Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що на підставі договору про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності від 18\~серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною Л.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 621 йому належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є його сином та зареєстрований у вказаній квартирі разом з позивачем. Позивач зазначає, що у 2003 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Лондону (точна поштова адреса не відома) і з того часу більше ніколи не повертався в квартиру і не проживав в ній. Посилаючись на обставини того, що відповідач не проживає в квартирі з 2003 року, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей в квартирі не має і взагалі нею не цікавиться, в той час як реєстрація відповідача в квартирі створює йому, як власнику житла, перешкоди в користуванні жилим приміщенням, так як плата за комунальні послуги покладається на нього, він не може скористатися правом надання субсидії, позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 02 грудня 2020 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 грудня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 24 грудня 2020 року. Протокольною ухвалою головуючого від 24 грудня 2020 року відкладено розгляд справи до 18\~січня 2021 року у зв`язку з першою неявкою відповідача. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач подав письмову заяву про слухання справи у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~\~ У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору про поділ майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності від 18 серпня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ворошиною Л.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 621 квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 9-10, 11, 42-44). Згідно з довідкою ТОВ «МЄІРЦ» за № 348/10092020-30121899 та довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17 серпня 2017 року за №5240 в зазначеній квартирі, окрім позивача, зареєстрований його син [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7, 8). Як вбачається з акта про фактичне місце проживання (не проживання) від 11 вересня 2020 року, складеного мешканцями будинку по [ADDRESS] та засвідченого ТОВ «Сумитехнобудсервіс», [PERSON] , [INFO] , фактично не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач у спірній квартирі фактично не проживає з 2003 року, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинить, його особисті речі в квартирі відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідач не приймає. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивач позбавлений можливості, оскільки відповідач самостійно знятися з реєстрації не бажає. За таких обставин, суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним йому житлом порушено з боку відповідача та підлягає захисту. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved