Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6056,26 грн. та моральної шкоди у розмірі 3000 грн., спричинених залиттям квартири. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Заяви про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За вказаних обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень представника позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач проживає у квартирі [ADDRESS]. 09.03.2014 відбулось залиття вказаної квартири, яке відповідно до акту, складеного 14.03.2014 комісією у складі працівників КП УЖГ «Хрещатик» інженера ВТВ Поліщук М.О., майстра ремонтної дільниці [PERSON], майстра тех. дільниці [PERSON], слюсаря-сантехніка [PERSON], представника [PERSON] - [PERSON] сталося 09.03.2014 з вище розташованої квартири [ADDRESS]. Як зазначає позивач, квартира [ADDRESS] належить на праві власності відповідачам. Висновком № ЕД-1-6-244/15 від 14.06.2016 встановлено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику меблів, що розташовані в квартирі [ADDRESS], та були пошкоджені внаслідок залиття на момент проведення дослідження становить 4556,26 грн. Відповідно до акту-передачі виконаних робіт, вартість проведеного експертного дослідження становить 1500 грн. Тобто розмір матеріальної шкоди спричиненої позивачу внаслідок залиття її квартири в сумі становить 6056,26 грн. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил; не допускати виконання робіт та інших дій, що викликають псування приміщень, приладів та обладнання будинку, порушують умови проживання громадян. За правилами ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. В ході судового розгляду доводи позивача про те, що залиття її квартири відбулося з вини відповідачів знайшли своє підтвердження в Акті складеному 14.03.2014 комісією у складі працівників КП УЖГ «Хрещатик», розмір завданої матеріальної шкоди спричинений внаслідок такого залиття встановлений висновком експерта за результатами проведення товарознавчого експертного дослідження № ЕД-1-6-244/15 від 14.06.2016, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову про відшкодування матеріальної шкоди. Вирішуючи спір в частині позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4 зазначено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в узагальненому вигляді моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і вважає необхідним стягнути солідарно з відповідачів 3000 грн. на користь позивача. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1280 грн., сплачений позивачем підлягає відшкодуванню відповідачами солідарно. На підставі ст.ст. 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, та

Outcome: approved