Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до Управління державної реєстрації головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: [PERSON] про скасування державної реєстрації. В обґрунтування заявлених позовним вимог вказувала, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою - [ADDRESS]. Відповідно до правовстановлюючих документів загальна площа вказаного будинку 490, 3 кв.м, тоді як житлова площа 111 кв.м. Позивач, посилаючись на невідповідність реальної площі будинку площі вказаної у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 26.11.2015 року та Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію їх обтяжень, а також той факт, що остання жодних документів, необхідних для державної реєстрації не підписувала і не подавала, просила скасувати державну реєстрацію права власності на вказаний будинок, проведену 26.11.2015 року на її ім'я державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві - [PERSON] Ухвалою від 02.05.2018 року відкрито провадження у справі та з урахуванням ч.4 ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Ухвалою від 08.06.2018 року заяву представника позивача - [PERSON] про заміну судового засідання за правилами загального провадження залишено без задоволення. Представник відповідача у встановлений законом строк подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з доводами, викладеними в позовній заяві позивача. Оскільки вказує, що державний реєстратор зареєстрував будинок за адресою - [ADDRESS] на підставі відомостей, вказаних у довідці, що була видана ТОВ «Інжирінгова компанія «Алтана» , в якій зазначено що будинок має такі техніко - економічні показники - загальна площа 490,3 кв.м., житлова площа 111, 0 кв.м. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (станом на день вчинення правочину) обов'язковій державній реєстрації підлягали речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування. Згідно ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (станом на день вчинення правочину) державна реєстрація прав та їх обтяжень проводилася в такому порядку: 1)прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; 2)встановлення, факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; 3)прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; 4)внесення записів до Державного реєстру прав; 5)видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених ст. 18 Закону; 6)надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Судом встановлено, що предметом спору у цій справі, як випливає зі змісту її фактичних обставин, були реєстраційні дії із державної реєстрації за заявником права приватної власності на житловий будинок за вказаною вище адресою та видачі свідоцтва про право власності на нього. Відповідно до ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( із змінами в редакції 2018 року) у разі зміни ідентифікаційних даних суб'єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб'єкта управління об'єктами державної власності, відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. З матеріалів справи вбачається, що згідно технічного паспорту від 10.11.2017 року - загальна площа будинку, розташованого за адресою - [ADDRESS]. становить 779, 3 кв.м, тоді як у свідоцтві про право власності на нерухоме майно від 26.11.2015 року, Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію їх обтяжень вказана загальна площа - 490, 3 кв.м., тобто різниця = 289 кв.м. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, позивач, в порушення вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження того, що документи для державної реєстрації вказаного будинку не подавалися нею особисто, підпис підроблений, а інформацію про те, що дані вказані в офіційних правовстановлюючих документах не відповідають дійсності в частині площі будинку стали їй відомі лише у 2017 році. Крім того, суд звертає увагу, що у разі відомостей про об'єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що в заявлених позовних вимогах про захист порушених прав [PERSON] шляхом скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою - [ADDRESS] , необхідно відмовити.

Outcome: dismissed