overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-05 00:00:00

У листопаді 2017 року ФОП [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) відповідно до вимог якого просив суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором - 7800, 00грн. та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами виникли договірні відносини на підставі Договору №СВ 0105 від 04.05.2016 року за умовами якого позивач зобов'язувався надати відповідачу комплекс товарів та послуг по догляду за шкірою обличчя, а відповідач зобов'язалась прийняти цей комплекс згідно акту приймання-передачі та сплатити за нього визначену договором грошову суму. Згідно із специфікації товару від 04.05.2016 року відповідачем обрано та замовлено комплекс по догляду, що підтверджується підписом останньої. Як вбачається з акту приймання-передачі, набір косметики передано відповідачу, претензій щодо товару відповідач не висловлювала. Таким чином як зазначає позивач, він виконав свої зобов'язання за договором та передав косметику, проте відповідач власні зобов'язання не виконала в повному обсязі та не сплатила вартість товару, що становить 17400,00 грн. Вказана сума за умовами договору мала бути сплачена не пізніше 05.05.2017 року. Позивач зазначає, що відповідач сплатила частину грошових коштів, однак залишилась заборгованість розмір якої становить 7800,00 грн. Ухвалою суду від 29.11.2017 року відкрито провадження у справі. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 02.05.2018 року розгляд справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті на 06 серпня 2018 року о 11 год.30 хв. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача подав через канцелярію суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, з приводу ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засіданняне з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2013 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають з березня 2017 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом з позивачем. Спору щодо поділу між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надіслали суду свої заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі та підтримали даний позов. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 27.09.2013 р. у Лівобережному відділі державної реєстрації шлюбів ГТУЮ в м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1851. (а.с. 4). [INFO] народився [PERSON] (а.с. 5), і батьками дитини є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як з'ясовано судом, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-18 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач [PERSON] звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 01 липня 2017 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу дітей сторони не мають. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань до суду не направив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 01 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, актовий запис № 54, вчиненого Городищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Від шлюбу дітей сторони не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім'ї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позову зазначав, що 11.03.2016 р. о 18 год. 30 хв. по вул. Г. Тупікова 14в у м. Києві сталось ДТП за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] Як вказано у позові, постановою Солом'янського р/с м. Києва від 25.03.2016 р. відповідача [PERSON] було визнано винним у скоєнні правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. На дату скоєння ДТП автомобіль [NUMBER], який на праві власності належить [PERSON] був застрахований у ПрАТ «СК «Провідна» з терміном дії полісу з 04.12.2015 р. по 03.12.2016 р. Згідно звіту № 123/03/16 експертного дослідження про оцінку завданої шкоди автомобілю [NUMBER] складеного ФО-П [PERSON], вартість відновлювального ремонту складає 6686,50 грн. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі наказу № 5505 від 12.07.2016 р. позивач - МТСБУ перерахував на рахунок [PERSON] гроші у розмірі 6686,50 грн. Окрім того позивачем було сплачено ФО-П [PERSON] кошти у розмірі 225 грн. за послуги аварійного комісара. Тому представник позивача просить суд стягнути із відповідача [PERSON] на свою користь кошти в розмірі 6911,50 грн. та судовий збір. У судовому засіданні представник позивача не з'явився, надіслав свою заяву щодо підтримки позову та подання телеграми. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав свою заяву щодо визнання позову. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з підстав визнання вищевикладених фактів у повному об'ємі відповідачем [PERSON] За таких обставин суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 68911,50 грн. є законними та обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо стягнення судових витрат, то суд виходив з наступного. Ст. 133 ЦПК України передбачає, що «судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з вимог ст. 142 ЦПК України «У разі відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову». Таким чином суд приходить до висновку, щодо часткового задоволення в цій частині позову позивача - МТСБУ. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27.06.1981 р. перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивач надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 червня 1981 року виконавчим комітетом Розо-Люксембурзької сільської ради Каховського району Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 09. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя не склалось, з вересня 2016 проживають окремо, мають окремий бюджет та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. 21.06.2018 позивачем через канцелярію суду була подана заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 13) Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 21.06.2018 відповідачем через канцелярію суду було подано заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 15). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 25.06.2010 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №916 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, крім того відповідач визнала позов, за таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть з 10.10.2017 року, проживають окремо один від одного, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про слухання справи у його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явилась, про слухання справи повідомлена належним чином, подала заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с. 15). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 13.09.2016 укладено шлюб у Святошинському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1097 (а.с. 5). У вказаному шлюбі у сторін є спільна дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, представник позивача наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судові витрати позивач просив покласти на нього. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У листопаді 2017р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть з 29.06.2016 року, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила не застосовувати строк на примирення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 14.11.2003 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1790 (а.с. 3). У вказаному шлюбі у сторін є спільні діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с. 8, 9, 10). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved