Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У позовній заяві зазначено, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 19 квітня 2011 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, станом на 12 травня 2021 року відповідач має заборгованість на суму 11 192,92 грн., в тому числі: 10 197,19 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 995,73 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 19 квітня 2011 року в сумі 11 192,92 грн., та судовий збір в сумі 2270 грн. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 10 червня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу [PERSON] ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу [PERSON] за місцем його реєстрації ( [ADDRESS] ), проте поштова кореспонденція повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 19 квітня 2011 року [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов в Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, на підставі якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (а.с.14). [PERSON] в заяві погодився, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Одночасно з цим, надані до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та ксерокопія Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку підпису відповідача не містять (а.с.15,16-39), отже відсутні підтвердження того, що саме ті Умови і Правила надання банківських послуг і Тарифи розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку. Долучені позивачем до позовної заяви Умови та Правила надання банківських послуг та Анкета-заява, не містять інформації, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме з ними погодився [PERSON] шляхом підписання анкети-заяви. Отже, позивачем не надано належних і допустимих доказів, що Умови, які є частиною договору про надання банківських послуг та з якими відповідач був ознайомлений станом на день укладення договору - 19 квітня 2011 року та Умови, долучені до позовної заяви, є однаковими, а також доказів того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Отже, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. З урахуванням правової позиції Верховного Суду, викладеній у своїй постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), на підставі статей 207, 626, 628, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України Умови та Правила надання банківських послуг, надані банком, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] , яка не містить ні дати, ні підпису уповноваженої особи банку, ні печатки (а.с.12), 22 січня 2013 року відбувся старт карткового рахунку № [NUMBER] та на картку встановлений кредитний ліміт в сумі 300 грн., 10.07.2014 року кредитний ліміт зменшений до 250 грн., 21.04.2016 року кредитний ліміт зменшений до 190 грн., 29.04.2016 року кредитний ліміт зменшений до 40 грн., 22.05.2016 року кредитний ліміт зменшений до 0 грн., 30.07.2017 року кредитний ліміт збільшений до 500 грн., 05.12.2018 року кредитний ліміт збільшений до 2 500 грн., 13.02.2019 року кредитний ліміт збільшений до 5 000 грн., 07.06.2019 року кредитний ліміт збільшений до 10 000 грн., 04.12.2020 року кредитний ліміт зменшений до 0 грн. Умовами та Правилами надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом щодо відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг (пп.2.1.1.1, 2.1.1.2.1.), встановлено, що Банк випускає Клієнту Картку на підставі Заяви, належним чином заповненої та підписаної Клієнтом. Для надання послуг банк видає Клієнту Карту, її вид визначений у Пам`ятці Клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в Заяві. Суд звертає увагу на те, що Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку подана [PERSON] 19 квітня 2011 року, а картковий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] відкрито лише 22 січня 2013 року. При цьому підписана відповідачем Анкета-заява не містить даних про те, який саме вид картки погодилася оформити відповідач та строк її дії, а Пам`ятка Клієнта/Довідці про умови кредитування суду позивачем не надавалася. Згідно з довідкою АТ КБ «Приватбанк», яка не містить ні дати, ні підпису уповноваженої особи банку, ні печатки (а.с.13), між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано наступні кредитні картки № [NUMBER] , дата відкриття 22.01.2013 року з терміном дії до серпня 2016 року, № [NUMBER] , дата відкриття 16.05.2017 року з терміном дії до травня 2021 року, № [NUMBER] , дата відкриття 22.05.2017 року з терміном дії до травня 2021 року, № [NUMBER] , дата відкриття 02.08.2017 року з терміном дії до травня 2021 року, № [NUMBER] , дата відкриття 14.05.2018 року з терміном дії до лютого 2022 року. Одночасно з цим, Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 19 квітня 2011 року не містить жодних даних про отримання відповідачем жодної з вищезазначених карток. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано три розрахунки заборгованості за договором б/н від 19 квітня 2011 року та виписка по рахунку [PERSON] станом на 13.05.2015 року (а.с.5-6, 7-9, 10-11, 49-56). З розрахунку заборгованості станом на 31.08.2015 року (а.с.5-6) вбачається, що у позичальника [PERSON] заборгованість за кредитом вкладає 175,02 грн., в тому числі заборгованість за тілом кредиту - 167,00 грн., заборгованість за процентами - 8,02 грн. З розрахунку заборгованості станом на 30.06.2019 року (а.с.7-9) вбачається, що у позичальника [PERSON] відсутня заборгованість за кредитом. З аналізу досліджених судом розрахунків заборгованості за договором №б/н від 19 квітня 2011 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та клієнтом [PERSON] та виписки АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором станом на 13.05.2021 року вбачається, що кредитодавцем за період 01.09.2015 року по 12.05.2021 року безпідставно здійснювалося списання нарахованих відсотків за користування кредитом шляхом збільшення тіла кредиту, тому зазначена як тіло кредиту сума фактично позичальником не витрачалася. Зміна тіла кредиту відбувалося на розсуд банку, хоча погашення нарахованих відсотків за користування кредитом за рахунок тіла кредиту не передбачена умовами укладеного позичальником договору і доказів узгодження таких дій банку із позичальником матеріали справи не містять. З досліджених судом розрахунків заборгованості за договором б/н від 19 квітня 2011 року станом на 12.05.2021 року (а.с.10-11) та виписки по рахунку (а.с.49-56) вбачається, що станом на 01.07.2021 року у позичальника [PERSON] була відсутня заборгованість за кредитом, за період з 01.07.2019 року по 12.05.2021 року (3 графа «витрати клієнтом кредитних коштів») витрати кредитних коштів склали 18280,85 грн., і саме ці кошти є фактично отриманими відповідачем та підлягали поверненню банку. Також встановлено, що за період з 01.07.2019 року по 12.05.2021 року відповідач [PERSON] сплатив банку на погашення кредиту 13917,71 грн., що відображено в графі 21 розрахунку «сума погашення за наданим кредитом», а також у кінцевому підсумку розрахунку. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Отже, судом встановлено, що фактична сума витрат кредитних коштів відповідачем [PERSON] за період з 01.07.2019 року по 12.05.2021 року складає 18280,85 грн., а сума коштів внесених відповідачем на погашення заборгованості складає 13917,71 грн. Різниця складає 4 363,14 грн., та це є саме та сума заборгованості (тіло кредиту), яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача, з урахуванням внесених коштів. Приймаючи до уваги, що позивач безпідставно нараховував відсотки за користування кредитом у розмірах, які не відповідають умовам укладеного кредитного договору, погашення відсотків відбувалося за рахунок тіла кредиту, внаслідок чого тіло кредиту безпідставно збільшено банком на суму нарахованих відсотків, а фактична сума витрат кредитних коштів відповідачем [PERSON] за вирахуванням коштів внесених на погашення заборгованості складає 4363,17 грн., суд приходить до висновку, що саме ця сума заборгованості (тіло кредиту) підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Будь-яких інших доказів щодо здійснення відповідачем [PERSON] витрат коштів у розмірі більшому ніж встановлено судом згідно розрахунку, матеріали справи не містять. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, (розмір заявлених вимог 11 192,92 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 4363,17 грн. (38,98%), розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача складає 884,85 грн.

Outcome: partial