Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що за час перебування у шлюбі з відповідачем у них [INFO] року народилась дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Їхня повнолітня дочка навчається у Східноєвропейському національному університеті ім.Л.Українки на платній денній основі у зв'язку з чим не має змоги працевлаштуватись та самостійно отримувати заробіток. Так як відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з нього в її користь щомісячно аліменти на їх утримання у розмірі по 1000 грн. до досягнення неповнолітнім сином повноліття, а повнолітньою дочкою 23 років за умови її навчання. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи до суду не з'явився, про причини такої неявки суд не повідомив. Позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Судом встановлено, що сторони 21 жовтня 1995 року зареєстрували шлюб, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 18 серпня 2015 року розірвано (а.с.4-5). Як вбачається з свідоцтва про народження (а.с.3), у них [INFO] року народилась дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з договору про навчання від 18 серпня 2014 року (а.с.6) повнолітня дочка сторін навчається на денній платній основі Східноєвропейського національного університету ім.Л.Українки. Відповідно до п.1.1 цього договору строк її навчання у цьому навчальному закладі чотири роки. За змістом його п.4.5 загальна вартість освітньої послуги на момент укладення договору складає 43040 грн., а за один семестр - 5380 грн. Крім цього, як вбачається з поданої позивачкою квитанції, дочка сторін за проживання у гуртожитку у вересні 2015 року сплатила 1980 грн. Відповідно до ст.198, ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчатися і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідач не подав суду доказів того, що він свій батьківський обов'язок щодо свого неповнолітнього сина та повнолітньої дочки, що продовжує навчатися, виконує належним чином. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 згаданого Кодексу розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд на підставі ст.184 ч.1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, як це просить позивачка. Хоча і відповідач згідно поданого позивачкою витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців є суб'єктом підприємницької діяльності, однак згідно її пояснень ним така діяльність зупинена. Враховуючи відсутність даних про його незадовільний стан здоров'я, відсутність у нього інших утриманців, суд з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років, який становить 1455 грн., розміру оплати за навчання повнолітньої дочки у навчальному закладі (один семестр - 5380 грн), проживання її у гуртожитку, визначає аліменти в розмірі по 500 грн. як на неповнолітнього сина так і на повнолітню дочку щомісячно, вважаючи, що відповідач спроможний їх сплачувати та що такий розмір буде достатнім для задоволення їх розумних матеріальних потреб. На підставі ст.367 ЦПК України суд допускає виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання. Суд на підставі ст.88 згаданого Кодексу пропорційно до задоволених позовних вимог, відсоток яких становить 50, стягує з відповідача в користь держави по двох вимогах (стягнення аліментів на неповнолітню дитину та повнолітню дочку, що продовжує навчатися) 551 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial