Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У позовній заяві вказано, що 05 січня 2010 року сторони по справі уклали шлюб, зареєстрований Дніпрорудненською міською радою Василівського району Запорізької області за актовим записом № 01. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони прожили у спільному шлюбі 2 роки, весь цей час вели спільне господарство та будували міцні сімейні відносини. У звязку з постійними суперечками, позивач і відповідачка не можуть проживати разом і виконувати сімейні обовязки. Фактично [PERSON] та [PERSON] як сімя з 2012 року не ведуть спільне господарство та не піклуються один про одного. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя стало неможливим. Відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 05 липня 2012 року по справі № 2/802/781/2012 відповідач сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання їх сина у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття сина. Примирення сторони не бажають. Тому, позивачка просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], шлюбне прізвище залишити без змін як «Білецька» та судовий збір стягнути з відповідача. У судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але у матеріалах справи є заява з проханням розглянути цивільну справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений своєчасно та у встановленому законом порядку, а саме: через газету «Запорізька Правда» від 19 жовтня 2017 року № 42 (23777), яка є у матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не надано. Суд, згідно ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню. Шлюб сторін зареєстрований 05 січня 2010 року в Дніпрорудненській міській раді Василівського району Запорізької області за актовим записом № 01, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). У період шлюбу народився син [PERSON], 29 травня 2010 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Судові витрати, згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, відповідно до задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved