Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Державної казначейської служби України, Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на його користь 5000 грн., у відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю начальника Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Романа Юрійовича у виконавчому провадженні № 44936519 за період із 13.03.2019 року по 03.01.2020 року. В обґрунтування позову зазначив, що 02.10.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковським О.М. та відкрито виконавче провадження № 44936519 з примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі № 2-6510/11. Проте, вказане рішення суду не виконано, та при ознайомленні позивача із матеріалами виконавчого провадження, ним було встановлено, що державний виконавець не вчинила жодної виконавчої дії, направленої на виконання вказаного рішення суду. Позивач звернувся до управлння забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із скаргою на бездіяльність начальника Дніпропетровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Р.Ю., за переод із 13.03.2016 року до 03.01.2020 включно у виконавчому провадженні № 44936519. За результатами розгляду скарги, її вимоги задоволені та визнано бездіяльність начальника Дніпропетровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Р.Ю. Тому, позивач вважає, що йому завдана моральна шкоду, яку він оцінив у 5000 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, на адресу суду через систему «Електронний суду», надіслав заяву та просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2-6510/2011, на виконання рішення суду від 30.11.2012 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , яким вирішено зобов`язати ФОП [PERSON] повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу метало пластикових виробів відповідно договору № ДК 06/12-10 від 02.12.2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. 02.10.2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковським О.М., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44936519. 30.01.2020 року [PERSON] подав скаргу на бездіяльність начальника Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Р.Ю. за період з 13.03.2019 по 03.01.2020 року . 18.02.2020 року заступником начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - начальником Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Більчуком О.А., за результатами перевірки законності виконавчого провадження встановлено бездіяльність началь`ника Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Р.Ю. за період з 13.03.2019 по 03.01.2020 року. В той же час вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода ж безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи відсутність доказів того, що незаконні дії відповідача Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) призвели до моральних страждань та психологічних переживань, втрати нормальних життєвих зав`язків позивача, які б вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому факт заподіяння позивачу моральної шкоди з боку відповідача не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи. За таких обставин у задоволенні позову про стягнення з відповідача Державної казначейської служби України та користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000 грн слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed