Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому\~2020\~року [PERSON] звернулась до\~суду з\~позовом,\~уточненим у\~подальшому,\~до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (далі ПрАТ «АСК «Омега»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія»), [PERSON] , посилаючись на те, що 14 лютого 2019 року, близько 13 години 40 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем Kenworth, державний номер [NUMBER] , по вул. Тираспольське шосе в м. Одесі, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , під її керуванням, який зупинився попереду, чим порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~24\~квітня 2019\~року по\~справі №\~521/4094/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.\~124\~КУпАП,\~та накладено\~адміністративне стягнення\~у вигляді\~штрафу в\~розмірі 340,00\~грн. Позивачка зазначала, що зі слів [PERSON] , його цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», яка у встановлений строк, а саме 15 лютого 2019 року прийняла від неї повідомлення про ДТП. Вказувала, що того ж дня, а саме 15 лютого 2019 року, уповноважений представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснив огляд її транспортного засобу та склав перелік пошкоджень. Відповідно до Звіту № 11-04-19 про визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 25 квітня 2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , станом на дату складення звіту дорівнює 29204,44 грн., вартість ремонту з ПДВ складає 33274,83 грн. Після складення представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» протоколу огляду транспортного засобу та складення судовим експертом-автотоварознавцем Звіту з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу, нею було прийнято рішення\~про можливість\~проведення ремонту\~пошкодженого автомобіля,\~оскільки автомобільЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , є джерелом її з чоловіком доходу, вони з чоловіком постійно знаходяться за кермом автомобіля. Стверджувала, що 28 лютого 2019 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» своїм листом від 28 лютого 2019 року за № 785/18 відмовило їй у здійсненні страхового відшкодування у зв`язку з тим, що автотранспортний засіб [PERSON] на момент укладення договору (полісу) № АО/0250830 від 29 січня 2019 року вже був забезпечений за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8846615, виданий АСК «Омега», тому поліс № АО/0250830 від 29 січня 2019 року, виданий ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», є нікчемним. Зазначала, що після отримання даної інформації вона змушена була звернутись до ПрАТ «АСК «Омега» із заявою про відшкодування збитків, хоча на цей час її автомобіль вже було оглянуто уповноваженим на це представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та складено протокол огляду транспортного засобу, а судовим експертом-автотоварознавцем було складено Звіт з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу. Незважаючи на вказані обставини, 12 серпня 2019 року ПрАТ «АСК «Омега» своїм листом за № 1542 від 12 серпня 2019 року відмовило їй у відшкодуванні збитків, спричинених ДТП, оскільки автомобіль відремонтовано та їх спеціаліст та експерт не можуть надати оцінку пошкодженням та встановити вартість збитків. Посилаючись на порушення своїх прав, позивачка просила суд стягнути з ПрАТ «АСК «Омега» на її користь 31427,95 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; 5491,60 грн. оплату за проведення автотоварознавчої експертизи та судовий збір в розмірі 1261,20 грн. (840,80 +420,40). Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 57-58). Ухвалою суду від 21 квітня 2020 року строк проведення підготовчого провадження у справі було продовжено (т. 1 а.с. 83-84). Ухвалою суду від 03 серпня 2020 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду (т. 1 а.с. 132-133). Ухвалою суду від 23 листопада 2020 року за клопотанням позивачки по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, на час проведення якої провадження по справі було зупинено (т. 1 а.с. 183-185). Ухвалою суду від 11 січня 2021 року по справі було поновлено провадження та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 194-195). Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року за клопотанням позивачки по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, на час проведення якої провадження по справі було зупинено (т. 1 а.с. 212-214). Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року по справі було поновлено провадження та призначено судове засідання (т. 2 а.с. 23-24). Позивачка та її представник, діюча на підставі ордеру від 18 квітня 2020 року, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, раніше позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі (т. 1 а.с. 110). Представник відповідача\~в судове\~засідання не\~з`явився,\~про дату,\~час та\~місце розгляду\~справи повідомлявся\~судом у\~відповідності до\~вимог ст.\~128\~ЦПК України,\~надав заяву,\~в якій\~не визнав\~позовні вимоги\~та просив\~суд відмовити\~в їх\~задоволенні та\~слухати справу\~за його\~відсутності.\~Раніше надав через канцелярію суду відзив на позов (т. 1 а.с. 108, 116-117, 125, 129, 144, 146). Треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (т. 1 а.с. 123, 124, 126, 130, 141, 143, 145). Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини. Згідно зі статтями 1166, 1167 ЦК України діє презумпція вини завдавача шкоди, тому не позивач має доводити вину, а відповідач має довести відсутність своєї вини. Встановлено, що ПрАТ «АСК «Омега» є юридичною особою та діє на підставі Статуту, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та інформацією про юридичну особу (т. 1 а.с. 53-56, 147, т. 2 а.с. 61). З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2019 року, близько 13 години 40 хвилин, [PERSON] , керуючи автомобілем Kenworth, державний номер [NUMBER] , по вул. Тираспольське шосе в м. Одесі, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , який зупинився попереду, чим порушив п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Протоколом огляду транспортного засобу від 15 лютого 2019 року був встановлений перелік пошкоджень, отриманих автомобілем ЗАЗ Daewoo,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~у результаті\~ДТП (т. 1 а.с. 13). Встановлено,\~що причиною\~зіткнення транспортних\~засобів стало\~порушення водієм [PERSON] п. п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР України). Вина [PERSON] в скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 24 квітня 2019 року, відповідно до якої останній був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (т. 1 а.с. 9, 10). Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст.\~82\~ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину водія [PERSON] у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] . Зі змісту\~постанови Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~24\~квітня 2019\~року вбачається,\~що відповідач\~ [PERSON] визнав свою вину у скоєнні\~зазначеного правопорушення\~та підтвердив\~обставини,\~викладені у\~протоколі,\~про що надав суду заяву (т. 1 а.с. 9). Встановлено,\~що автомобіль\~марки ЗАЗ\~Daewoo,\~державний номер\~ [NUMBER] ,\~належить позивачці на праві\~власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 22 січня 2014 року (т. 1 а.с. 32). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0250830 від 19 січня 2019 року, із встановленим лімітом відповідальності у розмірі 100000,00 грн. (т. 1 а.с. 11). Листом за\~№ 785\~від 28\~лютого 2019\~рокуПрАТ «Українська\~пожежно-страхова\~компанія» відмовило\~позивачці у\~виплаті страхового\~відшкодування у\~зв`язку з\~тим,\~щов результаті перевірки відомостей Інформаційної бази МТСБУ було встановлено, що транспортний засіб Kenworth Т2000, реєстраційний номер [NUMBER] , на момент укладення договору (полісу) № АО/0250830 від 19 січня 2019 року був забезпечений за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8846615, який виданий АСК «Омега», про що страхувальник не повідомив страховика. Тому в силу ст. ст. 216, 989 ЦК України договір (поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0250830 від 19 січня 2019 року є нікчемним, який не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (т. 1 а.с. 14). Відповідно до п. 20-1.1 ст. 20-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV (далі Закон України №1961-ІV), у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. Згідно п. 17.3 ст. 17 Закону України №1961-ІV при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику. Пунктом 3 ч. 1 ст. 989 ЦК України встановлено, що страхувальник зобов`язаний при\~укладенні договору\~страхування надати\~страховикові інформацію\~про всі\~відомі йому\~обставини,\~що мають\~істотне значення\~для оцінки\~страхового ризику,\~і надалі\~інформувати його\~про будь-які\~зміни страхового\~ризику; при\~укладенні договору\~страхування повідомити\~страховика про\~інші договори\~страхування,\~укладені щодо\~об`єкта,\~який страхується. Якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Встановлено,\~що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ «АСК «Омега» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8846615 від 01 серпня 2018 року, із встановленим лімітом відповідальності у розмірі 100000,00 грн. (т. 1 а.с. 117а). 11 червня 2019 року позивачка, як потерпіла особа, повідомила ПрАТ «АСК\~«Омега»про настання страхового випадку (т. 1 а.с. 25). Листом за № 1542 від 12 серпня 2019 року ПрАТ «АСК «Омега» відмовило позивачці у відшкодуванні збитків, спричинених у результаті ДТП, яка сталась 14 лютого 2019 року, у зв`язку з тим, що оскільки автомобіль відремонтовано та їх спеціаліст та експерт не можуть надати оцінку пошкодженням та встановити вартість збитків (т. 1 а.с. 26). Згідно акту виконаних робіт 035 від 11 березня 2019 року вартість виконаних робіт з ПДВ складає 31470,00 грн. (т. 1 а.с. 15). Відповідно до Звіту № 11-04-19 з визначення вартості матеріальних збитків колісного транспортного засобу від 25 квітня 2019 року, вартість матеріального збитку на момент оцінки, завданого власнику КТЗ ЗАЗ Daewoo, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження в ДТП, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складових, які підлягають заміні, складає 29204,44 грн. (т. 1 а.с. 16-24). Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 24 лютого 2020 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 65). Ухвалою суду від 04 лютого 2021 року за клопотанням позивачки по справі була призначена судова автотоварознавча експертиза, на час проведення якої провадження по справі було зупинено (т. 1 а.с. 212-214). Відповідно до висновку експерта автотоварознавчої експертизи по дослідженню автомобіля ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 14 лютого 2019 року, за № 20-7267 від 25 березня 2021 року, ринкова вартість автомобіля ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , до дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14 лютого 2019 року, станом на дату настання зазначеної пригоди, становить 106102,50 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , пошкодженого в результаті ДТП, що сталася 14 лютого 2019 року, становить 28259,30 грн.; вартість відновленого ремонту автомобіля ЗАЗ Daewoo, державний номер [NUMBER] , згідно фактично проведених ремонтних робіт станом на 11 березня 2019 року складає 31427,95 грн. (т. 2 а.с. 6-21). Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст.\~979\~ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. У ст.\~6\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). При цьому, Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц зазначила, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року №4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до пункту 33.3 статті 33\~Закону №\~1961-ІV водії та власники транспортних засобів, причетних до ДТП, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після ДТП, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про ДТП його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Згідно з пунктами 34.1, 34.2\~статті 34 Закону № 1961-ІV\~страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. За змістом пункту 36.2\~статті 36 Закону № 1961-ІV\~страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35 цього Закону, повідомлення про ДТП, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями\~32\~та/або\~37\~цього\~Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Відповідно до підпункту 37.1.3 пункту 37.1\~статті 37 Закону № 1961-ІV\~підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Як було встановлено судом, позивачка своєчасно повідомила ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про настання страхового відшкодування, в результаті чого 15 лютого 2019 року уповноважений представник ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснив огляд її транспортного засобу та склав перелік пошкоджень. Одразу же після того, як позивачі стало відомо, що цивільно-правова\~відповідальність [PERSON] \~була одночасно\~застрахована АСК\~«Омега»,\~вона звернулась\~до відповідачаАСК «Омега» з повідомленням про настання страхового випадку. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), міститься правовий висновок про те, що потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у\~рішенні Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена\~законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту. У підпункті 37.1.3 пункту 37.1\~статті 37 Закону № 1961-ІV\~передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками.\~Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а\~лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру. Крім того, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 758/2874/16-ц (провадження № 61-29462св18), зазначено, що доводи касаційної скарги про те, що позивач не зберегла пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, що позбавило страхову компанію можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, є необґрунтованими. Факт настання страхового випадку сторонами не спростовується і підтверджується копією адміністративного матеріалу, складеного щодо винуватця ДТП, та постановою суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, скерувала на адресу страхової компанії заяву про виплату такого відшкодування та пояснення, в яких повідомила про настання ДТП, про відновлення нею пошкодженого автомобіля, розмір завданої шкоди, надавши на підтвердження цих обставин необхідні документи. Під час розгляду справи страхова компанія не скористалася своїм правом заявити клопотання про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи. За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на страховика обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування та витрат за проведення експертизи.\~\~ Отже, суд вважає, що несвоєчасне повідомлення відповідача про настання страхового випадку не призвело до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру, оскільки факт ДТП був підтверджений документами, які були надані позивачкою відповідачу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved