Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на причіп марки 81024, 1994 року випуску, рама № [NUMBER] . Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що 17.01.1995 року позивач придбав причіп, що підтверджується довідкою-рахунком. У визначений законодавством час позивач не зареєстрував право власності через втрату документів. Згодом позивачу було відмовлено в реєстрації, оскільки відбулися зміни в законодавстві, та довідка-рахунок відсутня в переліку документів, які є підставою для реєстрації транспортного засобу . Ухвалою суду від 30 листопада 2018 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду на 29 січня 2019 року (а.с. 12). 10 січня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 16-18), відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вважаючи, що він є неналежним відповідачем у справі. 5 лютого 2-19 року проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 10 березня 2019 року (а.с. 22). У судовому засідання позивач підтримав позовні вимоги. Представник відповідача до судового засідання не з`явився з невідомих суду причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов такого висновку. Реєстраційні операції з транспортними засобами в Україні здійснюються відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року № 1388 (далі - Порядок). Пунктом 8 вказаного порядку протягом тривалого часу передбачалось, що документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Судом встановлено, що 17.01.1995 року позивач [PERSON] придбав причіп марки 81024, 1994 року випуску, рама № [NUMBER] , що стверджується довідкою-рахунком № [NUMBER] (а.с. 10). Разом з тим, позивач вчасно не здійснено реєстрацію придбаного причіпа. 18 листопада 2015 року прийнято постанову Кабінету Міністрів У крайні № 941 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань реєстрації транспортних засобів», яка набрала чинності 19 листопада 2015 року, якою внесено зміни до наведеного Порядку. Так, відповідно до р. 8 вказаного Порядку документами, які підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, є: - договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; - укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; - договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; - договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; - свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; - рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; - рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу; - акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем. - договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів. Дійсно, такого документа, як довідка-рахунок, тепер немає в цьому переліку. Тому, вказані зміни в законодавстві в частині порядку державної реєстрації не можуть порушувати право власності позивача на рухоме мийно, яке набуто на законних підставах. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що позивач правомірно набув право власності на транспортний засіб - причіп, вчасно не провів його державну реєстрацію, на даний час не має можливості зареєструвати дане право в державному реєстрі, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved