Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

У лютому 2020 року до Шевченківського районного суду м. Києва позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 02.08.1997 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Разом з тим, позивач вказує, що за час спільного проживання так і не змогли створити міцної та дружньої сімї. Під час спільного подружнього життя виявилась несумісність характерів подружжя, принципова відмінність поглядів на спільне життя в побутових питаннях та звичках, внаслідок чого між ними погіршились взаємовідносини. Суперечності, що виникали між ними привели до розпаду сім`ї. Вказує, що майже рік припинили вести спільне господарство та підтримувати подружні стосунки. На даний час вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки шлюб суперечить інтересам сторін. Строк на примирення не потрібен. Ухвалою від 06.03.2020 року було відкрито провадження в цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В матеріалах справи міститься заява відповідача про зупинення провадження для надання строку на примирення (а.с.26-27) на яке позивач надав заперечення проти заяви про надання строку для примирення (а.с.41-4). В судовому засідання позивач пояснив суду, що він із відповідачкою не підтримують подружні стосунки близько 2-х років, не ведуть спільне господарство і не мають спільного бюджету. Зазначає, що окремо проживають з квітня 2020 року, оскільки стосунки просто вичерпались. В судовому засіданні відповідач підтвердила, що мають окремий бюджет, подружніх стосунків не підтримують з того часу, як позивач звернувся до суду із позовом. Вказала, що потреба в наданні строку на примирення відпала, тому не заперечує проти розірвання шлюбу, визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.08.1997 року, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб, актовий запис Серії № [NUMBER] (а.с. 6). Вимогами ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки відповідач в судовому засіданні визнала позов, і це визнання не порушує законних прав та інтересів сторін, суд приймає таке визнання позову. Шлюб існує формально і його збереження не відповідає інтересам сторін. З огляду на зазначене та враховуючи те, що відповідач позов визнала, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалась і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Сторони не виявили бажання змінювати прізвища після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. Враховуючи наведене та

Outcome: approved