Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 01 грудня 2013 року в сумі 255039 грн та судові витрати по справі. Позов обґрунтовано тим, що 01 грудня 2013 року відповідач отримав від позивача в борг грошові кошти в сумі 85000 грн з умовою їх повернення до 01 грудня 2014 року. Договір позики укладено в письмовій формі та у вигляді розписки. У визначений договором строк відповідач гроші не повернув, у зв`язку із чим за договором позики утворилась заборгованість в сумі - 255039 грн, що складається з: 85000 грн сума боргу; 148325 грн інфляційні витрати; 21714 грн пеня за весь час прострочення. У судове засідання позивач не з`явився, у прохальній частині позовної заяви просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280-282 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши усі обставини справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 01 грудня 2013 року сторонами укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти в сумі 85000 грн з умовою їх повернення через шість місяців (а.с.8). Згідно п.6 договору позики, у разі прострочення повернення позики, позичальник платить кредитору пеню в розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочки (а.с.8). Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначеного договору [PERSON] склав розписку про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 85000 грн (а.с.7) Таким чином, форма договору позики не порушена. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 85000 грн залишається неповернутою, розмір пені за весь час прострочення з 2014 по 2020 рік складає 21714 грн, а інфляційні витрати 148325 грн. Про застосування наслідків пропуску строку позовної давності відповідач не заявляв. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved