Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з таким позовом в якому вказували, що [INFO] померла їх мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить частка в квартирі [ADDRESS] , що була придбана спадкодавцем в період перебування у шлюбі зі [PERSON] та оформлена на ім`я останнього. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийнявши спадщину належним чином, звернулися до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус відмовив їм в оформленні спадкових прав з підстави невизначеності частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на квартиру. Тому позивачі просили визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності щодо спірної квартири, а саме те, що їй належить 1/2 частка цього майна. В підготовче засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, проте надіслали на адресу суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачів - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить частка в квартирі [ADDRESS] , що була придбана спадкодавцем в період перебування у шлюбі зі [PERSON] та оформлена на ім`я останнього (договір купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2010 року, реєстр. №1044). Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийнявши спадщину належним чином, звернулися до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус відмовив їм в оформленні спадкових прав з підстави невизначеності частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на квартиру. Згідно ст. 60 СК України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - постанова Пленуму), а саме в п. 23 зазначає, що спільною сумісною власністю подружжя можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами тощо. Положення ч. 1 ст. 70 СК України, п. 30 постанови Пленуму вказують на те, що частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В той же час, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Таким чином, оскільки невизначеність частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на квартиру створює [PERSON] , [PERSON] перешкоди в реалізації їх права на отримання частки спадкового майна, а тому суд приходить до висновку про необхідність визначення частки [PERSON] в судовому порядку. Виходячи з того, що за загальним правилом частки подружжя у праві спільної сумісної власності є рівними, підстав для відходу від вказаного правила у суду немає, а тому частка спадкодавця у праві власності на це майно становить 1/2 від цілої частини майна.

Outcome: approved