Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У листопаді 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 12.12.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач, в свою чергу, порушила зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим, станом на 31.08.2018 року має заборгованість у розмірі 81\~983,51 грн., яка складається з наступного: 5\~392,07 грн. заборгованість за кредитом; 68\~758,84 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 3\~452,43 грн. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3\~880,17 грн. штраф (процентна складова). З урахуванням зазначеного, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору № б/н від 12.12.2011 року у розмірі 81\~983,51 грн. та судовий збір в розмірі 1\~762,00 грн.. Ухвалою судді від 28.01.2019 року прийнято до розгляду позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. 11 березня 2019 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заначила, що вона дійсно отримала платіжну картку зі встановленим лімітом 25\~000,00 грн. та дійсно користувалася зазначеними коштами. Також зазначила про те, що предметом позовних вимог позивача є заборгованість, яка виникла в період з 17.10.2014 року по 22.10.2014 року в наслідок несанкціонованого списання коштів з картки емітованої позивачем. Після першої ж несанкціонованої трансакції вона звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідним повідомленням. Навіть у той час, коли вона знаходилася біля представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» разом з карткою та мобільним телефон, до якого прив`язана картка відбувалися несанкціоновані трансакції. У зв`язку з вказаними обставинами вона повідомила не лише позивача та його службу безпеки, але й звернулася до Орджонікідзевського відділення поліції Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою про вчинення вказаного кримінального правопорушення, на підстав якої було відкрито кримінальне провадження № 12014080060004682. З урахуванням зазначеного відповідач вважає, що вона не повинна нести відповідальність за несанкціоновані транзакції та у зв`язку з зазначеним просила суд у задоволені позову відмовити. 15 квітня 2019 року від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшла відповідь на відзив, в якій було зазначено, що до моменту зняття коштів шахрайським шляхом заборгованість відповідача становила 16\~225,43 грн., в подальшому відповідач активно користувався карткою, у тому числі здійснював погашення заборгованості, що свідчить про визнання позичальником наявності невиконаних зобов`язань перед банком, а також про те, що банк не несе відповідальності за несанкціоноване списання коштів, оскільки таке списання відбулося в наслідок несумлінного виконання відповідачем умов зберігання інформації про його рахунки, крім того, до теперішнього часу за результатами досудового розслідування жодну особу не було визнано винною у вчиненні шахрайських дій щодо зняття кредитних коштів з рахунку відповідача. З урахуванням зазначеного позивач просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 24 квітня 2019 року від [PERSON] до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач заначила, що з 17.10.2014 по 22.10.2014 з картки, якою вона користувалось, несанкціоновано було списано 4\~155,64 грн. Після першої несанкціонованої транзакції вона не лише звернулася до позивача з відповідним повідомленням, але й повністю припинила здійснювати з цієї банківської картки витратні операції, а лише поповнювала картковий рахунок з метою погашення розміру визнаної заборгованості. На час несанкціонованого списання коштів, заборгованість становила 16\~335,43 грн, яка була нею повністю погашена 13 червня 2015 року. З урахуванням зазначеного відповідач просила суд відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі. 07 червня 2019 року від представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду надійшли пояснення, в яких було повторно зазначено, що банк не несе відповідальності за несанкціонований списання коштів, оскільки таке списання відбулося в наслідок несумлінного виконання відповідачем умов зберігання інформації про його рахунки та до теперішнього часу за результатами досудового розслідування жодну особу не було визнано винною у вчиненні шахрайських дій щодо зняття кредитних коштів з рахунку відповідача. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, подали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у задоволені позову просять відмовити у повному обсязі. Відповідно\~ст. 247 ЦПК України,\~у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов не підлягає задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12.12.2011 року року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] шляхом приєднання (ч. 1\~ст. 634 ЦК України) було укладено договір б/н, предметом якого стало надання кредиту у розмірі 25 000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в порядку та на умовах, визначених Договором - заявою, Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Відповідно до укладеного договору, відповідач взяла на себе зобов`язання своєчасно та у повному обсязі здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. Як встановлено судом та визнано у судовому засіданні відповідачем, [PERSON] користувалася кредитними коштами, які знаходилися на її картковому рахунку. Станом на 17.10.2014 року [PERSON] мала заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за користування кредитними коштами у розмірі 16\~335,43 грн., що підтверджується випискою по банківській картці. З 17.10.2014 року по 22.10.2014 року з банківської картки відповідача, було проведено несанкціоновані транзакції по списанню грошових коштів на загальну суму 4 017, 00 грн., а саме: 17.10.2014 - 100,00 грн., 500,00 грн., 150,50 грн., 150,50 грн.; 22.10.2014 - 500,00 грн., 150,50 грн., 495,00 грн., 150,50 грн., 450,00 грн., 490,00 грн., 400,00 грн., 480,00 грн., на які в подальшому було здійснено відповідні нарахування. Після першої несанкціонованої трансакції відповідач звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з відповідним повідомленням і навіть після того, як відповідач вже звернулась безпосередньо до відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та перебувала на прийомі у спеціаліста разом з карткою та мобільним телефоном, до якого була прив`язаний картка, все одно продовжувалися несанкціоновані транзакції, і лише після того, як було встановлено ліміт по кредитній картці, незаконні транзакції припинилися. З приводу незаконного списання грошових коштів з рахунку відповідача, остання звернулася до Орджонікідзевського відділення поліції Ленінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області із заявою про вчинення вказаного кримінального правопорушення, на підстав якої було відкрито кримінальне провадження № 12014080060004682, яке на теперішній час триває. Пунктом 6.6 Правил користування платіжною картою передбачено, що у випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет, клієнт повинен подати заяву в банк з приводу вказаного питання. Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в міжнародній платіжній системі з питань повернення несанкціонованого списання суми. Згідно зі\~ст. 1073 ЦК України,\~у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно п. 37.2\~ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»,\~у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до п. 9 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою правління НБ України від 05 листопада 2014 року № 705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання \~ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем, відповідач невідкладно повідомив позивача про платіжні операції, що ним не виконувалися, а позивач в свою чергу не надав належних доказів на підтвердження того, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, будь якої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, позивач, в порушення 37.2\~ст.\~37\~Закону України\~«Про платіжні\~системи та\~переказ коштів\~в Україні» не відновив залишок коштів на рахунку відповідача до того стану, у якому він був перед виконанням несанкціонованих транзакцій та проводив нарахування заборгованості з урахуванням відсотків за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафних санкцій на суму заборгованості з урахуванням несанкціоновано списаних грошових коштів. Суд також звертає увагу на те, що станом на 17.10.2014 року, до проведення несанкіонованих транзакцій, [PERSON] мала заборгованість перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за користування кредитними коштами у розмірі 16\~335,43 грн., що підтверджується випискою по банківській картці. З зазначеної виписки також вбачається, що після несанкціонованих транзакцій відповідач не користувалася кредитними коштами позивача, а лише погашала наяву у неї заборгованість. На погашення заборгованості відповідачем з 27.10.2014 року по 13.06.2015 року сплачено 17\~900, 00 грн, а саме: 27.10.2014 3\~000,00 грн, 20.11.2014 1\~000,00 грн., 24.12.2014 1\~500,00 грн., 05.01.2015 1\~500,00 грн., 15.01.2015 2\~300,00 грн., 10.03.2015 1000,00 грн., 25.03.2015 5\~000,00 грн., 21.05.2015 1\~000,00 грн., 09.06.2015 1\~000,00 грн., 13.06.2015 грн. 600,00 грн.. Оскільки позивачем не надано розрахунку заборгованості відповідача без урахування несанкціоновано списаних грошових коштів, суд не має можливості перевірити чи у повному обсязі [PERSON] була погашена заборгованість у розмірі 16\~335,43 грн., яка існувала до несанкціонованого списаних грошових коштів з подальшим нарахуванням на неї відсотків за користування кредитом, пені та комісії, а також штрафних санкцій на суму заборгованості, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed