Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У лютому 2012 року позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант-5», Решетилівського районного відділу Полтавської регіональної філії центру ДЗК та відділу Держкомзему у Решетилівському районі Полтавської області, в яких, з урахуванням поданих в подальшому заяв про уточнення та збільшення позовних вимог, просять: - визнати недійсними з 25 листопада 2011 року і скасувати Додаткові угоди до договорів оренди землі між ТОВ «Гарант-5» та позивачами, зареєстровані 25 листопада 2011 року відділом Держкомзему у Решетилівському районі - визнати недійсною з 25 листопада 2011 року і скасувати реєстрацію відділом Держкомзему в Решетилівському районі Полтавської області Додаткових угод до договорів оренди землі між ТОВ «Гарант-5» та позивачами; - зобов'язати відділ Держземагенства у Решетилівському районі Полтавської області протягом трьох днів після вступу рішення у законну силу внести записи про скасування реєстрації Додаткових угод від 25 листопада 2011 року до договорів оренди землі, укладених між ТОВ «Гарант-5» та позивачами да відповідних Книг записів про державну реєстрацію договорів оренди; - зобов'язати СТОВ «Говтва», яке користується земельними ділянками позивачів після ліквідованого ТОВ «Гарант-5», наступного дня після оголошення рішення суду передати земельні ділянки позивачів їх власникам й підписати акт прийому-передачі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що 02 січня 2006 року між ними та ТОВ «Гарант-5» були укладені договори оренди землі строком на п'ять років щодо належних їм земельних ділянок, розташованих на території М'якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, зазначені договори набрали чинності з 20 жовтня 2006 року. Вказують, що у вересні 2010 року до них додому прибула [PERSON], яка запропонувала їм внести зміни до цих договорів в частині строку дії договору, розміру орендної плати, обробітки землі та інших умов, заявивши при цьому, що у випадку відмови від підписання додаткових угод, це потягне за собою негативні наслідки, наприклад, вони не матимуть можливості під'їхати до ділянки, не зможуть її використовувати -обробляти, жодна особа не зоре город та інше, не читавши додаткових угод, оскільки вони були викладені дрібним шрифтом, вони підписали їх. Проте, через деякий час вони вирішили самостійно обробляти належні їм земельні ділянки, оскільки вважали ,що це дало б їм більший прибуток, та не продовжувати договір і відкликати згоду на продовження. Тому протягом вересня-жовтня 2011 року вони направили листи до ТОВ «Гарант-5» та відділу Держкомзему у Решетилівському районі заяви з проханням не проводити державну реєстрацію додаткових угод, однак відповіді не отримали, тому вирішили, що договір припинив свою дію, однак, у січні 2012 року вони отримали копії Додаткових угод до договору від 02 січня 2006 року. Вони вважають зазначені додаткові угоди недійсними, посилаючись на те, що їх державна реєстрація була здійснена після закінчення строку дії договорів оренди землі та всупереч їхній волі, оскільки відповідачу було відомо про їх бажання самостійно обробляти землю. Ухвалою суду від 16 лютого 2012 року вищезазначені позови об'єднано в одне провадження /т. 1 а.с.24-26/. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 22 вересня 2014 року до участі у справі залучено сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Говтва», як правонаступника ТОВ «Гарант-5»./т. 37 а.с.229/. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовних заявах.. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання для участі у розгляді справи не з'явилися, надавши до суду письмові заяви, в яких позов підтримали, просили його задовольнити та розглянути справу за їхньої відсутності з участю їхнього представника [PERSON] /т. 37 а.с. 122-146/. Представник відповідача СТОВ «Говтва» - Вінніченко В.А. у судовому засіданні позови не визнав та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що в момент укладення додаткових угод волевиявлення сторін було вільним та відповідало внутрішній волі сторін та вимогам закону, та зазначає, що момент державної реєстрації додаткових угод жодним чином не впливає на їх дійсність. Представник відповідача - відділу Держземагенства у Решетилівському районі Полтавської області в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи посилається на розсуд суду /т.38 а.с. 39/. Суд, заслухавши пояснення представників сторін [PERSON], [PERSON] та [PERSON], допитавши свідка [PERSON], дослідивши обставини по справі, перевіривши їх наявними доказами та надавши доказам правової оцінки, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 січня 2006 року між ТОВ «Гарант-5» та позивачами -власниками земельних паїв укладено договори оренди земельних ділянок, розташованих на території М'якеньківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області терміном на 5 років, які зареєстровані Полтавською регіональною філією центру Державного земельного кадастру 20 жовтня 2006 року, що підтверджується доданими до позовних заяв копіями договорів оренди землі, додатковими угодами та актами до них /т.1 а.с.7-12, т. 2 а.с. 6-11, т. 3 а.с. 7-12, т. 4 а.с. 7-12, т. 5 а.с. 11-16, т. 6 а.с. 9-14, т. 7 а.с. 7-12, т. 8 а.с. 6-11, т. 9 а.с. 7-12, т. 10 а.с. 7-12, т.11 а.с. 8-13, т.12 а.с.7-12, т.13 а.с.7-12, т.14 а.с. 8-13, т.15 а.с. 4-9, т.16 а.с.7-12, т. 17 а.с.7-12, т. 18 а.с. 9-14,т. 19 а.с. 6-11, т.20 а.с. 9-13, т.21 а.с. 7-12, т. 22 а.с. 9-14, т. 23 а.с.7-12, т. 24 а.с. 8-13, т. 25 а.с. 9-13, т. 26 а.с. 7-12, т. 27 а.с. 7-12, т. 28 а.с. 7-12, т. 29 а.с. 9-14, т. 30 а.с. 9-14, т. 31 а.с. 7-12, т. 32 а.с 8-13, т. 33 а.с. 9-14, т. 34 а.с. 7-12, т. 35 а.с. 9-13, т. 36 а.с. 7-12/. Судом також встановлено, що 22 вересня 2010 року ТОВ «Гарант-5» та орендодавцями, позивачами по справі, було підписано додаткові угоди щодо продовження оренди земельних ділянок до 1 січня 2018 року/т.1 а.с. 6, т. 2 а.с. 26, т. 3 а.с.6, т. 4 а.с. 6, т.5 а.с. 6, т. 6 а.с. 6, т. 7 а.с. 6, т. 8 а.с. 15, т. 9 а.с.6, т. 10 а.с. 6, т. 11 а.с. 7, т.12 а.с.6, т. 13 а.с. 6, т. 14 а.с. 5, т. 15 а.с. 16, т.16. а.с.6, т.17 а.с. 6, т.18 а.с. 5, т. 19 а.с. 5, т. 20 а.с. 6, т.21 а.с. 6, т. 22 а.с. 6, т. 23 а.с. 6, т.24 а.с. 6, т. 25 а.с. 6, т. 26 а.с. 6, т. 27 а.с.6, т. 28 а.с.6, т. 29 а.с. 6, т. 30 а.с. 7, т. 31 а.с. 6, т. 32 а.с. 4, т. 33 а.с. 4, т. 34 а.с. 6, т. 35 а.с. 6, т. 36 а.с. 6/. Після чого ТОВ «Гарант-5» замовило документацію для відповідної реєстрації додаткових угод у центрі Державного земельного кадастру та в жовтні 2011 року звернулось до відділу Держкомзему в Решетилівському районі Полтавської області для проведення державної реєстрації угод, та сплатило грошові кошти на рахунок відділу Держкомзему в Решетилівському районі за державну реєстрацію додаткових угод до договорів. Факт підписання цих угод та подання документів для їх реєстрації сторонами не оспорювався, а також підтверджується додатковими угодами та реєстраційними справами до договорів оренди земельних ділянок. Встановлено, що протягом вересня-жовтня 2011 року позивачі звертались до відділу Держкомзему у Решетилівському районі Полтавської області з заявами щодо непроведення державної реєстрації вказаних додаткових угод, в подальшому, 25 листопада 2011 року була проведена державна реєстрація зазначених додаткових угод, що підтверджується доповідною запискою від 16 травня 2012 року на ім'я в.о. начальника Головного управління Держкомзему у Полтавській області та листом першого заступника начальника Головного управління Держкомзему в Полтавській області /т. 38 а.с.3-6, 7-8/, а також пояснення ми сторін. Матеріали справи також свідчать про те, що спірні додаткові угоди до договорів оренди землі пройшли відповідну державну реєстрацію у відділі Держкомзему у Решетилівському районі Полтавської області, який на час реєстрації був єдиним органом, наділеним цими повноваженнями, і цей факт визнано обома сторонами. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку. Відповідно до ст. 214 ЦК України, особа, яка вчинила односторонній правочин, має право відмовитися від нього, якщо інше не встановлено законом. Якщо такою відмовою від правочину порушено права іншої особи, ці права підлягають захисту. Особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані. Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин. Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін. Згідно ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Згідно до правової позиції, висловленої Судовою палатою у цивільних справах ВСУ під час розгляду справи № 6-118цс13 при вирішенні судом спору про визнання договору недійсним з підстав відсутності у сторони волі на його укладення правове значення має наявність такої волі на момент досягнення сторонами договору згоди в належній формі з усіх істотних умов договору, а не на момент його державної реєстрації. вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його недійсним із підстав, передбачених частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Судовою палатою у цивільних справах ВСУ під час розгляду справи № 6-127цс13 від 18 грудня 2013 року. Так, Верховний Суд України зазначає, що прохання учасника правочину не здійснювати реєстрацію договору оренди земельної ділянки, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України. Тобто, з огляду на зазначене, договір може бути визнаний недійсним із підстав, передбачених ч. 3 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, у разі якщо буде встановлено дефект волі (відсутність волі сторони або невідповідність волі сторони волевиявленню) саме на той момент, коли сторони договору раніше в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, тобто підписали договір, тому, враховуючи також положення ст. 214 ЦК України, сам факт односторонньої незгоди сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання договору недійсним через зазначені підстави. Позивачами не представлено суду належних та допустимих доказів у підтвердження відсутності у них волевиявлення на укладення спірних додаткових угод чи наявності інших обставин, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України. Таким чином, волевиявлення позивачів на укладення Додаткової угоди від 22 вересня 2010 року було виражено ними під час її підписання, і зміна волевиявлення в майбутньому не може свідчити про його відсутність на час вчинення правочину. З урахуванням вищенаведених обставин, можливість відмови від реєстрації вже укладеного договору як і термін його реєстрації з часу укладення, не передбачені ані нормами чинного законодавства, ані умовами договору. Враховуючи зазначені обставин, позовні вимоги щодо визнання недійсними та скасування Додаткових угод до договорів оренди землі між ТОВ «Гарант-5» та позивачами, а також визнання недійсною та скасування їх реєстрації задоволенню не підлягають, звідси відсутні підстави щодо задоволення решти позовних вимог. Суд не бере до уваги посилання представника позивачів [PERSON] на те, що договори оренди втратили чинність 20 жовтня 2011 року, тому реєстрація додаткових угод до них після спливу цього терміну є незаконною, оскільки оскаржувані додаткові угоди підписані до 20 жовтня 2011 року, а саме 22 вересня 2010 року, тобто позивачам протягом року було відомо, що вони підписали, сторони виконували умови договору, не заперечували проти укладеного договору, відповідач сплачував, а позивач отримував орендну плату, крім того в цей час проводилась реєстраційна робота та за заявою ТОВ «Гарант» були заведені реєстраційні справи до договорів оренди земельних ділянок. Також суд не бере до уваги його доводи що СТОВ «Говтва» не може бути відповідачем за ТОВ «Гарант-5», зважаючи на те, що «Гарант-5» припинив своє існування, оскільки це спростовується, дослідженим у судовому засіданні протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Гарант-5» від 23.05.2013 року про реорганізацію ТОВ «Гарант-5» шляхом приєднання його до СТОВ «Говтва» /т.37 а.с. 239/ та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців від 06 червня 2014 року № 33682971, відповідно до якого СТОВ «Говтва» є правонаступником ТОВ «Гарант-5» /т. 37 а.с. 213/. Враховуючи все вищенаведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed