Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У лютому 2019 року Багері Пур [PERSON] звернулась до суду з позовом до Хеідарі Соруш Шахрох про розірвання шлюбу, який було уточнено 19.02.2019 на виконання ухвали від 15.02.2019 про залишення позовної заяви без руху. Позов обґрунтовано тим, що 17.11.2018 Багері Пур [PERSON] уклала шлюб з Хеідарі Соруш Шахрох, [INFO] Від цього шлюбу сторони спільних дітей не мають. Разом з позивачкою проживають двоє неповнолітніх дітей від попереднього шлюбу: Ардаван Замані Задех, [INFO], та Аршіа Замані Задех, [INFO] Шлюбні відносини між подружжям припинились у грудні 2018 року через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. За таких обставин подальше спільне сімейне життя з відповідачем позивачка вважає неможливим та таким, що суперечить їх інтересам. Спору з приводу поділу спільного майна сторони не мають. Діти позивачки від попереднього шлюбу й надалі будуть проживати з нею. У звязку з вищевикладеним позивачка вимушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу. У підготовче судове засідання позивачка не зявилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином. У позові зазначила, що розгляд справи просить провести без її участі та задовольнити позовні вимоги. Відповідач у підготовче судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Надіслав до суду заяву, відповідно до якої позов визнає у повному обсязі, просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 17 листопада 2018 року підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 231341, виданого 17 листопада 2018 року Вознесенівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 502. Відповідно до копії вказаного Свідоцтва про шлюб, сторони є громадянами [PERSON] [PERSON], проте позивач та відповідач проживають на території України. Відповідач має Посвідку на постійне проживання в Україні серії ІН №\~143879 від 09 листопада 2017 року, орган, що видав 8001. Місцезнаходження позивачки на території України визначено відміткою у її паспорті Ісламської республіки [PERSON] № А30456510. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний звязок іншим чином. Згідно з ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, позивачка не має наміру на збереження шлюбу, відповідач не здійснює заходів щодо збереження сімї, від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають, суд доходить висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Згідно зі ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заяву відповідача про визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved