Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягувати із відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину окремо, починаючи з дня звернення до суду й до виповнення дітьми повноліття. Свої вимоги\~позивач обґрунтовувала\~тим,\~що 29.10.2005\~року між\~нею та\~відповідачем укладено\~шлюб.\~За час\~шлюбу у\~сторін народилися\~діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із позивачем та знаходяться на її утриманні. Позивач зазначає, що працює у ХД АТ «Укрпошта» та отримує мінімальну заробітну плату, тому сама не в змозі матеріально забезпечувати належний розвиток дітей. А відповідач [PERSON] у добровільному порядку коштів на утримання дітей не надає, не бере участі в їх утриманні, тому вона змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 17.02.2021 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. У судове засідання 12.05.2021 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Представник позивача [PERSON] надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги повністю, просила розгляд справи проводити за відсутності позивача та її представника. Відповідач [PERSON] також подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав, справу просив розглянути за його відсутності, та зазначив, що офіційно не працевлаштований. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, можливим ухвалити рішення на підставі ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого. Частинами 1, 2 і 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу ст.ст. 12, 81 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що сторони з 29.10.2005 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . У шлюбі у сторін народились діти: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом із матір`ю, тобто позивачем, в [ADDRESS] . Наведені обставини підтверджуються письмовими матеріалами справи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов`язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. За положеннями ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2\~статті 182\~СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~Закону України\~«Про державний\~бюджет України\~на 2021\~рік» прожитковий\~мінімум у\~2021\~році встановлений\~на дітей\~віком від\~6\~до 18\~років:\~ із 1 січня 2021 року - 2395 грн; із 1 липня 2021 року - 2510 грн; із 1 грудня 2021 року - 2618 грн. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Предметом розглядуваного судом спору є стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у відповідача регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дітей, суд бере до уваги, що відповідач офіційно не працевлаштований, даних про його доходи у суду немає, тому розмір аліментів слід визначити не в частці від доходу батька, а у твердій грошовій сумі у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як фактично просила позивач та визнав відповідач. В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред`явлення позову, а відповідно до положень ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, яким передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Тому із відповідача згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: partial