Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У лютому 2013 року ПАТ КБ «Надра звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 03 березня 2008 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № 781700/ФЛ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50 000 доларів США з виплатою 12,9% річних з терміном повернення кредиту не пізніше 20 лютого 2013 року. Вказаний кредитний договір забезпечений порукою [PERSON] Банк свої зобов'язання виконав належним чином, позичальник отримані кошти в установлений договором строк не повертала, у зв'язку з чим станом на 22 січня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 568 808,17 грн., яку позивач просив стягнути солідарно з позичальника та поручителя (а.с.2-4) . У квітні 2013 року [PERSON] звернулась з зустрічним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що кредитний договір «авто пакет» від 03 березня 2008 року вона не підписувала (а.с 35). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2014 року позов банку задоволено: стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року, яка складається із: заборгованості по кредиту - 318659,57 грн., заборгованості по процентам - 169180,80 гривень, пені 59002,81 гривень, штрафу 39965 гривень, а всього 586808,17 гривень. У задоволенні позову [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним - відмовлено. Вирішено питання судових витрат (а.с 159-163). В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення (а.с. 169-170). Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд 1 інстанції виходив із того, що 03 березня 2008 року між банком і [PERSON] та [PERSON] було укладено договір «Автопакет» № 781700/ФЛ, згідно з умовами якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 50000 доларів США на придбання автомобіля «LEXUS RX 350» з виплатою відсоткової ставки 12,9 % річних строком до 20 лютого 2013 року, а [PERSON] поручився за повне виконання позичальником своїх зобов'язань (а.с.5-7). [PERSON], [PERSON] неналежним чином виконували умови кредитного договору від 03 березня 2008 року щодо повного та своєчасного повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 22 січня 2013 року виникла заборгованість у розмірі 568 808,17 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту - 318659,57 грн., заборгованості по процентам - 169180,80 гривень, пені 59002,81 гривень, штрафу 39965 гривень, яка підлягає стягненню з позичальника та поручителя, як солідарних боржників. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходи із того, що позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Однак із вказаними висновками суду не можна погодитись. Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає. У позовній заяві [PERSON] посилалась на те, що спірний кредитний договір № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року вона не підписувала (а.с 35). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2013 року по справі було призначено судову почеркознавчу експертизу, яка не була поведена у зв'язку недостатністю порівняльного матеріалу для її проведення (а.с. 91-92, 97-99). У порушення ч.4 ст. 10 ЦПК України суд не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив відповідачу положення ч.2 ст. 59, ст. 143 ЦПК України та наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій. Вказані порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, оскільки згідно висновку № 70/04-429 судової почеркознавчої експертизи від 09 вересня 2014 року: підпис у графі «Позичальник» договору «Автопакет» № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року виконані не [PERSON], а іншою особою, (або особами) (а.с.194-198). Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Таким чином, висновок суду 1 інстанції про те, що [PERSON] є позичальником згідно із договором «Автопакет» № 781700/ФЛ від 03 березня 2008 року - не відповідає фактичним обставинам справи. За таких обставин та виходячи із того, що поручитель [PERSON] у договорі «Автопакет» № 781700/ФЛ зобов'язався солідарно відповідати перед позивачем за виконання обов'язків за кредитним договором саме позичальником [PERSON], - рішення суду про задоволення позовних вимог банку та відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] підлягає скасуванню на підставі п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку та задоволення зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним. При цьому посилання банку на те, що підпис [PERSON] є не тільки на договорі «авто пакет», але і на заяві позичальника, на копіїї паспорту та інших документах - не являється підставою для скасування рішення, оскільки не спростовують висновку судової почеркознавчої експертизи про те, що підпис у графі «Позичальник» виконаний не [PERSON]. Посилання представника банку на те, що [PERSON] витратила отримані кошти на придбання автомобіля, - не має правового значення для вирішення спору, а доводи про часткове погашення заборгованості за кредитом самою [PERSON] - не підтверджено належними і допустимими доказами, оскільки не дивлячись на те, що апеляційним судом у порядку ч.4 ст. 10 ЦПК України було роз'яснено наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій, - клопотання про призначення експертизи у письмовій формі, з викладенням питань, які слід задати експерту та назви експертної установи, які слід доручити проведення експертизи, - апеляційному суду не надано. Доводи представника банку про необхідність призначити додаткову і повторну експертизи не заслуговують на увагу, оскільки вони належним чином не вмотивовані. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України понесені [PERSON] та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 114 грн.70 коп. (а.с.34) підлягають стягненню з Банку.

Outcome: approved