Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень зазначив, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2013 р. у цивільній справі №1519/7583/2011 за його позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя йому у власність були виділені житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1032 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123755800:02:005:2268, які знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», провулок Маячний, ділянка №11/4. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 р. рішення Малиновського районного суду від 05.11.2013 р. було скасовано з ухваленням нового рішення, яким зазначені вище земельна ділянка та житловий будинок були виділені у власність [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. рішення апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 р. скасоване і залишено в силі рішення Малиновського районного суду від 05.11.2013 р. Незважаючи на це [PERSON] 19.11.2015 р. на підставі нотаріально посвідчених договорів продала житловий будинок та земельну ділянку [PERSON], а остання 07.12.2015 р. на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу продала житловий будинок і земельну ділянку [PERSON] Посилаючись, що жилий будинок та земельня ділянка вибули з його володіння поза його волею, внаслідок протиправних дій [PERSON], позивач просив витребувати від [PERSON] на його користь житловий будинок та земельну ділянку.(том 2, а.с. 2-5) В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач та треті особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились, причини неявки суду не повідомили, а тому справа розглянута судом за їх відсутності, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України.(том 2, а.с.116-124,126-127, 133-135) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 387 ЦК України встановлено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 06.11.2009 р. №9 розяснив, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна. Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень). Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2013 р. у цивільній справі №1519/7583/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя позивачу у власність були виділені житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1032 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123755800:02:005:2268, які знаходяться за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Мізікевича, житловий масив «Чорноморка», провулок Маячний, ділянка №11/4. (том 1, а.с. 61-85) Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 р. рішення Малиновського районного суду від 05.11.2013 р. скасовано з ухваленням нового рішення, яким зазначені вище земельна ділянка та житловий будинок були виділені у власність [PERSON] (том 1, а.с. 86-101) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р. рішення апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 р. скасоване і залишено в силі рішення Малиновського районного суду від 05.11.2013 р.(том 1, а.с. 119-126) [PERSON], достовірно знала про наявність ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.07.2015 р., оскільки у жовтні 2015 року зверталася із заявою до Верховного Суду України про її перегляд. (том 1, а.с. 180-181) Незважаючи на це, та скориставшись, що право власності на земельну ділянку та житловий будинок було зареєстровано за нею на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 12.03.2015 р., [PERSON] всупереч законних прав та інтересів позивача як власника цього майна 19.11.2015 р. на підставі нотаріально посвідчених договорів продала житловий будинок та земельну ділянку [PERSON] (том 2, а.с. 10-41, 68-84) 07.12.2015 р. [PERSON] на підставі нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу продала житловий будинок і земельну ділянку [PERSON]В.(том 2, а.с. 42-67, 85-113) Оскільки житловий будинок та земельна ділянка вибули з володіння [PERSON] поза його волею внаслідок протиправних дій [PERSON], він вправі витребовувати це майно від добросовісного набувача [PERSON] за правилами ст. 388 ЦК України. З наведених підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обгрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 6890 грн.(том 1, а.с. 1; том 2, а.с. 1)

Outcome: approved