Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 11 жовтня 1991 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у райвідділі ЗАГС м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 217. Від шлюбу в них неповнолітніх дітей немає. Спільне життя між ними стало неможливим, з будь-якого питання між ними виникали сварки та непорозуміння. З 2011 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не спілкуються. Їх сімя розпалася, примирення неможливе, а тому позивачка просить шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 11 жовтня 1991 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у райвідділі ЗАГС м. Чортків Тернопільської області, актовий запис № 217. Від спільного подружнього життя в них неповнолітніх дітей немає. В сторін належна сім'я не утворилась. В останні роки з будь-якого питання сімейного життя в них виникали сварки, різні непорозуміння, взаємні образи. На протязі майже семи років, тобто, з 2011 року сторони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільне господарство. Фактично їх сім'я розпалася. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Судові витрати з врахуванням вимог позивачки суд покладає на сторони в тих розмірах, що вони фактично понесли.

Outcome: approved