Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 29 червня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом останніх декількох років їх стосунки з чоловіком розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага. Вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, фактична сім`я припинила своє існування. Вважає, що збереження сім`ї та примирення є неможливим, тому звернулася до суду з даним позовом. 10 грудня 2019 року у справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 13 січня 2020 року сторонам у справі було надано строк на примирення терміном один місяць, а провадження в справі зупинено. 12 лютого 2020 року у зв`язку із закінченням строку на примирення провадження у справі було відновлено. Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року у справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити та залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечував щодо розірвання шлюбу. Стосовно стягнення з нього на користь позивачки сплаченого судового збору, відповідач зазначив, що він є інвалідом 2 групи та має пільги щодо сплати судового збору. Суд заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 червня 2006 року у Бишівській сільській раді Макарівського району Київської області, актовий запис № 11, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим 29 червня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про їх народження серія [NUMBER] виданим 18 січня 2011 року та [NUMBER] виданим 21 травня 2014 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп., слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (посвідчення Серія [NUMBER] , а.с. 19). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни. Статтею 5 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено, що учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час. Так, відповідно до вказаного закону пільги ветеранам війни та прирівняним до них особам визначені у Розділі 3 цього закону. З огляду на вищевикладені обставини, суд не вбачає правових підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору, оскільки з даного позову не вбачається порушень особистих прав відповідача, як ветерана війти - інваліда війни, визначених ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved