Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У лістопаді 2016 року позивач звернулася до суду з позовними вимогами до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 2010 року вона підтримувала фактичні шлюбні відносини з відповідачем. , від чого сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що на даний час донька проживає разом з нею і знаходиться повністю на її утриманні, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати дитину, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. На підставі вищевикладеного просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку на місяць, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, дату та час проведення засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим ухвалою суду від 12.01.2017 року з урахуванням згоди позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ст.11 ЦПК України) об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 12.11.2013 року - відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відвопідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та пропіску №1047 від 25.11.2016 дитина [PERSON] прожіває разом з позівачем за адресою [ADDRESS] (а.с.7). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі ( ст. 181 Сімейного кодексу України). Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст.182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Так, суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що відповідач є працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці до досягнення нею повноліття щомісяця. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня подання заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять. Крім того, суд звертає увагу, що особливістю даної категорії справи є те, що, враховуючи необхідність забезпечення інтересів неповнолітньої дитини, саме платник аліментів зобов'язаний довести перед судом наявність обставин, які б свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Відповідно до положень ч.1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць, згідно вимогам ст. 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. У відповідності зі статтею 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved