Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки яка продовжує навчання, в обґрунтування якого вказувала на те, що за період шлюбних стосунків у них з відповідачем народилися діти, а саме: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці розірвано від 22 червня 2006 року шлюб між нею та відповідачем [PERSON] розірвано та зобов'язано відповідача сплачувати на її користь аліменти на утримання дітей по 100 гривень щомісячно на кожну дитину і до досягнення ними повноліття. Рішенням Першотравневим районним судом м. Чернівці від 21 листопада 2013 року збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] до 750 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 серпня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, аліменти з відповідача [PERSON] на утримання сина стягуються до 2020 року, тобто до його повноліття, а по відношенню до доньки аліменти стягувались до 2013 року, тобто до її повноліття. Разом з тим, [INFO] їх дочка досягла повноліття й відповідно припинено стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, а 01.09.2014 року їх дочка є студентом денної форми навчання Буковинського державного медичного університету й відповідно отриманих нею доходів недостатнього для її забезпечення. Тому, посилаючись на вказане, а також на те, що їх донька досягла повноліття, продовжує навчатись на денній формі навчання, у зв'язку із чим потребує матеріальної допомоги, проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні, просила на підставі ч. 1 ст. 199, ст. 200 СК України стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки на період її навчання в розмірі 750 грн. щомісячно і до досягнення нею 23 - річного віку. При цьому, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягнення на утримання дочки, вказувала на те, відповідач [PERSON] офіційно не працює, отримує нерегулярні, мінливі доходи, а також на його утриманні також перебуває ще одна неповнолітня дитина, а вона в свою чергу працює лікарем радіологом «Чернівецького обласного онкологічного диспансеру», де отримує заробітну плату в розмірі 2000 гривень та 2500 грн. з різного роду нарахування. У судове засідання позивачка не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, в якій вказала що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця його проживання, а також шляхом розміщення оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 22 червня 2006 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції (а.с. 8). У період перебування сторін у шлюбі, у них народилося двоє дітей, донька - [PERSON], [INFO] та син - [PERSON], [INFO]. При цьому, рішенням Першотравневим районним судом м. Чернівці від 21 листопада 2013 року збільшено розмір стягнутих на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей й відповідно визначено у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28 серпня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, аліменти з відповідача [PERSON] на утримання дочки стягувались до досягнення нею повноліття, а саме до 2013 року, а починаючи з цієї дати стягнення аліментів припинено. При цьому, судом встановлено, що донька сторін [PERSON] навчається на першому курсі стоматологічного факультету на денній формі навчання за контрактом у Буковинському державному медичному університеті на термін навчання з 1 вересня 2014 року по 30 червня 2019 року ( а.с. 11). Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивачка вказувала на те, що у зв'язку із досягненням їх дочкою повноліття стягнення аліментів припинено й відповідно ураховуючи те, що її донька продовжує навчання, просила стягнути з відповідача аліменти на її користь до досягнення дочкою 23-річного віку. Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, згідно із роз'ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування. Так, на підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, донька сторін [PERSON] навчається в Буковинському державному медичному університеті на денній формі навчання, за контрактом, за спеціальністю - стоматологія, що підтверджується копією довідки Буковинського державного медичного університету. Термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2019 року (а.с. 11). При цьому, відповідно до довідки про доходи від 19 листопада 2014 року № 198, [PERSON] працює у Чернівецькому обласному онкологічному диспансері та сума її загального доходу за період з 1 листопада по 31 жовтня 2014 року становить 35425 грн. 99 коп. (а.с. 10). Також судом встановлено, що дочка сторін проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Крім того, у роз'ясненнях, виклеєних у п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з'ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Як установлено судом, з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 750 грн., що підтверджується доводами позивачки, викладеними у поданому позові, а також рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 жовтня 2013 року (а.с. 12-13). Дане судове рішення сторонами не оскаржено й відповідно на час розгляду даної справи набрало законної сили. Таким чином, з огляду на те, що [PERSON] є студентом денної форми навчання, у зв'язку із чим не має можливості працювати, суд приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, а саме те, що він офіційно не працює, має нерегулярний дохід, сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183, 200 СК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки до закінчення навчання. При цьому, визначаючи розмір аліментів на повнолітню дочку [PERSON], враховуючи, що відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярні доходи, має зобов'язання по сплаті аліментів на неповнолітнього сина, а також враховуючи матеріальне становище дочки відповідача та матеріальне становище самої позивачки, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно і на весь період навчання дочки, але не більше як до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. Крім того, при призначенні аліментів суд також враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. До того ж відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного, а також доказів щодо його незадовільного стану здоров'я, наявності інших зобов'язань, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 2 лютого 2015 року. Крім того, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved