Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Дитина знаходиться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1750 грн. щомісяця до його повноліття. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпроиетровська від 18 грудня 2019 року позовну заяву передано за підсудністю до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено\~ проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 06 лютого 2020 року розглянуто справу по суті та ухвалено рішення. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якому позовні вимоги визнав частково в розмірі 1109 грн. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 19 липня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 13 березня 2017 року розірвано. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №574 (а.с.4,8,9). Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення ним повноліття. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було та оскільки відповідач з сином не проживає, регулярного утримання йому не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обов`язок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання дитини. Згідно вимог ч.ч.1,3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.ч.1,2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує вимоги Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким прожитковий мінімум на одну дитину віком від 6 років до 18 років встановлено у розмірі 2218 грн., а тому суд вважає можливим стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1109 грн. 00 коп., що становить 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, враховуючи вимоги ч.2 ст.182 СК України, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1750 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, не надано доказів з чого виходила позивач зазначаючи розмір аліментів в сумі 1750 грн., не надано жодного доказу витрат позивача на утримання дитини в місяць, тоді як обов`язок доказування статтею 81 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Крім зазначеного, судом не встановлено і інших обставин при визначенні розміру аліментів встановлених ст.182 СК України, що давало би можливість стягнення аліментів у більшому розмірі. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial