Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У лютому 2014 року позивач Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON], Ленінського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції про зняття арешту з майна, в якому просить зняти арешт із легкового автомобіля марки Lifan 520, 2008 р.в., кузов [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Полтавському ВРЕР [NUMBER] в м.Полтава, що належить заставодавцю [PERSON], який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №32273424 від 07.08.2013 р. та постановою про розшук майна боржника у ВП №32273424 від 07.08.2013 р. заступником начальника Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ Щербою Дмитром Михайловичем. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов в повному обсязі. Представник відповідача Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував та при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо не повідомивши суд про причину своєї неявки, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України розглянув справу без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку , що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 квітня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 10 764,00 дол. США строком по 24 квітня 2015 р., а відповідач прийняв на себе зобов»язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12.95 % річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами 24 квітня 2008 року, для забезпечення вимог Кредитора, що витікають із кредитного договору, між Банком та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу № 014/6560/73/103022 за умовами якого позичальник передав в заставу банку належне йому на праві власності рухоме майно, а саме: автомобіль марки Lifan 520, 2008 р.в., кузов [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований в Полтавському ВРЕР [NUMBER] в м.Полтава Обтяження вказаного рухомого майна було зареєстровано в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 25.04.2008 р. за № 7112386. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором застави транспортного засобу та іншими документами, які додаються до позовної заяви. Згідно з ст. 19 Закону України «Про заставу» у разі порушення боржником основного зобов'язання за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі переважно перед іншими особами. В зв'язку із порушенням [PERSON] умов Кредитного договору у Банка виникло право задовольнити свої вимоги по погашенню заборгованості за кредитом за рахунок реалізації заставного рухомого майна: легкового автомобіля Lifan 520, 2008 р.в., державний реєстраційний номер [NUMBER]. В ході вирішення питання щодо добровільної реалізації заставного рухомого майна третім особам-покупцям, було встановлено, що згідно,постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у ВП № 32273424 від 07.08.2013 p.; постанови про розшук майна боржника у ВП № 32273424 від 07.08.2013 р. заступником начальника Ленінського відділу ДВС Полтавського МУЮ Щербою Дмитром Михайловичем було оголошено в розшук та накладено арени на легковим автомобіль марки Lifan 520, 2008 р.в., державний реєстраційний номер № [NUMBER], який належить [PERSON]. Вказане обтяження на транспортний засіб, який належить [PERSON], перешкоджає Банку у вчиненні юридичних дій щодо реалізації свого законного права, як заставодсржателя по договору застави транспортного засобу погасити заборгованість за кредитом після реалізації автомобіля третім особам. Також, необхідно зазначити, що будь-яке відчуження заставного майна на користь третіх осіб, держави, і будь-яке обмеження прав заставодсржателя, є недопустимим з огляду на цивільне законодавство, законодавство про заставу та про реєстрацію обтяжень рухомого майна. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мас виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу та у встановлений строк відповідно до договору. Згідно із ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема заставою. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент задоволення, включаючи сплати) процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання «заставленого майна, а також, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) мас право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати (задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст. 16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення , договору застави. Відповідно до ст.18 Закону України «Про заставу», якщо предметом застави є рухоме майно, заставодержатель зареєстрованої застави має переважне право на задоволення вимог із заставленого майна перед заставодержателями незареєстрованих застав та заставодержателями застав, які зареєстровані пізніше. Згідно ст.15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі -продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Згідно ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 52 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду з заявою про звільнення заставленого майно з - під арешту. На підставі викладеного,

Outcome: approved