Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд розірвати договір купівлі- продажу земельної ділянки від 08 квітня 2014 року, зареєстрованого у реєстрі під номер 215, і посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити повністю, і пояснив, що 08.04.2014 року між ним, як продавцем, та відповідачем, як покупцем, було укладено договір купівлі- продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0764 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS] і який був посвідчений 08 квітня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., і зареєстрований у реєстрі за № 925 (далі - Договір). Як стверджує позивач, за умовами договору покупець мав сплатити продавцю грошову суму 284 296 грн., з яких 60 000,00 грн. продавець отримав від покупця до підписання договору, а 224 296,00 грн. покупець зобов'язався сплатити продавцю згідно встановленого сторонами графіку: до 08.05.2014 року - 112 148,00 грн., до 08.06.2014 року - 112 148, 00 грн. Проте, як стверджує позивач, відповідач умов договору не дотримався, і суму 224 296.00 грн. не сплатив. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, був належним чином сповіщений (за місцем своєї реєстрації) про дату, час та місце проведення судових засідань 16.07.2015 року, та 21.07.2015 року, про що свідчать наявні у справі зворотні поштові повідомлення (за закінченням терміну зберігання), про поважність причин своєї відсутності суду не повідомив, в зв'язку із чим суд, вважаючи, що відповідач з власної ініціативи не використав своє право на доступ до справедливого суду, виходячи з приписів ст. 169 ЦПК України, враховуючи думку позивача, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Так, судом встановлено, що 08 квітня 2014 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (Покупець) було укладено договір купівлі- продажу земельної ділянки, загальною площею 0,0764 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за адресою: [ADDRESS], який посвідчений 08 квітня 2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фадєєвою Н.О., зареєстрований у реєстрі за № 925. За умовами п. 5 договору за домовленістю сторін продаж здійснено за 284 296 гривень, з яких 60 000,00 грн. продавець одержав від покупця до підписання цього договору, а 224 296,00 грн., покупець зобов'язується сплатити продавцю згідно наступного графіку: до 08.05.2014 року - 112 148,00 грн., до 08.06.2014 року - 112 148, 00 грн. На підтвердження проведення повного розрахунку за цим договором між сторонами укладається договір про повний розрахунок, що є невід'ємною частиною цього договору. Проте, [PERSON] умови договору від 08.04.2014 року не виконав, і не сплатив грошову суму 224 296,00 грн за встановленим сторонами договору графіком. Позивач неодноразово звертався до відповідача з проханнями сплатити кошти за вказаним договором, однак відповідач кошти не сплатив. Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 655 ЦК України закріплює законодавче визначення договору купівлі-продажу, згідно з яким це договір, за яким одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За загальним правилом (частина перша статті 692 ЦК України) оплата товару за договором купівлі-продажу здійснюється після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно із частиною другою статті 692 ЦК України покупець повинен виконати свій обов'язок щодо оплати одразу в повному обсязі, тобто сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Однак сторони можуть відійти від цього положення, застосувавши розстрочення платежу (частина друга статті 692 ЦК України). У випадку, якщо договором купівлі-продажу передбачена оплата товару через певний час після його передачі покупцю, покупець повинен провести оплату в строк, передбачений договором. Якщо покупець не виконує свого обов'язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, продавець набуває право вимоги такої оплати та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України. Однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того на що вона розраховувала при укладанні договору. Це друге оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Критерієм істотного порушення закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася правопорушення договору має значення і для оцінки порушення як істотного і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Свою правову позицію з аналогічних правовідносин виклав Верховний Суд України в постанові від 18 вересня 2013 року по цивільній справі 6-75цс13. Суд дійшов до висновку, що відповідач не виконав умови договору, допустив істотне порушення договору, що призвело до позбавлення сторони (продавця) того на що вона розраховувала при укладанні договору, в зв'язку із чим договір слід розірвати. В силу ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. В силу ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір розірвано у зв'язку із істотним порушення договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору, у порядку, встановленому діючим законодавством. На підставі наведеного,

Outcome: approved