Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області (далі по тексту позивач) звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту відповідач) про стягнення надміру виплаченої пенсії (а.с.1-3). Так, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь УПФ України в м. Б-Дністровському та Б-Дністровському р-ні Одеської області надміру виплачену пенсію у розмірі 71\~361,24 грн. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.05.2015 року відкрито провадження по справі № 495/2899/15-ц за позовом УПФ України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії. Справу призначено до розгляду (а.с.14). У судові засідання представник позивача не з'явився, але подав до суду заяву, згідно якої просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.42). Відповідач [PERSON], відзив або заперечення на позов УПФ України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до суду не надала та в судові засідання не з'явилася без поважних причин, про причини неявки суд не повідомила, будь-яких клопотань не заявляла, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду. Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було надіслано запит до Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС щодо доступу до персональних даних [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [INFO]з метою розгляду цивільної справи за позовом УПФ України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії (а.с.15). Згідно відповіді № 23/2741, що надійшла від Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС, [PERSON], [INFO], зареєстрована 20.06.1988 за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, Короленко,4(а.с.21-22). Так, ухвала суду та повістки про призначення слухання справи, а також копія позовної заяви УПФ України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області з додатками до неї були надіслані на адресу [PERSON] (Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Короленко,4), яка наявна в матеріалах справи та за якою вона зареєстрована. Між тим, усі документи з зазначеної адреси були повернуті до суду без вручення адресату у зв'язку з закінченням терміну зберігання (а.с.26-41). Відповідно до ч.5 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно із ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно із ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більше як на пятнадцять днів. Враховуючи викладені обставини, норми чинного законодавства та ті факти, що відповідач в жодне судове засідання не зявився, будь-яких пояснень не надав та клопотань не заявляв, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, позивач в судове засідання не з'явився, але просив розглянути справу за його відсутності та проти винесення заочного рішення не заперечував, строк розгляду справи, відповідно до ст.157 Цивільного процесуального кодексу України, закінчився і ніхто із сторін не заявив клопотання про його подовження, суд вважає за можливе і необхідне, у відповідності до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України розглянути справу за відсутності учасників судового процесу, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги УПФ України в м. Б-Дністровському та Б-Дністровському р-ні Одеської області є правомірними, обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 10.11.2003 року на підставі статті 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» [PERSON], [INFO], в управлінні Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області було призначено пенсію по інвалідності ІІ групи від загальних причин захворювання на підставі витягу із акту огляду у МСЕК серії 2-18 ОА № 074851, виданого безстроково 10.11.2003 року, який надійшов на адресу Управління 18.11.2003 року (вх.1173), заяви про призначення пенсії від 22.11.2003 року, зареєстрованої за № 3/358 та документів про стажіа заробітну плату, наданих особисто [PERSON] (а.с.4-5). На виконання наказу головного управління ПФУ в Одеській області № 131 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків» від 27.11.2013 року та наказу управління № 292 «Про проведення інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків» від 28.11.2013 року, 28.02.2014 року за вих. № 1866/05, начальником управління зроблено запит до Обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 з метою підтвердження встановлення [PERSON] II групи інвалідності від загальних причин захворювання (а.с.6). 27.03.2014 року за вхід.№ 1913/10 на адресу управління надійшла відповідь Одеської обласної медико-соціальної експертизи № 622 від 19.03.2014 року, в якій повідомлено, що гр. [PERSON] не оглядалась Обласною МСЕК № 2 та, відповідно, довідка МСЕК їй не видавалась (а.с.7). Враховуючи, що листом Одеського обласного медико-соціальної експертизи від 19.032014 року № 622 не підтверджено встановлення [PERSON] групи інвалідності на підставі витягу із акту огляду у МСЕК серії 2-18 ОА № 074851, виданої безстроково 10.11.2003 року, [PERSON] не мала права на отримання в управлінні пенсії по інвалідності. Як стверджує позивач, у звязку з цим, за період з 10.11.2003 року по 31.03.2014 року виникла переплата пенсії на загальну суму 71\~361,24 грн., про що свідчать відповідні довідки управління (а.с.8-11). Листом управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області № 3352/06 від 07.04.2014 року [PERSON] було повідомлено про утворену суму переплати пенсії та про необхідність повернення її в добровільному порядку (а.с.12). Однак, станом на 28.04.2015 року відповідачем в добровільному порядку надміру виплачених йому сум пенсійних виплат управлінню не відшкодовано. Дані обставини і стали підставою для звернення управління Пенсійного фонду України в м. Білгороді-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області до суду із відповідною позовною заявою про стягнення з [PERSON] стягнення надміру виплаченої пенсії. Відповідно до ст.ст. 23-24 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.30-31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоровя, внаслідок трудового каліцтва або професійного захворювання, загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства). Причини і групи інвалідності, а також час настання інвалідності встановлюються органами медико-соціальної експертизи, що діють на підставі Положення про них, затверджуваного Кабінетом Міністрів України. Пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності (ст.34 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»). Відповідно до ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі\~рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною першою ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок зловживань з її боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Як вбачається з матеріалів справи та було вищезазначено, спроби позивача вирішити спір у позасудовому порядку підтверджуються наявним в матеріалах справи листом УПФ України в м. Б-Дністровському та Б-Дністровському р-ні Одеської області №3352/06 від 07.04.2014 року на ім'я [PERSON] з проханням відшкодувати надмір отриманої нею пенсії, однак пропозиція позивача відповідачем була проігнорована. Таким чином, в період з 10.11.2003 року по 31.03.2014 року пенсія відповідачеві виплачувалась надміру, розмір якої становить 71\~361,24 грн., у зв?язку з чим така переплата підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в примусовому порядку. Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України). Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог УПФ України в м. Б-Дністровському та Б-Дністровському р-ні Одеської області до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої пенсії, у зв'язку з чим такий позов підлягає задоволенню. Згідно із ст.ст. 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати за розгляд позовної заяви.

Outcome: approved