Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Саксаганського відділу держаної виконавчої служби м. Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна. 09.08.2019 року позивач звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Саксаганського відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна. Відповідно до позовної заяви [PERSON] просила суд зняти арешт та заборону на відчуження майна з будинку за адресою: [ADDRESS] , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА021822, АА767757 від 18.12.2006р, постанова від 12.02.2007 вих. №08-22/3038 винесені державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривого Рогу Міщенко О.А., зареєстрованого 14.02.2007 за №4496923, реєстратором : Сьома криворізька державна нотаріальна контора. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що позивачу на праві власності належить домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, АВК №924025 від 29.05.2000 року, зареєстрований в реєстрі за №2454 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Клюєвим Л.П. Однак, під час продажу вищезазначеного володіння, зясувалося, що на будинок накладений арешт, згідно постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження АА021822, АА767757 від 18.12.2006р., постанова від 12.02.2007р, вих. №08-22/3038 державним виконавцем Саксаганського ВДВС м.Кривий Ріг Міщенко О.А. У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду та просила позов задовольнити у повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, а 18 грудня 2019 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] за довіреністю, надійшло до суду клопотання про розгляд вказаної цивільної справи без їх участі Відповідач 05 вересня 2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вимоги позивача є необґрунтованими, та зазначили, що згідно з інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на майно, та Реєстру прав власноті на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 18.12.2006 виносилася постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА021822 та АА767756, які направлялися на виконання до Сьомої Криворізької нотаріальної контори м. Кривий Ріг. На той час автоматизованої системи виконавчого провадження не існувало і реєстрація всіх виконавчих проваджень здійснювалося в паперовій формі. Порядок роботи з документами в органах державної виконавчої служби, який був чинний на той , чітко визначалося строк зберігання завершених виконавчих проваджень у архіві відділу до проведення їх знищення, який становив три роки. У зв`язку з чим завершені виконавчі провадження до 2015 року знищено, як і книги обліку виконавчих проваджень, які надійшли на виконання державним виконавцем за вказаний період. На підставі вищевикладеного, відповідач повідомляє, що у відділі відсутня будь-яка інформація, шодо виконання виконавчого документа, за яким державним виконавцем прийнято рішення про обтяження буд. [ADDRESS] , а також відсутня інформація у відділі щодо сплати на користь держави виконавчого збору у сумі 10% від суми боргу та витрат на проведення виконавчих дій. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У силу положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.49 ЦПК України, сторони користуються рівними процесуальними правами. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АА 021822, АА 767757,18.12.2006, Саксаганським ВДВС м. Кривого Рогу, постанови від 12.02.2007р, вих..№08-22/3038 (а.с.7-8) Також згідно з відповіді Сьомої криворізької державної нотаріальної контори копії постанов державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА021822 та АА767757 від 18.12.2006 року не передавалися на зберігання до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори (а.с.29) Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-XIV від 21.04.1999 року) у випадках не передбачених вказаною статтею, арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції ) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції) у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Оскільки в позовній заяві позивач не просить стягнути із відповідача на її користь судовий збір, суд покладає витрати у справі саме на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved