Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Також просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на доньку [PERSON] , в сумі 27488 грн. пов`язані з її навчанням. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 01.11.2006 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона звернулась до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з`явилась. До суду спрямувала заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без її участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин та не подав відзив на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Представник відповідача, [PERSON] , телефонограмою просила відкласти розгляд справи у зв`язку з хворобою. 23.04.2019 судове засідання в справі не відбулося, через клопотання представника відповідача, [PERSON] , про надання їй часу для написання відзиву на позов. Станом на 09.09.2019 відзив на позовну заяви до суду не надходив. 09.09.2019 представника відповідача, [PERSON] , заявляючи клоптання про відкладення розгляду справи через її хворобу, довідки лікаря не надала. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Зі згоди позивача, судом ухвалено рішення при заочному розгляді, відповідно до статті 280 ЦПК України. На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Дослідивши письмові докази, суд доходить висновку про часткове задоволення позову, з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01.11.2006, що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей(а.с. 7, 8). Згідно довідки Семенівської сільської ради від 18.01.2019, до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 11) Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України). Частинами першою та третьою статті 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача утриманні дітей. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Доказів на підтвердження цих обставин сторонами суду не надано. Поряд з тим, зважаючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 СК України), діючи в інтересах дітей, суд стягує аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/2 доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 430 ЦПК України. Статтею 185 Сімейного Кодексу України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З зазначеної норми Сімейного кодексу України випливає, що додаткові витрати на дитину є витратами, які викликані особливими обставинами, до яких відносяться випадки, коли дитина потребує витрат у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Згідно довідки № 9 від 12.02.2019, [PERSON] навчається в ЖТК КНУБА з 01.09.2016 на 3 курсі, на контрактній основі, стипенція не нараховується. Плата за перший рік навчання (2016-2017) складає 7400 грн., за другий (2017-2018) - 10604 грн., за третій (2018-2019) - 15196 грн.. Станом на 12.02.2019 сума сплачених коштів становить 25004.00 грн.(а.с. 33). Договір про надання освітньої послуги № 52, від 15.08.2016 укладений ЖТК КНУБА з [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Позивачкою та [PERSON] за навчання сплочено 20249 грн., (квитанція від 17.02.2017, 19.08.2017, 16.12.2017, 03.02.2018, 15.05.2018, 03.09.2018) за гуртожиток сплачено 4740 грн. (квитанція від 25.08.2016, 26.08.2017, 28.08.2017, 26.06.2018). (а.с.35-38) Квитанція від 02.12.2017(а.с. 36) не містить суми здійсненої оплати, квитанція на а.с.37 не читається. Іншого сторонами не доведено, доказів на підтвердження не надано. Аналіз положень ст. 185 СК України, дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Проаналізувавши норми СК України, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати щодо навчання неповнолітньої дитини в коледжі, не є додатковими витратами, які зумовлені особливими обставинами. Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, яке регулює спірне питання, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачкою витрат на навчання неповнолітньої дитини. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 738.40 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial