Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою та моральної шкоди. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.10.2016 року з вини водія [PERSON], автомобіль позивача було пошкоджено. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, сума збитку власнику транспортного засобу склала 34548,00 грн. В результаті звернення до СК «Еталон», позивачу було виплачено страхове відшкодування в розмірі 27790,00 гривень. Так, позивач просить стягнути з відповідача суму матеріального збитку у розмірі 7958, 00 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень. Особа, винна у заподіянні шкоди,\~добровільно позивачу заподіяну шкоду не відшкодовував, тому [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. Матеріали справи містять заяву позивача про розгляд справи за його відсутності та наполяганні на задоволенні позову у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку позивач не заперечував. Відповідач у відкрите судове засідання не зявилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить наступного висновку. Матеріалами справи встановлено, що 10 жовтня 2016 року приблизно о 15 год. 10 хв. мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій [PERSON], керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER] в м. Одеса, по вул. Богдана Хмельницького біля будинку № 46 в порушення п. 10.5 «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ» від 10.10.2001 року № 1306, виконуючи поворот ліворуч, в бік провулку Прохорівського при виїзді з перехрестя виїхала на смугу зустрічного руху, в результаті чого допустила зіткнення з автомобілем [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначене підтверджується схемою місця ДТП складеної 10.10.2016 р. о 5 год. 10 хв., інспектором 1-го батальйону 2-гої роти молодшим лейтенантом поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, протоколом серії АП2 № 077407 від 10.10.2016 року. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.11.2016 р. по праві № 521/18833/16-п [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Транспортний засіб марки ВАЗ 11183, реєстраційний номер [NUMBER] на час ДТП був забезпечений в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія Еталон» згідно з Договором (Полісом) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8459182 від 15.06.2016 р. [PERSON] як потерпілий письмово звернувся з заявою про настання страхового випадку та отримання страхового відшкодування до СК «Еталон», в якій був застрахований транспортний засіб марки ВАЗ 11183 реєстраційний номер [NUMBER] на якій рухався порушник [PERSON], надав страховій компанії пояснення, пошкоджений транспортний засіб для огляду та складення акту, постанову Малиновського районного суду м. Одеси. Для визначення вартості матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля марки [PERSON], реєстраційний номер [NUMBER], на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВНС 024071, виданого 10.04.2007 р.,пошкодженого внаслідок ДТП, позивач звернувся до фізичної особи-підприємця [PERSON] та отримав звіт № 2010/16-1 від 07.11.2016 відповідно до якого вартість матеріального збитку з врахування фізичного зносу складає 34 548 (тридцять чотири тисячі п'ятсот сорок вісім) грн. 00 коп., витрати на проведення оцінки складають 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп., що підтверджується актом прийому передачі виконаних робіт 07 листопада 2016 року. СК «Еталон»\~13.05.2017\~року було\~перераховано на\~рахунок позивача\~частину страхового\~відшкодування по\~договору №\~АЕ/8459182\~від 15.06.2016\~р.\~в розмірі\~10\~000\~(десять\~тисяч)\~грн.\~00\~коп.\~23.05.2017\~року \~СК «Еталон»\~було перераховано\~на рахунок\~позивача частину\~страхового відшкодування\~по договору\~№ АЕ/8459182 від\~15.06.2016\~рокув розмірі 17 790 (сімнадцять тисяч сімсот девяносто) грн. 00 коп. В цілому СК «Еталон» було перераховано страхове відшкодування по договору № АЕ/8459182 від 15.06.2016 р. в загальному розмірі 27790 (двадцять сім тисяч сімсот девяносто) грн. 00 коп., що підтверджується випискою по рахунку від 06 вересня 2017 р. Різниця між фактичним розміром шкоди в сумі 35\~748, 00 гривень, в тому числі витрати на проведення оцінки розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп. та страховою виплатою в розмірі 27\~790, 00 гривень, яка одержана позивачем від СК «Еталон» складає 7958,00 гривень. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509 ЦК України\~ зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу. За\~статтею 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Згідно зі\~статтею 1192 ЦК України\~з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга\~статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок. До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним\~Законом України № 1961-IV. Згідно зі\~статтею 6 Закону № 1961-IV\~страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровцю та/або майну потерпілого. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обовязково припиняє деліктне зобовязання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. Відповідно до\~статті 511\~ЦК України \~зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобовязання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно із частинами першою та четвертою\~статті 636 ЦК України\~договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобовязаний виконати свій обовязок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобовязує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобовязання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була зазначена у постанові ВСУ № 6-954цс16. Зважаючи на викладене, з урахуванням доведеності позивачем протиправної, винної поведінки відповідача, який перебуває в причино-наслідковому звязку із завданою його майну шкодою, приймаючи до уваги право вибору позивача на відшкодування завданої матеріальної шкоди чи з винної особи, чи з страховика, суд дійшов висновку, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має врахувати масштабність порушення прав позивача, характер та тривалість створених позивачу незручностей. Відповідно до ч. 2ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно з п. 3постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~31\~березня 1995\~року №\~4\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування моральної\~(немайнової)\~шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Так, позивачем не зазначено які саме втрати немайнового характеру він зазнав. Тому суд критично ставиться до вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5000,00 гривень. Відповідно до ст.. 141 ЦПК України, при вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує:1)\~чи повязані\~ці витрати\~з розглядом\~справи;2)\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес;3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Так, позивачем заявлена вимога про стягнення витрат, повязаних з переїздом до іншого населеного пункту. Проте не надано фактичного розрахунку на підтвердження вищевказаних витрат. Суд вважає, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2\~ст.1166 ЦК України), відповідач звільняється від обовязку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Проте відповідач зазначені обставини суду не довів, належні та допустимі докази з цього приводу не представив. У відповідності до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному зясуванню обставин по справі, розяснює їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial