Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначала, що з 30.09.2006 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем та рішенням суду від 22.07.2010 шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати спільно із позивачем. Увесь час після розлучення відповідач жодного разу із дитиною не спілкувався, її долею не цікавився, участі у житті дитини та її вихованні не приймав. З цих підстав просила позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки. Ухвалою суду від 28 листопада 2019 року за вказаним позовом було відкрито провадження у справі та призначено підготовчий судовий розгляду. Ухвалою суду від 09 квітня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, а справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник, адвокат Хамріна О.В., в судове засідання не прибули, просили вирішувати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, а також зазначили про згоду на вирішення справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] , будучи у встановленому порядку повідомленим про час і місце розгляду справи, до суду не прибув з невідомих причин, відзиву на пред`явлений позов чи будь-яких інших заяв не надав. Представник третьої особи також до суду не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позов підтримав. З урахування наведених обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Дослідивши доводи позову та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що з 30 вересня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 22 липня 2010 року, яке набрало чинності 01 серпня 2010 року, шлюб між ними було розірвано. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 21.05.2009, [PERSON] народилася [INFO] , про що вчинено актовий запис № 475. Батьками зазначені: батьком - [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Згідно із ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із положеннями ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Так, встановлено, що неповнолітня [PERSON] зареєстрована та постійно проживає спільно із позивачем [PERSON] у належній останній на праві власності квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з характеристики, наданої адміністрацією ЗОШ № 5 міста Маріуполя, неповнолітня [PERSON] є учнем 5-Г класу даного освітнього закладу. Адміністрація засвідчує, що батько дитини участі у її вихованні не приймає, ніколи не цікавився успіхами доньки в навчанні, батьківські збори жодного разу не відвідував. За інформацією, наданою КУ «Міський палац культури» від 14.10.2019, неповнолітня [PERSON] у період з вересня 2016 року по травень 2019 року відвідувала народний естрадно-цирковий колектив «Весела арена», заняття відвідувала у супроводі матері, [PERSON] , яка приймала участь у житті закладу та творчого колективу. За інформацією, наданою Центром первинної медико-санітарної допомоги № 5 міста Маріуполя від 15.10.2019, [PERSON] від народження перебуває під наглядом лікаря-педіатра у даному закладі охорони здоров`я. Лікаря дитині відвідує у супроводі матері. Відповідач [PERSON] , не прибувши у судове засідання, не побажав реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання ним батьківських обов`язків, тим самим не оспорює факту ухилення від їх виконання і наявності підстав для позбавлення її батьківських прав. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Згідно із висновком від 08.04.2020 за № 01.1-01-23-49 виконком Маріупольської міської ради за наслідками проведеної перевірки вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] . Підсумовуючи наведене, виходячи, насамперед, з інтересів дитини, обставин, що були встановлені в судовому засіданні, приймаючи до уваги, що [PERSON] не опікується долею дитини, не відвідує, не спілкується із нею, її життям не цікавиться, батьківської турботи до неї не виявляє, суд вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої доньки, тим самим задовольнивши пред`явлений позов. У відповідності до положень ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею та документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved