Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У листопаді 2018 року представник позивачки звернулася із зазначеним позовом до суду з вимогою визнати за [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на 1/2 частину домоволодіння з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, що розташовані в [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначила, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частини домоволодіння з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, що розташовані в [ADDRESS] . Зазначена частина домоволодіння належала спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 19.01.1990 року за реєстром №420. Єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] є її донька [PERSON] , яка у передбачений законом строк, 04.12.2014 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою державного нотаріуса\~ Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецької Н.Г. від 02.11.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, що розташовані в [ADDRESS] .Маріуполі [ADDRESS] , оскільки відсутня державна реєстрація права власності на вказану частку домоволодіння та правовстановлюючих документів, отримати дублікат яких неможливо, оскільки архівні нотаріальні документи Третьої маріупольської державної нотаріальної контори за період з 1945 року по 1996 року були передані на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у м. Донецьку, тобто на території неконтрольованій українською владою. Право власності спадкодавця на частину зазначеного\~ домоволодіння підтверджується довідкою МКП «Маріупольське БТІ», згідно якої право власності за [PERSON] зареєстровано на підставі договору дарування, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 19.01.1990 року за реєстром №420. На підстав викладеного, позивачка просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] 68-а, який [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом, після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, просили розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка по справі [PERSON] , [INFO] , (дівоче прізвище « [PERSON] », змінено на підставі свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 27.03.1998 року), є дочкою [PERSON] (відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] [NUMBER] від 22.06.1983 р.). [INFO] померла матір позивачки [PERSON] , після смерті якої залишилось спадкове майно у вигляді 1/2 частини домоволодіння з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, що розташовані в [ADDRESS] . Право власності спадкодавця на 1/2 частину домоволодіння [ADDRESS] ,\~ підтверджується довідкою МКП «Маріупольське БТІ», згідно якої право власності за [PERSON] зареєстровано на підставі договору дарування, посвідченого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою 19.01.1990 року за реєстром №420. Позивачка\~ [PERSON] у передбачений законом строк\~ 04.12.2014 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса\~ Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецької Н.Г. від 02.11.2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку з відповідними до цієї частини надвірними прибудовами, що розташовані в [ADDRESS] , оскільки відсутня державна реєстрація права власності на вказану частку домоволодіння та правовстановлюючих документів, отримати дублікат яких неможливо, оскільки архівні нотаріальні документи Третьої маріупольської державної нотаріальної контори за період з 1945 року по 1996 року були передані на постійне зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у м.Донецьку, тобто на території неконтрольованій українською владою. 25.09.2018 року ФОП « [PERSON] » було виготовлено технічний паспорт на ім`я [PERSON] . До складу будинку в цілому входить: житловий будинок літ. А-1, нежитлова прибудова літ.А1-1, нежитлова прибудова літ. А3-1, веранда літ.а5-1, гараж Г-1, загальною площею 600 кв.м., житловою площею 192 кв.м. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Згідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею першої черги після смерті матері. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має. Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивачки відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку з чим її права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного позовна вимога про визнання права власності на зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved