Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У лютому 2015 року до суду з позовом звернувся фізична особа-підприємець [PERSON], в якому прохав, враховуючи уточнення позовних вимог, стягнути з [PERSON] (36000, [ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) на користь фізичної особи- підприємця [PERSON] (79048. [ADDRESS], Ідентифікаційний номер [NUMBER]) суму основного боргу у розмірі 33 881,50грн. (тридцять три тисячі вісімсот вісімдесят одна гривня 50коп.), суму штрафних санкцій у розмірі 5 082,23грн. (п'ять тисяч вісімдесят дві гривні 23коп.), інфляційні втрати за період прострочення виконання грошового зобов'язання у розмірі 11 519, 71грн. (одинадцять тисяч п'ятсот дев'ятнадцять гривень 71коп.) та три відсотки річних від суми боргу у розмірі 1 255,94грн. (одна тисяча двісті п'ятдесят п'ять гривень 94 коп.), що сукупно становить 51 739, 38грн. (п'ятдесят одна тисяча сімсот тридцять дев'ять гривень 38 коп.). На підтвердження своїх вимог вказував, 10 квітня 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Постачальник) та [PERSON] (Дистриб'ютор) було укладено дистриб'«угорський договір №2 (надалі - Договір), відповідно до умов п.1.1. якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Дистриб'ютору Продукцію, а Дистриб'ютор зобов'язується прийняти, оплачувати Постачальнику вартість Продукції та бере на себе обов'язки по розповсюдженню Продукції від імені Постачальника за власний рахунок по власних каналах збуту гуртом. На виконання умов Договору, [PERSON]. було поставлено продукцію відповідно до видаткових накладних: № 140 від 9 квітня 2013 року - на суму 29 785,50 грн.; №191від 21 травня 2013 року - на суму 8 250,00грн., № 196 від 22 травня 2013 року - на суму 2 271,50 грн.; № 199 від 22 травня 2013 року - на суму 2 600,00 грн.; № 202 від 22 травня 2013 року - на суму 5 025,50 грн. Таким чином, на підставі вищезазначених накладних було здійснено поставку продукції на загальну суму 47 932,50грн. (сорок сім тисяч дев'ятсот тридцять дві гривні 50коп.). Згідно умовами п.п. 5.1.6, 5.1.9, 5.1.10 Договору Дистриб'ютор зобов'язаний проводити розрахунки за реалізовану продукцію кожні 10 днів, на вимогу Постачальника за власний кошт повернути увесь нереалізований асортимент продукції, двічі на місяць надавати Постачальнику звіт про реалізовану продукцію. Із моменту укладення Договору та здійснення поставки продукції Дистриб'ютором було здійснено часткову оплату вартості поставленої продукції у розмірі 11 881,00грн., зокрема на підставі: прибуткового касового ордеру №185 від 27 квітня 2013 року на суму 2 866,50грн., №215 від 29 травня 2013 року на суму 2 922,00грн., №249 від 15 червня 2013 року на суму 1 750,00грн., №262 від 19 червня 2013 року на суму 2 532,00грн., а також згідно із накладною №87 від 08 липня 2013 року було здійснено часткове повернення товару на суму 2 170,00грн. Однак у порушення умов Договору Дистриб'ютором не надавались звіти про реалізовану продукцію та не було здійснено оплату вартості продукції у повному обсязі. У зв'язку із цим 29 листопада 2013 року на адресу відповідача у відповідності до п.п. 5.1.9, 5.1.10 Договору було надіслано вимогу від 27 листопада 2013 року про повернення нереалізованого асортименту продукції та оплати заборгованості за дистриб'юторським договором №2 від 10 квітня 2013 року. Проте повернення нереалізованого товару та оплату повної вартості.поставленої продукції не було здійснено, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. До суду надійшла заява від позивача фізичної особи-підприємця [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі та прохав позов задовольнити. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не підтримував в повному обсязі, весь товар був повернутий їм по новій почті два роки тому. Суд дослідивши матеріали справи, зібрані по справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 10 квітня 2013 року між фізичною особою-підприємцем [PERSON] (Постачальник) та [PERSON] (Дистриб'ютор) було укладено дистриб'юторський договір №2 (надалі - Договір), відповідно до умов п.1.1. якого Постачальник зобов'язується поставити та передати у власність Дистриб'ютору Продукцію, а Дистриб'ютор зобов'язується прийняти, оплачувати Постачальнику вартість Продукції та бере на себе обов'язки по розповсюдженню Продукції від імені Постачальника за власний рахунок по власних каналах збуту гуртом.(а.с.5-9) Відповідно до умов Договору, [PERSON]. було поставлено продукцію відповідно до видаткових накладних: № 140 від 9 квітня 2013 року - на суму 29 785,50 грн.(10-13); №191від 21 травня 2013 року - на суму 8 250,00грн.(а.с.14), № 196 від 22 травня 2013 року - на суму 2 271,50 грн.(а.с.15); № 199 від 22 травня 2013 року - на суму 2 600,00 грн.(а.с.16); № 202 від 22 травня 2013 року - на суму 5 025,50 грн.(а.с.17). Згідно умовами п.п. 5.1.6, 5.1.9, 5.1.10 Договору Дистриб'ютор зобов'язаний проводити розрахунки за реалізовану продукцію кожні 10 днів, на вимогу Постачальника за власний кошт повернути увесь нереалізований асортимент продукції, двічі на місяць надавати Постачальнику звіт про реалізовану продукцію. Із моменту укладення Договору та здійснення поставки продукції Дистриб'ютором було здійснено часткову оплату вартості поставленої продукції у розмірі 11 881,00грн., зокрема на підставі: прибуткового касового ордеру №185 від 27 квітня 2013 року на суму 2 866,50грн.(а.с.18), №215 від 29 травня 2013 року на суму 2 922,00грн.(а.с.19), №249 від 15 червня 2013 року на суму 1 750,00грн.(а.с.20), №262 від 19 червня 2013 року на суму 2 532,00грн.(а.с.21), а також згідно із накладною №87 від 08 липня 2013 року було здійснено часткове повернення товару на суму 2 170,00грн.(а.с.23). Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк, а якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до п.п. 9.4, 9.6. Договору Дистриб'ютор за прострочку терміну оплати Продукції сплачує штраф у розмірі 15% вартості реалізованої продукції за кожен день прострочення за весь період прострочки виконання зобов'язання, а у випадку порушення зобов'язання щодо повернення усієї партії нереалізованої продукції Постачальникові Дистриб'ютор сплачує штраф у розмірі 15% від загальної вартості поставленої продукції. Таким чином, у зв'язку із неповерненням відповідачем поставленого йому товару із нього підлягає стягненню штраф у розмірі 5 082,23грн. (п'ять тисяч вісімдесят дві гривні 23коп.). Крім того, згідно ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно доданого до позовної заяви розрахунку інфляційні втрати за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 05 грудня 2013 року по 28 лютого 2015 року становлять 11 519, 71грн. (одинадцять тисяч п'ятсот дев'ятнадцять гривень 71коп.). Три відсотки річних від суми боргу за період з 05 грудня 2013 року по 28 лютого 2015 року згідно доданого розрахунку становлять 1 255,94грн. (одна тисяча двісті п'ятдесят п'ять гривень 94 коп.). Доказів, що товар був повернутий позивачу, відповідачем не надано. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 88 ІДПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В силу ч. З ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved