Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-01 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач мотивувала тим, що з 08.06.2000 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] ; від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . На момент подання позовної заяви в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що спільна донька сторін [PERSON] перебуває на її повному утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. За таких підстав, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до повноліття дитини. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25 листопада 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Згідно Розпорядження Голосіївського районного суду м. Києва від 15.06.2020 року № 407 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» та відповідно до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу, вищевказана справа передана в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. у зв`язку зі звільненням з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не визнає обставин ухилення від утримання доньки [PERSON] , [INFO] , як не обґрунтованих та безпідставно наводяться у позові. Зазначає, що не зважаючи на припинення з 2018 року шлюбних стосунків з позивачкою, відсутність спільного господарства вважаючи за необхідне, здійснює фінансову підтримку дітей з позивачкою. Так, 18.01.2019 згідно квитанції № 20190118491051117 АТ «ПриватБанк», здійснив грошовий переказ коштів позивачці на суму 500 тис грн. Також зауважив, що не відповідає дійсності твердження, наведене в позові, про обговорення угоди про добровільну сплату аліментів. Враховуючи зазначене, просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У відповіді на відзив на позовну заяву позивачка зазначила, що відповідач намагається видати кошти, які він перерахував позивачці як частину спільного майна, за кошти на утримання дітей. Надані відповідачем квитанції свідчать про додаткові витрати на утримання дитини, які були здійснені у добровільному порядку та з власної ініціативи. В прохальній частині відзиву відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, та не визнає їх навіть частково. Таким чином, утримання дітей буде залежати від бажання та настрою батька. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Як встановлено судом 19.08.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської обл. України, актовий запис № 452 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей: доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 26.05.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України, та сина [PERSON] , [INFO] , підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 06.01.2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради Тернопільської обл. України. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22.11.2019 року шлюб, зареєстрований 08.06.2000 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільської міської ради Тернопільської області, актовий запис № 452 між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Домовленості щодо розміру участі відповідача в утриманні дитини між сторонами не досягнуто. Позивач зазначає, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Як вбачається з матеріалів справи відповідач надав виписку АТ КБ «ПриватБанк» по рахунку [NUMBER] на підтвердження обставин щодо надання фінансової допомоги позивачці. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 14.02.2020 вищевказаний рахунок є спільним, а саме цей рахунок [PERSON] та є додатковою до картки клієнта [PERSON] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо і домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання їх малолітньої доньки. Крім того, згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про спосіб стягнення та розмір аліментів, які мають бути стягнуті в даному випадку з відповідача на користь позивача, суд враховує позицію позивача щодо способу стягнення аліментів, а також відсутність будь-яких відомостей про перебування на утриманні відповідача інших осіб. Зважаючи на обставини, які викладені вище, а також виходячи з того, що позивач разом із відповідачем повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку; виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ч. 1 ст.141 СК України), суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів на утримання дитини із відповідача на користь позивача в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а тому позов підлягає задоволенню. Стягнення аліментів в даному розмірі суд вважає розумним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини в даному віці. У такому випадку, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 листопада 2019 року. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави. З урахуванням задоволення позову стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved