Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить договір поруки № SR-302/004/2008 від 10.01.2008, укладений між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Акціонерне товариство «ОТП Банк») визнати припиненим з 31.03.2011. В обґрунтування позову позивач вказував, що 10.01.2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-302/004/2008. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 10.01.2008 між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № SR-302/004/2008. Позивач отримав вимогу від відповідача 30.08.2010 про дострокове погашення боргу, тому вважає, що Банк відповідно до ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання та був зобов`язаний пред`явити позов до позивача як до поручителя протягом 6 місяців, починаючи з 30.09.2010, чого ним не було зроблено. Таким чином, позивач вважає, що договір поруки припинений з 31.03.2011. За наведених обставин, позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 02.03.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, свого представника не направив. Будь-яких заяв та клопотань не надав. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників не направили. Будь-яких заяв та клопотань не надали. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за наступних підстав. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом встановлено, що 10.01.2008 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та Акціонерне товариство «ОТП Банк») та [PERSON] укладено кредитний договір № ML-302/004/2008. Відповідно до вказаного договору сума кредиту становить 187800 доларів США зі строком повернення до 10.01.2030. Кредитні кошти видавалися на придбання нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 10.01.2008 між Банком та [PERSON] укладено договір поруки № SR-302/004/2008. Пунктом 1.1. договору поруки передбачено, що поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов`язань. Відповідно до п. 1.2. договору поруки поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Згідно п. 3.1. договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині. Обов`язок поручителя виконати боргові зобов`язання виникає при отриманні від кредитора відповідної вимоги. Така вимога вважається отриманою поручителем, якщо кредитор надіслав її поштою за адресою, вказаною у цьому договорі. Для дійсності вимоги кредитор не зобов`язаний надавати поручителю підтвердження невиконання боргових зобов`язань боржником. Пунктом 4.1. договору поруки № SR-302/004/2008 від 10.01.2008 передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов`язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов`язанням. Звернення до суду після спливу передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року справа № 604/156/14-ц, провадження № 14-644цс18, постанові Верховного Суду від 16.09.2019 року справа № 201/8164/16-ц, провадження № 61-28479св18.

Outcome: dismissed