Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до ФОП [PERSON] про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 07 липня 2017 року між нею та ФОП [PERSON] було укладено договір № 104 на доставку продукції. Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе доставку готової продукції - віконні системи. Пунктом 3.1. договору визначена вартість послуг у розмірі 25788 гривень. Нею було сплачено на користь відповідача: 07 липня 2017 року - 2600 гривень, 11 липня 2017 року - 13000 гривень, 16 серпня 2017 року - 8400 гривень. Відповідач умови договору не виконав, товар не доставив та сплачені кошти їй не повернув. 26 грудня 2018 року її представником було направлено відповідачу претензію про повернення коштів у сумі 24000 гривень, проте претензія повернулась з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ФОП [PERSON] на її користь сплачені нею кошти в розмірі 24000 гривень та компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07 липня 2017 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір № 104 на доставку продукції (а.с. 4-5). Відповідно до п. 1.1. договору замовник доручає, а виконавець приймає на себе доставку готової продукції - віконні системи. Пунктом 3.1. договору визначена вартість послуг у розмірі 25788 гривень. [PERSON] було сплачено ФОП [PERSON] кошти у наступних сумах: - 2600 гривень, що підтверджується розпискою відповідача на другому аркуші договору № 104 на доставку продукції (а.с. 5); - 13000 гривень, що підтверджується копію квитанції від 11 липня 2017 року (а.с. 6); - 8400 гривень, що підтверджується копію квитанції до прибуткового касового ордера від 16 серпня 2017 року (а.с. 7). З позову вбачається, що відповідач умови договору не виконав, товар не доставив та сплачені кошти позивачу не повернув. 26 грудня 2018 року представником позивача було направлено відповідачу претензію про повернення коштів у сумі 24000 гривень (а.с. 8), проте претензія повернулась з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не передавши у визначений строк майно, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Заборгованість відповідача за невиконання договору становить 24000 гривень. За таких обставин, вимога про повернення сплачених коштів в розмірі 24000 гривень ґрунтується на законі. Позивач також просить стягнути з відповідача компенсацію за завдану моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Вбачається, що законом передбачена можливість відшкодування моральної шкоди лише у випадку наявності недоліків продукції (дефекту в продукції). З позову вбачається, що [PERSON] товар не отримала взагалі. За таких обставин, відсутня підстава для відшкодування моральної шкоди, оскільки недоліків товару встановлено не було. Таким чином, зазначена вимога позивача задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: partial