Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення банківського вкладу, в обґрунтування якого зазначала, що між нею та банком 2 лютого 2015 року укладено договір банківського владу, за умовами якого ПАТ « Дельта Банк» залучив на умовах депозиту належні їй на праві власності грошові кошти в сумі 30\~000 доларів США на термін 3 місяці. Однак, 18 лютого 2015 року вона звернулась до банку із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу і виплату їй належних коштів. 23 лютого 2015 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі п. 1.11 договору банківського вкладу № 002-25507-020215 здійснив перерахування коштів з депозитного на поточний рахунок, відкритий в даному банку, що підтверджується довідкою відповідача № 730 від 24 лютого 2015 року. При цьому, також зазначає, що 23 лютого 2015 року вона подала до банку заяву про видачу з поточного рахунку № 26204700302581 належних їй коштів в розмірі 30\~000 доларів США, яка була зареєстрована відповідачем за № 2878872, разом з тим, належні їй грошові кошти банком їй не були виплачені. Посилаючись на вищевказане, а також умови договорів про банківський вклад і банківський рахунок та положення ст.ст. 509, 530, 1058, 1060, 1065 ЦК України просила, збільшивши в подальшому заявлені позовні вимоги, стягнути з банку на свою користь залишок коштів, розміщених на її поточному рахунку в розмірі 30\~192, 14 доларів США, що еквівалентно згідно встановленого Національним банком України курсу гривні до долара станом на 24 лютого 2015 року 854\~172 грн. 41 коп. Крім того, позивачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, подано заяву про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якої вона вказувала, що 23 лютого 2015 року вона подала до банку заяву, зареєстровану за №2879881, в якій надала банку розпорядження здійснити частковий переказ належний грошей з її поточного рахунку №26204700302581 на поточні рахунки певних фізичних осіб, відкритих в тому ж банку, а саме розпорядження на переказ по 5000 дол. США на особові рахунки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому, вважає, що надані нею розпорядження від 23.02.2015 року підлягали негайному виконанню, однак дане розпорядження від 23.02.2015 року, не зважаючи на те, що такий переказ являвся внутрішньобанківською операцією, яка не залежала від наявності грошових коштів в касі банку та ніяким чином не впливала на кореспондентські рахунки банку, оскільки не спричиняє витік коштів за межі системи банку, до дня введення тимчасової адміністрації 3 березня 2015 року, банком не виконані. Вважає, що відповідач ще до введення тимчасової адміністрації грубо порушив її конституційні права, оскільки не виконав зобовязання, прямо встановлені та гарантовані нормами матеріального права та укладеним між нею та банком договором банківського рахунку, тому посилаючись на вказане, а також положення ст. ст. 1066, 1067, 1068, 1074 ЦК України просила зобовязати ПАТ «Дельта Банк» в 10-ти денний строк з моменту набрання судовим рішенням законної сили, здійснити переказ з належного їй поточного рахунку №26204700302581 на поточний рахунок №26205702954925, відкритий на імя [PERSON], на поточний рахунок №26206704205499, відкритий на імя [PERSON], на поточний рахунок 26209702953911 [PERSON] та на поточний рахунок №26209704205106 [PERSON] по 5000 дол. США, а також ураховуючи те, що в разі дотримання відповідачем обовязку виконати її розпорядження щодо переказу грошей 23-24 лютого 2015 року, на її поточному рахунку мало б залишитись 10192,14 дол. США, стягнути вказану суму коштів з ПАТ «Дельта Банк» на її користь, яка відповідно до службового розпорядження НБУ від 24.02.2015 року становить 288\~348 грн. 05 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити в повному обсязі. При цьому, звернули увагу суду на те, що із заявою про виплату коштів з банківського рахунку, а також із розпорядженням до банку про здійснення перерахування коштів на рахунки інших осіб, відкриті в ПАТ «Дельта Банк» позивач звернулася 23 лютого 2015 року, ще до введення в банку тимчасової адміністрації, а тому відповідач мав виплатити їй кошти та також здійснити перерахування коштів негайно, а саме у день її звернення. Крім того, позивач вказала на те, що положення п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а саме в частині незадоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час тимчасової адміністрації не поширюються, оскільки після перерахування коштів банком з її депозитного рахунку на банківський рахунок, вона є власником цих коштів й відповідно в розумінні вимог чинного законодавства не є кредитором банку. Вважає, що банк в односторонньому порядку ухилилося від виконання укладеного договору банківського рахунку та переведення грошових коштів, які їй належать. Представник ПАТ «Дельта Банк» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Зазначила, що підстав для задоволення позову немає, оскільки відповідно до умов договору, після звернення позивача із заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу, всі кошти були перераховані банком на поточний рахунок позивача й відповідно умови договору банківського вкладу банком виконані в повному обсязі. Крім того, на даний час в банку введено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, у зв'язку з чим банком не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, а також примусове стягнення коштів та майна банку. Також вказала на те, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження її доводів в тій частині, що із заявою про здійснення перерахування коштів з її рахунку на рахунки інших осіб вона звернулася саме 23 лютого 2015 року, а саме до введення тимчасової адміністрації. Крім того, згідно вимог чинного законодавства, а саме положень ст. ст. 1066, 1089 ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» між банком та [PERSON] склалися зобовязальні відносини на підставі договору банківського рахунку, які носять майново-грошовий характер, а відтак у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, що також підтверджується правовою позицією викладеною Верховним Судом України у постановах від 25 березня 2015 року та 10 червня 2015 року, які є обовязковими для застосування судами України, а тому підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] відсутні. При цьому, позивачка не позбавлена можливості захистити свої майнові права в порядку передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким визначена спеціальна процедура повернення вкладів. При цьому, звернула увагу суду на те, що [PERSON] включена до списку виплат, що здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та 19 червня 215 року отримала кошти в сумі 200 тис. грн. по зобовязанням АТ «Дельта Банк», що підтверджується відповідними доказами, а у випадку, якщо вклад перевищує граничну суму, у вкладника залишається право, у разі ліквідації банку, на отримання коштів понад граничну суму у черговості, визначеній ст. 52 Закону за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, а також вказали на те, що вважають заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Третя особа [PERSON] в судовому засідання поданий позивачем [PERSON] позов підтримала та просила про його задоволення. Свідок [PERSON], будучи допитана в ході розгляду справи, суду повідомила, що з червня 2012 року працювала у ПАТ «Дельта Банк» та здійснювала обслуговування такого клієнта як [PERSON] 23 лютого 2015 року позивачка зверталась до банку із письмовою заявою про здійснення перерахування належних їй коштів, які знаходились на банківському рахунку на рахунки інших фізичних осіб. Дана заява була нею зареєстрована у банку, проставлений відповідний реєстраційний номер та направлена до головного офісу для розгляду. Крім того, при огляді копії заяви від 23 лютого 205 року вказала, що дійсно саме ця заява подавалась 23 лютого 2015 року позивачем та проставлений на ній реєстраційний номер №2879881 був вчинений саме нею. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступних підстав. Так, ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Так, судом встановлено, що 2 лютого 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено договір банківського вкладу (депозиту) у доларах США №002-25507-020215, за умовами якого [PERSON] внесла кошти в сумі 30 000 дол. США на депозитний рахунок в ПАТ «Дельта Банк» на строк до 3 травня 2015 року за відсотковою ставкою 5,5% річних (а.с. 6). Внесення позивачем суми вкладу у розмірі 30\~000 доларів США підтверджується наявною у матеріалах справи заявою про переказ коштів від 2 лютого 2015 року (а.с. 7). Відповідно до п. 1.10 договору банківського вкладу банк зобов'язується у разі закінчення строку залучення вкладу, зазначеного у п. 1.3 даного договору, або в разі дострокового припинення дії цього договору, вклад виплатити шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися із використанням електронних платіжних засобів № 26204700302581 відкритий на імя вкладника в установі банку. Зокрема, відповідно до ч. 1\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Як встановлено судом, а також не заперечується поясненнями сторін, 18 лютого 2015 року за заявою [PERSON], поданою та зареєстрованою банком за №2867666, договір №002-25507-020215 банківського вкладу (депозиту) від 02.02.2015 року, за яким банк залучив на умовах депозиту належні позивачу 30000 тисяч доларів США на термін 3 місяці був достроково розірваний (а.с. 10) та належна позивачу сума банківського вкладу була перерахована з депозитного рахунку на поточний рахунок позивача, що також підтверджується, окрім довідки банку, листом банку від 24 лютого 2015 року (а.с 82). Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач відповідно до умов укладеного між сторонами договору банківського вкладу виконав свої зобовязання щодо повернення вкладу, здійснивши перерахування коштів на поточний рахунок позивача й відповідно свої зобов'язання виконав в повному обсязі, у звязку із чим строк дії укладеного між сторонами договору депозитного вкладу припинив свою дію після зарахування депозитних коштів на поточний рахунок позивача. Крім того, як встановлено судом, відповідно до матеріалів справи,\~\~у період з 17 по 19 лютого 2015 року АТ «Дельта Банк» здійснював на користь [PERSON] видачу готівки (а.с. 61- 74). При цьому, як убачається з матеріалів справи, на рахунку позивача в АТ «Дельта Банк» №26204700302581, залишок коштів становить 30\~192, 14 доларів США, що також підтверджується довідкою банку від 24 лютого 2015 року № 730, (а.с. 9, 75). При цьому, розмір суми залишку коштів на рахунку позивача у вказаній сумі також не заперечується представником відповідачем. За таких обставин, суд ураховуючи встановлені судом обставини, приходить до висновку, що до відносин сторін, а саме до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. За платіжним дорученням банк зобовязується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту (ст. 1089 ЦК). Як встановлено судом, 23 лютого 2015 року [PERSON] подала заяву про видачу коштів з поточного рахунку №26204700302581, яка зареєстрована відповідачем за №2878872 (а.с. 8,81), однак кошти банк не виплатив, посилаючись на обмеження, встановлені Національним банком України. Крім того, 23.02.2015 року, [PERSON] також подала заяву, зареєстровану за №2879881, в якій надала банку розпорядження здійснити частковий переказ грошей з її поточного рахунку №26204700302581 на поточні рахунки певних фізичних осіб, відкритих в тому ж банку. Зокрема надала банку розпорядження на переказ коштів по 5000 дол. США на особові рахунки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], відкриті в АТ «Дельта Банк», однак дане розпорядження позивача також залишилось без виконання (а.с 78). При цьому, доводи представника банку в тій частині, що позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження подачі розпорядження щодо перерахування коштів на рахунки інших фізичних осіб саме 23 лютого 2015 року є безпідставними, оскільки спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема листом начальника Управління з розвитку комунікацій та після продажного обслуговування клієнтів Департаменту клієнтської підтримки тимчасової адміністрації АТ «Дельта Банк» від 24 березня 2015 року (а.с 144). Так, частиною 1\~ст. 1074 ЦК України\~визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. При цьому, як встановлено судом, постановою Правління Національного банку України від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» та виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 березня 215 року прийнято рішення № 51 про запровадження з 3 березня 2015 року тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію (а.с. 137-142). Крім того, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 8 квітня 2015 року № 71 внесено зміни до рішення дирекції Фонду від 2 березня 2015 року № 51 та продовжено здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» до 2 вересня 215 року включно(а.с 143). При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Згідно з ч. 8\~Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону. Так, п. 16 ст. 2 Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. За таких обставин, у спорах, пов'язаних із виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми\~Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Так, відповідно до ст. 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно з пп. 1, 2 ч. 5\~ст. 36 вказаного Закону, \~під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Визначення кредитора банку міститься у ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», згідно до якої кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобовязань. При цьому, поточний рахунок рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України, що слідує зі змісту п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». За таких обставин, суд ураховуючи те, що між сторонами укладено договір банківського рахунку, приходить до висновку, що між сторонами склалися зобовязальні правовідносини на підставі договору банківського рахунку, які мають майново-грошовий характер, а відтак, у даному випадку позивач виступає кредитором за майновою вимогою з розпорядження належними йому коштами, що також згоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладену в постанові від 22 квітня 215 року та від 10 червня 2015 року, які є обовязковими для застосування судами України згідно ст. 360-7 ЦПК України. Крім того, відповідно до п. 1 ч. 6\~ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно ч. 2\~ст. 46 вказаного Закону, з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Частинами 4 та 5\~ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~передбачено, що уповноважена особа Фонду в семиденний строк з дати прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Згідно з ч. ч. 1, 2\~ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої\~статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої\~статті 45 цього Закону\~уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Положеннями\~\~ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»\~\~передбачено черговість,\~\~у якій кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів. Таким чином, кошти, отримані під час виконання уповноваженою особою Фонду заходів, спрямовуються у визначеній чинним законодавством черговості. Зокрема, вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашається у четверту чергу. Задоволення вимог\~\~окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку,\~\~Законом не передбачено. За таких обставин, віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів з поточного рахунку, відкритого на ім'я позивача й відповідно після прийняття Національним банком України рішення про\~\~запровадження у банку тимчасової адміністрації й призначення уповноваженої особи\~\~Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в порядку, передбаченому\~Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початок процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. При цьому, як убачається з матеріалів справи, позивачу, яка була включена до списку виплат, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 19 червня 215 року здійснено виплату 200\~000 грн. за зобовязаннями ПАТ «Дельта Банк» (а.с.145) та даний факт не заперечується самим позивачем. Таким чином, з огляду на встановлений законом порядок виплати та перерахування коштів вкладнику в період дії тимчасової адміністрації та в процесі ліквідації банку, на основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердженню, а тому задоволенню не підлягають. За таких обставин позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір компенсується за рахунок держави. На підстав вищевикладене,

Outcome: dismissed