Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У листопаді 2019 року ТОВ «ВЕЛЛФІН» звернулося до Шевченківського районного суду міста суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на те, що 10.10.2016 між ТОВ «Веллфін» та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав позику у розмірі 1200,00 грн. строком на 30 днів під відсотки. ТОВ «Веллфін» свої зобов`язання виконало, проте, відповідач, всупереч умовам договору, свої зобов`язання належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 07.11.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 51754,80 грн. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`зань позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Зважаючи на викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 51754,80 грн. за договором позики та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн. Згідно з ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Макаренко І.О. від 30 квітня 2020 року справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. 02 липня 2020 року справа надійшла до Подільського районного суду міста Києва та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 липня 2020 року її було передано у провадження судді Корнілової Ж.О. В порядку повторного авторозподілу справ між суддями 20 листопада 2020 року справу передано судді Васильченку О.В., а в подальшому, 18 січня 2021 року - судді Ковбасюк О.О. Ухвалою судді Ковбасюк О.О. від 22 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд доходить наступних висновків. Суд встановив, що між позивачем та відповідачем було укладено договір позики №80175 від 10.10.2016 року, за умовами якого позивач зобов`язався надати та надав позику у розмірі 1200,00 грн. на строк 30 днів, а відповідач зобов`язався повернути вказану суму, та сплатити відсотки за користування: 1,9 % від суми позики щоденно на період 30 днів, і 3,8 % від суми позики, яка не була повернута своєчасно за кожен день користування позикою понад строк 30 днів (п.п. 1.1., 1.2., 1.3., 1.5., 1.6. договору). Сума позики в розмірі 1200,00 грн. була перерахована на картку відповідача 10.10.2016 року, що підтверджується листом ТОВ ФК «Вей фор пей» № 4877-ВП від 29.10.2019 року. Згідно довідки позивача про заборгованість за договором №80175 від 10.10.2016 року, станом на 07.11.2019 року загальна сума заборгованості відповідача становить 51754,80 грн., у тому числі: 1200,00 грн. заборгованості за позикою, 25634,40 грн. заборгованості за відсотками, 24920,40 грн. заборгованості за простроченими відсотками, загальна кількість днів простроченої позики становить 1093 календарних дні. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Стаття 1049 ЦК України встановлює обов`язок позичальника повернути позику. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до п. 2.1.1.2 договору № 80175 позикодавець має право вимагати від позичальника повернення суми позики, процентів за користування позикою та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором. Згідно з п. 2.2.1.2 договору № 80175 позичальник зобов`язаний своєчасно повернути позику, проценти за користування позикою в порядку, визначеному договором. Оцінюючи надані докази, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо повернення позики та сплати процентів за користування позикою. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved