Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила суд скасування заборону відчуження об'єкта нерухомого майна а саме: житлового будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 24 грудня 2013 року вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] з метою укладення договору купівлі-продажу вказаного вище нерухомого майна, проте їй стало відомо, що житловий будинок [ADDRESS] є об'єктом заборони відчуження, накладеної 02 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою за № 1216057 на підставі повідомлення 20, 06 квітня 1960 року, Київського будбанку обласної контори. Оскільки власником обтяженого житлового будинку в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна помилково зазначений [PERSON], а не [PERSON], яка на підставі договору дарування від 26 квітня 1994 року, зареєстрованого за № 2-2363, отримала у дар від [PERSON] житловий будинок [ADDRESS], позивач була змушена звернутися до суду із вищевказаним позовом. У судовому засіданні [PERSON] надала пояснення, аналогічні фабулі справи, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. До початку розгляду справи від Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області надійшов лист про розгляд справи без участі її представника, на розсуд суду. Заслухавши пояснення позивача, свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконкому Броварської міської Ради депутатів трудящих Київської області УРСР від 03 жовтня 1957 року № 27 [PERSON] (дідові позивачки) виділено земельну ділянку під забудову жилого будинку, розміром 600 м2, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно акту від 18 січня 1996 року забудову земельної ділянки було завершено 1961 року та введено в експлуатацію індивідуальне домоволодіння за [ADDRESS] та зазначено забудовником [PERSON] (а.с. 23). З будинкової книги на будинок [ADDRESS] вбачається , що у 70 - 80 роках номер будинку було змінено на [ADDRESS]. Зміна номеру будинку підтверджується й довідкою КБ «Броварське БТІ» від 24 грудня 2013 року № 2089. Після смерті [PERSON], який помер [INFO], 1/2 частину зазначеного вище нерухомого майна як частину спільного майна подружжя успадкувала його дружина - [PERSON] (баба позивача), про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 березня 1994 року та копія свідоцтва про право власності від 22 березня 1994 року, що були видані державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Лазарєвою В.П. та зареєстровані за № 2-1543, № 2-1542 У даних документах вказується номер будинку [ADDRESS]. (а.с. 8-9). Судом також встановлено, що [PERSON] за договором дарування подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями: сарай, огорожа, колодязь, вбиральня, жилою площею 49,8 м2 (а.с.10-11). Право власності позивача на вказане вище нерухоме майно зареєстроване Реєстраційною службою Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області 12 листопада 2013 року за № 3564981, про що свідчить копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 листопада 2013 року № 13516745 (а.с. 5). Також з матеріалів справи вбачається, що 02 серпня 2004 року на підставі повідомлення Київського будбанку обласної контори, 20, ще 06 квітня 1960 року, на житловий будинок [ADDRESS] Броварською міською державною нотаріальною конторою накладено заборону відчуження, реєстраційний номер обтяження - 1216057, архівний номер 3173650КІЕV469, архівна дата: 19 вересня 2000 року, дата виникнення: 21 квітня 1960 року, № реєстра 680, внутр. № DF0185342AF142305144. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 25 грудня 2013 року, індексний № 15395807, вбачається, що власником обтяженого житлового будинку є [PERSON] (а.с. 6-7). Тобто, враховуючи все вище досліджене, вбачається, що на час накладення заборони на будинок [ADDRESS] станом на 21 квітня 1960 року спірний будинок мав [ADDRESS] та його власником були [PERSON] та [PERSON] Ч. 4 ст. 41 Конституції України закріпила положення, згідно з яким ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved