Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить визнати за ним право власності на 23/100 частин житлового будинку № 153 по вул. Єлізарова у м. Харкові в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 11 серпня 2010 року, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що після смерті матері [PERSON], померлої 11.08.2010 року, відкрилася спадщина у вигляді 46/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Єлізарова, 153 у м. Харкові. Співвласником іншої 54/100 частини вищевказаного будинку є [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті право власності на її частину до теперішнього часу спадкоємцями не оформлялося. На даний час там мешкає та зареєстрований її онук, [PERSON] Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер 17.12.1974 року. У спадкодавця є двоє рідних дітей він, [PERSON], та [PERSON], відповідач по справі. У 2012 році сторони звернулися до Другої Харківської державної нотаріальної контори, де на підставі інших заяв було відкрито спадкову справу № 52466506 після смерті померлої [PERSON] та повідомлено, що частка спадкоємців у спадщині дорівнює ?, тобто 23/100 частин. Відповідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 26.12.2013 року за відповідачем [PERSON] вже визнано право власності на 23/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Єлізарова, 153 у м. Харкові. Однак, свою належну 23/100 частину вищевказаного будинку позивач не може оформити, оскільки нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності з причин відсутності оригіналів правовстановчих документів, у зв'язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] [PERSON] неодноразово уточнювала позовні вимоги, в останнє у судовому засіданні 19.06.2015 року та виклала у першій редакції, а саме: просила визнати за [PERSON], ід. номер [NUMBER], право власності на 23/100 частин житлового будинку № 153 по вул. Єлізарова у м. Харкові в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 11 серпня 2010 року. В частині позовних вимог встановлення порядку користування спірним домоволодінням відмовилась (а.с. 116-119, 124). Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти визнання за [PERSON] права власності на 23/100 частин житлового будинку № 153 по вул. Єлізарова у м. Харкові в порядку спадкування за законом після [PERSON], померлої 11 серпня 2010 року (а.с. 121-123). Третя особа [PERSON] до судового засідання не з'явився. Надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність та зазначив, що з позовними вимогами згоден у повному обсязі та не заперечував проти задоволення позовної заяви (а.с. 115). Представник третьої особи Харківської міської ради до судового засідання не з'явився, надав суду письмові пояснення, у яких просив розглядати справу без участі представника Харківської міської ради, прийняти законне та обгрунтоване рішення на підставі наявних у справі матеріалів, яке не буде порушувати права Харківської міської ради та третіх осіб (а.с. 75-76). За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення і доводи представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, виданого Ленінським РАЦС м. Харкова 10.11.1963 року, батьками позивача [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з відповіді КП «Харківське міське БТІ» за вих. № 2000034 від 20.01.2015 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Єлізарова, 153 зареєстровано за [PERSON] - 46/100 частин на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Харкова від 16.01.1985 р. Згідно вищезазначеного рішення суду ідеальна частка [PERSON] змінилася та складає 54/100 частини житлового будинку замість 1/2 частини. Документи на реєстрацію рішення суду на імя [PERSON] в бюро не надавались (а.с. 8-9, 54). [PERSON] померла 11 серпня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 276852 від 13.08.2010 року (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої належить 46/100 частин житлового будинку №153 по вул. Єлізарова в м. Харкові. У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, які визначені в заповіті. У випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття за заповітом, право на спадкування за законом отримують особи, що визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом отримують право на спадкування почергово. Чоловік [PERSON] [PERSON] помер 17 грудня 1974, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ВЛ № 379740, виданого Жовтневим РАЦС м. Харкова (а.с. 7). Спадкоємцями першої черги є сини померлої [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного зі спадкоємців за законом рівні, тобто частка [PERSON] та [PERSON] \~складає - 46/100 : 2 = 23/100 частини житлового будинку № 153 по вул. Єлізарова в м. Харкові. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2013 року за [PERSON] визнано право власності на 23/100 частини житлового будинку № 153 по вул. Єлізарова в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] (а.с. 17-20). З відповіді державного нотаріуса Другої Харківської державної нотаріальної контори за вих. № 01-16/308 від 13.02.2015 року вбачається, що [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 23/100 частини житлового будинку по вул. Єлізарова, 153 у м. Харкові після померлої 11 серпня 2010 року [PERSON] було відмовлено, оскільки були відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 21). Відповідно абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно мешкав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо упродовж строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. З копії паспорта позивача [PERSON] вбачається, що він зареєстрований за адресою [INFO] з 14.12.1983 року (а.с. 13). Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач мешкав разом зі спадкодавцем матірю [PERSON] на час відкриття спадщини, був зареєстрований за адресою знаходження спадкового майна, від спадщини матері не відмовляється, звертався до Другої Харківської державної нотаріальної контори з питання оформлення спадщини після смерті померлої матері, але з причини відсутності у нього правовстановлюючих документів на житловий будинок № 153 по вул. Єлізарова у м. Харкові, не має можливості оформити право на належну йому частку у спадковому майні. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved