Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

У листопаді 2019 року заявники [PERSON] й [PERSON] у порядку окремого провадження звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, за заявою подружжя, яке має неповнолітню дитину, в якій просять розірвати їх шлюб, зареєстрований 03 червня 2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 580. В обґрунтування заяви зазначається про те, що від спільного подружнього життя у заявників народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося через протилежність характерів, поглядів на шлюб та відсутність взаєморозуміння. На даний час шлюб заявників носить формальний характер та суперечить їх інтересам. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, 05 лютого 2020 року надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Заявник [PERSON] у судове засідання не з`явився, 19 лютого 2020 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03 червня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 03 червня 2011 року, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено відповідний актовий запис № 580. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON] , дружини -[PERSON] . Від спільного подружнього життя у сторін народилася дочка, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Частиною третьою статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до статті 105 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Стаття 109 СК України передбачає, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до частини другої статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. При винесенні даного рішення, суд також враховує принцип добровільності шлюбу. Так, згідно зі статтею 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Судом встановлено, що заявники подружніх відносин не підтримують, подали спільну заяву про розірвання шлюбу, отже наміру на примирення не мають, продовжувати подальше спільне життя не бажають, так як збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до вимог частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved