Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У лютому 2018 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про встановлення юридичного факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 04 грудня 1991 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/5 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Північна, № 24 в с. Черленівка Новоселицького району. Спадщину за законом після його смерті прийняв син [PERSON]. 04 березня 2017 року померла [PERSON], після смерті якої також відкрилася спадщина на 1/5 частку вказаного домоволодіння. Спадщину після її смерті своєчасно прийняв [PERSON] як спадкоємець за заповітом. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вони не можуть оформити на себе право власності на спадкове майно. Крім цього, у анкетних даних [PERSON] та його померлого батька є розбіжності, які підлягають усуненню шляхом встановлення факту родинних відносин. Просили встановити юридичний факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], визнати за ними право власності по 1/5 частці спадкового домоволодіння після смерті [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Треті особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявились. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 409 від 13 листопада 2017 року станом на 1990-1991 року домоволодіння, яке розташоване по вул. Північна, № 24 в с. Черленівка Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали пятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частці домоволодіння. Житлові будинки та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1991 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житлові будинки та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 04 грудня 1991 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги його син [PERSON], який вступив у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 428 від 05 грудня 2017 року. Той факт, що померлий [PERSON] був батьком [PERSON]І підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 409 від 13 листопада 2017 року та іншими матеріалами справи. Вирішуючи вимогу про встановлення даного юридичного факту, суд виходить з того, що відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаного юридичного факту, він має бути встановлений в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичного факту має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. 04 березня 2017 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 10 січня 2008 року та посвідчений секретарем Черленівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу [PERSON] все своє майно. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавців та відсутністю за ними правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Враховуючи, що [PERSON] є спадкоємцем за законом 1 черги після смерті свого батька [PERSON], а [PERSON] спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину прийняли своєчасно, інших спадкоємців не має, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved