Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У лютому 2016 року позивачі звернулись до суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовували тим, що [INFO] року помер [PERSON] Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, в тому числі: квартира [ADDRESS]; земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER] площею 0,1475 га за адресою: [ADDRESS] земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER], площею 0,2733 га за адресою:[ADDRESS] житловий будинок загальної площею 357,5 кв.м., житлової площею: 141,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; автомобіль Land Rover Renge Rover, 2011 р.в., д.н.з. [NUMBER], кузов [NUMBER]; автомобіль Rolls-Royce Phantom, 2013 р.в., д.н.з. [NUMBER], номер кузова - [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], автомобіль Тойота Авенсіс, 2007 р.в.,сірого кольору, д.н.з. [NUMBER]. За заявами позивачів 21 жовтня 2015 року в Другій київській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу до майна померлого. Крім позивачів іншими спадкоємцями до майна померлого також є [PERSON], дружина померлого та [PERSON], дочка померлого. Позивач зазначає, що померлий не проживав із своєю дружиною майже п'ять років та на той час тривав процес розлучення в судових органах. Після смерті [PERSON] відповідачка [PERSON] самовільно захопила спадкове домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та інше спадкове майно, при цьому позивачів до спадкового майна не допускає. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21 квітня 2016 року позивачам стало відомо, що 18 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.Г. посвідчений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до якого новим власником вказаної квартири став [PERSON] Вказаний договір купівлі-продажу зареєстрований 18 березня 2016 р. 21 год. 14 хв. Позивач зазначає, що відповідачка за підробленими документами оформила право власності на спадкове майно та здійснила відчуження його третім особам. Відповідачка [PERSON] також відчужила на користь [PERSON] належний спадкодавцеві автомобіль Land Rover Renge Rover, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER], а кошти привласнила собі. Крім цього, частина належного спадкодавцеві майна була оформлена на його довірену особу - водія [PERSON], який після смерті спадкодавця це майно згідно договорів купівлі-продажу відчужив на користь відповідачки [PERSON] 16 жовтня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] були укладені договори купівлі-продажу. Так, земельну ділянку за кадастровим номером: [NUMBER] площею 0.1475 га за адресою: [ADDRESS], була відчужена згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER]; земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER], площею 0.2733 га за адресою: [ADDRESS] - згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER]; земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER], площею 0.245 га за адресою: [ADDRESS] - згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER]; житловий будинок загальної площею 357,5 кв.м., житлової площею: 141,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] - згідно договору купівлі-продажу житлового будинку 1017. Позивачі зазначають, що вищевказана нерухомість була власністю померлого та є спадковою масою, а тому і повинно розподілятись між спадкоємцями [PERSON] Окрім нерухомого майна на [PERSON] було зареєстровано належне спадкодавцеві рухоме майно, а саме: автомобіль Land Rover Renge Rover, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER] та автомобіль Тойота Авенсіс, 2007 року випуску, сірого кольору, державний номерний знак [NUMBER]. Також, один із транспортних засобів, який належав спадкодавцеві, автомобіль Rolls-Royce Phantom, 2013 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер кузова: [NUMBER], номер двигуна [NUMBER], був зареєстрований за [PERSON], який теж працював з померлим. Позивачі зазначають, що [PERSON] та [PERSON], були лише довіреними особами померлого [PERSON] та на яких було оформлено нерухоме та рухоме майно, яке належало спадкодавцеві і вони повинні були після смерті [PERSON] повернути вказане майно його спадкоємцям, але вони безпідставно передали його у власність дружини батька, таким чином позбавили інших спадкоємців на отримання спадщини в повному обсязі. А тому, позивачі змушені звертатись до суду за захистом свої порушених та невизнаних прав. З врахуванням заяв про уточнення позовних вимог, остаточно просили суд: витребувати із чужого незаконного володіння [PERSON] на користь спадкоємців [PERSON] квартиру [ADDRESS]; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1475 га за адресою: [ADDRESS] визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER], площею 0,245 га за адресою: [ADDRESS] визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16 жовтня 2015 року житлового будинку загальною площею 357,5 кв.м., житлової площею 141,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь спадкоємців [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] площею 0,1475 га за адресою: [ADDRESS]; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь спадкоємців [PERSON] земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], площею 0,245 га за адресою: [ADDRESS]; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь спадкоємців [PERSON] житловий будинок загальною площею 357,5 кв.м., житлової площею 141,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсною довідку-рахунок серії ААЕ 391213 від 17 листопада 2015 року, укладену між [PERSON] яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] згідно довіреності, та [PERSON] про відчуження автомобіля Land Rover Renge Rover, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER]; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь спадкоємців [PERSON] автомобіль Land Rover Renge Rover, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник остаточні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задоволити. У судовому засідання представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив задоволити позов у повному обсязі, у судових дебатах представник відмовився від виступу. Представник відповідачки [PERSON] позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю обставин, на які позивачі посилались у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON], представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С.А. в судове засідання не з'явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи не направили. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смертей у м. Києві управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві від 21 вересня 2015 року, серія [NUMBER] Згідно ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом отримують особи в порядку черговості, визначеної у статтях 1261-1265 цього кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦПК України у першу чергу спадкують діти спадкодавця, той з подружжя, хто пережив його, та батьки. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Українською селищною радою Обухівського району Київської області 01 березня 1977 року, серія [NUMBER] Позивачка [PERSON] є матір'ю померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконавчим комітетом Комсомольської міської ради Старобишівського району Донецької області 07 жовтня 2015 року, серія [NUMBER] та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 14 січня 1978 року, серії [NUMBER] та експертним висновком Українського буро лінгвістичних експертиз №056/829-а від 15 жовтня 2015 року, а тому також належить до кола спадкоємців першої черги. Відповідачка [PERSON], є спадкоємцем першої черги, як дружина померлого, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського районного управління юстиції Київської області 14 серпня 2004 року, серії [NUMBER] Також, спадкоємцем до майна померлого є малолітня [PERSON], яка є донькою останнього, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського районного управління юстиції Київської області 21 листопада 2006 року, серії [NUMBER] Статтею 1269 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України строк. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №773/2-15 до майна померлого [PERSON], [INFO] року, тобто у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, до Другої київської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені малолітньої доньки [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 21 жовтня 2015 року, тобто також у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, до Другої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини також звернулись позивачі - [PERSON] та [PERSON] В позовній заяві позивачі зазначають, що зазначене в позовній заяві спадкове майно фактично належало померлому [PERSON], однак з певних причин воно було оформлено на довірених осіб [PERSON], які відмовляються на даний час передати майно дійсним спадкоємцям померлого, у зв'язку з чим позивачі не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Як вбачається з інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна К2015 року №46083 від 01 лютого 2016 року за даними бюро за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2007 року. Згідно свідоцтва посвідченого 24 грудня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. на підставі акту державного виконавця про проведені прилюдні торги, затвердженого відділом державної виконавчої служби Пролетарського районного управління юстиції у м. Донецьку 13 квітня 2010 року право власності на квартиру [ADDRESS] від [PERSON] перейшло до [PERSON] 18 березня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.Г. посвідчено договір купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON], на підставі якого право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №58358658 від 28 квітня 2016 року. Таким чином, позивачами не надано належних та допустимих доказів на підтвердження належності спірної квартири [ADDRESS] померлому [PERSON] на момент його смерті. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №48514528 від 26 листопада 2015 року право власності на житловий будинок загальною площею 357,5 кв.м., [ADDRESS] на момент смерті [PERSON] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 21 травня 2010 року, виданого виконавчим комітетом Гореницької сільської ради на підставі рішення від 28 квітня 2010 року [NUMBER]. Як вбачається з матеріалів справи на момент смерті спадкодавця [PERSON] зазначене в позові спадкове майно у вигляді земельних ділянок також не належало останньому. Так, земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER] площею 0,1475 га за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 30 вересня 2011 року Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. Земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER], площею 0,2733 га за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 25 червня 2010 року Гореницькою сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. Земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER] площею 0,245 га за адресою: [ADDRESS] належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 31 травня 2006 року Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів Київської області. 16 жовтня 2015 року зазначені вище земельні ділянки та житловий будинок [PERSON] відчужив на користь [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шпитковською С.В., а саме: житловий будинок загальної площею 357,5 кв.м., житлової площею: 141,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] відчужений згідно договору купівлі-продажу житлового будинку 1017. земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER] площею 0,1475 га за адресою: [ADDRESS] відчужена згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим номером [NUMBER]; земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER], площею 0,2733 га за адресою: [ADDRESS] відчужена згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим номером [NUMBER]; земельна ділянка за кадастровим номером: [NUMBER] площею 0,245 га за адресою: [ADDRESS] відчужена згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки [NUMBER]; Вказане майно було відчужене [PERSON] після смерті [PERSON] на підставі дійсних та неоспорюваних правовстановлюючих документів. Жодних доказів належності [PERSON] вищевказаного майна або оспорюваності померлим за життя правовстановлюючих документів на вказане майно позивачами надано не було. Суд критично оцінює пояснення представників позивачів щодо номінальних власників та реального власника, оскільки дані пояснення не ґрунтуються на законі, а є лише їх думкою, у чинному законодавстві взагалі відсутні такі поняття, а момент виникнення права власності на нерухоме майно чітко встановлений в ЦК України. Щодо позовних вимог про визнання недійсною довідку-рахунок серії ААЕ 391213 від 17 листопада 2015 року, укладену між [PERSON] яка діяла від імені та в інтересах [PERSON] згідно довіреності, та [PERSON] про відчуження автомобіля Land Rover Renge Rover, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER] та витребування даного транспортного засобу витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь спадкоємців [PERSON] суд приходить до висновку про наступне. Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, реконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року за №1388, довідка-рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу. Отже, довідка-рахунок за своєю правовою природою не є правочином, а є лише документом, який підтверджує факт укладання договору купівлі-продажу та правомірність придбання транспортного засобу. Вказана обставина свідчить про неможливість застосування до спірних правовідносин положень цивільного законодавства, які передбачають підстави недійсності правочинів. За таких обставин вимога про визнання недійсною довідки-рахунку є безпідставною не підлягає задоволенню. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що на момент смерті [PERSON] автомобіля Land Rover Rongr Rover, 2011 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], кузов [NUMBER] був зареєстрований за [PERSON], при цьому позивачами не доведено, що спірний автомобіль перебував у власності померлого [PERSON], а тому вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння автомобіля також не підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення - реституція, віндикація чи кондиція. При цьому, згідно положень ст. 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав», вказано, що відповідно до статті 387 ЦК України та частини третьої статті 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] суду пояснили, що фактично зазначеним у позовній заяві спадковим рухомим та нерухомим майном володів та розпоряджався померлий [PERSON]. Зазначили суду, що їм було особисто відомо про факти придбання рухомого та нерухомого майна за кошти померлого [PERSON] Однак, останній здійснював реєстрацію права власності на довірених осіб, зокрема на свого особистого водія [PERSON], оскільки померлий не хотів, що хтось знав, яке майно на ньому зареєстровано. Разом з цим, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Однак, позивачами не надано належним та допустимих доказів належності на момент смерті зазначеного в позовних вимогах майна особисто спадкодавцеві [PERSON], а тому суд приходить до висновку про неможливість задоволення позовних вимог. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення поданого позову. Враховуючи викладенета

Outcome: dismissed