Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У лютому 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, просить суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості у розмірі 216 грн. 74 коп., посилаючись на ті підстави, що [PERSON] перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному УПФУ у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Листом №1184 управлінням з координації та контролю пенсії ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві було виявлено факт переплати та було прийнято рішення звернутись до управління Пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва для вирішення питання про відшкодуванню переплати пенсії з [PERSON] Як зазначено у позову, відповідача було повідомлено про переплату та запропоновано повернути суму переплати у добровільному порядку, однак відповідач не погодилась, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, прични неявки суд не повідомив (а.с. 24). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила (а.с. 25, 26). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Правобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальообов'язкове державне пенсійне страхування». За період з 01.09.2015 по 31.10.2015 Правобережним об'єднаним УПФУ у м. Києві було надміру виплачені кошти внаслідок чого виникла переплата пенсії на суму 216 грн 74 коп. (а.с. 4-5). Згідно ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Порядок стягнення надмірно сплачених пенсійних коштів за рішенням територіальних органів Пенсійного Фонду регламентований Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, затвердженим Постановою Правління Пенсійного Фонду України від 21.03.2003 №64 , в п. 3 якого зазначено, що повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до ст. 103 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім'ї тощо. Суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналіз зазначеної правової норми свідчить про те, що стягнення зайво отриманих пенсіонером пенсійних сум можливе лише за умови зловживань з боку пенсіонера, які призвели до завищення суми пенсійних виплат. Тобто нормами ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», положення встановлено дві підстави для повернення пенсіонером сплачених йому пенсійних виплат. У першому випадку, коли має місце зловживання з боку самого пенсіонера, який надав недостовірні дані, що впливають на призначення пенсії, з іншого боку, коли такі дані були наданні страхувальником. Зловживанням є умисні протиправні дії пенсіонера, спрямовані на безпідставне отримання пенсій у більшому, ніж визначено законом, розмірі. Наявність таких дій з боку позивача, а також надання позивачем документів, які містили у собі явно неправильні відомості, були підроблені або будь-яким іншим чином сфальсифіковані (а тому містять у собі недостовірні дані), що давало б підстави вважати, що позивачем при зверненні до органу Пенсійного фонду України дійсно умисно вчинені дії, які становлять собою зловживання з його боку, відповідачем не доведено. З врахуванням викладеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що переплата пенсії не пов'язана зі зловживанням з боку пенсіонера, переплата пенсії сталась внаслідок допущенням рахункової помилки, яка відбулася при масовому перерахунку пенсії, тому в задоволенні позову слід відмовити. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed