Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У лютому 2019 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, оскільки кожен із подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Упродовж року шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, оскільки сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] р. народився син [PERSON] . З огляду на викладене, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 19 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 194. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. До початку підготовчого засідання його представник - адвокат Біліченко В. В. подав заяву, в якій просив позовні вимоги задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. До початку підготовчого засідання подала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Згідно із ч.ч. 3 та 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 19 квітня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16 вересня 2016 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 6). Зі змісту позовної заяви встановлено, що ведення спільного господарства та шлюбні стосунки між сторонами припинені один рік тому. Проти зазначеного не заперечувала відповідач, оскільки подала заяву про визнання позову. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити їх інтересам. Як передбачено ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказану норму чинного законодавства, та враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, розмір якого відповідно до квитанції від 11.02.2019 р. (оригінал квитанції знаходиться у матеріалах справи) становить 768,40 грн. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved