Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON], в якому просить суд виключити з актового запису про народження №1106 від 05 листопада 2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області відомості про [PERSON], [INFO], як батька [PERSON], [INFO], визнати його батьком [PERSON], [INFO], та зобов'язати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] за № 1106 від 05 листопада 2015 року. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] перебувала у офіційному шлюбі з [PERSON]. З 2014 року по серпень 2015 року позивач з [PERSON] проживали без реєстрації шлюбу. Після спільного проживання з позивачем у [PERSON] народилась [INFO] - [PERSON]. Біологічним батьком дитини є [PERSON]. Про своє батьківство позивач дізнався лише в червні 2018 року. В зв'язку з вищевикладеним позивач звертається до суду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, дав пояснення відповідно до обставин, викладених в позові, зазначив, що він впевнений в своєму батьківстві. Донька проживає з ним, він її виховує та забезпечує. В подальшому надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судовому засіданні при ухваленні судового рішення вказав, що покладається на розсуд суду. В подальшому надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Третя особа, [PERSON], в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, зазначила, що дійсно позивач є біологічним батьком дитини [PERSON]. Вони з позивачем разом проживали, вона завагітніла, народила доньку. Під час їх стосунків з позивачем близьких стосунків з іншими чоловіками вона не мала. Просить позов задовольнити. В подальшому надала суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, третіх осіб, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В період часу з 22 грудня 1990 року по 22 листопада 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. /а.с.10/ В період часу з 2014 року по серпень 2015 року [PERSON] з [PERSON] підтримувала тісні взаємовідносини, з офіційним чоловіком вона не проживала та не підтримувала відносин. Після спільного проживання у [PERSON] народилась [INFO] - [PERSON], в графі батько зазначено - [PERSON], в графі мати - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER]. Твердження позивача про те, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], відповідач не оспорює та визнає у повному обсязі. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2018 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області, [PERSON], про визнання батьківства було призначено судово-генетичну експертизу для вирішення питання батьківства [PERSON]. Висновком експерта КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» №161 встановлено, що вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами експертизи склала не менше ніж 99,999%. Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 126 СК України, походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду . Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ст. 129 ЦПК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно з п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженою жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України зазначена особа може звернутись з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. У тих випадках коли батьком записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства можуть розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Таким чином, вказана правова норма вирішує питання, що виникають з приводу спору про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком. Мати дитини - [PERSON] під час зачаття та народження [PERSON] у шлюбі з іншим чоловіком перебувала. Позивачем обраний єдиний можливий спосіб захисту свого порушеного права, виходячи з обставин справи, та норм СК України, які регулюють спірні відносини, захистити права позивача іншим чином не можливо. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У зв'язку з визнанням [PERSON] свого батьківства відносно неповнолітньої дитини - [PERSON], яка народилася у [PERSON] [INFO] після сумісного проживання з [PERSON], визнанням відповідачем позову, відсутністю у суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, визнаних сторонами, або добровільності їх визнання за, для в інтересах дитини, та неможливістю позивачем іншим способом захистити свої права та інтереси дитини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved