Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа: ліквідатор «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради арбітражний керуючий [PERSON], про стягнення заборгованості по заробітній платі та моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначила, що з 02.08.2012 року вона була прийнята на роботу головного бухгалтера в Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційне підприємство №19» та з 01.02.2013 року. У звязку зі зміною найменування підприємства на КП ЖЕП №19 Дніпропетровської міської ради, позивач продовжувала працювати на посаді головного бухгалтера КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради. 19.05.2015 року на підставі Наказу № 145 від 18.06.2015 року позивач була звільнена з посади головного бухгалтера КП ЖЕП №19 Дніпропетровської міської ради, відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України. Позивач зазначає, що після створення відповідачем у особі Дніпропетровської міської ради нового балансоутримувача Комунального підприємства «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради , вказаному підприємству згідно рішень Дніпропетровської міської ради були передані усі фінансові та інші активи КП «ЖЕП №19, після чого виплати заробітної плати усім працівникам припинилися. Трудові контракти , трудові угоди та інші право установлювальні документи між позивачем та Комунальним підприємством «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради не укладалися. За період роботи у відповідача перед позивачем виникла заборгованість по заробітній платі у розмірі 27\~970, 0 грн без урахування компенсаційних виплат, яка на час звільнення та час подачі позову відповідачем сплачена не була. З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 30\~315, 0 грн; середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 147\~606, 03 грн; моральну шкоду у розмірі 15\~000, 0 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений. Третя особа в судове засідання не з»явилася, направленим до суду листом просила розглядати справу у свою відсутність. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 02.08.2012 року позивач була прийнята на роботу головного бухгалтера Комунального підприємства №19 «Житлово-експлуатаційне підприємство №19». У звязку зі зміною найменування підприємства на КП ЖЕП №19 Дніпропетровської міської ради, з 01.02.2013 року позивач продовжила працювати на посаді головного бухгалтера КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради. 19.05.2015 року на підставі Наказу № 145 від 18.06.2015 року позивач була звільнена з посади головного бухгалтера у звязку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. З матеріалів справи убачається, що Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.15 року у справі № 904/479/15 КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Згідно зі ст. 22 Закону № 2343-ХІІ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. З дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, усі права керівника підприємства-банкрута переходять до ліквідатора. Згідно ст. 22 цього Закону, з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ліквідатор повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором насамперед за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту. Черговість задоволення вимог кредиторів встановлено ст. 31 Закону «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зокрема, кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у такому порядку: у першу чергу задовольняються вимоги щодо виплати заборгованості із заробітної плати за три місяці роботи, що передують порушенню справи про банкрутство чи припиненню трудових відносин у разі звільнення працівника до порушення зазначеної справи, грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної відпустки та додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, право на які виникло протягом двох років, відпрацьованих до порушення справи про банкрутство чи припинення трудових відносин, інших коштів, належних працівникам у зв'язку з оплачуваною відсутністю на роботі (оплата часу простою не з вини працівника, гарантії на час виконання державних або громадських обов'язків, гарантії і компенсації при службових відрядженнях, гарантії для працівників, що направляються для підвищення кваліфікації, гарантії для донорів, гарантії для працівників, що направляються на обстеження до медичного закладу, соціальні виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності за рахунок коштів підприємства тощо), право на які виникло протягом трьох останніх місяців до порушення справи про банкрутство чи припинення трудових відносин, а також вихідної допомоги, належної працівникам у зв'язку з припиненням трудових відносин; У другу чергу задовольняються вимоги, що виникли із зобов'язань банкрута перед працівниками підприємства-банкрута (за винятком повернення внесків членів трудового колективу до статутного фонду підприємства), крім вимог, задоволених у першу чергу, зобов'язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, шляхом капіталізації відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України за громадян, які застраховані в цьому Фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов'язань зі сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та інші види загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб'єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників). Відповідно до норм ст. 31 вказаного вище Закону № 2343-ХІІ, виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута належить до першої черги задоволення вимог кредиторів. Вимоги, що виникли із зобов'язань банкрута перед працівниками підприємства-банкрута, задовольняються у другу чергу. З листа арбітражного керуючого КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради [PERSON] вбачається, що позивач включена до списку працівників, яким належить виплата заборгованості по заробітній платі. Так, як ліквідаційна процедура підприємства триває, реалізація майна ще не відбулася, відповідно розрахунок по заробітній платі з працівниками КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради з урахуванням компенсації за затримку заробітної плати не проведений. Трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Враховуючи, що позивач перебувала у трудових відносинах з КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради, по якому проводиться ліквідаційна процедура, зважаючи, що з Дніпровською міською радою позивач в трудових відносинах не перебувала та Дніпровська міська рада не є правонаступником КП «ЖЕП №19» Дніпропетровської міської ради , а отже Дніпровська міська рада не є належним відповідачем по справі, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed