Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебуває з відповідачем у трудових правовідносинах з 16.09.2019 року по теперішній час. За час знаходження у трудових відносинах з боку відповідача утворилась заборгованість з виплати заробітної плати в загальному розмірі 36 650 гривень. Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати заробітної плати, проте йому було відмовлено, тому він був змушений звернутися до суду. Враховуючи викладене, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 36 650 гривень. Сторони належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, проте до судового засідання їх не викликали. Проте представник відповідача надав до суд заяву, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечує. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, перевіривши доводи позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що згідно записів у трудовій книжці [PERSON] перебуває у трудових відносинах з приватним акціонерним товариством «Каховський завод електрозварювального устаткування» з 16.09.2019 року по теперішній час (а.с.5). В ст. 115 КЗпП і ст. 24 Закону України «Про оплату праці» визначено, що робо-тодавець зобов`язаний виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповно-важеним на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти кален-дарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється вип-лата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неро-бочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом робото-давця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності та-ких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника. Частиною другою статті 233 КЗпП України передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. З матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває у трудових відносинах з відповідачем. Відповідач виплачує заробітну плату позивачу несвоєчасно та не в повному обсязі, станом на 09.11.2021 року існує заборгованість в розмірі 36 650 гривень, таким чином, позовна вимога про стягнення заборгованості із заробітної плати підлягає задоволенню в межах існуючої заборгованості, що визнається стороною відповідача. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встанов-леному Кабінетом Міністрів України. Так, враховуючи, що позивач [PERSON] від сплати судового збору звільнена на підставі п. 1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд доходить до висновку про те, що судові витрати по сплаті судового збору за подання позову до суду слід стягнути з відповідача на користь держави, в розмірі 908 гривень 00 копійок.

Outcome: approved