Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 25 вересня 2013 року він уклав з [PERSON] договір позики, згідно умов якого він передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 5 000 грн. з кінцевим строком повернення 09 жовтня 2013 року. Позика була надана для особистих потреб. Укладення договору позики підтверджується виданою [PERSON] розпискою від 25 вересня 2013 року. Грошові кошти у розмірі 5 000 грн. були передані 25 вересня 2013 року під час підписання розписки. Відповідно до виданої розписки [PERSON] зобов'язався повернути позичені грошові кошти у строк два тижні, тобто кінцевий термін виконання зобов'язання настав 11 жовтня 2013 року. Однак у вказаний термін [PERSON] кошти не повернув, взяті на себе зобов'язання не виконав та порушив умови договору. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції, яку [PERSON] зобов'язаний сплатити на його користь станом на 26 лютого 2014 року становить 5 065 грн. (5 000 грн. х 100,4 (індекс інфляції за жовтень 2013 року) х 100,2 (індекс інфляції за листопад 2013 року) х 100,5 (індекс інфляції за грудень 2013 року) х 100,2 (індекс інфляції за січень 2014 року). Три проценти річних від простроченої суми за 168 днів прострочення становить 69 грн. (5 000 грн. : 365: 100 % х 3 % х 168), що в загальному становить 5 134 грн. Відповідно до вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до інформації оприлюдненої на офіційному сайті Національного банку України облікова ставка у період з 13 серпня 2013 року визначається на рівні 6,5 річних. Таким чином сума процентів, що підлягають до сплати позичальником станом на 26 лютого 2014 року становить 149 грн. 58 коп. (5 000 грн. : 365:100 х 6,5 х 168). Загальна сума боргу [PERSON] станом на 26 лютого 2014 року становить 5 283 грн. 58 коп.. Враховуючи викладене, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 5 065 грн., три відсотки річних за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 69 грн. та проценти за користування коштами у розмірі 149 грн. 58 коп., що в загальному складає 5 283 грн. 58 коп.. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. У судовому засіданні відповідач визнав заявлений позов в частині щодо стягнення з нього основного боргу в сумі 3 000 грн., у решті позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що за договором позики [PERSON] 25 вересня 2013 року позичив у [PERSON] грошові кошти та зобов'язувався повернути їх в розмірі 5 000 грн. через два тижні. Як пояснив позивач в судовому засіданні, відповідач до даного часу борг в добровільному порядку не повернув. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він повернув борг в розмірі 2 000 грн. батьку [PERSON], однак доказів на підтвердження даних обставин в нього немає. Решту боргу на даний час він не повернув за відсутності в нього коштів. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує належним чином взяті зобов'язання по поверненню коштів за договором позики, а тому позов підлягає задоволенню частково і на користь позивача слід стягнути 5 065 грн. боргу з урахуванням індексу інфляції внаслідок несвоєчасного повернення суми позики за період з жовтня 2013 року по січень 2014 року (5 000 грн. х 100,4 (індекс інфляції за жовтень 2013 року) х 100,2 (індекс інфляції за листопад 2013 року) х 100,5 (індекс інфляції за грудень 2013 року) х 100,2 (індекс інфляції за січень 2014 року). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Сума нарахованих процентів за користування чужими коштами за 168 днів становить 149 грн. 58 коп. (5 000 грн. : 365:100 х 6,5 х 168), що також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми за 168 днів в розмірі 69 грн., то суд відмовляє в цій частині вимог за необґрунтованістю заявлених вимог. Понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial