overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

У лютому 2019 року заявник звернулась в суд із заявою, в якій просила визнати [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановити над ним опіку та призначити її опікуном останнього. На обгрунтування заяви послалася на те, що [PERSON] являється її чоловіком. З 23.03.2018 року перебував на лікуванні у Львівському державному онкологічному регіональному лікувально-діагностичному центрі з діагнозом світлоклітинний ниркоклітинний рак G2. Відповідно до заключення ЛКК стан хворого важкий, без свідомості. З 22.05.2018 року по 11.06.2018 року проходив лікування у військово-медичному центрі Західного регіону. На момент виписки мовний контакт недоступний, погляд не фіксує, рухи в кінцівках відсутні. Потребує постійного догляду та опіки. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явилася. Заслухавши пояснення представника заявника, з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.1962 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №196, [PERSON] в даний час страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі деменції з гострим початком та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує опіки. Згідно з поданням Виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 06.05.2019 року виконавчий комітет Червоноградської міської ради пропонує Червоноградському міському суду Львівської області призначити [PERSON] опікуном [PERSON] у разі визнання його судом недієздатним. Згідно з ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно із ст. 58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку, що [PERSON] за своїм станом здоров`я не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду, опіки, тому його слід визнати недієздатним, встановити опіку та призначити його опікуном [PERSON] . У відповідності до положення частини 6 статті 300 ЦПК України суд вважає за необхідне визначити строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатним у 2 роки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У лютому 2019 року заявники звернулися до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що 24.06.2018 року померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно. При зверненні до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої матері, було виявлено неможливість встановлення родинного звязку [PERSON] та [PERSON] із померлою на підставі наявних документів, оскільки у свідоцтвах про народження по батькові матері заявників вказано, як «Іванівна», а у свідоцтві про смерть вказано по батькові матері «Іовна». В звязку з чим, заявники просять суд встановити, що померла 24.06.2018 року [PERSON] є матірю [PERSON] та [PERSON] \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.02.2019 року було відкрито провадження у справі. В судове засідання представник заявників не зявилася, заявою від 26.02.2019 року просила розглянути справу за її відсутності, заяву підтримала. Представник Бериславського РВ ДРАЦС в судове засідання не зявився, заявою від 21.02.2019 року просив справу розглядати за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до посвідки про народження №1057689 [PERSON], [INFO] (а.с.14). Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] 01.05.1958 року зареєстрував шлюб з [PERSON], [INFO] (а.с.10). Відповідно до свідоцтв про народження матірю [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вказана [PERSON] (а.с.12, 13). З паспорту громадянина України вбачається, що [PERSON] 31.07.1981 року зареєстрував шлюб із [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] 12.01.1985 року зареєстрував шлюб із [PERSON], [INFO] (а.с.9). З заповіту, посвідченого та зареєстрованого секретарем Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за №192 від 26.10.1998 року, [PERSON] все своє майно заповіла своїм дочкам [PERSON] і [PERSON] порівну в однакових частках (а.с.11). Згідно із листом відділу Бериславського районного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області від 17.01.2019 року, внесення виправлення до актового запису про шлюб №11 від 01.05.1958 року на [PERSON] та [PERSON], а саме по батькові нареченої з «Іванівна» на «Іовну» не надається можливим (а.с.15-16). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що факт родинних відносин між [PERSON], [PERSON] та померлою 24.06.2018 року [PERSON] є встановленим в судовому засіданні, в звязку з чим в порядку п.1\~ч.1 ст.315 ЦПК України, вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки це дасть можливість заявникам оформити спадщину після померлої матері. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У лютому 2019 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], померлою 02.01.2010, визнавши, що вона є її матірю. Вимоги обґрунтовує тим, що при зверненні до нотаріуса для оформлення\~спадщини після\~смерті матері\~ [PERSON],\~їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки у свідоцтві про смерть матері її імя вказане [PERSON], в той час коли в свідоцтві про народження заявниці Неоніла, у звязку з чим необхідно встановити факт родинних відносин між нею та померлою. Сторони в судове засідання не прибули. Заявниця в письмовій заяві до суду просила справу розглянути без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити з вказаних підстав. Причини неявки заінтересованої особи суду невідомі, про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України. В звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази, суд вважає,\~що заява\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 02.01.2010\~в с.\~Токарів Новоград-Волинського\~району Житомирської області у віці 74 років померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. 02.02.2019 заявниця звернулась з заявою до Новоград-Волинської державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], однак постановою нотаріуса у його видачі їй було відмовлено, у звязку з наявними розбіжностями в документах, які підтверджують її родинні звязки з померлою. Як вбачається з матеріалів справи, у свідоцтві про народження заявниці імя матері вказано «Неоніла», в той час як в свідоцтві про її смерть зазначено імя «Емілія», так само як і в довідці Токарівської сільської ради від 11.07.2017 про місце реєстрації померлої на території сільської ради, де її імя зазначено як «Емілія». Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що померла [PERSON] дійсно була рідною матірю заявниці. Оскільки встановлення даного факту родинних відносин не повязане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці певні юридичні наслідки, вказані нею обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, та враховуючи неможливість оформлення заявницею своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд вважає, що є всі підстави для задоволення її заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

У лютому 2019 року керівник Запорізької місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах, Міністерство освіти і науки України звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначено, що Заводським відділенням поліції Дніпровського відділу поліції ГУ НП в Запорізькій області 13.09.2018 направлено до суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.2 ст. 364 КК України. Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2018 у справі №332/371/18 [PERSON] , [INFO] колишнього директора Запорізького професійного металургійного ліцею (наразі - ДНЗ «Запорізький політехнічний центр професійно-технічної освіти») визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. Під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що сума збитків заподіяних державі становить 659 207,53 грн. Зазначену суму просить стягнути з відповідача на підставі ст. 1166 ЦК України. Відповідно до відзиву на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із тим, що прокуратура пропустила строк на звернення до суду, посилаючись на п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», відповідно до якого судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди, слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Міністерство освіти та науки України були обізнані про існування додаткової угоди № 1 до інвестиційного договору від 02.05.2007 року щонайменше з листопада 2008 року, а прокуратура щонайменше з грудня 2010 року, а до суду звернулися через майже 10 років, тобто з пропуском зазначеного строку. Крім того, у якості аргументів проти задоволення позовної заяви зазначено те, що у прокуратури відсутні підстави для представництва Міністерства освіти і науки України. У відповіді на відзив прокурор Красних О.О., посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

У лютому 2019 року комунальне підприємство «Виноградар Подільського району міста Києва» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом [PERSON] (надалі за текстом відповідач), про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг з утримання будинків та прибудинкової території, які надає позивач. Відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання в частині своєчасної оплати за поставлені житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01.03.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 3 561,09 гривень, у тому числі, 2 645,99 грн основна сума заборгованості, 768,41 інфляційні втрати, 146,70 грн 3 % річних, які позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18.02.2019 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач на призначені судові засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток, явку представника не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не подала. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористалася, за таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У лютому 2019 року МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував на те, що 20.06.2017 року з вини відповідача [PERSON] сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON] Розмір збитків завданих автомобілю [NUMBER], згідно Звіту № 896 про оцінку матеріального збитку спричиненого автомобілю потерпілої особи, складеного 04.04.2017 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 22 454,41 грн. без ПДВ. Відповідно до платіжного доручення № 1236019 від 02.08.2017 року МТСБУ виплатило [PERSON] страхове відшкодування за ремонт автомобіля [NUMBER] у сумі 22 454,41 грн., оскільки на дату скоєння ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З огляду на викладене, МТСБУ просить суд стягнути з відповідача шкоду у порядку регресу у сумі 22 454,41 грн., витрати на послуги аварійного комісара у сумі 550,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді від15.03.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. Однак, звертаючись до суду з позовом, представником позивача одночасно подано клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Заслухавши відповідача, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані у справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У лютому 2019 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 22.11.2003 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №1068. Від цього шлюбу у них народились два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років життя відносини між ними погіршились та вони втратили один до одного взаєморозуміння та взаємоповагу. Проживають окремо та спільного побуту не ведуть. Позивач вважає, що за таких обставин примирення та збереження шлюбу є недоцільним та таким, що суперечить її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб між ними. Ухвалою судді від 21 березня 2019 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився. На адресу суду надійшла заява (а.с.25), в якій [PERSON] позов підтримала, просила суд його задовольнити та розглянути справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання також не з`явився та надіслав на адресу суду заяву. В якій він позов визнав та просив проводити розгляд цивільної справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22.11.2003 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №1068. Після одруження подружжя має прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22 жовтня 2016 року. Від цьому шлюбу у них народились два сини: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються копіями повторних свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] від 13.10.2016 року (а.с.7, 8). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси одного зі сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Сплачений позивачем судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок належить стягнути з [PERSON] на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У лютому 2019 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з названою вище позовною заявою в якій зазначив, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.09.2010 року. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а дитина залишиться проживати разом з відповідачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному проваджені не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином, та своєчасно, причину неявки суду не повідомила. Враховуючи те, що від відповідача заперечення та заява про розгляд справи у її відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2010 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 388. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу залишиться проживати з відповідачем. У відповідності до ст. ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Згідно ухвали суду від 18 квітня 2019 року позов [PERSON] визнано неподаним та таким, що підлягає поверненню. У липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з заявою про повернення судового збору за подання до суду позову у розмірі 768,40 грн., згідно квитанції № 81 від 08.02.2019 року про що просив суд ухвали додатв\\кове рішення. Відповідно до ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява [PERSON] про повернення сплаченого судового збору підлягає до задоволення за наступних обставин. У відповідності до статті 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення позову. Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що дана заява підлягає задоволенню в повному обсязі, а сума судового збору підлягає поверненню.

Outcome: approved