Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив визнати договір купівлі - продажу стабілізатора/нормалізатора напруги НОНС 15000 Вreeze 15-2, серійний номер 1730069Н20 розірваним, стягнути з відповідачів на його користь вартість товару, а саме 7 623 грн.; моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та неустойку за невиконання гарантійних зобов'язань виробника у розмірі 24 170 грн. 40 коп. Збільшивши позовні вимоги, позивач, також, просив про стягнення із відповідачів витрат по оплаті правової допомоги у розмірі 3100 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у жовтні 2010 року придбав у ФОП «[PERSON]» стабілізатор напруги, хоча придбавати товар збирався у ТОВ «Алюр-Макс». У листопаді 2010 року ним було виявлено недоліки у придбаному товарі, а у лютому 2011 року - його істотний недолік. Про зазначене було повідомлено відповідачів. Після приїзду представника ТОВ «Алюр-Макс» було складено відповідний акт, непрацездатний пристрій було вилучено для ремонту, а взамін йому залишили іншої марки іншого виробника. На час розгляду справи в суді придбаний позивачем пристрій йому не повернуто. Посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів» та норми ЦК України, вважав, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні [PERSON] та його представник позов підтримали та просили про його задоволення із викладених у позовній заяві підстав. В свою чергу відповідачі до суду не з'явилися, про час, день та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи із наступного. Так, у судовому засіданні встановлено, що громадянин [PERSON], а не [PERSON] придбав у СПД ФО [PERSON] за 6714 грн. стабілізатор напруги (а.с. 7,15). З актів № 1730069Н20-1 від 9 листопада, № 2 від 29 листопада 2010 року та № 3 від 10 лютого 2011 року вбачається, відповідно, про введення в експлуатацію придбаного пристрою та двічі про виявлення в ньому недоліків (а.с. 9) 14 лютого 2011 року було складено акт Б/Н про те, що під час огляду того стабілізатора було виявлено його пошкодження, пристрій демонтовано і забраний на ремонт (а.с. 15). Листом від 21 березня 2011 року заступник директора ТОВ «Алюр-Макс» засвідчив про наявність спору між товариством та позивачем щодо ремонту стабілізатора напруги, який було надіслано як відповідь на лист [PERSON] від 10 березня 2011 року (а.с. 10, 11). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до вимог статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника, у тому числі, розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Однак, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України належних доказів про виявлення істотних недоліків у стабілізаторі напруги, які виникли з вини виробника чи продавця, про фальсифікацію товару, придбаного [PERSON], суду не надано. Матеріали не містять відомостей про проведену експертизу придбаного товару, яка б засвідчила про наявність технічних проблем при його експлуатації позивачем Не береться до уваги акт від 14 лютого 2011 року акт Б/Н у зв'язку із тим, що хоча в ньому і міститься підпис особи яка ніби то представляла ТОВ «Алюр-Макс», однак печатка самого підприємства - відсутня. Та й сам факт несправності стабілізатора напруги не є підставою для розірвання договору і повернення сплаченої суми коштів. За таких обставин, суд приходить до висновку, що зазначене положення статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у даному випадку не підлягають застосуванню судом, як механізм захисту прав споживача [PERSON] Щодо стягнення з відповідачів на користь [PERSON] неустойки за невиконання гарантійних зобов'язань на підставі пункту 9 статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів», то і в цій частині судом не вбачається визначених законом підстав для задоволення позову. У судовому засіданні позивач зазначив, що придбаний ним стабілізатор відремонтований, однак у нього виникли розбіжності із ТОВ «Алюр-Макс» щодо способу його доставки. Зазначене частково підтверджується й листом підприємства від 21 березня 2013 року, я кого вбачається, що ремонт стабілізатора було завершено 26 лютого 2011 року. Як вбачається із гарантійного талона придбаний [PERSON] стабілізатор напруги, назвою організації продавця є ТОВ «Алюр-Макс», в той же час, у графі «Подпись и печать продающей организации» - відбиток печатки ФОП «[PERSON], а не товариства. Так само той же ФОП є й продавцем згідно товарного чеку від 9 жовтня 2009 року (а.с. 7-8). Доказів про несвоєчасне виконання ремонту по день розгляду справи у суді, в супереч вимогам статті 60 ЦПК України, як і про наявність такого обов'язку у ТОВ «Алюр-Макс» як виробника чи продавця товару, згідно Закону України «Про захист прав споживаців» - позивачем також не надано. Крім того, у пункті 9 статті 7 Закону України «Про захист прав споживачів» мова взагалі йде про те, що гарантійне зобов'язання не припиняється у разі неможливості виконання такого зобов'язання з причини відсутності необхідних для його виконання матеріалів, комплектуючих або запасних частин. Тому, в цій частині також залишився недоведеним та визнається судом таким, що не міститься на нормах закону. З урахуванням викладеного, положень статті 23 ЦК України, не вбачається підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди та витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed