Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У лютому 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк») пред`явило позов до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості й просило відшкодувати йому судові витрати. В обґрунтуванні позову вказано, що звернувшись до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, [PERSON] 17.09.2012 підписав заяву, згідно з якою отримав кредит у розмірі 3700 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач дав згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач зобов`язання за договором виконав - надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, а відповідач своєчасно не погашав кредитної заборгованості, внаслідок чого на 30.11.2019 утворилася заборгованість, яка в сумі складає 16485 грн 36 коп., з яких заборгованість за кредитом - 3679 грн 43 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11344 грн 72 коп., комісія - 0 грн 00 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 200 грн 00 коп., штрафи (фіксована складова) у розмірі 500 грн 00 коп. та 761 грн 21 коп. штрафу (процентна складова). Представник позивача у судове засідання не з`явився, із позовом подав заяву у якій позов підтримав, просив розглянути справу без участі представника, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому законом порядку. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити із таких підстав. 17.09.2012 [PERSON] подав до ПАТ КБ «ПриватБанк» анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг без вказівки на бажану картку та бажаний кредитний ліміт. В анкеті заяві також вказано, що відповідач згоден, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. У заяві зазначено, що відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані для ознайомлення в письмовому вигляді (арк.6). Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису [PERSON] (арк.7, 8-31). ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», що підтверджено витягом з статуту цього товариства (арк. 37-38). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором б/н від 17.09.2012 станом на 30.11.2019 відповідач заборгував за наданим кредитом16485 грн 36 коп., з яких заборгованість за кредитом - 3679 грн 43 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 11344 грн 72 коп., комісія - 0 грн 00 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 200 грн 00 коп., заборгованість по судовим штрафам у розмірі 1261 грн 21 коп. (арк.4-5). Згідно з ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Пункт 2 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на момент виникнення і тривання спірних правовідносин, приписує, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема про тип відсоткової ставки, суму, на яку кредит може бути виданий, і орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту. На порушення наведених норм права сторонами в письмовій формі не визначено тип відсоткової ставки за користування кредитом, а також і орієнтовну сукупну вартість кредиту в процентному значенні та грошовому виразі. В анкеті-заяві відсутні положення щодо сплати неустойки (пені, штрафів). У позовній заяві позивач вказує, що відповідач отримав кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Натомість зі змісту наданої анкети-заяви вбачається, що відповідачу не було встановлено кредитний ліміт. Більше того, відсутня інформація про обрану відповідачем кредитну картку та бажаний кредитний ліміт. Позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку та виписки по даному рахунку, який мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості. Враховуючи, що у анкеті - заяві не вказано розмір кредитного ліміту, наданий позивачем до позовної заяви розрахунок заборгованості сам по собі не є належним доказом відповідно до приписів статей 77-78 ЦПК України на підтвердження факту наявності заборгованості та її розміру, оскільки інших доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем суду не надано. Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити дійсний розмір кредитної заборгованості. Надані позивачем Тарифи, Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані [PERSON] і відсутні дані про їх визнання останнім. Крім того, ці Тарифи, Умови та Правила прямо не передбачені в анкеті-заяві [PERSON] , яка безпосередньо підписана ним. Така правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 (справа № 342/180/17). У мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 роз`яснено, що з огляду на приписи частини 4 ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору; особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності й розумності. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed