overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У лютому місяці 2015 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом, в якому вказують, що [INFO] року померла їх мати та баби - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 3,790 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями своєї матері [PERSON] , і за законом мають право на спадкування майна померлої, земельної ділянки, але поскільки [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини, спадкоємцем ? частини земельної ділянки є її донька [PERSON] просили суд визнати право власності на земельну ділянку, за ними. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просили визнати право власності на земельну ділянку за ними в рівних частинах. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву, в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла - [PERSON], після смерті якого залишилась спадщина - земельна ділянка площею 3,790 га з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] та [PERSON] є дітьми померлої [PERSON], і відносяться відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом, що підтверджується свідоцтвами про їх народження та свідоцтвом про укладення шлюбу. [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь своєї доньки - позивачки по справі [PERSON], що підтверджується відповідною заявою від 16 січня 2015 року. Згідно ст.1274 ч.2 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитись від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом, незалежно від черги. Родинні відносини між [PERSON] і [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження останнього, між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] та відповідно свідоцтвами про укладення їх шлюбу. Оскільки позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями майна своєї матері та баби [PERSON] за законом вони мають право на спадкування майна померлої - земельної ділянки площею 3,790 га, в рівних частинах. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на землю за позивачами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У лютому місяці 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] померла її мати - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], і належав їй на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] є спадкоємицею своєї матері, і за заповітом має право на спадкування майна померлої, житлового будинку із господарськими будівлями. Просила суд визнати право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала суду показала, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав її матері на праві приватної власності. Вона є спадкоємицею своєї матері, і за заповітом має право на спадкування майна померлої, житлового будинку із господарськими будівлями. Просила суд визнати право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за нею. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. За заповітом, посвідченим секретарем Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області 05 березня 1014 року, [PERSON] заповіла належний їй будинок [PERSON] Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Оскільки позивачка [PERSON] є спадкоємицею майна своєї матері [PERSON] за заповітом, вона має право на спадкування майна померлої - житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями за позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У лютомумісяці 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, заінтересована особа: Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, про встановлення факту, що має юридичне значення. Свою заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що з 1973 року він працював у колгоспі «Василівський» де 20 червня 1976 року було заведено трудову книжку на імя заявника, проте, було допущено помилку при написанні прізвища на російській мові, а саме: замість вірного «Бережной» записано «Бережный». Заявник зазначає, що допущена помилка у трудовій книжці, позбавляє його можливості підтвердити трудовий стаж, у звязку з чим Лівобережне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську відмовляє у призначені та нарахуванні пенсії відповідно до норм чинного законодавства. Зважаючи на викладене вище, заявник просить встановити факт належності йому трудової книжки № 8479и 48-3689, дата заповнення якої 20.06.1976 року виданої на імя «Бережный Виктор Павлович». В судове засідання [PERSON] не зявився, направленим до суду листом просив розглядати справу у його відсутність, просив його заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду заяви був належним чином повідомлений. Перевіривши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що з 1973 року [PERSON] працював у колгоспі «Василівський» де 20 червня 1976 року було заведено російською мовою трудову книжку на імя «Бережный Виктор Павлович», [INFO]. В трудовій книжці було допущено помилку при написанні прізвища заявника на російській мові, а саме замість вірного «Бережной» записано «Бережный». У звязку з допущеною помилкою у трудовій книжці, [PERSON] позбавлений можливості підтвердити свій трудовий стаж, у звязку з чим не має змоги отримати пенсію відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до ст.. п.6 ч.1 ст.256 ЦК України, суди розглядають справи про встановлення належності право установлювальних документів особі, прізвище, імя, по батькові , місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оскільки, від встановлення факту належності трудової книжці [PERSON] залежить виникнення його цивільних прав та обовязків, суд вважає що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У лютому місяці 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що домоволодіння № 62 по вул. Шефська в м.Дніпропетровську належить йому на праві приватної власності. У вказаному житловому будинку зареєстрований його брат, [PERSON]. Відповідач з березня 2015 року у домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею будинку не користується. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилою площею житлового будинку № 62 по вул. Шефська в м. Дніпропетровську. В судове засідання позивач не зявився, його представник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялася належними чином, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.2015 року, позивачу на праві особистою приватної власностіналежить домоволодіння № 62 по вул. Шефська в м. Дніпропетровську. В спірному домоволодінні зареєстрований [PERSON], проте з березня 2015 року в будинку не проживає, жилою площею не користується, за комунальні послуги не сплачує. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, як відповідач з березня 2015 року не проживає в домоволодінні № 62 по вул.Шефська в м. Дніпропетровську, суд вважає його таким, що втратив право користування жилою площею цього будинку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У лютому місяці 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON]., про стягнення аліментів на своє утримання на період навчання. Позивач зазначає, що він навчається на ІІІ курсі денного відділення Дніпропетровського технікуму залізничного транспорту та проживає разом із матір'ю. Батько [PERSON] матеріальної допомоги не надає, позивач працювати та утримувати себе самостійно не може. Зважаючи на викладене вище, позивач просить на підставі ст.ст.199-200 СК України стягнути з відповідача на свою користь аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 1 218,00 грн, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення навчання. У судовому засіданні позивач позов підтримав, надав аналогічні поснення, які викладенні в позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, направив до суду свої заперечення, в яких зазначив, що позов визнає частково в розмірі 700,00 грн, щомісячно. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком дити записано [PERSON]. Відповідно до довідки, КамінськийВячеслав Максимович є студентом ІІІ курсу денного відділення Дніпропетровського технікуму залізничного транспорту. Відповідач проживає окремо від позивача, матеріальну допомогу на навчання не надає . Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід стягнути аліменти на період навчання в твердій грошовій сумі у розмірі 800,00 грн, щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову до закінчення навчання.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У лютому місяці 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту родинних відносин. Свою заяву обґрунтовує тим, що 11 червня 2011 року померла його мати [PERSON]. 23 січня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] із заявою про оформлення спадщини, проте постановою від 23.01.2016 року приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що неможливо встановити факту родинних відносин між сином та матірю, оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] у графі мати зазначено [PERSON], в той час, як в свідоцтві про смерть зазначено [PERSON]. Враховуючи викладене, заявник просить встановити факт родинних відносин, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], яка померла 11.06.2011 року. Заявник в судове засідання не зявився, його представник надав заяву про розгляд справу за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] та приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомили. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 11 червня 2011 року померла мати заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, зареєстрованим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 14 червня 2011 року, актовий запис № 1012. 23 січня 2016 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадкового майна за законом після померлої [PERSON]. Постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу [PERSON] від 23.01.2016 року відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії, з посиланням на те, що неможливо встановити факту родинних відносин між сином [PERSON] та матірю [PERSON], оскільки в свідоцтві про народження [PERSON] у графі мати зазначено [PERSON], в той час, як в свідоцтві про її смерть зазначено [PERSON]. Та обставина, шо [PERSON], яка померла 11 червня 2011 року доводилася матірю [PERSON] підтверджується свідоцтвом про шлюб від 04 серпня 1964 року укладеним між [PERSON] та [PERSON], який в свою чергу є рідним батьком заявника [PERSON]. Відповідно до п. 1 ч.1 ст.256 ЦК України, суди розглядають справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки від встановлення факту залежить виникнення цивільних прав та обовязків заявника, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У лютому місяці 2016 року [PERSON] звернувся із позовом до суду про відшкодування збитків, завданих злочином. Поданий позов мотивує тим, що 13 травня 2011 року [PERSON] з його господарства викрав з автомобіля «Урал» два акумулятори моделі «СТ-190» вартістю 2000 грн. На даний час вартість однієї акумуляторної батареї становить 4 300 грн., чим завдав матеріальної шкоди на суму 8 600 грн., що підтверджується рахунком на оплату № 236. Винним у завданні такої шкоди суд визнав винним за вироком Хмельницького міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року. Просить стягнути з відповідача завдані матеріальні збитки в сумі 8 600 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задоволити та стягнути з винного завдану матеріальну шкоду. Іншого співучасника до відповідальності притягувати не бажає. Відповідач [PERSON] позову у заявленому розмірі не визнав. Суд, заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 02 грудня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною 3 ст. 185 Кримінального кодексу України за те, що він за попередньою змовою з [PERSON] 13 травня 2011 року близько 23 години 30 хвилин шляхом проникнення до подвір»я будинку № 20, що по вулиці Ювілейній у м. Хмельницькому району, звідки таємно викрали з автомобіля «Урал» два акумулятори моделі «СТ-190» вартістю 2000 грн. Такі обставини завдання збитків позивачеві внаслідок викрадення майна повністю доведені вироком суду, котрий переглянутий апеляційним судом Хмельницької області та ухвалою від 18.02.2016 року залишений без зміни та доказуванню не підлягають. Відповідно до статті 61 ЦПК України вирок, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач вважає, що розмір завданих збитків становить 8 600 грн., та означений розмір підтверджений рахунком на оплату та довідкою експерта товарознавця [PERSON] Суд погоджується та вважає доведеним розмір завданої матеріальної шкоди позивачеві, оскільки вартість одного акумулятора російського виробництва на час звернення до суду із позовом становить в середньому 4300-4900 грн. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати матеріальні збитки, спричинені злочином. З наведених підстав позов слід задоволити та стягнути з відповідача 8 600 грн. та судові витрати. Однак суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу згідно квитанції наданої бюро технічної інвентаризації На підставі наведеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У лютому місяці 2016 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 20 березня 2015 року народилася син, [PERSON], батьком якого є [PERSON]. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинилися, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, відповідач добровільно допомогу на утримання дружини та дитини, позивач не надає. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 350,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивач не зявилася, направила заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 20 березня 2015 року народився син, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обовязки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, аліменти до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч.ч. 1, 2 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 350, 0 грн щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У лютому місяці 2016 року [PERSON]звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося,сторони разом не проживають, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо утримання своєї дитини відповідач не виконує. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]аліменти у розмірі1 000,00грн.щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позову. У судове засідання позивач не з'явилася, її представник направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] року народився син, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, шлюб розірваний,сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо виховання та утримання дитини, відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1 000, 0 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved