Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У лютому\~2021\~року позивач,\~в інтересах\~якої діє\~ [PERSON] ,\~звернулася до\~Добропільського міськрайонного\~суду Донецької\~області з\~позовною заявою\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ Добропільська\~міська рада,\~про визнання\~особи такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням,\~в якій\~просила визнати\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~такими,\~що втратили\~право користування\~квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 18 грудня 1995 року є власницею квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані син власниці [PERSON] , [INFO] , невістка [PERSON] , [INFO] , та двоє повнолітніх онуків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, відповідачі у вищевказаній квартирі не проживають, що позбавляє [PERSON] права розпоряджатися власним майном. Враховуючи, що відповідачі зареєстровані та мешкають в Російській Федерації, іншої домовленості щодо користування житлом між позивачем та відповідачами не встановлено, тому вважає, що відповідачі на підставі ст. 405 ЦК України втратили право користування вищевказаним житловим приміщенням. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Проте, представник позивачки надала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, у якій позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в судове засідання не з`явились,\~ про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Надали до суду заяви від 12 лютого 2021 року, зареєстровані в реєстрі за №№ 48/25-н/48-2021-1-270, 48/25-н/48-2021-1-231, 48/25-н/48-2021-1-269, 48/25-н/48-2021-1-232, та посвідчені нотаріусом нотаріального округу міста Липецька Липецької області Морозовою І.В., в яких посилаючись на відсутність можливості прибуття в судове засідання, просили про розгляд справи 11 березня 2021 року о 10 год. 00 хв. без їх участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник третьої особи, Добропільської міської ради, яка про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась. Звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності. Просила ухвалити рішення на розсуд суду. Зважаючи на те, що учасники процесу в судове засідання не з`явилися, суд враховує вимоги\~ст. 223 ЦПК України, відповідно до яких неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК\~України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Судом встановлено, що [PERSON] 18 грудня 1995 року купила двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 18 грудня 1995 року. (а.с. 6) Згідно довідки про склад сім`ї № 16.01-08/454 від 01 лютого 2021 року відділу реєстрації Добропільської міської ради, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровані разом з позивачкою [PERSON] , 1973 року народження, [PERSON] , 1977 року народження, [PERSON] , 1995 року народження, та [PERSON] , 2002 року народження. (а.с. 11) Довідкою голови ОСББ «Ременного» від 01 лютого 2021 року підтверджується той факт, що відповідачі дійсно зареєстровані разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] , проте не проживають в ній понад п`ять років. (а.с. 12) Судом також встановлено, що [PERSON] , [INFO] , згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № 42 18 134578, виданого 30 липня 2018 року УМВД Росії по Липецькій області, [PERSON] , [INFO] , згідно копії паспорту\~громадянина Російської\~Федерації №\~42\~18\~134579,\~виданого 30\~липня 2018\~року УМВД\~Росії по\~Липецькій області, [PERSON] , [INFO] , згідно копії паспорту\~громадянина Російської\~Федерації №\~42\~20\~275611,\~виданого 16\~грудня 2020\~року УМВД\~Росії по\~Липецькій області, та [PERSON] , [INFO] , згідно копії паспорту громадянина Російської Федерації № 42 18 134580, виданого 30 липня 2018 року УМВД Росії по Липецькій області, є громадянами Російської Федерації. (а.с. 7-10) А також на сторінках «місце проживання» цих паспортів зазначено, та підтверджується заявами відповідачів від 12 лютого 2021 року, зареєстрованими в реєстрі за №№ 48/25-н/48-2021-1-270, 48/25-н/48-2021-1-231, 48/25-н/48-2021-1-269, 48/25-н/48-2021-1-232, та посвідчені нотаріусом нотаріального округу міста Липецька Липецької області Морозовою І.В., відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 7-10) Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.\~\~ Статтею 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316.\~317,\~319,\~321 ЦК України). Частиною 1 ст.\~317\~ЦК\~України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.\~319\~ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною 1\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~статті 391\~ЦК\~України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати\~ будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~ цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Як роз`яснено у пункті 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, а також те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі понад один рік без поважних причин не мешкають в квартирі [ADDRESS] , є громадянами Російської Федерації, а відповідно для отримання громадянства мали отримати вид на проживання на території Російської Федерації, по якому мали проживати на території Федерації не менше одного року, а тому суд вважає, що вони втратили право користування спірним жилим приміщенням на підставі ст. 405 ЦК України.

Outcome: approved