Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду з цією заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Заявниця звернулась до нотаріуса за оформленням спадкових прав після смерті матері, однак їй у цьому відмовлено, оскільки її прізвище та прізвище матері записано по різному. Окрім цього, батьком заявниці є [PERSON] , тобто у неї та батька прізвище відрізняється, що не дає можливості підтвердити родинні відносини. За вищезазначеного, [PERSON] просить встановити, що [PERSON] є її матір`ю, а вона її донькою, а також, що [PERSON] є її батьком, а вона його донькою. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала за обставин зазначених у ній, попросила заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Другої криворізької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, будь-яких заяв щодо здійснення провадження у цій справі не надіслав. Свідок [PERSON] суду пояснила, що дійсно [PERSON] є матір`ю заявниці [PERSON] . Заявниця до смерті матері здійснювала за нею догляд. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] є матір`ю заявниці у справі. Особисто є сусідкою заявниці. [PERSON] до смерті матері здійснювала за нею догляду. Суд, заслухавши пояснення заявниці, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення заяви частково з таких підстав. Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Пунктом 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Метою встановлення факту родинних відносин є реалізація заявницею права на спадщину, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] . [INFO] народилась заявниця [PERSON] . У її свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 12 червня 1959 року батьком записано [PERSON] , а матір`ю [PERSON] 10 липня 2019 року [PERSON] подала до Другої криворізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 17 серпня 2019 року до цієї ж нотаріальної контори [PERSON] подано заяву про відмову від спадщини після смерті матері [PERSON] . Довідкою Покровської районної в місті Кривому Розі ради Дніпропетровської області № 12928 від 29 липня 2019 року підтверджується, що [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . 13 лютого 2007 року [PERSON] склала заповіт, що посвідчений цього ж дня державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори Железною О.В., зареєстрований у реєстрі за № 1-384, яким все належне майно, майнові права та обов`язки заповіла [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої криворізької державної нотаріальної контори Тімошиної О.В. від 19 червня 2019 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , оскільки між ними не підтверджуються родинні відносини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За змістом чч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Отже, [PERSON] є спадкоємицею майна [PERSON] за заповітом та законом, є такою, яка прийняла спадщину, відповідно набула права та обов`язки спадкодавця, а також має право на отримання свідоцтва про право на спадщину. Сукупністю даних, що відображені у вищезазначених документах, з урахуванням показань допитаних судом свідків, дають підстави вважати, що [PERSON] , яка померла [INFO] є матір`ю заявниці [PERSON] . Тобто вимоги заявниці про встановлення факту родинних відносин, а саме того, що [PERSON] є її матір`ю, є обґрунтованими. Оскільки встановлення факту, що [PERSON] є матір`ю заявниці автоматично породжує між ними відповідні родинні відносини, тобто [PERSON] при встановленні такого факту набуває статусу доньки спадкодавця, відповідно її вимоги про встановлення цього не можна вважати обґрунтованими, в їх задоволенні слід відмовити. Що стосуються вимог [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме того, що [PERSON] є її батьком, а вона його донькою, суд зазначає таке. Суд вище вказував, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення необхідним є зазначення мети встановлення такого факту (п. 1 ч. 1 ст. 318 ЦПК України). За змістом п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, звернуто увагу судів, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. У змісті заяви [PERSON] не зазначає мету встановлення юридичного факту, тобто того що [PERSON] є її батьком, а вона його донькою. Відповідно відсутні підстави вважати про правовідносини, що потребують цього та конкретні юридичні наслідки встановлення факту. З огляду на вищезазначене, суд не бачить підстав для задоволення цієї заяви у частині встановлення факту того, що [PERSON] є батьком заявниці, а вона його донькою. Отже, суд дійшов висновку про задоволення цієї заяви частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial