Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з померлим [PERSON] та визнання права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. 06.05.2009 року він, як спадкоємець першої черги за законом надав заяву до Другої Херсонської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], на підставі заяви було заведено спадкову справу № 348/2009. Іншими спадкоємцями першої черги за законом є - [PERSON] (мати позивача) та [PERSON] (брат позивача), які у встановлений строк не звернулись до нотаріальної контори для прийняття спадщини. При зверненні до Другої Херсонської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Зазначена квартира є кооперативною, його батько був членом ЖБК та повністю виплатив пайові внески, що підтверджено відповідними довідками. За життя спадкодавця не були належним чином оформлені правовстановлюючі документи на квартиру, а відповідно до п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві. З огляду на викладене, положення ст.392 ЦК України позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Окрім того, зазначив, що при видачі паспорта в його прізвищі була допущена помилка та його прізвище зазначено «[PERSON]» замість «[PERSON]», тому через розбіжності в написанні прізвищ його та померлого батька просить також суд встановити факт родинних відносин, а саме , що померлий [PERSON] був його рідним батьком. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав визначених позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON], про що 22.11.2008 року міський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис № 4283. З свідоцтва про народження актовий запис № 178, зроблений ЗАГС Кураховського міськвиконкому Маріїнського району Донецької області 05.07.1972 року, вбачається, що батьками у написанні російською мовою «[PERSON], [INFO], є «[PERSON] та [PERSON]». Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Дніпровським РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області 16 лютого 2012 року вбачається, що прізвище позивача зазначено «[PERSON]». Згідно п. 1 ч. 1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів що мають юридичне значення, а зокрема про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Як роз'яснено в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до роз'яснень, які містяться в пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 суд в праві розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON]. та [PERSON] підтвердили, той факт, що [PERSON] є рідним сином померлого [PERSON] Оскільки, встановлення факту родинних відносин породжує для [PERSON] юридичні наслідки, а саме можливість реалізувати своє право на отримання спадщини та встановити даний факт іншим шляхом, аніж звернутися до суду за судовим захистом є неможливим, суд прийшов до висновку про законність та обґрунтованість вимог про встановлення факту родинних відносин. Також, судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що у 1969 році [PERSON], отримав кооперативну квартиру [ADDRESS], був в ній зареєстрований та був членом ЖБК «Рассвет». Згідно до довідки Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ключ» за №182 від 28.03.2017 року Житлово-експлуатаційного об'єднання житлово-будівельних кооперативів «Дніпровець» балансова вартість двокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 46,66 кв. м., житловою площею 30,76 кв.м. станом на 01.12.2016 року складає 7530 грн. 38 коп., виплата пайового внеску за квартиру поведена повністю згідно ордера. Довідкою Комунального підприємства «Херсонське бюро технічної інвентаризації» Херсонської обласної ради за № 4865 від 30.11.2016 року підтверджена відсутність станом на 30.11.2016 року технічної та юридичної документації на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла(спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи. визначені у заповіті, спадкування за законом відбувається у разі відсутності заповіту, або визнання його недійсним тощо. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування прав власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. З огляду на наведені норми права правове значення при вирішення спору має встановлення факту набуття спадкодавцем [PERSON] права на спірне нерухоме майно. Згідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність»(чинного на час виникнення спірних правовідносин) член житлового, житлово - будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до ст.384 ЦК України член житлово - будівельного(житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово - будівельного(житлового) кооперативу стає її власником. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5-1 постанови № 9 від 18.09.1987року (із доповненням від 25.12.92 та 25.05.1998) «Про практику застосування судами законодавства про житлово - будівельні кооперативи», судам слід мати на увазі, що згідно зі ст.15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на жиле приміщення у будинку державного або громадянського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок(частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом, Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Враховуючи, що після повної сплати пайовий внесків [PERSON] став власником спірної квартири, та зважаючи, що за життя спадкодавець не оформив відповідно до діючого в Україні на той час законодавства своє право власності на нерухоме майно, проте він не може бути позбавлений права на належне майно. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно до ч.1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права спадщину. Згідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкодавців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 постанови № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. [PERSON] - син спадкодавця, подав 06.05.2009 року в межах строку, визначеного ст.1270 ЦК України до Другої Херсонської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування спірного майна, оскільки постановою Другої Херсонської нотаріальної контори від 05.12.2016 року йому відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS], у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] З урахування встановлених в судовому засіданні обставин та відповідних доказів, ненадання нотаріусу позивачем правовстановлюючих документів на квартиру позбавляє можливості видати спадкоємцю [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спірне майно, проте не позбавляє позивача права на спадщину, оскільки сумнів відносно того, що квартира [ADDRESS], після повної сплати пайових внесків належала спадкодавцеві - [PERSON] немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.41 Конституції України. ст. ст. 392, 1216-1218, 1220, 1222, 1261, 1296, 1270 ЦК України,

Outcome: approved