Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У лютому 2019 року заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні померлого годувальника, в обґрунтування якої зазначила, що вона [INFO] одружилася із [PERSON] , [INFO] , та з цього часу будучи зареєстрованими за різними адресами, вони фактично постійно проживали єдиною родиною за адресою: [ADDRESS] , де вели сумісне господарство, мали спільний бюджет. Так [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] - за адресою: [ADDRESS] . Заявниця є пенсіонеркою з 1998 року, а [PERSON] з 23.03.2009 року була встановлена II група інвалідності. З грудня 2014 року у результаті того, що м. Макіївка опинилася на тимчасово окупованій території, [PERSON] та [PERSON] єдиною родиною мешкали за адресою: [ADDRESS] , де вели сумісне господарство, мали спільний бюджет. В жовтні 2019 року [PERSON] та [PERSON] тимчасово приїхали у м. Макіївка, де мали намір продати квартиру за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер на непідконтрольній Україні території. Факт смерті було встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2019 року (справа №334/7874/19), на підставі якого 15.11.2019 року Дніпровським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області було видано свідоцтво про смерть [PERSON] Одержуючи невелику пенсію, заявниця постійно перебувала на грошовому утриманні свого покійного чоловіка, пенсія якого була суттєво більшою за пенсію заявниці, а тому була основним джерелом засобів для існування та проживання сім`ї. Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до заінтересованої особи з приводу отримання пенсії по втраті годувальника, однак їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю необхідних для цього документів. На заяву [PERSON] від 26.11.2019 року Дніпровський відділ обслуговування громадян м. Запоріжжя головного Управління ПФУ в Запорізькій області відмовив у переведені заявниці з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника згідно до ст.36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з тим, що вона на час смерті годувальника (чоловіка) була зареєстрована за різними адресами, крім того, у зв`язку з цими обставинами, 18.12.2019 року їй було відмовлено у підтверджені факту перебування на утриманні померлого годувальника. [PERSON] у заяві зазначає, що після смерті чоловіка, вона шлюбу з іншою особою не вкладала, а тому має право на пенсію з нагоди втрати годувальника, так як одержувана допомога від чоловіка була для неї основним постійним джерелом існування. Станом на теперішній час заявниця мешкає за адресою: [ADDRESS] та має намір отримати пенсію по втраті годувальника, яку може бути призначено лише після того, як буде встановлено факт перебування її на утриманні чоловіка, а вирішити вказане питання в позасудовому порядку у [PERSON] не має можливості, у зв`язку з чим вона вимушена звернутись з вказаною заявою до суду, в якій просить встановити факт свого перебування на утриманні померлого чоловіка з 03.11.2015 року по час його смерті. В судове засідання заявниця не з`явилась. Її представник адвокат Мосін О.В. в судовому засіданні вимоги заяви підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Есауленко В.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що заявниця та її чоловік проживали єдиною родиною за адресою: [ADDRESS] , а потім у м [ADDRESS] як тимчасово переміщені особи, підтвердила обставини перебування заявниці на утриманні чоловіка. Вивчивши надані матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд дійшов до наступного висновку. Положеннями п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні. Згідно ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Статтею 76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , народилася у м. Макіївка Донецької області, перебуває на обліку як тимчасово переміщена особа та проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.11.2015 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, заявниця була дружиною [PERSON] , який [INFO] помер у м. Макіївка Донецької області. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2019 року було встановлено факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Макіївка Донецької області. [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, копії яких долучено до заяви. З дня укладення шлюбу з [PERSON] вони, будучи зареєстрованими за різними адресами, фактично постійно проживали єдиною родиною за адресою: [ADDRESS] , де вели сумісне господарство, мали спільний бюджет, що підтвердили в судовому засіданні свідки. Згідно Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2014 року. №2303002222 та Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.06.2017 року №2222 на ім`я [PERSON] , та Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03.12.2014 року №2303002223, Довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 06.06.2017 року №2223 на ім`я [PERSON] , подружжя з 03.12.2014 року в результаті того, що м. Макіївка опинилося на тимчасово окупованої території України, однією родиною мешкали за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є пенсіонеркою з 1998 року, що підтверджується копією пенсійного посвідчення №62595 від 01.07.1998. Згідно Виписки з Акту Огляду МСЕК про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН -04 №014733 та Довідки про результати визначення ступеня професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії ДОН -04 №014733, виписки 23.03.2009 року, [PERSON] було встановлено II групу інвалідності. Заявниця разом з чоловіком [PERSON] в жовтні 2019 року тимчасово перебували у місті Макіївка. [PERSON] [INFO] , що встановлено вищевказаним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя. На теперішній час заявниця зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується вищевказаними Довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. На час\~смерті у\~жовтні \~2019\~року [PERSON] \~отримував пенсію\~в розмірі\~14950,02грн., а пенсія [PERSON] у жовтні 2019 року складала 2000,00 грн., що підтверджується долученими до заяви Довідками ГУПФУ Запорізької області Дніпровського району м. Запоріжжя №1766, №1767 від 28.12.2019 року. Зазначені документи підтверджують той факт, що одержуючи невелику пенсію, заявниця постійно перебувала на грошовому утриманні свого покійного чоловіка, пенсія якого була суттєво більшою за її пенсію, а тому була основним джерелом засобів для існування та проживання сім`ї. Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до заінтересованої особи з приводу отримання пенсії по втраті годувальника, однак рішенням Відділу з питань перерахунків пенсії №2 управління застосування пенсійного законодавства №60 від 29.11.2019 року їй було відмовлено у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що [PERSON] згідно паспорта громадянина України зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Так, згідно Листа Дніпровського відділу обслуговування громадян м. Запоріжжя ГУ ПФУ в Запорізькій області № 66-С-1 від 18.12.2019 року, надіслана [PERSON] копія довідки АВЖД «Вікторія» м. Макіївка від 31.10.2019 року за № 451, згідно якої [PERSON] на час своєї смерті мешкав разом з дружиною за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] без реєстрації з квітня 2008 року по день своєї смерті не може бути прийнята як допустимий доказ, у зв`язку з тим, що видана вона була установою так званої Донецької Народної Республіки, а відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльності вважаються незаконними, а будь-який акт (рішення, документ), виданий цим органом , є недійсним та не створює правових підстав. Відповідно до вимог пунктів 2, 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь - які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченому частиною другою цієї статті є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно з частинами 1 - 2 статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. За положеннями статті 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно частини 1 статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Пункту Б частини З вказаної статті передбачає непрацездатними членами сім`ї вважаються: батько, мати, дружина, чоловік, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку. [PERSON] у заяві зазначила, що після смерті чоловіка, вона шлюбу з іншою особою не вкладала, а тому має право на пенсію з нагоди втрати годувальника. Згідно\~ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Відповідно частині 1 статті 38 даного Закону, члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Частина 2 вказаної статті передбачає, що члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Частина 1 статті 46 цього Закону передбачає, що сім`я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком. Так, пунктом 2.3. «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, встановлено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, З пункту 2.1 цього розділу, а також документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Згідно п. 2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку. Факт перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , підтверджується долученими до заяви письмовими доказами, а також показаннями допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] . Положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Встановлення в судовому порядку факту перебування заявниці на утриманні померлого чоловіка необхідне їй для отримання додаткового доходу для належного існування. За таких обставин, суд вважає, що зазначений факт перебування [PERSON] на утриманні свого чоловіка [PERSON] знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а отже, заяву необхідно задовольнити.

Outcome: approved