Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що 04 вересня 2014 року, близько 02:30 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки «ГАЗ-330214», д.н.з. [NUMBER], рухаючись по автомобільній стоянці магазину «АТБ», що в м. Бровари по вул. Красовського, 25, у напрямку від вул. Енгельса в бік вул. Олімпійська зі швидкістю близько 5-10 км/год., відволікся від керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, й не обрав безпечну швидкість руху, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням, допустив наїзд на пішохода [PERSON], чим завдав позивачу тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Крім матеріальних витрат на лікування позивач зазнав моральної шкоди, оскільки маючи хворобу цукровий діабет та по життєву інвалідність в стресовій ситуації мав критичний рівень цукру в крові, що ледь не призвів до летального випадку, а фізичні ушкодження завдали значного болю та страждань. З цих підстав, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] суму матеріальних витрат, понесених на лікування у розмірі 5 681 грн. 29 коп., та моральної шкоди, яку оцінив в 50 000 грн. 00 коп. До початку розгляду справи по суті від представника [PERSON] - [PERSON] надійшла заява, в якій останній зазначав, що заявлені вимоги підтримує та просить слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 04 вересня 2014 року, близько 02:30 год. [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «ГАЗ-330214», д.н.з. [NUMBER], рухаючись по автомобільній стоянці магазину «АТБ», що в м. Бровари по вул. Красовського, 25, у напрямку від вул. Енгельса в бік вул. Олімпійська зі швидкістю близько 5-10 км/год., відволікся від керування транспортним засобом, чим порушив вимоги п. 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, не обрав безпечну швидкість руху, чим порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням, допустив наїзд на пішохода [PERSON] Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки, без позбавлення його права керувати транспортними засобами. У відповідності до ст. 70 ч. 4 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2014 року, і остаточно призначено засудженому [PERSON] покарання у виді позбавлення волі строком на 5 роки, без позбавлення його права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного йому покарання, встановивши іспитовий строк в 3 роки, якщо протягом встановленого строку він не вчинить нового злочину та виконає обов'язки, передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України, які суд поклав на засудженого, після набрання вироком законної сили, а саме: - не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; - повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, і періодично з'являтися для реєстрації в кримінально - виконавчу інспекцію (а.с. 3-4). З копії посвідчення серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] є інвалідом другої групи (а.с. 4). Судом також з'ясовано, що внаслідок завданих дорожньо-транспортною пригодою тілесних ушкоджень [PERSON] було завдано матеріальних збитків на лікування на загальну суму 5 681 грн. 29 коп., про що свідчать копія акту приймання-передачі наданих медичних послуг від 10 вересня 2014 року, копія фіскального чеку від 10 вересня 2014 року, копія чеку № 49317 від 05 вересня 2014 року, копія чеку № 49671 від 08 вересня 2014 року, копія чеку № 49531 від 07 вересня 2014 року, копія квитанції до прибуткового ордеру № 17909 від 19 вересня 2014 року, копія чеку № 49523 від 07 вересня 2014 року, копія чеку № 109021 від 22 вересня 2014 року, копії розрахункових квитанцій № 990785, № 990789, копія чеку від 08 вересня 2014 року, копії фіскальних чеків від 09 вересня 2014 року, 08 вересня 2014 року, копія чеку від 09 вересня 2014 року, копія чеку від 10 вересня 2014 року, копія фіскального чеку від 04 вересня 2014 року, копія фіскального чеку від 10 вересня 2014 року, копія фіскального чеку від 05 вересня 2014 року (а.с. 5-10). За правилами ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи викладене вище положення закону, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог в частині стягнення матеріальної шкоди та необхідність стягнення із [PERSON] суми матеріальних витрат, які позивач поніс у зв'язку з лікуванням, у розмірі 5 681 грн. 29 коп. За правилами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 10 ЦПК України). Всебічно та об'єктивно оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, враховуючи наведені вище положення закону, а також виходити із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та визначає її в розмірі 700 грн. 00 коп., що підлягають стягненню з відповідача [PERSON]

Outcome: partial