Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, в якому вказує, що вони з відповідачем з 31.08.2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, син знаходиться на утриманні позивачки, відповідач коштів на утримання дитини та її як дружини, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку, не надає. Оскільки відповідач не отримує регулярного офіційного доходу, просить стягнути з нього на аліменти в твердій грошовій сумі, в тому числі на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття, щомісячно в розмірі 1500 грн., а на її утримання - щомісячно в розмірі 500 грн. до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 3-річного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні фактично позов визнав частково, пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 400 грн. на місяць. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 31 серпня 2013 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2013 року, виданим Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1149 Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 14.02.2014 року, виданим Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. Подружні відносини між сторонами не склалися, вони проживають окремо, неповнолітній син [PERSON] проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини практично не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітнього сина до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом положень ст. ст. 183, 184 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються в частці заробітку (доходу) матері, батька, а якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач пояснив суду, що в даний час не працює, а відтак не має доходу, має намір найближчим часом працевлаштуватись та не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Доводи позивачки [PERSON], викладені у позовній заяві та наведені в судовому засіданні, про те, що відповідач незважаючи на відсутність офіційного доходу, має певний достаток, що дозволяє сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1500 грн. на місяць, підтвердження не знайшли. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує положення наведених вище норм чинного законодавства та оскільки під час судового розгляду справи позивачем не доведено факту існування обставин, які відповідно до положень ст. 184 СК України є підставою для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, суд враховує наступне. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки судом встановлено, що малолітній син сторін після припинення ними шлюбних відносин проживає разом з матір'ю позивачкою по справі [PERSON] та фактично знаходиться на утриманні останньої, на час розгляду справи не досяг 3-річного віку, а позивач [PERSON], перебуває в декретній відпустці, у зв'язку з чим не працює та не отримує самостійного доходу, з огляду на позицію відповідача, висловлену ним під час судового розгляду справи, який фактично не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення дитиною 3-річного віку є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд бере до уваги той факт, що під час судового розгляду справи не доведено факту існування обставин, які відповідно до положень ст. 184 СК України є підставою для призначення аліментів у твердій грошовій сумі, у зв'язку з чим приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та необхідність стягнення на її користь аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно на утримання дружини, до досягнення дитиною три річного віку з часу набрання судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: partial