overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 30.11.1979 року, актовий запис 2919. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що 30 листопада 1979 року він уклав з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають двох дорослих дітей. З літа 2011 року вони сімейних стосунків не підтримують по причині сварок та іншого роду сімейних негараздів, а також втрати довіри та поваги одне до одного. На примирення позивач не погоджувався. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримував. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибула. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином - рекомендованою кореспонденцією. Про причини своєї неявки суд не повідомляла та жодних заяв на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 30 листопада 1979 року Палацом шлюбів м. Полтави був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище), про що 30 листопада 1979 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис 2919 (оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане 30 листопада 1979 року, а.с. 3). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно - сімейні відносини не склалися, позивачка бажає розірвати шлюб. В силу ст. ст. 21 та 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказує, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2003 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з травня 2010 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просив шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з матір'ю. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечувала, надала суду заяву про визнання позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 02.08.2003 року, який зареєстрований у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 549. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з травня 2010 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання малолітньої дитини сторін: доньки - [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матір'ю. Згідно ст. 113 СК України прізвище відповідачки [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Позивач просив судові витрати не стягувати з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказує, що з відповідачкою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15 травня 2009 року. Від сумісного шлюбу мають дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з жовтня 2014 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просив шлюб розірвати, місце проживання дитини визначити з відповідачкою. Відповідачка [PERSON] проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 15.05.2009 року, який зареєстрований у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 230. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2014 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Місце проживання малолітньої дитини сторін: доньки - [PERSON], [INFO], необхідно визначити з матір'ю. Згідно ст. 113 СК України прізвище відповідачки [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Позивач просив судові витрати покласти на нього.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 17.04.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №24. Від сумісного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2011 року. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила встановити їй дошлюбне прізвище «[PERSON]». Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 17.04.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану виконкому Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №24. Від сумісного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Спільне життя сторін не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2011 року. Відновлення сім'ї позивач вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 25.08.2007 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №773. Від сумісного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомляв. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 25.08.2007 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №773. Від сумісного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року. Відновлення сім'ї позивач вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 24.07.2010 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №466. Шлюб для обох сторін перший. Від сумісного шлюбу сторони мають дитину - неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, фактична відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна сторони не мають. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував, просив задовольнити. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 24.07.2010 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №466. Шлюб для обох сторін перший. Від сумісного шлюбу сторони мають дитину - неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є різні погляди на життя, ведення домашнього господарства, фактична відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що з 14.08.2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. щомісячно, від дня звернення до суду з пзовом і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 14.08.2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 26.09.2014 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є фізичною особою-підприємцем, має мінливий та нерегулярний дохід, суд вважає, що необхідно визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З урахуванням матеріального стану платника аліментів, суд вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі 850 грн. щомісячно. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки, [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Просить позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнає, не заперечує проти його задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2010 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зі ст. 182 Сімейного Кодексу України постає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Суд, на підставі встановлених фактів, визнання позову відповідачем, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з урахуванням матеріального стану платника аліментів, матеріального стану дитини, вважає за можливе стягнути аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів, в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 19 серпня 2006 року, актовий запис 1199. На підтвердження своїх вимог позивач вказувала, що 19 серпня 2006 року вона уклала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини припинили по причині діаметрально-протилежних поглядів на шлюб,сімЧю, постійні сварки. Згода про утримання та місце проживання дитини між позивачем та відповідачем досягнута. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримувала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнавав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що 19 серпня 2006 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище), про що 19 серпня 2006 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис 1199 (оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане 19 серпня 2006 року). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] 10.12.2007 р. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбно - сімейні відносини не склалися, позивачка бажає розірвати шлюб. В силу ст. ст. 21 та 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Outcome: approved