Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У лютому 2013 року ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], в особі законного представника [PERSON], треті особи: Головне управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області, Управління Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, виселення. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 15.09.2008 року ВАТ «Ерсте Банк», який змінив назву на ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/7741/3/22988, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 47\~500, 0 дол США зі сплатою 14, 5 % річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором, 15.09.2008 року ВАТ «Ернсте Банк»,правонаступником якого є ПАТ «Ернсте Банк» уклали договір іпотеки квартири [ADDRESS]. У звязку з невиконанням умов кредитного договору, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] та позивачу видано Свідоцтво про право власності на квартиру. Позивач зазначає, що на час укладення договору іпотеки, зареєстрованих у вказаній вище квартирі не значилося та у відповідності до умов договору [PERSON] зобовязаний був повідомити банк про передачу у користування третім особам квартири, яка є предметом іпотеки. В порушення умов кредитного договору, [PERSON] без попереднього дозволу іпотеко держателя зареєстрував в квартирі малолітнього [PERSON], який на час укладення договору іпотеки квартири право власності на неї не мав, зареєстрованим не був. З урахуванням уточнених позовних вимог , позивач просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування жилим приміщенням квартири [ADDRESS], виселити їх з квартири та зняти їх з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідачів позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник Управління Служби у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради просив позов залишити без задоволення. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 15.09.2008 року ВАТ «Ерсте Банк», який змінив назву на ПАТ «Ерсте Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 014/7741/3/22988, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 47\~500,00 дол. США зі сплатою 14, 5 % річних за користування кредитними коштами. На забезпечення виконання зобовязання за даним кредитним договором, 15.09.2008 року ВАТ «Ернсте Банк»,правонаступником якого був ПАТ «Ернсте Банк» уклали договір іпотеки квартири [ADDRESS]. З договору іпотеки 014/7741/3/22988/1 убачається, що квартира [ADDRESS] належала Іпотекодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 05.07.2008 року, виданого виконкомом Дніпропетровської міської ради, зареєстроване Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації « Дніпропетровської обласної ради в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.08.2008 року за № 23875112. Згідно довідки №б/н від 28.08.2009 року за підписом начальника КЖЕП 23, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані особи відсутні. У звязку з невиконанням умов кредитного договору, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу, [PERSON] було вчинено виконавчий напис, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS]. 18.08.2009 року не відбулися прилюдні торги з реалізації нерухомого майна- квартири №13 в будинку №19 по вул. Путилівській у м. Дніпропетровську, у звязку з чим Амур-Нижньодніпровським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції було винесено постанову про передачу вказаної вище квартири, яка належить [PERSON] , у власність АТ «Ернсте Банк» за ціною 243979, 00 грн 02.04.2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] видано АТ «Ернсте Банк» Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно ст. 589 ЦК України, ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно із ч.3 ст.33 цього Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку». Згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок та підстави виселення із займаного житлового приміщення встановлено ст. 109 ЖК УРСР. За змістом ч..2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно ст. 391 ЦК України. власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Оскільки на час укладення договору іпотеки неповнолітній [PERSON] не був співвласником та зареєстрованим в [INFO] (Дніпро), квартира на праві власності належала [PERSON], який в забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором передав її в іпотеку ВАТ «[PERSON] (ПАТ «Ернсте Банк»), правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», зважаючи , що на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] власником спірної квартири є ВАТ «Енсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», право власності на майно у [PERSON] припинилося, суд вважає, що реєстрація та проживання відповідачів у спірній квартирі порушує права власника квартири на володіння та користування житлом, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved