Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-25 00:00:00

У листопаді 2020 року представник Виконавчого комітету Маріупольської міської ради звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі ордеру на житлове приміщення № 007196 від 28.10.1998 року, квартира [ADDRESS] надана у користування [PERSON] . Згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] - квартиронаймач, а також її сини - [PERSON] та [PERSON] , а відповідно до довідки реєстру територіальної громади міста Маріуполя у квартирі зареєстрованим значаться відповідачі по справі. Відповідачі не проживають у квартирі більше 5 років. Квартира стоїть зачинена, ніким не використовується. Визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, необхідно позивачу з метою надання житла для заселення категорії осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Представник позивача - Мащенко Д.О. , яка діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідачі позовну заяву не визнають в повному обсязі, в обґрунтування якого зазначили, що у квартирі [ADDRESS] мешкають постійно, однак у зимовий період у квартирі вийшла зі строю система опалення та електропостачання вимушені іноді жити за іншою адресою. Зазначили, що неодноразово звертались до Маріупольської міської ради для вирішення цього питання, однак безрезультатно, внаслідок чого квартира знаходиться у аварійному стані. Просили відмовити в задоволенні позову, оскільки втрата користування відповідачкою жилим приміщенням призведе до позбавлення відповідачів єдиного місця проживання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Згідно ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним. На підставі ордеру на житлове приміщення № 007196 від 28.10.1998 року, квартира [ADDRESS] надана у користування [PERSON] , на підставі рішення виконкому Маріупольської міської Ради народних депутатів № 23264 від 17.09.1998 року. У відповідності до копії особового рахунку № [NUMBER] у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - квартиронаймач, а також її сини - [PERSON] та [PERSON] . Згідно із копією довідки, сформованої та роздрукованої з реєстру територіальної громади м. Маріуполя у квартирі [ADDRESS] зареєстрованими значаться: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження житлового приміщення від 04 вересня 2020 року, складеного комісією, [PERSON] та [PERSON] у квартирі не проживають більше п`яти років, комунальні послуги не сплачують та квартира стоїть зачинена. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України визначає, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Так у наданих суду поясненнях свідок [PERSON] засвідчила те, що відповідачі по справі у квартирі [ADDRESS] лише не проживають у зимовий період, у зв`язку з поломкою опалення. Свідок [PERSON] надав до суду аналогічні пояснення. Крім того, на підтвердження своїх заперечень відповідачами надано копії довідок складених головою КСН «Машинобудівник», з яких вбачається мешкання відповідачки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , квартира якої знаходиться в аварійному стані. На доказ звернення до Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради надано копію відповіді на ім`я відповідачки. У відповідності до довідки виданої Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Кальміуського району м. Маріуполя Донецької області [PERSON] перебуває в них на обліку, як особа з інвалідністю, що опинилась у складних життєвих обставинах. Натомість, суд критично ставиться до акту від 04.09.2020 року обстеження житлового приміщення, наданого позивачем в якості доказу, оскільки зміст цього акту було спростовано свідками [PERSON] та [PERSON] , а свідок в присутності якого цей акт було складено, в судовому засіданні допитаний не був. Таким чином, аналізуючи досліджені докази, враховуючи, що позивачем не доведена постійна відсутність протягом 6 місяців відповідачів за місцем їх реєстрації, суд відмовляє в задоволенні позову.

Outcome: dismissed