Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останньої на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 51 148 грн. 37 коп. та судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 28.04.2016 року між ним та відповідачем, остання своїх договірних зобовязань належним чином не виконувала, у звязку з чим у неї перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не прибули, в письмовій заяві до суду представник відповідача просила проводити розгляд справи без її участі, позов визнала частково, просила відмовити щодо стягнення з неї пені та штрафів, оскільки дані вимоги є безпідставними, крім того зазначила, що [PERSON] є інвалідом першої групи, що підтверджується копією довідки та посвідчення. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 27.12.2007 року відповідач звернулась до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач (на підставі рішення загальних зборів від 30.04.2009 року), з Заявою позичальника № ZRXRRX09070539, відповідно до якої отримала кредитні кошти в сумі 418 грн. 80 коп. на строк 12 місяців, з кінцевим терміном погашення до 27.12.2008 року, зі сплатою відсотків в розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості. В подальшому, з метою утворення сприятливих умов для виконання відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору № ZRXRRX09070539 від 27.12.2007 року, 28.04.2016 року між відповідачем з однієї сторони та банком, з іншої, було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода), відповідно до якої [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі та погашення заборгованості по кредиту, шляхом відкриття кредитної лінії на платіжну карту в сумі 22 796 грн. 95 коп., строком на 24 місяці, з кінцевим терміном погашення кредиту до 30.04.2017 року, зі сплатою 10 % річних за користування кредитом (п.2.1 Генеральної угоди).(а.с. 6-7, 8-32) Відповідач своєчасно не повернула ПАТ КБ ПриватБанк кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобовязань відповідно до умов Генеральної угоди. З розрахунку заборгованості видно, що загальна сума заборгованості [PERSON] за Генеральною угодою станом на 25.01.2017 року становить 51 148 грн. 37 коп., яка включає в себе: заборгованість за кредитом -\~ 18 350 грн. 70 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 1 075 грн. 59 коп., заборгованість за пенею та комісією 2 570 грн. 10 коп., та штраф 29 151 грн. 98 коп. (відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди), (а.с.3,7). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог статтями 525, 526, 530 ЦК України не допускається одностороння відмова від зобов'язання та зобовязання має виконуватися належним чином та у встановлений термін його виконання. Щодо стягнення штрафу, та пені то суд приходить до наступного висновку. У правовій позиції, викладеній у справі №6-100цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що за правилами п.1 ч.2\~ст. 258 ЦК України\~період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253 ЦК України\~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою\~статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. \~\~ Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (с.3\~ст.551 ЦК).\~\~\~\~ \~\~ Істотними обставинами в розумінні ч.3\~ст.551 ЦК\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання (п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). \~\~\~\~Враховуючи відсутність негативних наслідків для Банку, те, що відповідач є інвалідом першої групи з 13 липня 2015 року, суд вважає за можливе зменшити нараховану Банком пеню до 500 грн. \~\~ Крім того, із змісту Генеральної угоди вбачається, що нарахування пені та штрафів передбачені за прострочення платежів за цим договором. У правовій позиції у справі №6-2003 цс15 від 21.10.2015 року Верховний Суд України роз`яснив, що цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За наведених обставин суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру заборгованості на величину штрафів. Позивач просить стягнути з відповідача суму судового збору в розмірі 1600 грн., що була сплачена ним за подачу позову. Відповідно до ст. 5 п.8 ЗУ « Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Враховуючи, що [PERSON] є інвалідом І групи суд вважає за необхідне звільнити її від сплати судового збору.

Outcome: partial