Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Даніель» звернулась з позовом, в якому просила визнати недійсним нікчемний Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42638 від 16.01.2014 року та визнати відсутнім право відповідачки [PERSON] на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за вказаним договором. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 16.01.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління Богданової О.В., яка діяла на підставі довіреності, та відповідачкою [PERSON] був укладений договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42638, згідно із яким банк прийняв від вкладника на зберігання 21223,61 доларів США на строк з 16 січня 2014 року по 15 лютого 2014 року. Постановою Правління Національного банку України № 14 від 16.01.2014 року ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.2014 року розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації банку, яку запроваджено з 17.01.2014 року по 16.04.2014 року. А тому в силу вимог ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження органів управління банку та органів контролю призупинилися і вони не вправі були укладати договори. Окрім того, представник позивача зазначав, що у день, коли було укладено оспорюваний договір, початок операційного часу банку становив з 09-15 год., кінець - 16-30 год., початок після операційного часу становив з 16-30 год., кінець - 17-45 год. Фінансова ж операція по отриманню та проведенню коштів по вкладним рахункам за вкладом відповідачки здійснена після 18-00 год., однак наказу банку про продовження післяопераційного часу не видавалось. Пунктом 4 Наказу ПАТ «КБ «Даніель» №273-о від 26.07.2013 року «Щодо встановлення тривалості робочого часу та режиму роботи банку» визначений перелік випадків касових операцій, які можуть здійснюватися в післяопераційний час, серед яких операцій по отриманню від клієнтів коштів та їх проведення по вкладним рахункам не передбачено. 16.04.2015 року представник позивача надала заяву про зміну предмету позову, в якій просила встановити факт нікчемності Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42638 від 16.01.2014 року, визнати недійсним нікчемний Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42638 від 16.01.2014 року та визнати відсутнім право відповідачки [PERSON] на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за вказаним договором. Представник позивача в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимог підтримала, проти ухвалення заочного рішення у зв'язку із неявкою в відповідачки в судове засідання не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про розгляд справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважав можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.01.2014 року між ПАТ «Комерційний банк «Даніель» в особі заступника голови правління Богданової О.В., яка діяла на підставі довіреності, та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42638, на підставі якого банк прийняв від вкладника на зберігання 21223,61 доларів США на строк з 16.01.2014 року по 15.02.2014 року. Представник позивача посилався на недійсність цього правочину відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 215 ЦК через його невідповідність в розумінні ч.1 ст. 203 ЦК вимогам законодавства, встановлених нормами ЦК та інших законодавчих актів, прийнятих органами державної влади згідно з Конституцією України. Положеннями ст. 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Пленум Верховного Суду України в п.п. 4,5 своєї постанови № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснив, що відповідно до ст. 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (ч. 2 ст. 222, ч. 2 ст. 223, ч. 1 ст. 225 ЦК тощо). Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду. Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Відповідно до ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Як вбачається із матеріалів справи, спірний договір банківського вкладу укладено 16.01.2014 року. Постановою Правління Національного банку України №14 від 16.01.2014 року ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних банків. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16.01.2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру здійснення тимчасової адміністрації банку, яку запроваджено з 17.01.2014 року по 16.04.2014 року. Цим же рішенням (п.5) надано вказівку забезпечити розміщення інформації про запровадження тимчасової адміністрації в мережі Інтернет на сторінці Фонду (не пізніше 20 січня 2014 року) та у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» (не пізніше 27 січня 2014 року). Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділі, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженою особи Фонду, є нікчемними. Статтею 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено тимчасову адміністрацію - як процедуру виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Відповідно до ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1 від 16.01.2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато з 17.01.2014 року, тимчасову адміністрацію банку запроваджено з 17.01.2014 року по 1.04.2014 року. Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію призначено [PERSON], який приступає до виконання обов'язків 17.01.2014 року. Лише після розміщення інформації на офіційному сайті Фонду гарантування фізичних осіб 20.01.2014 року стало відомо про те, що ПАТ «КБ «Даніель» визнано неплатоспроможним. Таким чином, встановлено, що питання про зупинення чи обмеження правоздатності та дієздатності банку 16.01.2014 року як суб'єкта національної банківської системи жодним чином не порушувалося, посадові особи та працівники ПАТ «КБ «Даніель» мали правоздатність та дієздатність вчиняти правочини, договір укладено 16.01.2014 року, а процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато 17.01.2014 року, а тому твердження позивача щодо нікчемності правочину на підставі ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставним. Посилання представника позивача на здійснення операції банком в післяопераційний час, встановлений наказом по банку, суд не приймає до уваги, оскільки такий наказ не є за своєї суттю нормативно-правовим актом, прийнятим органом державної влади, отримання від клієнтів коштів та проведення їх по вкладним рахункам після закінчення операційного часу само по собі не є підставою для визнання правочину недійсним, а може мати відповідні правові наслідки лише для осіб, що здійснюють операційне супроводження клієнтів. Відповідачка ж як вкладник та клієнт ПАТ «КБ «Даніель» довірила свої кошти банківській системі України, строк дії договору закінчився, постановою Правління Національного банку України від 15.04.2014 року відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідація ПАТ «Комерційний Банк «Даніель», а тому вищезазначеним Законом їй гарантовано право на відшкодування коштів за вкладом. Крім того, чинним законодавством чітко визначені наслідки визнання недійсним правочину, а саме передбачений основний вид загальних майнових наслідків недійсності правочинів - двостороння реституція. Окрім загальних наслідків недійсності правочинів, застосовуються також спеціальні - у вигляді накладання обов'язку відшкодувати збитки та моральну шкоду, яку понесла одна зі сторін внаслідок вчинення та виконання недійсного правочину, та додаткові наслідки, що використовуються стосовно сторони, з вини якої виникли обман, помилка, насильство, зловмисна домовленість та збіг тяжких обставин. Таким чином, спосіб захисту, обраний позивачем як наслідок визнання нікчемного правочину недійсним у вигляді визнання відсутнім право відповідачки [PERSON] на відшкодування коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів за спірним договором, законом не передбачений. Разом з тим, слід звернути увагу і на відсутність порушеного права або інтересу позивача, а, звідси, і права вимоги в даних правовідносинах, оскільки він не є учасником спірних договірних відносин, які юридичних наслідків для нього як уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний Банк «ДАНІЕЛЬ» не створюють, виплата гарантованої суми, право на отримання якої відповідачкою фактично оспорюється позивачем, здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, представником якого позивач не є і який не позбавлений права самостійно заперечувати настання юридичних наслідків за спірним договором у відповідних правовідносинах. Так, вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. За нормами ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» кожному вкладнику банку Фонд гарантує відшкодування коштів за його вкладом та відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, у розмірі загальної суми вкладів, але не більше 200 тисяч гривень. Фонд гарантує кошти у готівковій і безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, розміщені вкладниками на умовах договору банківського вкладу, банківського рахунку або шляхом оформлення іменного депозитного сертифікату. Виплати гарантованої суми здійснюється Фондом. За таких обставин суд вважає, що позов з підстав, визначених позивачем, задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed