Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] року у подружжя народився син - [PERSON] Позивач стверджувала, що [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі, мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO] року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. 30 січня 2019 року представник позивача подав заяву про зменшення позовних вимог та просив суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з [INFO] року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, позивач про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, представник позивача подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити. 22 січня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що він у добровільному порядку сплачує на утримання сина грошові кошти та протягом 2018 року ним було сплачено аліменти на користь [PERSON] у сумі 71610,15 грн. Також відповідач вказав, що на його утриманні перебуває малолітній син [PERSON], [INFO]. Указані обставини, на думку [PERSON], виключають можливість стягнення з нього аліментів на утримання його повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Більш того, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву вказав, що він не погоджується сплачувати аліменти до досягнення сином двадцяти трьох років, а лише до закінчення [PERSON] навчання, тобто до 03 червня 2020 року, якщо навчання не буде припинено до цієї дати з інших причини та обставин. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до закінчення [PERSON] навчання. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 04 березня 2000 року позивач та відповідач уклали шлюб, зареєстрований у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №281 (а. с. 5). [INFO] року у подружжя народився син [PERSON] (а. с. 6). 21 грудня 2010 року шлюб, укладений між сторонами справи, було розірвано (а. с. 8). [PERSON] навчається у Коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну на 3-му курсі денної форми навчання (а. с. 9). Судом встановлено, що на сьогодні [PERSON] мешкає з матір'ю за адресою: [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. На час розгляду справи в суді [PERSON] не працює та потребує матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Ст. 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зі змісту вказаної норми вбачається, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Ст. 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми ст. ст. 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідач перебуває на військовій службі в Управлінні державної охорони України з 01 червня 2015 року по теперішній час, розмір його доходу за січень 2019 року становить 29769,65 грн. Також [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років. Відомостей про незадовільний стан його здоров'я [PERSON] суду не надано. Крім того, відповідачем не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні особи. Таким чином, суд вважає, що відповідач взмозі надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток своїх дітей, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання сина [PERSON], має становити 1/5 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 06 грудня 2018 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. У своїй позовній заяві [PERSON] просила суд при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON], застосувати положення ч. 2 ст. 182 СК України. Так, указаною нормою встановлено, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак ст. 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Зважаючи на те, що [PERSON] є повнолітнім, норма ч. 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів на його утримання застосуванню не підлягає. Крім цього, суд звертає увагу позивача, що аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, стягуються на користь дитини незалежно від того, хто звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів. Отже, аліменти на утримання [PERSON] слід стягнути на його користь, а не на користь його матері [PERSON] Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 22 листопада 2018 року, проте [PERSON] досягнув повноліття [INFO] року, а тому суд присуджує аліменти, починаючи з 06 грудня 2018 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 704,80 грн в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial