Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 20 грудня 2003 року між нею і Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» був укладений кредитний договір № 0004/13/2-Ф, відповідно до п. 2.2.1 якого банк надав їй кредит у розмірі 232611 грн. строком до 1 грудня 2033 року на придбання трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором був укладений договір іпотеки № 00005/13/2-Фі від 20.12.2013 року, відповідно до якого предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , придбана нею 20 грудня 2013 року. Відповідно до п. 2 Договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2013 року продаж квартири вчинено за 342706 грн., з яких 109465 грн. продавці одержали до підписання договору за рахунок її власних коштів (31,94 %) та 232611 грн. - у день підписання договору за рахунок кредитних коштів. На протязі 2013-2020 років нею здійснювалося погашення кредиту, що підтверджується квитанціями та банківською випискою. З жовтня 2016 року по лютий 2017 року в неї виникли матеріальні труднощі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість по виплаті кредиту. 05.02.2020 року нею був отриманий лист державного виконавця за № 7556 від 24.01.2020 року про відкриття виконавчого провадження № 57848055 з примусового виконання виконавчого напису № 1807 від 21.09.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною, відповідно до якого звернуто стягнення на майно - належну їй квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення боргу в сумі 218869,52 грн. на користь ПАТ «КРЕДОБАНК». Відповідно до постанови державного виконавця суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання проведена оцінка предмета іпотеки. Згідно зі звітом про оцінку майна, який надійшов до відділу 23.01.2020 року, вартість арештованого майна - предмета іпотеки склала 413200 грн. 18.12.2020 року квартира передана державним виконавцем на реалізацію до «СЕТАМ». Позивач зазначає, що відповідно до виконавчого напису нотаріуса станом на 13.09.2018 року за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, необхідно задовольнити вимоги АТ «КРЕДОБАНК» в розмірі 218869,52 грн., з яких: 193921,56 грн. - заборгованість за кредитом; 18588,27 грн. - прострочені відсотки; 6359,69 грн. - заборгованість з пені за період з 14.09.2017 року по 13.09.2018 року; 2000 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Позивач стверджує, що дійсно має заборгованість перед банком, але не в тій сумі, яка визначена у виконавчому написі нотаріуса, не погоджується з сумою прострочених відсотків та пені. Крім того, позивач вважає, що у банку не виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вказує, що вона не отримувала від відповідача будь-яких повідомлень, зокрема про порушення умов кредитного договору, дострокове повернення кредиту чи звернення стягнення на предмет іпотеки. Виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 1, 3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Мінюсті 22.02.2012 року за № 282/20595, відповідно до яких вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу 30 днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п. 2.3 п. 2 гл. 16 розділ ІІ Порядку). Крім того, вважає, що нотаріус не перевірив безспірність заборгованості. Позивач наполягає, що на її адресу не надходило жодної вимоги банку. У зв`язку з наведеним, позивач [PERSON] просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталії Степанівни від 21.09.2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 1807, яким на підставі договору іпотеки № 005/13/2-Фі від 20.12.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1279, звернуто стягнення на належну їй квартиру таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 лютого 2020 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року за заявою позивача були застосовані заходи забезпечення позову, а саме зупинено до вирішення справи по суті стягнення, що проводиться Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) у виконавчому провадженні № 57848055 на підставі виконавчого напису № 1807 від 21.09.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С., яким звернуто стягнення на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 серпня 2020 року за клопотанням позивача були витребувані у приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких видано виконавчий напис від 21 вересня 2018 року, зареєстрований в реєстрі за № 1807, про звернення стягнення на належну позивачу квартиру за адресою: [ADDRESS] . Під час підготовчого засідання представником відповідача - Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» був наданий відзив на позов [PERSON] , в якому зазначено, що відповідно до кредитного договору № 0004/13/2-Ф від 20.12.2013 року між ПАТ «КРЕДОБАНК» як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем був укладений договір іпотеки № 0005/13/2-Фі від 20.12.2013 року, предметом якого є квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності. Відповідно до п. 5.1 Договору іпотеки право звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває, зокрема, якщо у момент настання терміну виконання зобов`язання за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановленій кредитним договором термін суми кредиту та/або при несплаті або частковій несплаті у встановлений кредитним договором строк суми відсотків, комісії, неустойки (пені, штрафних санкцій). Пунктом 5.3 Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель у разі виникнення в нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, сторони погодили, що у разі невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором банк відповідно до умов договору іпотеки набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідач зазначає, що у період дії кредитного договору позивачем було допущено прострочення по сплаті чергових платежів по поверненню кредиту, що призвело до виникнення простроченої заборгованості. 5 лютого 2008 року банк звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою погасити заборгованість за кредитним договором протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги, але не пізніше тридцяти п`яти днів з моменту її надіслання. Однак дана вимога залишилася без задоволення, у зв`язку з чим термін погашення кредиту настав 10 березня 2018 року та у банку виникло право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звертає увагу, що банк письмово звертався до позивача із повідомленням про порушення умов кредитного договору. Так, 29 листопада 2017 року, 26 січня 2018 року, 5 лютого 2018 року [PERSON] були направлені письмові повідомлення-вимоги про виконання порушення зобов`язання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак усі надіслані повідомлення-вимоги залишилися без задоволення. Вважає, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису були дотримані вимоги Закону України «Про іпотеку», ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат», а також положення Порядку учинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відзначає, що нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Враховуючи викладене, банк просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] . Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 листопада 2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. При цьому позивачем були надані письмові пояснення, в яких вона зазначила, що копії документів, завірені нотаріусом у вересні 2018 року, мають виправлення дати на 19.09.2018 року. Крім того, кредитором не була врахована квитанція від 30.04.2014 року в розмірі 3840 грн. 90 коп. Банк помилково не врахував її платіж та вважав, що нею порушено основне зобов`язання. Звертає увагу, що на підтвердження повідомлення боржника про порушення зобов`язань банком надані повідомлення-вимога від 29.11.2017 року, повідомлення про порушення основного зобов`язання від 26.01.2018 року з описом, повідомлення про порушення основного зобов`язання від 05.02.2018 року з описом. Між тим, повідомлення-вимога від 29.11.2017 року не містить належних доказів відправлення документа поштовим зв`язком та доказів його отримання боржником. Крім того, в цьому повідомленні-вимозі вказано, що в разі погашення простроченої заборгованості в розмірі 10031,10 грн. протягом 7 календарних днів, це повідомлення-вимогу в частині повного дострокового повернення кредиту слід вважати відкликаним і банк не вимагатиме повного дострокового повернення кредиту, а також не розпочинатиме звернення стягнення на предмет іпотеки. Позивач зазначає, що, не будучи повідомленою належним чином про претензії банку щодо порушення основного зобов`язання, продовжувала виконувати свої обов`язки та відповідно до квитанцій про погашення кредитної заборгованості нею було сплачено: 03.11.2017 року - 5000 грн., 14.12.2017 року - 4000 грн., 15.01.2018 року - 4500 грн., 31.01.2018 року - 1000 грн. Вважає, що нею фактично було погашено прострочену заборгованість, а тому вищевказану претензію банку слід вважати відкликаною. Також позивач звернула увагу, що повідомлення про порушення основного зобов`язання від 26.01.2018 року здійснено незважаючи на ті обставини, що нею фактично задоволені вимоги банківської установи. Повідомлення підписано особою, якою не надані повноваження, відсутній відбиток печатки банківської установи. Вказаним повідомленням зафіксована заборгованість по кредиту станом на 01.01.2018 року в розмірі 193921,56 грн., у тому числі прострочена заборгованість 6863,43 грн., а також 6501,66 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Наданий опис не має дати відправлення та печатки відділення поштового зв`язку, відомостей фіскального чеку та доказів отримання боржником цього повідомлення-вимоги. В свою чергу, повідомлення про порушення основного зобов`язання від 05.02.2018 року також виписано незважаючи на те, що нею фактично задоволені вимоги банку. Повідомлення не містить відбитку печатки установи, підписано особою, якою не надано відповідні повноваження. Цим повідомлення зафіксована заборгованість по кредиту станом на 01.01.2018 року в розмірі 193921,56 грн. - заборгованість по кредиту, в тому числі прострочена 7632,64 грн., та 2001,66 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Наданий опис не має дати відправлення, зчитуваної печатки відділення поштового зв`язку, відомостей з фіскального чеку та доказів отримання боржником цього повідомлення. Звертає увагу, що вимоги банку станом на 01.01.2018 року мають різні розміри заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом - 6501,66 грн. та 2001,66 грн. Повідомлення про порушення основного зобов`язання від 05.02.2018 року було адресовано за адресою: [ADDRESS] , з якої вона була виписана 19.07.1999 року (гуртожиток, в якому вона мешкала коли навчалася), у зв`язку з чим просила визнати його неналежним доказом. Матеріали справи не містять доказів дотримання відповідачем процедури її повідомлення як боржника про початок звернення стягнення. Відомості про вручення їй відповідного повідомлення відсутні. У зв`язку з неотриманням повідомленням про усунення порушень не мала можливості подати свої заперечення нотаріусу. Позивач вважає, що неотримання вимоги про усунення порушень за кредитним договором є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, звертає увагу, що приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. зареєстрована у Львівському нотаріальному окрузі, а виконавчий напис був вчинений у межах Дніпропетровського нотаріального округу, що не відповідає приписам статті 13-1 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. З огляду на викладене, позивач просила задовольнити її позовні вимоги. Представник відповідача - Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» Чопенко Д.В. у судовому засіданні позов не визнав з підстав, наведених у відзиві на позов. Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Черник Наталія Степанівна в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність. Третя особа - головний державний виконавець Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) Коломоєць К.В. у судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 20 грудня 2003 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» був укладений кредитний договір № 0004/13/2-Ф, відповідно до п. 2.2.1 якого банк надав їй кредит у розмірі 232611 грн. строком до 1 грудня 2033 року для придбання трьохкімнатної квартири [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком і [PERSON] був укладений договір іпотеки № 00005/13/2-Фі від 20.12.2013 року, відповідно до якого позивач передала в іпотеку належну їй квартиру [ADDRESS] . Укладаючи договір іпотеки, сторони передбачили можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (п. 5.3 договору іпотеки). Крім того, згідно з договором іпотеки всі повідомлення між сторонами здійснюються у письмовій формі шляхом направлення рекомендованих листів та телеграм (п. 8.7 договору іпотеки). 21 вересня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. був вчинений виконавчий напис, який зареєстрований у реєстрі за № 1807, про звернення стягнення на предмет іпотеки - належну позивачу квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ«КРЕДОБАНК» станом на 13 вересня 2018 року за період з 01 квітня 2017 року по 13 вересня 2018 року: 193921,56 грн. - заборгованість по кредиту; 18588,27 грн. - прострочені відсотки, 6359,69 грн. - пеня за період з 14 вересня 2017 року по 13 вересня 2018 року, а також 2000 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, а всього 220869,52 грн. Звертаючись з позовом про визнання зазначеного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позивач посилається, зокрема, на те, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 1, 3 гл. 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрованого у Мінюсті 22.02.2012 року за № 282/20595, оскільки її не було повідомлено про необхідність усунення порушень, крім того, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості. Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує, що згідно зі ст. ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Вчинення нотаріусом виконавчого напису регулюється главою 14 Закону України «Про нотаріат» та главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Отже, за змістом наведених норм вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Можливість звернення стягнення на предмет іпотеки передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним Законом України «Про іпотеку». Стаття 33 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами першою, другою статті 35 цього Закону визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржник, якщо він є відмінний від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо він є відмінним, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 червня 2020 року по справі № 645/1979/15-ц, наведена норма спрямована на фактичне повідомлення іпотекодавця, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на його майно. Тому повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення. Як убачається з матеріалів справи, відповідачем - АТ «КРЕДОБАНК» на адресу [PERSON] були направлені повідомлення про порушення основного зобов`язання з попередженням, що у випадку невиконання зобов`язання буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному законом або договором. Так, таке повідомлення було направлено [PERSON] 29 листопада 2017 року за місцем її реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Після цього аналогічне повідомлення було направлено 26 січня 2018 року за адресою предмета іпотеки: [ADDRESS] . 5 лютого 2018 року відповідне повідомлення було направлено за адресою: [ADDRESS] . Як стверджує позивач у своїх письмових поясненнях, зазначена адреса є попереднім місцем її реєстрації, звідки вона була виписана у 1999 році. Суд бере до уваги, що матеріали справи не містять належних доказів вручення позивачу вищезазначених повідомлень відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Банком не надано доказів вручення позивачу повідомлень від 29 листопада 2017 року, 26 січня 2018 року, 5 лютого 2018 року або, що позивач їх не одержала з власної вини. Слід відзначити, що долучені до матеріалів справи документи, на підставі яких нотаріусом був вчинений виконавчий напис, містять лише відомості про направлення позивачу відповідних повідомлень, але даних щодо причин, з яких повідомлення банку не були вручені безпосередньо позивачу немає. Відповідач не надав суду докази, що позивач не одержала направлені їй повідомлення з власної вини, відповідна відмітка поштового зв`язку із зазначенням причин невручення відправлення (наприклад, відсутність адресата, відмова адресата від одержання, закінчення терміну зберігання, за заявою відправника, у зв`язку неправильно зазначеною адресою, пошкодженням чи забрудненням упаковки, неоплатою чи оплатою не в повному обсязі тощо) відсутня. Таким чином, відповідачем не було довело належними та допустимими доказами повідомлення позивача як іпотекодавця про необхідність усунення порушень договору, а відтак і виконання вимог підпункту 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій та договору іпотеки. На переконання суду, зазначене свідчить про порушення законодавчої вимоги щодо належного повідомлення іпотекодавця та є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи наведене, позов [PERSON] необхідно задовольнити, визнавши виконавчий напис від 21 вересня 2018 року приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Черник Наталією Степанівною, зареєстрований у реєстрі за № 1807, про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] , таким, що не підлягає виконанню. Крім того, при звернені до суду позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. У зв`язку із задоволенням позову відповідно до статті 141 ЦПК України понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved