Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 21 лютого 2011 року виконавчим комітетом Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позову зазначала, що 21 лютого 2011 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу дітей вони не мають. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейні відносини. Відповідач протягом двох років ніде не працює, будь-якого спілкування з нею уникає, у зв`язку із вказаними обставинами вони перестали розуміти один одного. Із січня 2019 року вони фактично припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, кожний з них має окремий бюджет. Їхній шлюб існує лише формально та суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки з січня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, разом не проживають, тому час для примирення подружжя просив не надавати. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 лютого 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Заворицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 1. Від цього шлюбу дітей вони не мають. Судом встановлено, що із січня 2019 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, так як подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі до суду позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved