченню, але продавець ухиляється від його нотаріального посвідчення, протизаконних умов договір не містить, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved