Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не приймає участі у вихованні сина, не піклується про нього, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та матеріально не допомагає утримувати дитину. 07 березня 2018 року Фастівський міськрайонний суд згідно ухвали надав позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 16 березня 2018 року ухвалою суду було відкрито провадження по даній справі та роз'яснено право відповідачу на подачу відзиву на позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити їх в повному обсязі. Пояснила, що після розірвання шлюбу з [PERSON] їх син [PERSON] проживає разом з нею.. Відповідач життям сина взагалі не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у його вихованні, не піклується про його фізичний та духовний розвиток та взагалі не спілкується з дитиною. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання жодного разу не з'явився, повідомлявся належним чином, що підтверджено документально. В судове засідання не з'явився, своїм правом на подачу відзиву на позов не скористався. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради в судовому засіданні висловив позицію щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина - [PERSON], [INFO]. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, перевіривши та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом вставлено, що [PERSON], [INFO] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (копія а.с. 4). Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 листопада 2011 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Рішення набрало законної сили (а.с.5). Відповідно до рішення Фастівського міськрайонного суду від 20.08.2012 року за позовом [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ј частини заробітку. Як стверджувала позивач в судовому засіданні, батько дитини є особою раніше судимою. Крім цього матеріальну допомогу на дитину не надавав, аліменти жодного разу не сплачував і на даний час має досить значний розмір заборгованості по виконавчому листі. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості від 21.02.2018 року , виданої Фастівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби (а.с.37), боржник [PERSON] станом на 01.02.2018 року має заборгованість по аліментах - 65 200 гривень. Відповідно до педагогічної-характеристики учня - [PERSON] мати дитини [PERSON] постійно спілкується з класним керівником, цікавиться справами та поведінкою сина, відвідує батьківські збори, бере активну участь у житті школи. Батько -[PERSON] за період навчання сина в школі з класним керівником жодного разу не спілкувався, батьківські збори не відвідував (а.с.38-39). З довідки ДНЗ №7 від 16.03.2018 року вбачається, що батько [PERSON] жодного разу до садочку не навідувався, життям дитини не цікавився та ніхто з вихователів його не бачив. 15.11.2017 року Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Фастівської міської ради надало висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON], [INFO] відповідно до якого вважають доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його сина - [PERSON], (а.с.8). Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він):- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;- ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини;- жорстоко поводяться з дитиною;- є хронічними алкоголіками або наркоманами;- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;- засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною. В обсязі, необхідного для її самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 152 Сімейного Кодексу дитина має право на належне батьківське виховання, що передбачає дотримання батьками всіх тих вимог, які пред'являє закон до процесу виховання дитини. Правом на належне виховання дитина наділяється з моменту народження. Суд звертає увагу на ігнорування відповідачем судових викликів та його відсутності в судових засіданнях, проте відповідач неодноразово повідомлявся про розгляд справи, але не виявив бажання з'явитися і дати особисті пояснення і відзив на позов. Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини зазначені в ст. 150 Сімейного Кодексу України. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Питання щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї може вирішуватися органом опіки та піклування, а також судом. Судом встановлено, що сторони не проживають спільно сім років, і на протязі цього часу батько дитини жодного разу не виявив бажання навіть побачити сина. Відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував факт його участі у вихованні сина та його бажанні спілкуватися з ним. Отже, враховуючи вищевикладене та аналізуючи всі надані докази у їх сукупності, суд розцінює зазначені позивачем обставини як ухилення батька дитини - відповідача по справі від виховання сина, який свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. А тому, суд вважає позовні вимоги доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Також, стягненню з відповідача підлягає судовий збір, який був сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved