Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частину квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період перебування в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] останнім було придбано квартиру [ADDRESS], яка спільною сумісною власністю подружжя. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки на момент відкриття спадщини шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] є його діти [PERSON], [PERSON] За таких обставин, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначила, що про порушення своїх прав дізналася у квітні 2014 року, коли їй було відмовлено державним нотаріусом у видачі свідоцтва на 1/2 частину спірної квартири. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на адресу суду надіслали заяви про визнання позову. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 30 серпня 1980 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГС Подільського району м. Києва. (а.с. 4) Відповідно до договору від 19 грудня 1991 року [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] 22 березня 2002 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], був розірваний, що підтверджується свідоцтвом від 22 березня 2002 року. [PERSON] помер [INFO] року. У відповідності до положень ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. За приписами ст. 28 вказаного кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Згідно із ст. 29 Кодексу про шлюб та сім'ю України поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. У відповідності до положень ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. (ст. 1218 Цивільного кодексу України) За приписами ст. ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Статтею 1258 ЦК України встановлена черговість спадкування за законом, а саме: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За приписами ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Матеріалами справи підтверджено, що 24 червня 2011 року із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріальної контори звернулися діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] Заяв від інших спадкоємців не надходило. Заповіт на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. До складу спадкового майна, серед іншого, увійшла квартира [ADDRESS] яка була придбана спадкодавцем на підставі договору купівлі-продажу від 19 грудня 1991 року. Вказана квартира була придбана спадкодавцем під час перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем, а тому в порядку, передбаченому ст. 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України, є спільним сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на 1/2 частину квартири у позасудовому порядку, оскільки постановою нотаріуса у вчинення такої нотаріальної дії позивачу було відмовлено. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позивач у судовому засіданні зазначила, що про порушення своїх прав та інтересів вона дізналася у квітні 2014 року, тобто з часу коли їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину спірної квартири. З позовом до суду позивач звернулася у лютому 2015 року. За правилами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачі у своїх заявах визнали позов в повному обсязі, просили суд позовні вимоги задовольнити. Отже, у суду відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON]. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 438,60 грн. в рівних частках.

Outcome: approved