Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

управління праці та соціального захисту населення Козівської районної державної адміністрації Тернопільської області звернулося в суд із вказаним позовом, з підстав, викладених у позовній заяві. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішеннями від 23.05.2013 року, 11.11.2013 року, 05.06.2013 року відповідачу було призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям, сукупний розмір якої становить 38\~580, 93 грн. Як зазначає позивач, головним та державним соціальними інспекторами управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації Тернопільської області 16.02.2015 року проведено перевірку подання достовірної інформації про доходи поданої заявником для призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям громадянки [PERSON] з 14.05.2013 р., 12.11.2013 р., 13.05.2014 р. за одержанням соціальної допомоги малозабезпеченим сімям 10.06.2010 р., 13.12.2010 р., 14.06.2011 р., 12.12.2011 р., 11.06.2012 р., 11.12.2012 р., за результатами якої встановлено, що відповідач [PERSON] при зверненні в Управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям подала не повну інформацію, а саме: не задекларувала земельну ділянку - пай площею 1.77 га свого чоловіка [PERSON], яку ним передано в оренду ТзОВ «КАГРО», про що «заключено» та зареєстровано договір оренди 24 жовтня 2007 року терміном на 10 років. Відтак, в ці періоди, на думку позивача, незаконно отримувала допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому, на переконання позивача, відповідач, подаючи відповідні заяви на призначення допомоги малозабезпеченим сімям, подала недостовірні дані щодо факту здійснення догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому позивач просить позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача 38580,93 грн.. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надавши пояснення аналогічні доводам, викладеним в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи (а.с.48) та не повідомила про причини неявки. На підставі п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснювати розгляд справи у відсутності відповідача, яка не зявилася у судове засідання 29.10.2018 року та не повідомила причини такої неявки. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішеннями управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА Тернопільської області від 10.06.2010 року, 11.06.2010 року, 17.06.2011 року, 11.12.2013 року, 06.06.2014 року відповідачу призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям (а.с.8, 11, 15, 20, 21). Обґрунтовуючи заявлену позовну вимогу позивач покликається на те, що відповідач подала недостовірні дані для призначення їй державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, зокрема не задекларувала земельну ділянку - пай площею 1.77 га свого чоловіка [PERSON], яку ним передано в оренду ТзОВ «КАГРО», про що «заключено» та зареєстровано договір оренди 24 жовтня 2007 року терміном на 10 років. На підтвердження зазначеної обставини позивачем подано Акт проведення перевірки повноти інформації про майновий стан, поданої заявником для призначення державної соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області за період з 14.05.2013 р., 12.11.2013 р., 13.05.2014 р. за одержанням соціальної допомоги малозабезпеченим сімям 10.06.2010 р., 13.12.2010 р., 14.06.2011 р., 12.12.2011 р., 11.06.2012 р., 11.12.2012 р. від 16.02.2015 року, яка проводилась головним та державним соціальними інспекторами Управління праці та соціального захисту населення Козівської райдержадміністрації Тернопільської області, згідно якого подала не повну інформацію, а саме: не задекларувала земельну ділянку - пай площею 1.77 га свого чоловіка [PERSON]Т (а.с.4). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, ч.7 цієї ж статті встановлено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. При доказуванні сторонами тих чи інших обставин суд повинен враховувати та перевіряти належність і допустимість тих чи інших доказів. Зокрема, ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Факт наявності у чоловіка відповідача земельної ділянки і безпідставність отримання відповідачем державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям позивач підтверджує лише Актом проведення перевірки повноти інформації про майновий стан, поданої заявником для призначення державної соціальної допомоги Управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області за період з 14.05.2013 р., 12.11.2013 р., 13.05.2014 р. за одержанням соціальної допомоги малозабезпеченим сімям 10.06.2010 р., 13.12.2010 р., 14.06.2011 р., 12.12.2011 р., 11.06.2012 р., 11.12.2012 р. від 16.02.2015 року. Відповідно до ч.1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України, суб'єктами права власності на землю є: а) громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; б) територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; в) держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності. Згідно ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Таким чином, на переконання суду, доказами, які підтверджують перебування земельної ділянки у власності тієї чи іншої фізичної чи юридичної особи можуть бути правовстановлюючі документи, які посвідчують таке право та/або інформація про зареєстроване право власності, або одну із правомочностей власника (володіння, користування чи розпорядження) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Жодних інших доказів на підтвердження права власності у чоловіка відповідача на земельну ділянку, окрім акту перевірки від 16.02.2015 року, позивачем не подано, як не подано, на підставі ч.1 ст.84 ЦПК України, і будь-яких клопотань про неможливість самостійно надати інші докази на підтвердження цієї обставини. На підставі вказаного, суд приходить до висновку, що Акт проведення перевірки повноти інформації про майновий стан, поданої заявником для призначення державної соціальної допомоги управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА в Тернопільській області за період з 14.05.2013 р., 12.11.2013 р., 13.05.2014 р. за одержанням соціальної допомоги малозабезпеченим сімям 10.06.2010 р., 13.12.2010 р., 14.06.2011 р., 12.12.2011 р., 11.06.2012 р., 11.12.2012 р. від 16.02.2015 року не може бути допустимим доказом, в розумінні ст.78 ЦПК України, на підтвердження факту права власності на земельну ділянку чоловіком відповідача і наявність лише цього доказу не є достатнім, згідно ст.80 ЦПК України, для того, аби дійти висновку про те, що у його власності дійсно перебуває земельна ділянка - пай площею 1,77 га. Крім того, умови, за яких державна соціальна допомога не призначається, зменшується її розмір або припиняється виплата визначені ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям», частина з яких деталізована в п.25 постанови Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям». Проаналізувавши вказані норми, суд дійшов висновку, що підставами для відмови в призначенні державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям, зменшення її розміру або припинення виплати такої може бути наявність однієї із таких обставин: ?працездатні члени малозабезпеченої сім'ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги і в той же час не визнані в установленому порядку безробітними та за інформацією центрів зайнятості порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; не відносяться до категорії осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; не відносяться до категорії осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; не відносяться до категорії фізичних осіб, які надають соціальні послуги; ?з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, а також хто-небудь із її складу протягом 12 місяців перед зверненням за наданням державної соціальної допомоги здійснив покупку або оплатив послуги на суму, яка на час звернення перевищує 10-кратну величину прожиткового мінімуму для сім'ї; ?у власності чи володінні малозабезпеченої сім'ї є друга квартира (будинок) за умови, що загальна площа житла перевищує 21 квадратний метр на одного члена сім'ї та додатково 10,5 квадратного метра на сім'ю, чи більше одного автомобіля, транспортного засобу (механізму); ?за наявності зазначених вище обставин, які унеможливлюють призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям чи є підставою для припинення виплати такої, відсутнє рішення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій та виконавчих комітетів міських і районних у містах (у разі їх створення) рад про звернення до місцевих державних адміністрацій за призначенням допомоги малозабезпеченим сімям у разі якщо: у складі сім'ї є особа з інвалідністю; у малозабезпеченій багатодітній сім'ї виховуються троє або більше дітей віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації, але не довше ніж до досягнення ними 23 років); неможливість отримання будь-яких джерел для існування пов'язана з тривалою хворобою одного та/або кількох членів сім'ї. Рішення про призначення державної соціальної допомоги у таких випадках приймається на підставі обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, яка звернулася за призначенням такої допомоги; ?невикористання сім'єю можливостей знаходження додаткових джерел для існування; ?сім'єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, зокрема приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на соціальну допомогу і визначення її розміру; ?переїзд сім'ї в іншу місцевість та настання обставин, що унеможливлюють виплату соціальної допомоги (зокрема, смерть одинокої особи); ?уповноважений представник сімї подав заяву про припинення виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімям. Представником позивача наявність вказаних обставин під час розгляду справи, всупереч вказаних вище норм ЦПК України, не доведена, доказів про те, що такі існували суду не надано. Відтак, суд дійшов до висновку, що позов управління праці та соціального захисту населення Козівської РДА Тернопільської області є необґрунтованим та безпідставним і відповідні позовні вимоги не можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed