Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницькької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку та господарських споруд в [ADDRESS] . Зазначений будинок, станом на 15.04.1991 р., належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] , а членом двору [PERSON] Спадкоємцем до майна покійної [PERSON] за заповітом є її син, який своєчасно прийняв спадщину, тому що постійно був зареєстрований та проживав разом померлою матір`ю за одною адресою. Інші спадкоємці відсутні. Позивач звернувся до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку та господарських споруд, що розташовані в [ADDRESS] , та належали померлій [INFO] . [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 13.02.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.03.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу заслухати без участі представника Летківської сільської ради, позовні вимоги визнають та заперечень не мають. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії паспорта № [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , в селі Северинівка Тростянецького району Вінницької області. Зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с.4,5). Згідно копії свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 06.07.1999 р. зроблений запис за №31 (а.с.7). Згідно довідки виконавчого комітету Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області від 26.12.2018 р. №388, [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті в [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті [INFO] . [PERSON] на підставі ст. 1261 ЦК України та заповіту, посвідченого від імені секретаря Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області 16.01.1988 р., є її син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном та був зареєстрований і проживав разом з померлою в [ADDRESS] , по день її смерті, що підтверджується записами у по господарській книзі. До складу спадкового майна належить частина житового будинку з господарськими спорудами. За даними по господарської книги, за житловим будинком в [ADDRESS] , числиться земельна ділянка, розміром 0,0408 га, в тому числі 0,04808 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку (а.с.9). 16.01.1988р. секретар Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №3, згідно якого [PERSON] , що мешкає в селі Северинівка Тростянецького району Вінницької області, на випадок його смерті зробила заповітне розпорядження на все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі житловий будинок, що знаходиться [ADDRESS] , заповіла [PERSON] (а.с.8). 17.01.2019р. [PERSON] звернувся до Тростянецької державної нотаріальної контори Вінницької області, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, просив видати йому свідоцтво про право на спадщину на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані в [ADDRESS] (а.с.10). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 23.01.2019р. №32/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на вищезазначений житловий будинок у нього відсутній, він має право звернутися до суду з позовом для визнання за ним права власності на вказану вище частку житлового будинку після померлої (а.с.11). Відповідно до листа Державного нотаріального архіву Вінницької області №01-18, згідно даних Алфавітної книги обліку спадкових справ Тростянецької державної нотаріальної контори за 1991-2007 роки, яка знаходиться на зберіганні в Державному нотаріальному архіві Вінницької області, спадкова справа після померлої [INFO] . [PERSON] , даною конторою не заводилась (а.с.42). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 88,7 кв.м, житловою площею 49,5 кв.м, складається з житлового будинку А; мансарди А/м; веранди а; ганку а1; господарської будівлі Б; гаражу В; огорожі 1-3; криниці 4 (а.с.12-17). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що станом на 15 квітня 1991 року господарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. Членами двору були: голова двору [PERSON] , яка померла [INFO] та член двору [PERSON] , а отже кожному з них належало по 1/2 частині майна колгоспного двору розташованого за вищевказаною адресою (а.с.19). Як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом (частина перша статті 524 ЦК УРСР). Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до частин першої, другої статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] померла [INFO] , і спадкоємцем до її майна за заповітом є син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, а тому позовні вимоги в частині визнання за ним права власності на спадкове майно після смерті матері [PERSON] , а саме 1/2 частини житлового будинку та господарських споруд, що розташовані за адресою [ADDRESS] , яка належала останній за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved