Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за законом. Крім позивача спадкоємцем є її рідна сестра [PERSON] , яка відмовляється від прийняття спадщини. Коли позивач звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання на 10:00 год. 19 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року розгляд справи відкладено на 08:30 год. 23 січня 2020 року, оскільки не надійшла спадкова справа. Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року розгляд справи відкладено на 14:20 год. 03 березня 2020 року, оскільки не надійшла спадкова справа. Ухвалою суду від 03 березня 2020 року розгляд справи відкладено на 14:00 год. 24 березня 2020 року, оскільки не надійшла спадкова справа В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 6). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 липня 1972 року Гнатківською сільською радою позивач є дочкою [PERSON] (а.с.6). Позивач 11 серпня 1991 року уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Як видно з довідки № 900 від 15 жовтня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташовані в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишилися [PERSON] та [PERSON] . Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК України у спадкодавця немає (а.с.7). В довідці про показники об`єкта нерухомого майна № 25 від 09 жовтня 2019 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ» вказано, що відповідно до проведеної інвентаризації 09.10.2019 року житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , має такі показники : загальна площа - 75,6 кв. м., житлова площа - 55, 8 кв. м. До складу спадкового майна входить житловий будинок літ «А», прибудова житлова літ. «А1», ганок літ «а», гараж літ «Б», літня кухня літ «В», веранда літ «в», прибудова літ «В1», літня кухня літ «Г», підвал літ «Г1», веранда літ «г», 1-2 ворота, 3 - огорожа (а.с.13). З виписки з погосподарської книги Гнатківської сільської ради № 16 за 1991 - 1995 роки, видно, що [PERSON] є головою домогосподарства (а.с.9). Відповідно до абз. 8, 9 п. 3.1 витягу із узагальнення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Таким чином, аналіз зазначених вище нормативно-правових актів переконує суд у тому, що до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Отже, на день смерті [PERSON] його право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини. Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 353/02-31 від 05 листопада 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 16). Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори № 60/01-16 від 04 березня 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] заведена. До Томашпільської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] ., якій видано свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) та грошовий вклад з належними відсотками (а.с. 42-57). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved