Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-12 00:00:00

У лютому 2018 року заявник звернулася до Марганецького міського суду із заявою, в якій просила оголосити [PERSON], [INFO], який народився у м.Марганець, останнє відоме місце проживання: квартира №36 в будинку №3 на Сонячному кварталі в місті Марганець Дніпропетровської області, померлим. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.08.1993 року вона уклала шлюб із [PERSON] та з того часу вони проживали в м.Марганець. В період шлюбу купили квартиру №36 в будинку №3 на Сонячному кварталі в м.Марганець, де проживали і були прописані разом з дітьми. В квітні 2007 року шлюб було розірвано. У травні 2014 року [PERSON] виїхав з м.Марганець, поїхав добровольцем до зони проведення АТО, із того часу будь-які відомості про нього та інформація про можливе місце його перебування чи місце знаходження відсутні. Вона намагалася встановити його місце знаходження. Батьки його померли, а брат [PERSON] загинув в АТО, інших родичів немає. Звернення до поліції з метою розшуку [PERSON] результатів не дало. 21.02.2017 року Марганецьким міським судом [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім. Визнання її колишнього чоловіка померлим має для неї юридичне значення: вищевикладені обставини перешкоджають їй розпоряджатися квартирою, вона несе великі витрати по сплаті комунальних послуг. Заявник просила суд розглядати справу без її участі, заявлені вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв, клопотань не надходило. У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно п.3 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою. В п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно ч.1\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] з 14 серпня 1993 року, шлюб між ними розірвано, про що в паспорті [PERSON] та посвідці на постійне проживання [PERSON] міститься відмітка штамп про реєстрацію припинення шлюбу 25 квітня 2007 року (а.с.3-4). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 04 жовтня 2002 року, [PERSON] купила квартиру № 36 в будинку № 3 на Сонячному кварталі в м.Марганець Дніпропетровської області (а.с.9). Згідно акту № 13 від 14 лютого 2018 року, складеного головою правління ОСББ «Барвинок» [PERSON] в присутності жителів-сусідів будинку № 3 Сонячного кварталу [PERSON] (квартира №38), [PERSON] (квартира №33), [PERSON] (квартира №34) на предмет проживання в квартирі № 36 [PERSON], [INFO], встановлено, що він не проживає у вказаній квартирі з травня 2014 року (а.с.10). Згідно листа Марганецького відділення поліції Нікопольського відділу поліції в Дніпропетровській області, адресованого [PERSON], в їх провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №12015040330000778 від 12 серпня 2015 року за правовою кваліфікацією ч.1 ст.115 КК України з відміткою (зникнення безвісти), по факту зникнення безвісти громадянина України [PERSON], [INFO]. В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що [PERSON] в травні 2014 року добровольцем поїхав до зони проведення АТО в складі батальйону територіальної оборони «Київська Русь». З травня 2014 року будь-яка інформація про можливе місце перебування [PERSON] відсутня, відсутні будь-які відомості про те, чи він живий, або мертвий, чи перебуває у полоні (а.с.8). Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2017 року [PERSON] визнано безвісно відсутнім з травня 2014 року. Рішення набрало законної сили 03 березня 2017 року (а.с.5-7). \~ Відповідно до ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для ухвалення рішення про оголошення [PERSON] померлим, оскільки за останнім місцем його проживання відсутні відомості щодо нього більше трьох років. В судовому засіданні встановлено, що метою оголошення [PERSON] померлим є необхідність оформлення заявницею спадщини. Стаття 47 ЦК України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом пяти років нерухоме майно, що перейшло до них у звязку з відкриттям спадщини. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.46, 47 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved