Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-24 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказувала, що вона є основним наймачем квартири [ADDRESS] . Позивач зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою. Водночас за адресою даної квартири зареєстрований її колишній чоловік - [PERSON] . Позивач свідчить, що відповідач [PERSON] понад рік за вказаною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснив необхідних дій для зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв`язку з викладеними обставинами позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у виді квартири [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позов не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надходив. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась, але від особи надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся, причини неявки суду не відомі. Згідно із частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із договором найму житла, що знаходиться у власності територіальної громади міста Одеси від 05 листопада 2018 року, [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS] , жилою площею 41,10кв.м., загальною площею 59,73кв.м. Згідно з відомостями договору та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №186249777 від 25 жовтня 2019 року, квартира не знаходиться у власності [PERSON] , належить територіальній громаді міста Одеси. Як випливає з листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 06 червня 2013 року, [PERSON] є основним квартиронаймачем наведеної квартири. Згідно з довідкою №2047 від 20 вересня 2018 року, виданою КП «ЖКС «Хмельницький», за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO], [PERSON] , [INFO] Відповідно до акту, складеного комісією у складі мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підписи яких були засвідчені начальником дільниці №2 КП «ЖКС «Хмельницький», - [PERSON] у спірній квартирі з 2014 року не проживає. Виходячи з наведеного, судом встановлено що відповідач не проживає за вказаною адресою понад один рік. Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Відділом РАГС Іллічівського районного управління міста Одесі від 30 січня 2002 року, актовий запис №38 від 30 січня 2002 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Як регламентує частина 1 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно з частинами 1, 2 ЖК УРСР статті 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених фактичних обставин, суд доходить висновку, що [PERSON] втратив право користування відповідним жилим приміщенням. Як зазначає стаття 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює стаття 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку із задоволенням позову [PERSON] , суд покладає судові витрати на [PERSON] та стягує з відповідача на користь держави судові витрати: суму неоплаченого судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved