Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до АТ «Дельта Банк» про визнання дій нечесною підприємницькою діяльністю, визнання договору недійсним, посилаючись на те, що кредитор направив боржнику лист вимогу, який не містить будь-яких розрахунків, обґрунтувань щодо методики та періоду нарахування суми заборгованості. Також позовні вимоги обґрунтовані тим, що не дивлячись на те, що банком (в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк») листом-вимогою вих. № 02.4.1/1912/18 від 19 листопада 2018 року припинено дію кредитного договору та визначена остаточна сума заборгованості в розмірі 347 615, 65 грн банк продовжує безпідставно нараховувати позивачу відсотки, щонайменше вже тричі збільшивши загальний розмір заборгованості. На переконання позивача, дії відповідача щодо ненадання інформації позивачу про дійсний розмір та, відповідно, період заборгованості, а також безпідставне неодноразове збільшення суми заборгованості [PERSON] за умови припинення дії кредитного договору з 19.11.2018 року не відповідає передбаченим частиною третьою статті 509 ЦК України та статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про те, що не заперечує проти вирішення справи за її відсутності та в заочному порядку. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і сторона позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 24 листопада 2010 року між ПАТ «Астра Банк» та позивачем укладено кредитний договір №150101012834016 у формі відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов Кредитного договору позичальнику відкрито відновлювальну кредитну лінію та встановлено ліміт у розмірі 328 000, 00 грн з процентною ставкою 20, 9 % річних за користування кредитом строком до 24.11.2015 року, а позичальник зобов`язувався повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені Договором. 02 грудня 2013 року між ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитними і пов`язаними з ними договорами, в тому числі право вимоги за кредитним договором укладеним між ПАТ «Астра банк» та [PERSON] . На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 березня 2015 року № 150 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 02 березня 2015 року запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджена тимчасова адміністрація та призначено уповноважену особу Фонду гарантування фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 2 жовтня 2015р. прийняте рішення № 181 «Про початок здійснення ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кадирова В.В., строком на 2 роки з 5 жовтня 2015р. до 4 жовтня 2017р. включно. Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 08.10.2015 в газеті «Голос України» №187 (6191). Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення від 20 лютого 2017р. №619 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації АТ «ДЕЛЬТА Банк» на два роки до 04 жовтня 2019 року. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора АТ «ДЕЛЬТА БАНК» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту управління активам Кадирова Владислава Володимировича на два роки до 04 жовтня 2019 року. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законадавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливост ( ст. 627 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити відсотки та інші платежі передбачені кредитним договором. Позивач посилалась на те, що дії відповідача відповідають ознакам нечесної підприємницької діяльності по відношенню до неї, а тому просила визнати недійсним кредитний договір. Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Обставини на які посилається сторона позивача в обґрунтування позовних вимог не відповідають критеріям ознак нечесної підприємницької практики, визначеним у статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», та відповідно не можуть слугувати підставою для визнання судом недійсним кредитного договору. Не заслуговують на увагу посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14.02.2018 року у справі справа № 564/2199/15-ц, оскільки вони ґрунтуються на помилковому суб`єктивному тлумаченні їх на власну користь, адже направлення кредитором боржнику досудової вимоги змінює строк виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, а не припиняє дію кредитного договору. За правилами частини першої статті 525, частини першої статті 599 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При укладенні кредитного договору позивачу були відомі усі умови кредитного договору та не існувало ніяких умов, які б примусили прийняти ці умови на вкрай невигідних для себе умовах. Таким чином, кредитний договір був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис на договорі є доказом того, що сторони погодились з його умовами.

Outcome: dismissed