Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

У лютому 2018 р. позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, вона із відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 20.04.2007 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO], який (зі слів позивача), проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення Оболонського р/с м. Києва від 17.06.2011 р. Позивач вказує на те, що відповідач вихованням дитини не займається, грошових коштів на утримання неповнолітньої дитини не надає. При цьому між собою сторони домовились про утримання дитини в розмірі 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з вересня 2015 р., але лише (як вказує позивач) з лютого 2018 р. відповідач почав відраховувати кошти на картковий рахунок позивача для утримання дитини. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач [PERSON] просить суд видати судовий наказ щодо стягнення із відповідача [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] 2008 р.н. аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача починаючи з лютого 2018 р і до повноліття дитини; видати судовий наказ про стягнення суми заборгованості по аліментам за період з вересня 2015 р. по грудень 2017 р. у сумі 17725,70 грн., також судовий наказ про стягнення неустойки (пені) за несплачені аліментів у сумі 65280,49 грн. Позивач в судовому засіданні уточнила, що вона мала на увазі стягнути аліменти із відповідача на підставі судового рішення, а не судового наказу та те, що відповідач бреше суду та не бажає сплачувати аліменти, спілкуватись із дитиною та допомагати їй. При цьому за час слухання справи декілька разів перебивала виступ відповідача та без дозволу суду робила зауваження останньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свій відзив проти даного позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як зясовано судом, 20.04.2007 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сімї, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., актовий запис № 270, що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб. (а.с. 7). [INFO]. народився [PERSON] (а.с. 2), згідно якого батьками дитини є відповідач та позивач. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У відповідності до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі ј частини від усіх доходів відповідача [PERSON], таким чином задовольняючи позовні вимоги позивача в цій частині. Вирішуючи питання про стягнення із відповідача на користь позивача суми заборгованості по аліментам за період з вересня 2015 р. по грудень 2017 р. у сумі 17725,70 грн. та стягнення неустойки (пені) за несплачені аліментів у сумі 65280,49 грн., суд зясував наступне. Так ст. 194 СК України «Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до статті 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду. Заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу,- до досягнення нею двадцяти трьох років. Положення частин першої- третьої цієї статті, а також статей 195-197 цього Кодексу застосовуються і до стягнення аліментів іншим особам, які визначені цим Кодексом». При цьому ст. 196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім». Як вбачається з вищевказаних статей, стягнення заборгованості та (неустойки) пені можливе за умови винесеного рішення про стягнення аліментів та у звязку з їх несплатою можливість стягнення, але у даному випадку жодного рішення по справі за позовом [PERSON] не має, а тому і підстав стягувати нараховану позивачем заборгованість та пеню за період з вересня 2015 р. по грудень 2017 р. не має, у звязку із цим суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги. Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial