Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У лютому 2020 року позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою, в якій просили визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх позовних вимог вказали на те, що позивачі є співвласниками приватизованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] та [PERSON] з 31 жовтня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У червні 2013 року [PERSON] розлучився з [PERSON] Наприкінці 2013 року [PERSON] [INFO] зі своєю матір`ю [PERSON] виїхали з вказаної квартири, забрали свої речі та більше в ній не проживали. 11 листопада 2014 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . У червні 2014 року [PERSON] [INFO] зі своєю матір`ю [PERSON] виїхали з України. Таким чином, [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] більше ніж 6 років. Позивачі зверталися до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації у спірному житловому приміщенні направивши йому за місцем його проживання в Ізраїль лист, але останній залишив звернення позивачів без реагування, тому позивачі вимушені звернутись до суду з цим позовом. На даний час відповідач з реєстрації самостійно не знявся, чим порушує майнові права та інтереси позивачів, як співвласників. Оскільки за вищевказаною адресою повнолітній [PERSON] фактично не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на нього, чим об`єктивно порушуються права позивачів. В судове засідання позивачі не з`явилася, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, раніше надали до суду заяви, в якій вказали, що позовні вимоги підтримують і просять задовольнити їх в повному обсязі. Справу просили розглянути за їх відсутності і зазначили, що не заперечують проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Представник департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зі згоди позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками приватизованої квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 12 листопада 1996 року (а.с. 9). В належній позивачам квартирі зареєстрований [PERSON] , що підтверджується довідкою № 1117 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 20.01.2020 року (а.с. 21). Проте, [PERSON] з кінця 2013 року, тобто більше шести років, не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується актом домової комісії, про засвідчення факту проживання від 12.02.2015 року (а.с. 14), актом обстеження по факту проживання (не проживання) особи від 25.01.2016 року (а.с. 15), актом від 20.06.2014 року (а.с. 16), актом про не проживання особи за місцем реєстрації в буд. [ADDRESS] ») від 02.01.2019 року (а.с. 17), актом про не проживання особи за місцем реєстрації в буд. [ADDRESS] ») від 26.11.2019 року (а.с. 18). Крім цього, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08.04.2019 року встановлено наступне: -Відповідно до акта домової комісії про засвідчення факту проживання в 12.02.2015 року, домова комісія будинку [ADDRESS] , засвідчила факт, що [PERSON] зі своїм сином [PERSON] у квартирі [ADDRESS] - зі слів сусідів не проживає з кінця 2013 року; -3 акту обстеження по факту проживання (не проживання) особи від 25.01.2016 року вбачається, що [PERSON] разом зі своїм сином [PERSON] , 2001 року народження, в помешканні, що розташоване в [ADDRESS] - зі слів сусідів і проживає з кінця 2013 року. Встановлено, що у квартирі підліткові речі чоловічі статі, жіночі речі особистого характеру [PERSON] відсутні (а.с. 41-46). Також позивачі зверталися до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації житловому приміщенні - квартирі [ADDRESS] , шляхом направлення йому листів (а.с.66-68). Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно не проживає за місцем своєї реєстрації. При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства позивачі, як власники квартири, мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права власності і розпоряджання своїм майном. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням того, що відповідач без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації вже більше шести років, а його реєстрація чинить власникам перешкоди у користуванні власним майном, суд вважає можливим задовольнити даний позов і визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд доходить висновку, що зазначені витрати на канцтовари для звернення та листування у розмірі 200 грн., поштові витрати щодо звернення та листування у розмірі 600 грн. не містить жодного доказу в матеріалах справи. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слідує стягнути судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп. (в порядку ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду з даним позовом). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial