Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що є власником будинку за вищевказаною адресою. З відповідачем перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 20.08.1992 року. З 27.10.2000 року остання зареєстрована у цьому будинку, проте з 2002 року у ньому не проживає, особистих речей не має, за комунальні послуги не сплачує, вибула на проживання до іншого населеного пункту, адреси якого не повідомила. Реєстрація відповідача в будинку позбавляє його можливості оформити субсидію, тим самим створює перешкоди у здійсненні права власності. Відсутність інформації про фактичне місце проживання відповідача унеможливлює зняття її з реєстрації у встановленому порядку, через що захист його прав власника можливий лише в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні 09.07.2019 року позовні вимоги підтримав, висловив згоду на проведення заочного розгляду справи. Пояснив, що відповідач не проживає у його будинку з 2002 року, після того як придбала квартиру в місті [ADDRESS] . Проте фактичне місце її проживання йому невідоме. Просив позов задовольнити. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлялась шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. З огляду на викладене суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва серії [NUMBER] розірваний 20.08.1992 року. 25.09.2000 року позивач став власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок від 25.09.2000 року. Із копії будинкової книги і довідки Любомльської міської ради від 27.03.2019 року вбачається, що у цьому будинку, окрім позивача, з 17.10.2000 року зареєстрована відповідач [PERSON] Свідок [PERSON] , який є сусідом позивача, в судовому засіданні показав, що відповідач [PERSON] не бачив уже близько 20 років та в помешканні позивача вона не проживає. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає по сусідству із позивачем з 2010 року. Позивач в будинку проживає один, інших проживаючих у ньому осіб ніколи не бачив, а відповідача взагалі не знає. Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У справі встановлено, що позивач є власником спірного житла. Відповідач у ньому не проживає без поважних причин уже понад сімнадцять років. При цьому, вибула з будинку за власним волевиявленням і поважності причин її непроживання у ньому не встановлено. Перешкоди для її вселення в житло упродовж цього періоду були відсутні. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved