Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2016 році [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області, треті особи: КП КОР «Фастівське МБТІ», відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Фастівського МРУЮ про визнання права власності на квартиру. Свій позов мотивує тим, що у 1992 році не. На підставі Договору купівлі-продажу було придбано 1/5 частку житлового будинку в смт. Кожанка. З метою приватизації частини даного будинку позивач звернулася до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Фастівського МРУЮ із заявою про державну реєстрацію за нею права власності на [ADDRESS], про те отримала відмову у зв'язку із невідповідністю договору купівлі-продажу заявленому праву на житловий будинок. В судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала з підстав викладених у ній та просила суд її задовольнити. Представник відповідача - Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа в якому просить суд розглянути справу за відсутності представника селищної ради. Проти позову [PERSON] не заперечує. Представник третьої особи - КП КОР «Фастівське МБТІ» в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Представник третьої особи - Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Фастівського МРУЮ в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що 31 січня 1992 року між позивачем та Кожанським цукровим заводом було укладено Договір купівлі-продажу частини житлового будинку. Відповідно до даного Договору Кожанський цукровий завод продав, а позивач купила 1/5 частку житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.4). 29.05.2015 року з метою приватизації придбаної частини будинку позивач звернулася до відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Фастівського МРУЮ із заявою про державну реєстрацію на нею право власності на житловий будинок [ADDRESS], Територія цукрового заводу. Однак, 05.06.2015 року отримала рішення про відмову № 21859454, у зв'язку із тим, що подані позивачем документи не відповідають вимогам ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. А саме заявлене право на житловий будинок [ADDRESS] не відповідає договору купівлі-продажу в якому вказано, що [PERSON] належить 1/5 частин цього житлового будинку. (а.с.10). Як вбачається з листа КП ФМР «Фастівське БТІ» № 161 від 05.02.2016 року, згідно архівних даних, станом на 01.01.2013 року, на ім'я [PERSON] зареєстрована по праву приватної власності квартира № 2, що складає 1/5 частину будинку [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу посвідченого Фастівською районною державною нотаріальною конторою від 31.01.1992 року № 260. (а.с. 11). Разом з тим, в технічному паспорті, виданому на ім'я [PERSON], дане майно зазначено, як квартира [ADDRESS]. (а.с.5-7). Між тим в судовому засіданні представник КП КОР «Фастівське МБТІ» зазначила, що будинок [ADDRESS] складається з чотирьох квартир, три квартири з яких зареєстровані власниками відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Однак, [PERSON], яка є власником квартири № 2 у вище зазначеному будинку, зареєструвати своє право власності не може, так як в Договорі купівлі-продажу житлового будинку оформленим державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] зазначено, що позивач купує 1/5 частину будинку, а не квартиру № 2 в будинку № 3. При огляді в судовому засіданні справи № 6 по будинку [ADDRESS] було встановлено що даний будинок дійсно складається з чотирьох квартир, власником квартири № 2 є [PERSON], відомості внесені на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.1992 р. (а.с.38). Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Об'єктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України). Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Стаття 328 ЦК України встановлює, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved