Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 32313,72 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 45625,80 грн., посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах - працювала начальником управління прикладних систем ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», 01.12.2015 її було звільнено, проте станом на момент звернення до суду остаточного розрахунку по заробітній платі з нею проведено не було. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання юридична особа була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як вбачається з копії трудової книжки позивача, з 13.10.2011 вона перебувала у трудових відносинах ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО», наказом від 19.11.2015 її було звільнено з роботи з 01.12.2015 у зв'язку із скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України (а. с. 10-11). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що відповідачем позивачу у день звільнення 01.12.2015 р. не була виплачена заробітна плата за жовтень 2015 року -7109,14 грн., за листопад 2015 року 9513,08 грн., за грудень 2015 року - 10376,80 грн. та вихідна допомога згідно ст. 44 КЗпП України - 15454, 74 грн., що підтверджується довідкою від 01.12.2015 № 779 (а.с.8). Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Так, із довідки від 30.11.2015 № 769 (а.с. 7) вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача складає 15454,74 грн. Станом на 29.02.2016 заборгованість відповідача перед позивачем щодо середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 45625,80 грн. (735,94 грн. - середньоденна заробітна плата * 62 робочих дні з дати звільнення). Враховуючи те, що всупереч ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача 01.12.2015 виплата всіх сум, що належить їй від підприємства відповідачем здійснена не була, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved