Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування власної позиції позивач посилався на ті обставини, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі, у період якого у них народились діти. Утім, в теперішній час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач не приймає участі в утриманні дітей. У звязку з викладеним, позивач звернулася з даним позовом до суду, в якому просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 2 000,00 гривень на утримання кожної неповнолітньої дитини щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву не скористався, відзив на адресу суду не надходив. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, але від особи надійшла заява про підтримання позовних вимог із клопотанням про розгляд справи за її відсутності у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК Укарїни. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 23 лютого 2012 року, [INFO] народився [PERSON], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 08 грудня 2009 року, [INFO] народилася [PERSON], батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Як вбачається із ст. 180 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.ч. 1,2,3 СК України Стаття 181способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу ст. 182 ч. 1,2,3 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 ч.ч.1,2 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. При цьому, відповідно до ст. 191 ч.ч.1,2 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на той факт, що відомостей про дохід відповідача у матеріалах справи немає. Суд також враховує, що з 01 січня 2018 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1492,00 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 1860,00 гривень, мінімальна заробітна плата 3723,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком від 6 до 18 років 1860,00 х 0,5 = 930,00 гривень. У звязку з цим суд погоджується із визначенням аліментів в даному випадку у твердій грошовій сумі та вбачає обґрунтованим присудити аліменти у розмірі 1500,00 гривень щомісячно на утримання кожної дитини від дня предявлення позову з 25 січня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ч.1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial