Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав заяву б/н від 03 березня 2012 року, згідно з якою отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Але відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 13 січня 2019 року, а саме: 943,04 грн. - тіло кредиту; 1290,41 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 8094,82 грн. - нарахована пеня, штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 516,41 грн., а всього заборгованість у сумі 11344,68 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04 лютого 2019 року зазначена цивільна справа прийнята до провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі (а.с.34-35). У судове засідання позивач не з'явився, у позовній заяві просив про розгляд справи за відсутності їх представника. Позовні вимоги підтримують. Проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач повторно в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву до суду не надходили. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 24 квітня 2019 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03 березня 2012 року акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір, згідно з яким Банк надав відповідачу кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчить анкета-заява відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.8, 9). Із зазначеної заяви вбачається, що відповідач ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з тарифами банку. Згідно з п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в любий момент змінити (зменшити або збільшити ) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, установленого банком. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно з умовами Договору позичальник зобов'язується повернути суму кредиту, відсотків, винагороди відповідно до Заяви та Умов (а.с.12-26). Проте відповідач належним чином не виконував вимоги договору, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором станом на 13 січня 2019 року, а саме: тіло кредиту - 943,04 грн.; за відсотками за користування кредитом - 1290,41 грн., нарахована пеня - 8094,82 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 516,41 грн., а всього заборгованість у сумі 11344,68 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.7), який є належним та допустимим доказом по справі, та не оспорений відповідачем. [PERSON] всупереч положенням ст.81 ЦПК України, не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання не своїх кредитних зобов'язань. Разом з тим, не можна погодитися із заявленою позивачем вимогою про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за пенею у розмірі 8094,82 грн. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). У статті 61 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 11 жовтня 2017 року по справі №6-1374цс17 відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Виходячи з аналізу п.2.1.1.7.6, п.2.1.1.12.6.1 кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»), в ньому в порушення вимог ст.61 Конституції України передбачено сплату пені в процентному відношенні при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту чи процентів, а також штраф при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених кредитним договором більш ніж 30 днів, тобто фактично за одне і те ж порушення передбачено подвійну відповідальність одного виду (цивільно-правову) у виді як пені, нарахування якої передбачено ч.3 ст.549 ЦК України, так і штрафу, визначення розміру якого сторони передбачили в твердій грошовій сумі та у відсотковій складовій. Отже, стягнення одночасно пені і штрафу, нарахованих за порушення строків сплати по кредиту, не відповідає вимогам закону та є подвійним стягненням. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15. За умовами кредитного договору передбачено за його невиконання стягнення пені та штрафів за порушення строків виконання грошових зобов'язань, що є порушенням конституційної норми. Тому, суд вважає, що з метою недопущення подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, з відповідача слід стягнути тільки заборгованість по штрафу (процентна та фіксовані складові), що становить 1016,41 грн. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Отже, вирішуючи спір у частині стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» пені та штрафів, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені в сумі 8094,82 грн. слід відмовити з вищенаведених підстав. Беручи до уваги, що відповідач належним чином не виконує умови договору та своєчасно не платить кредитні кошти, а тому суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 3249,86 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору (мінімальний розмір передбачений законом для подачі позову юридичною особою)- 1921,00 гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial