Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Веселівської сільської ради Сакського району АР Крим про визнання права власності в порядку спадкування на жилий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS]Позов мотивований тим, що позивач є сином померлої [PERSON] Після смерті матері [PERSON] в установленому законом порядку звернувся до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину, але постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв'язку із відсутністю реєстрації права власності на зазначений будинок у спадкодавця. Наведені обставини перешкоджають позивачу в оформленні спадщини, яка відкрилася після смерті матері. Між тим, будинок належав [PERSON] за її життя, після смерті якої син прийняв спадщину спадкодавця. Сторони в судове засідання не з'явилися; були повідомлені належним чином; від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, про підтримання вимог позову; від представника Веселівської сільської ради Сакського району АР Крим надійшла заява про розгляд справи за відсутністю представника відповідача та відсутність заперечень проти задоволення позову. Згідно з положеннями частини 2 статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що домоволодіння (жилий будинок з господарськими спорудами) за адресою: [ADDRESS], належало на праві приватної власності [PERSON] і було оформлено у встановленому на той час порядку - шляхом відповідного запису у погосподарській книзі Веселівської сільської ради, що вбачається із погосподарськіої книги № 12 за 2001 - 2005 роки особовий рахунок [NUMBER]; зазначений будинок був побудований [PERSON] у 1962 році і значиться за померлим [PERSON] (а.с. 9, 11, 13). [PERSON] був зареєстрований і проживав у зазначеному будинку з 1986 року до дня своєї смерті (а.с. 9, 11, 13). Разом із [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала його дружина - [PERSON], яка після його смерті фактично прийняла спадщину, але не встигла її оформити у встановленому законом порядку у зв'язку із смертю [INFO] (а.с. 8). За повідомленням Сакської районної державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], свідоцтво про право на спадщину ще не видавалось. Інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті [PERSON], судом встановлено не було. Суд погоджується із твердженням позивача про належне оформлення права власності за [PERSON] та наявність у нього за життя відповідного права на будинок, оскільки положеннями Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад народних депутатів, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, визначено, що право власності на жилий будинок підтверджується записом в погосподарській книзі. Також обґрунтованим і таким, що відповідає вимогам закону, є твердження позивача про належне прийняття його матір'ю, а після її смерті - і ним самим спадщини шляхом звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відсутність у [PERSON] правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно не позбавляло її права власності на це майно, оскільки таке право було набуте з підстав, що встановлені законом. З урахуванням наведених положень закону, виходячи з того, що спадкове майно належало [PERSON], а позивач є спадкоємцем першої черги після її смерті за законом, який прийняв спадщину, позов [PERSON] про визнання права на власності на жилий будинок в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON] підлягає задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі частини 1 статті 1223, частини 3 статті 1268, статтею 1269 Цивільного кодексу України, пункту 1 частини 1 статті 549 ЦК Української РСР,

Outcome: approved