Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, в якому просила визнати за нею, як спадкоємцем за законом після померлого [PERSON] , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що [INFO] помер [PERSON] , який залишив спадщину у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначене майно в порядку спадкування за законом прийняла позивачка. У липні 2018 року [PERSON] звернулася до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , однак їй було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачка зазначає, що [PERSON] вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами побудував за власні кошти та власними силами. З моменту відкриття спадщини і по даний час пройшло понад шість місяців, але позивачка не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та інші допоміжні споруди у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, після померлого [PERSON] . Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 09.02.2021 та призначене підготовче засідання на 16.03.2021. Ухвалою суду від 16.03.2021 справу призначено до судового розгляду по суті на 21.04.2021. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, від представника позивачки 16.03.2021 до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 33). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при вирішенні спору покладаються на розсуд суду (а.с. 37). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] \~про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно в\~порядку спадкуванняпідлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] , згідно погосподарської книги № 5, особовий рахунок № [NUMBER] , на день смерті, [INFO] , належало [PERSON] , [INFO] , що підтверджується випискою з погосподарської книги, виданою 25.01.2021 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради (а.с. 10). Згідно довідки, виданої 26.01.2021 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, [PERSON] , [INFO] , на день смерті, [INFO] , проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до наданого позивачкою Технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , зазначений технічний паспорт виготовлений станом на 25.04.1988 на ім`я [PERSON] (а.с. 16-19). Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд та державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Разом з цим, аналіз положень Інструкції свідчить про те, що виникнення права власності на будинки, споруди від державної реєстрації не залежало. Відповідно до п. 6 зазначеної інструкції, не підлягають реєстрації будинки та домоволодіння, які розташовані на територіях, що вилучені з віддання місцевих Рад депутатів трудящих постановами Уряду (на землях промислових підприємств, транспорту, Міністерства оборони СРСР та ін.). Не підлягають реєстрації також будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, враховуючи, що житловий будинок [ADDRESS] було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Отже, з огляду не вищезазначене, суд приходить до висновку, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , за життя належав [PERSON] . Також судом встановлено, що, згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] (а.с. 9). Спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] прийняла його дочка: позивачка [PERSON] , однак позивачці постановою державного нотаріуса Решетилівської держнотконтори № 02-31/713 від 12.07.2018 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Заяв від інших осіб та претензій від кредиторів не надходило. (а.с. 8) 10 липня 2018 року державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом № 1371, а саме, земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер 5324284207:07:002:0152, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 12). Право власності на вказану земельну ділянку 10.07.2018 зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130378218 (а.с. 13). Також, 10 липня 2018 року державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. видано на ім`я [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом № 1369, а саме, земельну ділянку, кадастровий номер 5324284207:07:002:0150, площею 0,25 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 14) Право власності на вказану земельну ділянку 10.07.2018 зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 130372256 (а.с. 15). З технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , який виготовлений станом на 05.01.2021 на замовлення позивачки [PERSON] , встановлено, що домогосподарство складається з будівель та споруд: «А-1», «а» - житловий будинок; «Б», «б» - літня кухня; «б1», «Д» - гараж; «В», «в», «д», «д1», «Г» - погріб; «Е» - вбиральня; «Ж» - сінник; «№ 1» - колодязь; «№ 2», «№ 4» - огорожа; «№ 3» - ворота з хвірткою (а.с. 20-24). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30\~травня 2008\~року №7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження. Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом після померлого [INFO] [PERSON] є позивачка у справі [PERSON] , яка прийняла спадщину, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину, не може оформити своє право на спадкове майно, тому змушена звернутися до суду з відповідним позовом. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст.4 ЦПК). \~ \~ \~ \~Зі змісту п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. \~ \~ \~ \~Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2124цс15, оскільки відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Також, у постанові від 23.12.2014 у справі № 3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст. 392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правоустановчого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права. Оскільки судом встановлено, що позивачка має право на спадщину після свого померлого батька [PERSON] , як спадкоємець за законом, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, суд вважає можливим визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved