Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

Управління поліції охорони в Житомирській області звернулось до суду з вищезазначено позовною заявою до [PERSON] , в якій вказувало, що відповідача відповідно до наказу № 20 о/с від 01.03.2016 року старшого сержанта поліції [PERSON] призначено на посаду поліцейського-водія роти поліції охорони Управління поліції охорони в Житомирській області. 12.05.2016 між УПО в Житомирській області та [PERSON] було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність №83. 01.09.2016 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) у м. Житомирі по вул. Котовського в напрямку вул. Небесної Сотні, зу участю [PERSON] , який на той час перебував на посаді поліцейського-водія роти поліції охорони УПО Житомирської області, та керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21093», д.н.з. [NUMBER] , належного УПО Житомирської області, під час виконання своїх службових обов`язків, допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . 29.09.2016 року постановою прокуратури Житомирської області було закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях сторін ДТП складу злочину, а саме учасникам ДТП не було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження. 07.11.2016 року постановою Богунського районного суду м.Житомира по справі №295/13008/16-п [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. [PERSON] свою вину визнав в повному обсязі. 21.12.2016 року згідно наказу № 134 о/с старшого сержанта поліції [PERSON] звільнено з посади поліцейського-водія роти поліції охорони УПО в Житомирській області та переведено для подальшого проходження служби до Головного управління національної поліції в Житомирській області. 12.12.2016 року [PERSON] звернулась до Богунського районного суду м. Житомира з позовом до УПО в Житомирській області, з участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 23.02.2018 року рішенням Богунського районного суду м.Житомира по справі №295/15605/16-ц позов [PERSON] до УПО в Житомирській області, задоволено частково. Стягнуто з УПО в Житомирській області на користь [PERSON] : матеріальної шкоди 76 313 грн. 80 коп., витрати на евакуатор для транспортування автомобіля в розмірі 1300 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 950 грн., а всього 78 563 грн. 80 коп.; 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; 895 грн. 87 коп. та 488,03 грн. судового збору. Рішення Богунського районного суду м. Житомира виконано в повному обсязі. Плата за зарахування коштів на рахунок позивача за рішенням суду склала 0,5%, а саме 426,87 грн.Разом сума стягнення з УПО в Житомирській області на користь [PERSON] склала 85 374,57 грн. За таких обставин, враховуючи вимоги чинного законодавства, а також договір №83 від 12.05.2016 про повну матеріальну відповідальність відповідача, позивач просив стягнути з [PERSON] в порядку регресу сплачені кошти за рішенням Богунського районного суду м.Житомира на користь [PERSON] у розмірі 85 374,57 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Вислухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позову із наступних підстав: В судовому засіданні встановлені наступні обставини: Відповідно до наказу № 20 о/с 01.03.2016 року старшого сержанта поліції Опанасенка Сергія Миколайовича, відповідача по справі, призначено на посаду поліцейського-водія роти поліції охорони Управління поліції охорони в Житомирській області (а.с.12). 12.05.2016 між УПО в Житомирській області та [PERSON] укладено Договір про повну матеріальну відповідальність №83 (а.с.11). 01.09.2016 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП) у м. Житомирі по вул. Котовського в напрямку вул. Небесної Сотні за участі [PERSON] , який на той час перебував на посаді поліцейського-водія роти поліції охорони УПО Житомирської області, та керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21093», д.н.з. [NUMBER] , який належить УПО Житомирської області, під час виконання своїх службових обов`язків, допустив зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] 29.09.2016 року постановою прокуратури Житомирської області було закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях сторін ДТП складу злочину, а саме учасникам ДТП не було заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с.9). 07.11.2016 року постановою Богунського районного суду м.Житомира по справі №295/13008/16-п [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 10). 21.12.2016 року згідно наказу № 134 о/с старшого сержанта поліції [PERSON] звільнено з посади поліцейського-водія роти поліції охорони УПО в Житомирській області та переведено для подальшого проходження служби до Головного управління національної поліції в Житомирській області (а.с.13). На розгляді Богунського районного суду Житомирської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до УПО в Житомирській області з участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. 23.02.2018 року рішенням Богунського районного суду м. Житомира позов [PERSON] до УПО в Житомирській області, задоволено частково. Стягнуто з УПО в Житомирській області на користь [PERSON] : матеріальної шкоди 76 313 грн. 80 коп., витрати на евакуатор для транспортування автомобіля в розмірі 1300 грн., витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 950 грн., а всього 78 563 грн. 80 коп.; 5000 грн. - моральної шкоди; 895 грн. 87 коп. та 488,03 грн. судового збору. Рішення Богунського районного суду м. Житомира не змінено та не скасовано, виконано позивачем у повному обсязі. Плата за зарахування коштів на рахунок позивача за рішенням суду склала 0,5%, а саме 426,87 грн. Вказані обставини сторонами не оспорюються ними визнаються. Крім того, що зазначені обставини сторонами визнаються, вони підтверджуються матеріалами справи, їх визнання відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи і інтереси інших осіб, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не вбачає. В зв`язку з цим, судом у відповідності із ст.82 ЦПК України, визнані вказані обставини такими, що не підлягають доказуванню. У відповідності п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року N 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 28 березня 1997 року N 3, від 3 грудня 1997 року N 12, за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов`язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що грунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов`язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров`ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст. 1172 ЦК України, відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. В зв`язку з тим, що відповідач заподіяв шкоду третій особі під час виконання ним трудових обов`язків, суд приходить до висновку, що в даному випадку він несе відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. А тому, дані правовідносини регулюються ст. 132 КЗпП України, яка передбачає, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку При цьому в ч. 2 вказаної статті зазначається, що матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Статтею 134 КЗпП України встановлено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Так, відповідно між Управлінням поліції охорони в Житомирській області та [PERSON] укладено письмовий договір №83 від 12.05.2016 року за яким останнім взято на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Зокрема, відповідно до п.п. 6.2. договору передбачено, що у випадку здійснення з вини працівника ДТП, внаслідок чого будуть завдані збитки транспортному засобу, що належить Управлінню, працівник відшкодовує Адміністрації заподіяну матеріальну шкоду в розмірі прямої фактичної шкоди в порядку, визначеному чинним законодавством України. Працівник звільняється від відшкодування шкоди, завданої майну Управління, якщо буде встановлено, що шкода заподіяна не з його вини (п.п.6.7 Договору). Статтею 1191 Цивільного кодексу України встановлено «право зворотної вимоги до винної особи», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Таким чином, враховуючи, що відповідач на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з позивачем, його дії підпадають під випадки, передбачені ст.ст. 134, 135-1 КЗпП України, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, виплаченої останнім шкоди, визначеної рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 23.02.2018 року у повному розмірі. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача правомірні, регулюються нормами чинного законодавства України і підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, у відповідності із ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати (а.с.1) у вигляді судового збору в сумі 1762,00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved