overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У лютому 2014 року позивач в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 10.08.2002 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано 10.09.2009 року. 28.04.2009 року сторонами було подаровано дочці земельну ділянку з будинком за адресою: [ADDRESS], які було набуто сторонами в період шлюбу. Протягом 2009-2012 року відповідач постійно проживала в належному дочці будинку, при цьому його утриманням займався позивач та його родина. Близько півтора року відповідач не проживає в спірному будинку. Жодних речей відповідача в будинку не має, оскільки остання добровільно забрала їх. Жодної домовленості між сторонами щодо збереження за відповідачем права користування будинком не було. Просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, просила розглядати справу без її участі, позов визнала у повному обсязі. Представники третьої особи у справі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом установлено, що неповнолітня [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування домоволодіння від 28 квітня 2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 10.06.2009 року. Позивач є батьком та законним опікуном неповнолітньої [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] від 20 липня 2004 року. На підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.03.2014 року, яке набрало законної сили відповідач позбавлена батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач зареєстрована у спірному будинку з 05.07.2008 року, проте у ньому не проживає без поважних причин близько півтора року. Вказана обставина підтверджується доказами наявним у матеріалах справи, а також особистою заявою [PERSON] від 05 березня 2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрованою в реєстрі за № 909. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувсь до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що з відповідачем спільне життя не склалося, збереження сім'ї є неможливе оскільки мають несумісні характери та погляди на життя, фактичні шлюбні відносини припинені. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач просив розірвати шлюб, між позивачем та відповідачем, що зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області 13.10.2007 року, актовий запис за № 239, залишити малолітню дочку [PERSON]. на подальше виховання та проживання з відповідачем. В судове засідання позивач не з'явивсь, до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». Відповідно до ст.158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 13.10.2007 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області, про що був зроблений актовий запис за № 239. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER]. Сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, мають різні погляди на життя, разом не проживають, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним. Дитину - [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з матір'ю, спір про місце проживання якої відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

у лютому 2014 року позивач звернувся до відповідачки з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дитину Свої вимоги він обґрунтував тим, що спільне життя в них не склалося, вони часто сварилися, унаслідок чого шлюбні відносини припинили. Під розгляду справи позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка позов визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, частина 1 ст.110 СК України встановлюють, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 24 вересня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В шлюбі мають одну малолітню дитину: [PERSON], яка народилась [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.6). Дитина проживає з відповідачкою, спору з приводу місця проживання та утримання дитини в даний час між сторонами немає. З пояснень сторін встановлено, що вони часто сварилися, з'ясовували стосунки, унаслідок чого припинили шлюбні відносини. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання відповідачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНКОМСТРАХ» страхового відшкодування у сумі 15179 грн 30к., витрати на проведення оцінки майна у сумі 400 грн 00к. та судовий збір, а також стягнути з [PERSON] франшизу у сумі 1000 грн 00к. З викладених у позові підстав (а.с.1-4), просив його задовольнити у повному обсязі. Позивач не прибув у судове засідання, попередньо надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав згоду на ухвалення у справі заочного рішення /а.с.103/. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином /а.с.32, 54/. жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 травня 2012 року він передав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 3000 дол. США, які остання зобов'язалась повернути до 16 травня 2013 року, про що складено відповідну розписку. [PERSON] не виконала взяті на себе зобов'язання у встановлений строк. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг у розмірі 3000 дол. США, моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2014 року позовн [PERSON] в частині відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду за заявою позивача. Позивач та його представник у судовому засіданні заявили про зменшення розміру позовних вимог, просили суд стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 2000 дол. США. Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 16 травня 2012 року позивач [PERSON] передав відповідачу грошові кошти у сумі 3000 доларів США у позику до 16 травня 2013 року, про що складено розписку (а.с. 5) Оригінали розписки оглянуто судом в судовому засіданні. У відповідність положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За правилами ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, станом на час розгляду справи у [PERSON] існує заборгованість перед [PERSON] у розмірі 2000 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 29 квітня 2014 року становить 22800 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 2000 доларів США. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. пропорційно до розміру позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом до [PERSON] та просив стягнути з останнього суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу в розмірі 40 676,02грн. та судовий збір. Свої вимоги мотивує тим, що 02.07.2011року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» і [PERSON] був укладений договір страхування транспортних засобів № 021467, предметом якого є страхування автомобіля [NUMBER]. 29.11.2011року в м. Харкові на вул.50-річчя СРСР трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля [NUMBER] та автомобіля «Ford Scorpio», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] 09.07.2012року постановою Московського районного суду м. Харкова [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. До ПрАТ «ПЗУ Україна» звернувся Страхувальник з Заявою про пошкодження транспортного засобу в зв’язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування № 021467. 30.01.2012року позивач на підставі Страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи із звіту про оцінку вартості матеріального збитку здійснив виплату страхового відшкодування на користь страхувальника, в розмірі 40 676,02 грн. Позивач,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що Концерн «МТМ» звертався до Комунарського районного суду м.Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON], про стягнення заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст.105 ЦПК України суддя Холод Р.С. постановив ухвалу про скасування судового наказу №333/1421/13, пр.№2-с/333/60/13-ц від 14.05.2013р. 02.06.2010р. між концерном «МТМ» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг централізованого опалення, постачання гарячої води, який діє з 01.01.2009р. Заявник у період з 01.01.2009р. по січень 2014р. включно надав боржнику послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення розташоване за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.02.2014р. боржник частково здійснював оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 1710,37 грн. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 1710 грн. 37 коп. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що раніше звертався до суду з заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON], про стягнення з неї на користь позивача заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст.100 ЦПК України суддя Михайлова А.В. постановив ухвалу № 333/9675/13-ц від 20.12.2013 року про відмову у видачі судового наказу. Також, позивач вказав, що Концерн «МТМ» в період з січня 2009 року по січень 2014 року включно надав Боржнику послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.02.2014 рік відповідач не здійснював оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 8734,44 грн. У зв'язку з цим, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, просить стягнути з відповідача суму заборгованості в повному обсязі та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явилася, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що раніше звертався до суду з заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON], про стягнення з неї на користь позивача заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст.ст.100-101 ЦПК України суддя Ярошенко А.Г. постановив ухвалу № 333/6821/13-ц від 13.09.2013 року про відмову у видачі судового наказу. Також, позивач вказав, що Концерн «МТМ» в період з січня 2009 року по січень 2014 року включно надав Боржнику послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.02.2014 рік відповідач частково здійснював оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 4103,15 грн. У зв'язку з цим, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, просить стягнути з відповідача суму заборгованості в повному обсязі та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явилася, про час та місце слухання справи повідомлена своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що раніше звертався до суду з заявою про видачу судового наказу відносно [PERSON], про стягнення з нього на користь позивача заборгованості за надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. На підставі ст.105 ЦПК України суддя Холод Р.С. ухвалою №333/2201/13-ц пр.№2-с/333/70/13 (№2-н/333/338/13-ц) від 14.06.2013 постановив ухвалу про скасування судового наказу. Також, позивач вказав, що Концерн «МТМ» в період з січня 2009 року по січень 2014 року включно надав Боржнику послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS]. Станом на 01.02.2014 рік відповідач частково здійснював оплату за надані послуги. Загальна сума заборгованості складає 2239,74 грн. У зв'язку з цим, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, просить стягнути з відповідача суму заборгованості в повному обсязі та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, позов підтримав повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказував, що йому та відповідачам на праві спільної часткової власності належить квартира [ADDRESS]. Між ним та [PERSON] досягнуто згоди щодо укладення договору дарування частини квартири, що належить йому. Для нотаріального посвідчення договору дарування необхідно визначити частки, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнавав. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги визнавали. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09.10.1997 року, виданого на підставі розпорядження № 2348 від 09.10.1997 року, квартира за адресою: [ADDRESS], загальною площею 44,1 кв.м., на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Право спільної сумісної власності на дану квартиру зареєстроване в КП «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 09.10.1997 року, запис в реєстровій книзі № 121 під реєстровим № 16557 (а.с. 3 зворотній бік, 4). В силу ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю. Відповідно до 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ч. 3 даної статті передбачено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Оскільки домовленості про визначення часток у сумісній власності між позивачем та відповідачами не було, то частки вважаються рівними, тобто по 1/5 частини кожному, тому суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved