Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У лютому 2017 року В»юник Г.О. звернувся до суду з позовною заявою до Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у лютому 2007 помер його рідний брат В»юнник [PERSON] життя у брата виникло право власності на земельну ділянку площею 4,3406 га , що розташована на території Мурафської сільської ради , однак державний акт на право власності на землю він не отримав . Позивач не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину , оскільки відсутній державний акт на право приватної власності на землю . Іншим шляхом питання про спадщину вирішити не можливо , тому позивач звертається до суду за захистом своїх прав. Прохав поновити строк звернення до суду та визнати за ним право приватної власності на земельну ділянку , яка належить В»юннику В.О. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , просив вирішити справу на розсуд суду . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 02293311 , в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю , зареєстровано за В»юнник В.О. державний акт серії ЯД № 023651 від 29.05.2008 року на земельну ділянку площею 4,3406 , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Мурафської сільської ради . Державний акт на право власності на землю В»юнник В.О. не отримав , що підтверджує довідка відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 28.12.2016 року. 07 лютого 2007 року В»юнник В.О. помер , про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 110414 . Відповідно до відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори від 27.04.2017 року , після смерті В»юнника В.О. спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися . Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 17.08.2016 року по справі за позовом В»юника Г.О. до Краснокутської РДА про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування , встановлений факт родинних відносин , а саме , що В»юнник В.О. є рідним братом В»юника Г.О. Рішення набрало законної сили. Довідка Мурафської сільської ради від 10.04.2017 року підтверджує , що В»юнник В.О. на момент смерті проживав сам , заповіт по сільській раді не посвідчувався. Відсутність правовстановлюючого документа державного акту на право власності на земельну ділянку, є перешкодою для позивача отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину . Крім позивача, інших спадкоємців не має , оскільки брат спадкодавця В»юник В.О. також помер 17.04.2013 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця … Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1ст.125 ЗК України. Відповідно дост.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право В»юника Г.О. на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті В»юнника В.О. є невизнаним, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого брата, до складу спадкового майна входить земельна ділянка, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради . Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того , позивач просить поновити йому строк звернення до суду . Суд, розглянувши дане клопотання , вважає його задовольнити , оскільки строк пропущений з поважних причин.

Outcome: approved