Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

у лютому 2020 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про повернення безпідставно набутих коштів в сумі 1 175\~500 грн. 88 коп. Обґрунтовано позов тим, що позивач 26 вересня 2017 року продала належну їй квартиру у м. Чернігові, оскільки за домовленістю з дочкою, яка раніше виїхала жити у м. Київ та винаймала житло, хотіла придбати квартиру у м. Києві. З цією метою позивач займалася пошуком квартири у м. Києві. Восени 2017 року позивач зарезервувала квартиру [ADDRESS] . Оскільки на той момент між позивачем та відповідачем (дочкою позивача) були довірливі відносини, і дочка жила в м. Києві, а тому вони домовилися, що [PERSON] буде займатися всіма технічними питаннями для купівлі квартири, а в подальшому, коли будинок буде повністю збудований та зданий в експлуатацію, право власності на вказану квартиру мало бути оформлене на позивача, так як квартира була повністю оплачена грошима, що належали позивачу, зокрема, 31000 доларів США зняті з рахунку в банку, а інші 9600 доларів США власні заощадження [PERSON] . Загалом на купівлю квартири позивачем 17.01.2018 було передано відповідачу 41660 доларів США, що еквівалентно на той час 1 193 666 грн. 32 коп. 17 січня 2018 року [PERSON] в присутності позивача та свідка [PERSON] уклала договір банківського рахунку з ПАТ «Кристалбанк» та відкрила на своє ім`я поточний рахунок в гривнях для зберігання грошей та здійснення розрахунково касового обслуговування, який вимагався забудовником для оформлення квартири. Однак за один день обміняти всю суму у розмірі 41660 доларів США в національну валюту не вдалося, адже 17.01.2018 було обміняно в національну валюту частину доларів, а саме отримано від обміну 1\~126\~305 грн., які позивач разом з донькою поклали на її рахунок в банку. Частину коштів позивач залишила дочці 17.01.2018 з метою, щоб вона їх наступного дня обміняла в національну валюту і поклала на рахунок в банку для повного погашення вартості квартири, так як [PERSON] терміново треба було їхати в м. Чернігів. 18 січня 2017 року [PERSON] довнесла кошти та уклала на своє ім`я попередній договір купівлі продажу квартири з ПАТ «Закритий Недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер». Проте, позивач зазначає, що з відповідачем у неї була домовленість, що після закінчення будівництва та прийняття його в експлуатацію, основний договір купівлі продажу буде оформлено на позивача, оскільки така можливість була передбачена попереднім договором. У своєму позові позивач зазначила, що у липні 2019 року у неї стався конфлікт з дочкою, внаслідок чого позивач викликала поліцію. Після цих подій [PERSON] не об`являлася, не відповідала на дзвінки позивача, її акаунти в соцмережах були заблоковані. 28 жовтня 2019 [PERSON] зателефонувала позивачу і повідомила, що вона вже оформила право власності на квартиру у м. Києві на своє ім`я, і що вона з самого початку планувала обманним шляхом оформити квартиру на себе та привласнити кошти позивача. Позивач у позові зазначає, що її дочка [PERSON] , порушуючи всі їх домовленості, залишила її без житла, безпідставно набула та збагатилася за рахунок матері коштами в сумі 1 175 500 грн. 88 коп., а тому позивач просить на підставі ст. 1212 ЦК України стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12 лютого 2020 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 44,1 кв.м., яка належить на праві власності [PERSON] , реєстраційний номер майна № 1862301280000, номер запису на право власності 32708242 від 06.08.2019 Іншою ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2020 року справу за вказаним позовом передано на розгляд до Деснянського районного суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю), яка до суду надійшла 31 серпня 2020 року. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 вересня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту, адже їй необхідно звертатися до суду зовсім з іншим позовом, а саме: про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним в частині покупця та визнання її покупцем квартири. Також відповідач зазначає, що спірну квартиру вона придбала за власні кошти, які вона заробила від творчої діяльності (хоча офіційно вона не працювала), частина коштів була від продажу автомобіля, а також на придбання квартири відповідач взяла 650 000 грн. в борг у гр.-на [PERSON] , що підтверджується договором позики від 25.12.2017. Відповідач вважає доводи позивача безпідставними, адже з нею укладено попередній та основний договір купівлі продажу спірної квартири із її банківського рахунку проведено розрахунок за спірну квартиру. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач подала відповідь на відзив в якій зазначила, що передача її власних коштів на купівлю спірної квартири підтверджена належними та допустимими доказами, а твердження відповідача та її представника про те, що квартира нібито була куплена за власні кошти [PERSON] є лише оціночними судженнями і не підтверджуються жодними доказами. Зокрема, позивач зазначає, що вона є фаховим бухгалтером, а тому, оцінивши надану відповідачем виписку по рахунку з банку за період з 2015 року по 31 грудня 2018 року, шляхом бухгалтерського підрахунку доходів та витрат, прийшла до висновку, що фактичний залишок кошиів на її рахунку станом на 17 січня 2018 року складав 18793 грн. 01 коп., а тому виписка по рахунку не є доказом наявності у відповідача заощаджень в розмірі 400000 грн. Також позивач вказує на фіктивність договору позики, що нібито був укладений між відповідачем та [PERSON] 25.12.2017, адже в договорі вказано курс НБУ 28,10 грн., а дійсний курс на 25.12.2017 був 27,8559 грн. і відповідно сума в доларах США буде інша. Курс НБУ 28,10, що вказаний у договорі у період 2015-2020 роки був лише 18.11.2020. Вказане свідчить про те, що договір був укладений як штучний доказ саме 18.11.2020, тобто в період коли справа була на розгляді в суді. Крім того, позивач заперечує наявність у відповідача коштів від продажу 14.07.2017 автомобіля в сумі 140000 грн., так як у відзиві приховано інформацію про те, що вказаний автомобіль придбавався в цивільному шлюбі з [PERSON] за його кошти і кошти позивача, і причиною продажу автомобіля було розірвання стосунків між ни та [PERSON] , кошти від продажу автомобіля були повернуті [PERSON] . У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд його задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні заперечували проти позову в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства «Закритий Недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є матір`ю відповідача, що підтверджується копією свідоцтва про народження на (а.с.10 том 1). [PERSON] у своєму позові зазначає, що у 2017 році її дочка [PERSON] переїхала жити до м. Києва, де винаймала квартиру. Згодом вона повідомила позивачу, що не бажає повертатися жити до м. Чернігова та просила зайнятися питанням переїзду матері до м. Києва та пошуком квартири. Позивач у позові зазначає, що саме з метою придбання квартири у м. Києві, вона наприкінці вересня 2017 року продала свою трикімнатну квартиру у м. Чернігові і отримані від продажу кошти поклала на депозитний рахунок в АТ КБ «Приватбанк». Вказані обставини підтверджуються наступними доказами: -Згідно договору купівлі - продажу від 26.09.2017 [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] за 842132,77 грн., що еквівалентно 32 000 доларів США (а.с.15-16 том 1); -26.09.2017, тобто в день продажу квартири, [PERSON] уклала договір з ПАТ КБ «Приватбанк», за яким внесла на вкладний рахунок кошти в розмірі 31000 доларів США (а.с.18-19 том 1). Позивач у своєму позові зазначає, що саме вона займалася пошуком квартири у м. Києві, саме вона зарезервувала однокімнатну квартиру [ADDRESS] і їй була видана проектна документація щодо конфігурації квартири та її метражу, а також у рахунку фактурі №000004057 від 18.01.2018 було зазначено її контактний телефон і ім`я « [PERSON] ». Позивач надала суду для огляду схематичний план квартири на кольоровому бланку, копія якого є на а.с.27-28 том 1. Позивачем також надано до справи копію рахунку фактури №000004057 від 18.01.2018, де платником вказана [PERSON] , але зазначений контактний телефон позивача та в дужках ім`я контактної особи ( [PERSON] ) (а.с.33 том 1). Відповідач не заперечувала, що в рахунку-фактурі зазначений номер телефона позивача. З інформації ТОВ «Компанія з управління активами «Будкепітал», наданої на запит суду за клопотанням позивача, вбачається, що за номером телефону, який позивач вказала як свій, а відповідач цього факту не заперечувала, були здійснені вхідні та вихідні дзвінки починаючи з 13.11.2017 по 02.08.2019, а також в базі зазначена контактна особа «Елена» (а.с.228-230 том 2). Такого ж змісту інформація надана і ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер» (а.с.239-241 том 2) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дали суду покази про те, що саме позивач займалася пошуком квартири у м. Києві, вона вибирала квартиру і домовилася про її придбання. Свідки також підтвердили доводи позивача, що між матір`ю і донькою були довірливі відносини, і оскільки донька постійно знаходилася у м. Києві, то попередні документи на придбання квартири були оформлені на доньку, але квартира була придбана за кошти [PERSON] , а тому за усною домовленістю між сторонами, право власності на квартиру після закінчення будівництва будинку мало бути оформлено на [PERSON] . Позивач суду пояснила, що саме така домовленість була між нею та відповідачем і ця можливість була обумовлена попереднім договором купівлі продажу квартири. 18 січня 2018 року між ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Лінтер» (сторона -1) та [PERSON] (сторона -2) був укладений та посвідчений нотаріусом попередній договір № 3472/В5/236 купівлі продажу квартири [ADDRESS] , із запланованим терміном прийняття будинку в експлуатацію-30.09.2018. Можливість зміни сторони-2 договору передбачена пунктом 5.5 попереднього договору, яка могла відбуватися шляхом укладення відповідного договору про заміну сторони та нотаріальним посвідченням такого договору (а.с.201-204 том 2). Згідно довідки АК «Приватбанк» від 08.11.2019, [PERSON] 17.01.2018 о 15:50 здійснила зняття грошових коштів з власного депозитного рахунку № [NUMBER] у відділенні за адресою: м.Київ, вулиця Володимирська, 18, в розмірі 31000 доларів США (а.с.25 том 1). Зняття позивачем коштів 17.01.2018 з депозитного рахунку в сумі 31000 доларів США підтверджується і випискою по рахунку за договором «Приват-вклад» (а.с.23 том 1). Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] повідомили, що вони були присутні та бачили, як [PERSON] 17.01.2018 у другій половині дня зняла кошти з рахунку у відділенні Приватбанку в [ADDRESS] , в розмірі 31000 доларів США та вони разом повезли ці кошти в Кристалбанк. З ними також була дочка [PERSON] [PERSON] та її співмешканець на ім`я [PERSON] . Свідки були присутні при тому, як [PERSON] обмінювала свої долари на гривні та ці кошти були внесені в касу на рахунок, який в цей же день був відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідач під час внесення позивачем коштів у касу писала опитувальник та інші документи, надані банком. Також свідки чули, як [PERSON] при складанні опитувальника питала, що їй писати в графі щодо джерела походження грошей. Мати їй відповіла, щоб дочка писала, що гроші взяла у матері. Всі ці обставини відбувалися у присутності свідків. Зокрема, свідок [PERSON] суду повідомила, що вона давно знає позивача і товаришує з її сім`єю. Свідку відомо, що позивач хотіла купити квартиру у м. Києві і займалася пошуками житла для себе. 15.01.2018 свідок була в м. Києві у своєї доньки. На прохання позивача вона разом з позивачем їздили в ЖК «Вікторі». Там також була дочка позивача та її співмешканець [PERSON] . Обговорили питання щодо купівлі житла і домовилися, що документи оформлятимуть на [PERSON] 17.01.2018 свідок разом з позивачем та [PERSON] поїхали в ЖК «Вікторі», взяли документи для внесення оплати за квартиру. Свідку відомо, що частину коштів позивач привезла із собою з м. Чернігова, а частину коштів позивач в присутності свідка зняла з рахунку в Приватбанку, а потім з коштами вони поїхали в Кристалбанк. Свідок була присутня та бачила особисто, як позивач обміняла долари на гривні, але всі долари обміняти не вдалося, був кінець робочого дня і не вистачало гривні на обмін, а тому позивач передала частину доларів дочці, щоб вона наступного дня обміняла долари на гривні і внесла всю суму. В момент обміну [PERSON] заповнювала анкету та документи, надані працівником банку. Своїх особистих коштів [PERSON] у касу банку не вносила, адже оплата проведена за кошти, що надала саме [PERSON] , які були отримані внаслідок обміну валюти. Свідок [PERSON] суду повідомила, що на початку січня 2018 року [PERSON] їй повідомила, що знайшла квартиру у м. Києві та просила свідка поїхати разом з нею у Київ, щоб сплатити кошти. Свідок вранці 17.01.2018 разом з позивачем їздили до матері позивача [PERSON] та взяли у неї вдома 9600 доларів США, [PERSON] ще мала з собою 1000 доларів США. Решту коштів в присутності свідка [PERSON] зняла в касі Приватбанку в м. Києві по вулиці Володимирській, 18, в розмірі 31000 доларів США та вони разом повезли кошти в Кристалбанк. З ними також була [PERSON] , дочка позивача та її співмешканець [PERSON] . В Кристалбанку [PERSON] заповнювала документи, а [PERSON] разом з хлопцем [PERSON] на ім`я [PERSON] виймали з торби гроші, які привезла позивач, та вносили їх у касу банку. Оскільки всю суму доларів не встигли обміняти, а тому свідок чула, як позивач та відповідач домовилися, що [PERSON] наступного дня доплатить в касі суму коштів десь біля 50 000 грн., попередньо здійснить обмін доларів, які їй передала мати. Допитана в якості свідка мати позивача - [PERSON] підтвердила, що 17.01.2018 її дочка [PERSON] приїхала до неї додому разом з [PERSON] та забрали 9600 доларів США. Ці кошти дала свідку на зберігання її дочка - [PERSON] . Крім того, [PERSON] мала при собі ще 1000 доларів, які взяла з дому, а решту грошей для повної оплати вартості квартири [PERSON] замовила в Приватбанку зі свого вкладного рахунку. Свідку відомо, що позивач шукала квартиру для себе, вклала в неї всі свої гроші, але онука [PERSON] обдурила матір та в кінцевому результаті оформила квартиру на себе, залишивши матір взагалі без житла, так як [PERSON] продала своє житло для купівлі квартири у м. Києві. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суду повідомили, що на час придбання квартири між матір`ю та дочкою були довірливі відносини. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є подругою [PERSON] . Свідку зі слів відповідача відомо, що кошти на придбання квартири у м. Києві належали матері відповідача [PERSON] [PERSON] нічого не казала свідку про те, що має намір взяти у позику кошти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що винаймала разом з [PERSON] в оренду приміщення для творчої діяльності, коштів на придбання квартири у відповідача не було. [PERSON] говорила свідку, що її мати [PERSON] хоче купити квартиру у м. Києві. [PERSON] не говорила свідку про те, що має намір взяти у позику кошти на придбання квартири. З опитувального листа клієнта фізичної особи, наданого суду АТ «Кристалбанк», заповненого [PERSON] 17.01.2018 при відкритті рахунку вбачається, що джерелом походження коштів відповідач зазначила: власні заощадження, фінансова допомога, в т. ч. родичів, третіх осіб. В графі «інше джерело» зазначено мати (а.с.196 том 2). Позивач у своєму позові заявила вимогу про повернення безпідставно отриманих відповідачем коштів від позивача згідно ст. 1212 ЦК України. Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання. Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Узагальнюючи викладене, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави. Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені\~статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 червня 2020 року у справі № 310/5835/13-ц (провадження № 61-46496св18). Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Отже, норми\~статті 1212 ЦК України застосовуються до позадоговірних зобов`язань. Відповідно до частини третьо статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга\~статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні не встановлено існування між сторонами належним чином оформлених будь яких договірних зобов`язань. Суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведено, що позивач мала намір придбати квартиру у м. Києві та займалася її пошуком. Позивач 26 вересня 2017 року продала свою квартиру у м. Чернігові та в цей же день кошти в розмірі 31000 доларів США поклала на рахунок в АТ «Приватбанк». У день внесення коштів за квартиру у м. Києві, а саме 17.01.2018 о 15 год. 50 хв. позивач зняла свої кошти з рахунку в Приватбанку в м. Києві в сумі 31000 доларів США та в присутності свідків [PERSON] і [PERSON] було здійснено обмін доларів на гривню та свідками підтверджено, що саме ці кошти в цей же день вносилися на рахунок АТ «Кристалбанк», відкритий на ім`я [PERSON] для оплати вартості квартири. Оскільки кошти були використанні для придбання квартири, володільцем якої стала відповідач, а тому кошти в еквіваленті 31000 доларів США за курсом НБУ на день їх обміну в сумі сумі 888230 грн. 60 коп. є безпідставно набутим майном, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на підставі статті 1212 ЦК України. Доводи відповідача про те, що позивачем не вірно обрано спосіб захисту, адже їй необхідно звертатися до суду зовсім з іншим позовом, а саме: про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним в частині покупця та визнання її покупцем квартири, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача решти коштів, що були внесені 17.01.2018 на рахунок, відкритий на ім`я [PERSON] в АТ «Кристалбанк», оскільки у справі відсутні письмові докази щодо наявності у позивача 9600 доларів та внесення саме цих коштів в рахунок оплати 17.01.2018 за квартиру в м. Києві. Копія договору про відкриття поточного рахунку в ТОВ «Укрпромбанк» від 25 серпня 2004 року та внесення [PERSON] 9600 доларів на цей рахунок у серпні 2004 року, які містяться на а.с. 20-22 том 1, не є належним доказом того, що ці кошти були наявними у позивача станом на 17 січня 2018 року і що саме ці кошти були внесені на рахунок відповідача для оплати за придбану квартиру. Згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відсутність належних письмових доказів наявності у позивача 9600 доларів США, які вона ще у 2004 році вклала на рахунок в ТОВ «Укрпромбанк», не дає суду підстав вважати належними доказами покази свідків щодо внесення саме цих коштів позивачем на рахунок, відкритий 17.01.2018 в АТ «Кристалбанк» на ім`я відповідача. За таких обставин, враховуючи викладене вище, в частині стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 287270 грн. 28 коп. слід відмовити через недоведеність цих вимог позивачем. У зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, як це передбачено ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial