overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У лютому 2016 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 27.02.2009 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис №91. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2010 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 27 лютого 2009 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис №91. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2010 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У лютому 2016 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що 30.06.2012 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №375. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з 08 серпня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 30.06.2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER], актовий запис №375. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинені з 08 серпня 2015 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У лютому 2016 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 1999 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати. Представник позивача - [PERSON] надала суду заяву про слухання справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у позові, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 04 вересня 1999 року в Палаці шлюбів м. Кременчука, актовий запис № 777. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2016 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - «[PERSON]». Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У лютому 2016 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, прізвище замінити на дошлюбне «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не прибула, суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач проти позову не заперечував, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 29 квітня 2011 року в Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 206. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2016 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно замінити на - «[PERSON]». Судові витрати розподілити відповідно до статті 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У лютому 2016 року до суду з заявою звернувся [PERSON], в якій просить визнати його матір [PERSON], [INFO] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном. В обґрунтування своїх вимог заявник вказав, що його матір [PERSON] хворіє генералізованим атеросклерозом. З жовтня-листопада 2015 року мешкає разом з ним за однією адресою у будинку № 28 по вулиці Новоросійська в м. Кривому Розі, оскільки остання за станом здоровя потребує постійного стороннього догляду, не здатна сама себе обслуговувати, тому заявник просить визнати його матір недієздатною. Заявник бажає доглядати мати та відстоювати її цивільні права. У судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на зазначені підстави. Представник заінтересованої особи по довіреності [PERSON] вніс подання про можливість призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] Заслухавши заявника, представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить заяву [PERSON] такою, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON], [INFO], що знаходить підтвердження в матеріалах справи (а.с. 4-5, 7-8). Як встановлено судом, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO], мешкає за однією адресою з заявником у будинку № 28 по вул. Новоросійська м. Кривий Ріг. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] встановлений діагноз генералізований атеросклероз, за станом здоровя потребує стороннього догляду, нездатна до самообслуговування, що підтверджено висновком ЛКК № 21/160 від 03.02.2016 р. та постановою ЛКК № 121 від 03.02.2016 р. (а.с. 9-10). Відповідно до висновку № 60 від 07.07.2016 року судово-психіатричного експерта обласного комунального закладу «Гейківська психоневрологічна лікарня» ДОР», [PERSON] страждає Хронічним стійким психічним розладом у формі Деменції неуточненої (F 03, згідно МКБ-10) та за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. У відповідності із статтею 39 ч. 1 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ст. 60 ч. 1 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З подання Управління праці та соціального захисту населення вбачається, що [PERSON] за станом здоровя може бути призначений опікуном, за місцем проживання зарекомендував себе позитивно, тому опікунська рада вважає за можливе призначити [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON]. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 10 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області, актовий запис № 218. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протягом останніх декількох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, у зв'язку із чим між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки. З липня 2015 року подружжя не проживає разом, не веде спільного господарства та не підтримує подружніх відносин. Позивач вважає, що шлюб набув формального значення та зберігати його є недоцільним. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER], яка міститься у матеріалах справи вбачається, що 10 лютого 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать наявні у матеріалах справи копії свідоцтв про її народження (а.с. 9-10). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У лютому 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу з [PERSON] зареєстрованого 25 вересня 1999 року виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 11. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку із різними характерами та суперечливими поглядами на життя. Через це постійно стали виникати непорозуміння, що в подальшому переростали у сварки. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO], та доньку - [PERSON], [INFO], які проживають із матір'ю. Позивач вважає, що шлюб необхідно розірвати, так як перспективи подальшого спільного проживання з відповідачем немає, враховуючи те, що протягом трьох років проживають окремо, і в кожного є інша сім'я. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб, яка міститься у матеріалах справи вбачається, що 25 вересня 1999 року виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а. с. 3). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] року народився син - [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого 05 липня 2000 року Шевченківською сільською радою Броварського району Київської області, та дочка - [PERSON], [INFO], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 26 березня 2002 року Шевченківською сільською радою Броварського району Київської області (а.с. 4,5). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У лютому 2016 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON] зареєстрованого 09 серпня 1998 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку, актовий запис № 1143. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що одруження із відповідачем виявилося невдалим. За час перебування у шлюбі між ними досить часто виникали непорозуміння та сварки. Основною причиною розладу сімейних стосунків стало те, що подружжя має різні характери та погляди на життя, на обов'язки чоловіка і жінки, у зв'язку із чим при вирішенні повсякденних питань не могли знайти спільної згоди. Систематичне напруження у сім'ї та сварки призвели до того, що між подружжя втрачено один до одного почуття любові та поваги. Від спільного життя мають трьох неповнолітніх дітей. Позивач вважає, що шлюб носить суто формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Від спільного подружнього життя мають трьох неповнолітніх дітей. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечувала та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із наявної у матеріалах справи копії свідоцтва про одруження вбачається, що 09 серпня 1998 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-7). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved