Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У листопаді 2018 року приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» (далі по тексту - ПрАТ «ПРОСТО-страхування», позивач) звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) 2709,16 грн витрат по виплаті страхового відшкодування. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на ті обставини, що 25 листопада 2016 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого забезпеченим автомобілем є «Peugeot 308», д.н.з. [NUMBER]. За умовами вказаного договору було виплачене страхове відшкодування, потерпілому в результаті ДТП що сталося з вини [PERSON], яка керувала автомобілем «Peugeot 308», д.н.з. [NUMBER], у розмірі 2709,16 грн. Стверджував, що відповідачем не було вжито заходів щодо повідомлення позивача про страховий випадок, а тому, виплативши страхове відшкодування постраждалій особі, позивач звернувся до відповідача з правом регресу. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] викликалась в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, проте до суду вона не з'явилась, про причини неявки не повідомила, письмовий відзив на позов не подала. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини. Судом встановлено, що 25 листопада 2016 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] підписаний поліс № АК/ 5031256 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.5). Забезпеченим транспортним засобом за цим договором виступив автомобіль «Peugeot 308», д.н.з. [NUMBER]. Як встановлено постановою Печерського районного суду м. Києва від 19 травня 2017 року (а.с.10-11), 08 квітня 2017 року приблизно о 09 год. 08 хв. з вини [PERSON],яка керувала автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль «Деу», д.н.з. [NUMBER], яким керував [PERSON]. Будучи учасником ДТП відповідач залишила місце пригоди. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Згідно письмових пояснень позивача, [PERSON] не повідомила ПрАТ «ПРОСТО-страхування» у визначений законом строк про настання страхового випадку. Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, що автомобіль «Daewoo», д.н.з. [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] (а.с.8,9), яка 29 червня 2017 року звернулась до позивача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування за шкоду, пов'язану з пошкодженням належного їй транспортного засобу (а.с.6-7). Відповідно до калькуляції № 121671 від 29 червня 2017 року (а.с.19-20) вартість ремонту автомобіля «Daewoo», д.н.з. [NUMBER], складає 3 251,11 грн. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається зі страхового акту № 121671 від 11 липня 2017 року (а.с.21) та платіжного доручення № 12687 від 12 липня 2017 року (а.с.22), ПрАТ «ПРОСТО-страхування» сплатило на користь [PERSON] 2709,16 грн страхового відшкодування. Відповідно пп. 33.1.4 п. 33.1. ст. 33 цього Закону, учасники ДТП зобов'язані вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, про настання дорожньо-транспортної пригоди. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. На підставі ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. 03 серпня 2017 року позивачем наадресу відповідача направлено регресну вимогу, яка останньою залишена без задоволення. Отже,

Outcome: approved