Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У лютому 2017 року Кредитна спілка «Перше кредитне товариство» звернулося до Кагарлицького районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 29 березня 2017 р. до Святошинського районного суду м.Києва. Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 08 серпня 2017 р. справа прийнята до розгляду суддею П`ятничук І.В. Згідно до заочного рішення Святошинського районного суду м.Києва від 24 жовтня 2017 р. заявлені позовні вимоги задоволено. 05.12.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Згідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 17 серпня 2018 р. дане заочне рішення суду скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Як вбачається з заявлених позовних вимог, позивач обґрунтовує їх тим, що 16.06.2007р. між позивачем та відповідачем [PERSON] та його поручителем [PERSON] було укладено Кредитний договір №КВ-32/0198/07/359 БЗ, згідно умов якого позивач надав відповідачам кредит в розмірі 15 000 грн. 00 коп. При укладені договору сторони домовились про зміну строку позовної давності до 10 років, що було закріплено у договорі. Відповідач зобов`язався повертати кредит протягом 24 місяців з моменту отримання та сплачувати відсотки за узгодженим графіком платежів. За прострочення повернення кредитних коштів у договорі встановлено відповідальність у виді пені в розмірі 1 відсотка від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежів. Відповідачі умови кредитного договору не виконували, вчасно кредит не повернули, проценти за його використання не сплатили. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за Кредитним договором №КВ-32/0198/07/359 БЗ від 16.06.2007р. в розмірі 116 748 грн. 37 коп. Посилаючись на положення ст.ст. 526, 527, 541, 543, 553, 554, 625, 629,1050, 1054 ЦК України просили заявлені позовні вимоги задовольнити. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] повідомлялись про час та місце розгляду справи судом належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, разом з цим, у судове засідання не з `явились, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Слід зазначити, що і відповідач [PERSON] звернувшись до суду з заявою про перегляд заочного рішення та знаючи про те, що дане заочне рішення було скасоване, в судові засідання не з`явився. Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Таким чином, з огляду на визнання судом причини неявки відповідачів неповажними, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачів, а також у відсутність представника позивача, та ухвалити рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.06.2007 р. позивач уклав Кредитний договір №КВ-32/0198/07/359БЗ з відповідачем [PERSON] та його поручителем [PERSON] , згідно умов якого Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит в сумі 15 000 грн. 00 коп. на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим договором. Сума кредиту використовується на соціальні потреби.(8) Згідно п. 1.2 договору, кредит надається строком на 24 фактичних місяців від дати надання кредиту з умовою щомісячної сплати процентів за користування кредитом визначеної договором. У п. 1.2 договору сторони погодили, що плата з користування кредитом (проценти) становить 0,164 процентів від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом, починаючи з дати, наступної за датою надання кредиту. Згідно п. 5.4 договору, у випадку прострочення Позичальником сплати процентів за користування кредитом або несвоєчасного повернення суми кредиту повністю або відповідної його частини, Позичальник сплачує Кредитодавцю пеню в розмірі 1 процента від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, на підставі анкети позичальника КС «Перше Кредитне Товариство» видало відповідачам кредит в розмірі 15 000,00 грн. Проте, відповідачами зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконано, відсотки за користування кредитом вчасно не сплачено, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість, що станом на 10.02.2017 р. складає 116748 грн. 37 коп., з яких залишок боргу за тілом кредиту у розмірі 15 000 грн. 00 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 86967 грн. 12 коп., заборгованість по пені за прострочення платежів у розмірі 14781 грн. 25 коп. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Щодо обставин які зазначались відповідачем в заяві про перегляд заочного рішення суду, а саме на пропуск строків позовної давності, то суд зазначає наступне. Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 259 Цивільного кодексу України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За умовами укладеного між сторонами договору п.8.7 даного договору, сторонами погоджено, що строк позовної давності збільшено до 10 років. Таким чином, враховуючи положення укладеного між сторонами кредитного договору в розрізі даного спору, судом не вбачається підстав для задоволення заяви про застосування строків позовної давності до даних вимог. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до 141 України, та оскільки суд приймає рішення про задоволення заявлених позовних вимог є доцільним стягнення судового збору в рівних частинах з відповідачів на користь держави.

Outcome: approved