Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом АТ «Альфа-Банк» до [PERSON] , що діє від власного імені, а також від імені та в інтересах малолітнього [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про зняття з реєстраційного обліку та визнання осіб такими, що втратили право користування майном, третя особа Служба у справах дітей Одеської міської ради. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду представник позивача вказувала, що АТ «Альфа-Банк» є власником двокімнатної квартири [ADDRESS] на підставі іпотечного договору. Представник позивача свідчить, що за вказаною адресою зареєстровані відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] без належної правової підстави. У зв`язку з викладеними обставинами та з огляду на те, що позивач позбавлений можливості вільно користуватись та розпоряджатись вказаною квартирою, представник позивача звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири квартири [ADDRESS] . Представник АТ «Альфа-Банк» у відкрите судове засідання не з`явилася, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] , що\~діє від\~власного імені,\~а також\~від імені\~та в\~інтересах малолітнього [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази, що були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №186714822 від 29 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» є власником квартири [ADDRESS] , право власності зареєстровано на підставі іпотечного договору №375 від 05 лютого 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. Дійсно, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих осіб у квартирі №Б1-213876-ф/л від 21 грудня 2019 року. Указане також підтверджується відповідями Відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області на запити суду стосовно реєстрації відповідачів у даній справі. Як регламентує ст. 29 ч. 1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 317 ч. 1, 2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У силу ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно із ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із\~ст.\~40\~Закону України\~«Про іпотеку»\~звернення стягнення\~на передані\~в іпотеку\~житловий будинок\~чи житлове\~приміщення є\~підставою для\~виселення всіх\~мешканців,\~за винятком\~наймачів та\~членів їх\~сімей.\~Виселення проводиться\~у порядку,\~встановленому законом. Після\~прийняття рішення\~про звернення\~стягнення на\~передані в\~іпотеку житловий\~будинок чи\~житлове приміщення\~шляхом позасудового\~врегулювання на\~підставі договору\~всі мешканці\~зобов`язані на\~письмову вимогу\~іпотекодержателя або\~нового власника\~добровільно звільнити\~житловий будинок\~чи житлове\~приміщення протягом\~одного місяця\~з дня\~отримання цієї\~вимоги.\~Якщо мешканці\~не звільняють\~житловий будинок\~або житлове\~приміщення у\~встановлений або\~інший погоджений\~сторонами строк\~добровільно,\~їх примусове\~виселення здійснюється\~на підставі\~рішення суду. Особи,\~які проживають\~у зазначених\~приміщеннях на\~умовах договору\~найму (оренди),\~не підлягають\~виселенню,\~якщо: договір\~найму (оренди)\~був укладений\~до моменту\~укладення іпотечного\~договору і\~про наявність\~такого договору\~було доведено\~до відома\~іпотекодержателя або\~такий договір\~був зареєстрований\~у встановленому\~законом порядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя. Відповідно до ст. 109 ч. 1 ЖК УРСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Судом звернуто увагу, що АТ «Альфа-Банк» 31 січня 2020 року зверталось до відповідачів із вимогою про виселення із спірної квартири за №1596. Утім, як зазначає сторона позивача, відповідачі відмовляються здійснити дій щодо добровільного зняття їх із реєстраційного обліку за вказаною адресою. Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 4204,00 гривень.

Outcome: approved