Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

у листопаді 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд вселити [PERSON], [INFO], у квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні власністю, а саме 2/3 частинами квартири [ADDRESS]; зобов'язати [PERSON] та [PERSON] надати [PERSON] ключі від квартири для безперешкодного доступу до квартири [ADDRESS] та судовий збір по справі. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що позивач відповідно до заповіту від 05.04.2011 успадкувала після свого батька 2/3 частини квартири [ADDRESS] та на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 05.07.2012 є власником вказаної частки, також у даній квартирі проживає [PERSON] яка разом із [PERSON], який також проживає у спірній квартирі без будь-яких правових підстав, чинять перешкоди у її користуванні, внаслідок чого позивач не може у добровільному порядку визначити порядок користування квартирою та належним чином утримувати її. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, оскільки відповідачі порушують її законні права щодо користування та розпорядження своїм майном. Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідач просив відкласти розгляд справи у зв'язку із погіршенням стану здоров'я його матері [PERSON], внаслідок чого він не може з'явитися до суду (а.с. 82, 83, 115). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину /6-1739/ від 05.07.2012 виданого державним нотаріусом Дванадцятої КДНК (а.с. 5, 6). Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі позивач успадкувала від свого батька [PERSON], який помер [INFO] 2/3 частину спірної квартири (а.с. 7). [PERSON] та членам його сім'ї спірна квартира належала згідно Свідоцтва на праві власності від 14.09.1998 виданого Ленінградською РДА м. Києва (а.с. 8). Згідно технічного паспорту від 19.01.2012 спірна квартира є посімейного заселення та складається із трьох кімнат житловою площею 39,7 кв.м та загальною площею 57,1 кв.м (а.с. 9-11). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] належить на праві приватної спільної часткової власності 1/3 частина квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування (а.с. 24). Згідно висновку ст. дільничого ІП Святошинського УП ГУ НП у м. Києві Предоляк В.В. встановлено, що 21.05.2016 [PERSON] звернулася [ADDRESS] та повідомила, що її не допускають до помешкання [ADDRESS] де вона є спадкоємицею 2/3 частини квартири, також було встановлено, що конфлікт виник з даного приводу між нею та іншими співвласниками, та мешканцями і сусідами даної квартири [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 59). Також згідно листа НП України ДПП УПП у м. Києві 17.07.2018 зареєстровано повідомлення в журналі єдиного обліку Святошинського УП ГУНП у м. Києві за №58425 від [PERSON] згідно якого заявниця у присутності поліцейських неодноразово стукала та дзвонила у двері спірної квартири, проте жінка, що знаходилася у квартирі відмовилася відчиняти двері, внаслідок чого виник конфлікт, який є приватним (а.с. 70). Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. У ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У даному випадку право власності на квартиру виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як встановлено в судовому засіданні, незважаючи на відсутність законних правових підстав, відповідачі не допускають до неї позивача. Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 391 ЦК України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У зв'язку з тим, що позивач на даний час являється власниками своєї частки квартири, вона має право користуватися нею, що передбачено чинним законодавством. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами по справі. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю у певний спосіб. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є такими, що обґрунтовані на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України суд покладає на відповідачів обов'язок відшкодувати позивачеві суму сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved