Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки із спільної сумісної власності, визначення порядку користування квартирою. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до свідоцтва № 11748 про право власності на житло від 14.01.2002 року, виданого Хортицькою райадміністрацією м.Запоріжжя, в порядку приватизації житла, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Право власності на квартиру зареєстровано Запорізьким МБТІ 07.03.2002 року за № 265/37652. Квартира, загальною площею 85,88 кв. метрів, має чотири окремі кімнати. Оскільки частки кожного із співвласників у праві власності не виділені, просили визначити частки співвласників у спірній квартирі- по 1/5 частині кожному. Крім того, у квартирі склався певний порядок користування квартирою: [PERSON] і [PERSON] користуються спільно кімнатою № 4 , площею 15, 3 кв. метри; [PERSON] - кімнатою № 9, площею 14,2 кв. метри, [PERSON] - кімнатою № 8 , площею 14,1 кв. метр, а відповідач [PERSON] - кімнатою № 5 , площею 9,3 кв. метри, тому просили визначити порядок користування спірною квартирою. Ухвалою від 17.12.2019 року за даним позовом відкрито провадження, визначено про розгляд справи у загальному позовному провадженні, розпочате підготовче провадження. Відповідачу був наданий строк для подачі відзиву на позовну заяву. Відповідач не скористався нагодою та відзив на позов не надав. Ухвалою від 06.02.2020 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримали та просили задовольнити у повному обсязі ( а.с. 40,41, 42, 43). Відповідач [PERSON] у судові засідання жодного разу не з`явився, поважну причину неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг від 05.12.2019 року, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 25.03.2010 року по 14.11.2019 року, саме за останньою відомою адресою місця реєстрації та проживання, відповідач повідомлявся про день, час та місце розгляду справи судом, відповідно до ст.128 ЦПК України ( а.с. 53, 54, 58, 63). Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке було розміщене 10.03.2020 року ( а.с. 62). Судом були використані всі можливі способи сповіщення відповідача про наявність справи у суді, але вони результатів не дали. ЄСПЛ у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» ( № 12307/16) визначив, що якщо повістку було направлено за однією з відомих адрес, а особа ухиляється від її отримання то особа може стежити за ходом справи з офіційних джерел, таких як веб- сторінка суду, а тому права такої особи щодо розгляду справи у його відсутності, порушені не були. Враховуючи вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, по наявним у справі документам. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги позивачів такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, щовідповідно до свідоцтва № 11748 про право власності на житло від 14.01.2002 року, виданого Хортицькою райадміністрацією м.Запоріжжя, в порядку приватизації житла, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Право власності на квартиру зареєстровано Запорізьким МБТІ 07.03.2002 року за № 265/37652 ( а.с. 37). Відповідно до ст.368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно зі ст. 370 ЦК України, співвласники мають прав на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , тобто з урахуванням вимог ст.. 370 ЦК України, кожному із співвласників належить по 1/5 частині вказаної квартири, а тому позовні вимоги позивачів про виділ частки із спільної сумісної власності, підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про визначення порядку користування квартирою, необхідно зазначити наступне. Квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Право власності на квартиру зареєстровано Запорізьким МБТІ 07.03.2002 року за № 265/37652 ( а.с. 37). З копії технічного паспорту на квартиру вбачається, що чотирикімнатна квартира має загальну площею 85, 58 кв. метрів, корисну площу- 82,5 кв. метри. Між співвласниками склався певний порядок користування квартирою: [PERSON] і [PERSON] користуються спільно кімнатою № 4, площею 15, 3 кв. метри; [PERSON] - кімнатою № 9, площею 14,2 кв. метри; [PERSON] - кімнатою № 8 , площею 14,1 кв. метр, а відповідач [PERSON] - кімнатою № 5 , площею 9,3 кв. метри. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Оскільки письмового договору про порядок користування квартирою між сторонами не укладено, сторони не можуть визначити порядок користування квартирою, відповідно до належних їм часток у власності. Для усунення спорів та конфліктів між співвласниками необхідно встановити порядок користування спірною квартирою і встановлення такого порядку є можливим, виходячи із кількості житлових кімнат квартири. Враховуючи відсутність взаємної згоди сторін на здійснення права спільної часткової власності та неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, а також право сторін на судовий захист, встановлення судовим рішенням порядку користування квартирою не суперечитиме положенням ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод(далі Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до даних технічного паспорту, загальна площа спірної квартири становить 85,58 кв.метрів, квартира має 4 кімнати: кімнату № 4 , площею 15,9 кв.м, кімнату № 5 , площею 9,3 кв.м.; кімнату № 8- 14,1 кв. м., кімнату № 9- 14,2 кв. м, кухню, площею 10,5 кв.м.; ванну кімнату, площею 2,5 кв.м.; туалет, площею 1,0 кв.м.; коридор, площею 14,0 кв.м.; комору, площею 1,0 кв. м. ( а.с. 28). Суд, враховуючи план розташування приміщень (кімнат) квартири, які є усі відокремленими кімнатами одна від іншої, та враховуючи інтереси усіх співвласників на користування спільним майном, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачів та визначити порядок користування спірною квартирою, виходячи із вже встановленого порядку користування квартирою між сторонами.

Outcome: approved