Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини, в якому після остаточного уточнення просила змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів, встановлених постановою Запорізького апеляційного суду від 26.04.2018 року, та стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення донькою повноліття. Також просила стягнути з відповідача на свою користь понесені додаткові витрати у розмірі 25615,62 грн., додаткові витрати на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1500,00 грн. щомісяця, а також витрати у розмірі 5000,00 грн., пов`язані з отриманням правничої допомоги. Також у позові просить стягнути з відповідача судовий збір за подання вказаної заяви. В обґрунтування позову зазначила, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася їх спільна донька [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу батьків залишилася мешкати разом з матір`ю. Постановою Запорізького апеляційного суду від 26.04.2018 рокувідповідача було зобов`язано сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі розмірі 900,00 грн. щомісячно та 150,00 грн. щомісячно додаткові витрати. Станом на час звернення з вказаним позовом до суду, прожитковий мінімум на дітей збільшився, а розмір аліментів стягнутий апеляційним судом не перекриває навіть і половини цього мінімуму, до того ж дитина росте, внаслідок чого постійно потребує оновлення гардеробу, достатнього харчування для нормального фізичного розвитку, додаткових витрат на освіту та розвиток особистості. Додатково у позові зазначено, що [PERSON] раніше працював у ТОВ «Дизель-Центр», але чим він займається станом на теперішній час, позивачці не відомо. Відповідач має у розпорядженні автомобіль, на який постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя накладено арешт та призначено оцінку цього авто задля того, щоб здійснити його продажу зав`язку з наявністю у відповідача заборгованості по аліментам. [PERSON] зазначила у позові, що у зв`язку з тим, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись напередабо покриватись після їх фактичного понесенняодноразово, періодично або постійно, а тому, у зв`язку з тим, що нею за період з 2017 по 2019 роки було додатково витрачено на утримання дитини грошові кошти у розмірі 51231,23 грн., вона просить суд стягнути з відповідача половину від вказаної суми у розмірі 25615,62 грн. Відповідач у встановлені законодавством строки 17.05.2019 року подав до суду відзив, в якому вимоги позову визнав лише в частині стягнення з нього аліментів на утримання доньки у розмірі 50% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. В задоволенні іншої частини позовних вимог просить суд відмовити, виходячи з того, що відповідачкою не надано належних обґрунтованих доказів стягнення з нього додаткових витрат у розмірі саме 25615,62 грн., оскільки нею до позову було доданок копії чеків та квитанцій, які носять суто інформаційних характер та не мають жодного відношення до витрат на утримання дочки [PERSON] . Очевидно, що наведені в позові витрати носять поточний, повсякденний характер і не викликані ніякими особливими обставинами, атому охоплюються звичайними витратами на утримання дитини, на які він як батько вже виплачує аліменти. Також відповідач у відзиві зазначає, що він не погоджується з вимогами щодо стягнення з нього додаткових витрат на дочку у розмірі 1500,00 грн. щомісяця на майбутнє, оскільки позивачкою наявність таких витрат у майбутньому також не доведена жодним документом. Крім того, [PERSON] безпідставно звинувачує відповідача у тому, що в нього існує досить велика заборгованість по аліментам, але вказане твердження не відповідає дійсності та не доведено жодним належним доказом, оскільки станом на теперішній час будь-якої заборгованості по аліментам перед позивачкою у [PERSON] немає. У відзиві додатково зазначено, що окрім сплати аліментів, [PERSON] щомісяця самотужки продовжує сплачувати спільний із позивачкою кредит за квартиру, в якій вона мешкає разом з дочкою [PERSON] , в той час як сам відповідач завказаною адресою не мешкає вже досить довгий час, оскільки перебуває у фактично шлюбних відносинах з іншою жінкою та мешкає разом з нею в її квартирі. Сплачуючи кредитні виплати за квартиру, в якій проживає дочка, відповідач таким чином, вчиняє дії та несе додаткові систематичні витрати задля забезпечення дитини житлом. Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. [PERSON] зазначив, що до позову додано копію Договору про надання юридичних послуг від 23.11.2018 року, відповідно до п.3.1 якоговиконавцю сплачується сума за домовленістю сторін відповідно до акту виконаних робіт. Однак, до матеріалів справи позивачкою не було долучено вказаного акту, натомість додано не передбачений Договором розрахунок витрат та квитанцію №5 від 23.11.2018 року, які не можливо віднести до Договору внаслідок відсутності будь-яких ідентифікаторів. Позивачка та її представник адвокат Дацюк І.О. позовні вимоги підтримали. Просили задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач та його представник адвокат Кущ Є.Є. в судовому засіданні позовні вимоги визнали лише частково, посилаючись на обставини, викладені відзові. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що[INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є[PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Постановою Апеляційного суду Запорізької області № 22-ц/778/1814/18 від 26.04.2018 року було частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2017 року (справа № 334/1080/17) було змінено в частині розміру аліментів, і з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі900,00 грн. щомісячно до досягнення повноліття, а також додаткові витрати на розвиток здібностей у розмірі 150,00 грн. на місяць. В решті рішення було залишено без змін. Згідно долученої до позову копії Довідки ОСББ «Покровський-9-Б» позивачка разом з дочкою [PERSON] з 22.07.2016 року по теперішній час мешкають разом за адресою: [ADDRESS] . 08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII. Вказаним Законом внесені зміни до ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зростання прожиткового мінімуму для дітей, положення ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, та враховуючи визнання відповідачем позову в цій частині, суд приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , підлягають задоволенню. При вирішенні спору щодо стягнення понесених додаткових витрат на утримання дитини у сумі 25615,61 грн. і щомісячних додаткових витрат на утримання дитини у сумі 1500,00 грн. щомісяця, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України у справі № 6-1489цс17 від 13.09.2017 року, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Суд враховує, що згідно постанови Запорізького апеляційного суду від 26.04.2018 року з відповідача окрім аліментів на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] стягнуто 150,00 грн. додаткових витратщомісячно на розвиток здібностей дитини, а саме, поглиблене вивчення іноземної мови. У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з таких самих питань, та просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 1500,00 грн. щомісяця. В позовній заяві не зазначено жодних обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги в цій частині, - ні чим зумовлені такі додаткові витрати, ні зазначений розмір щомісячних додаткових витрат. З пояснень позивачки і її представника вбачається, що потреба в додаткових витратах пов`язується з розвитком здібностей дитини. На підтвердження таких вимог позивачем надано довідку Запорізької гімназії №31 про відвідування Дубовською Аріною курсів французької мови, щомісячна оплата яких становить 120,00 грн., однак суд приймає до уваги, що постановою Запорізького апеляційного суду від 26.04.2018 року вже стягнуто додаткові витрати щомісячно на розвиток здібностей дитини, а саме, поглиблене вивчення іноземної мови. Наявності жодних інших потреб, зумовлених особливими обставинами, позивачем не доведено і судом не встановлено. Підтверджені документально щомісячні внески до благодійного фонду «Дивоцвіт» у розмірі 100,00 грн. до таких потреб не відносяться, а є звичайнимивитратами на дитину. Відтак, вимоги позову про збільшення розміру додаткових витрат на утримання дитини до 1500,00 грн. є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 08.06.2017 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] було задоволено позов в частині стягнення половини додаткових витрат на оздоровлення неповнолітньої дитини у санаторії у розмірі 1751,70 грн. В обґрунтування вимог позову про стягнення понесених додаткових витрат на утримання дитини за період з 2017-2019 років у сумі 25615,61 грн. [PERSON] посилається на те, що зазначені витрати складаються з послуг репетиторів - 20630,00 грн., навчання в гімназії з вересня 2017 року по травень 2018 року - 1650,00 грн., навчання у комп`ютерній академії «Шаг» - 2899,00 грн., навчання у школі «Леді» - 693,42 грн., внеску у БФ «Дивоцвіт» - 2400,00 грн., вартості придбаного одягу та взуття - 8494,61 грн., вартості придбаних продуктів харчування та предметів першої необхідності - 2058,49 грн., витрат на відпочинок - 110,00 грн., навчання у школі «Джульєта» - 340,00 грн., вартості канцелярських товарів - 320,20 грн., вартості ліків - 1228,50 грн., вартості послуг стоматолога - 1395,25 грн., витрат на розваги (білет у кінозал, кафе-бар, попкорн, напої, білет у ПС «Юність», білет у ТЦ «Аврора», аквапарк) - 1095,00 грн., вартість послуг магазину цифрової техніки - 150,00 грн., вартості товару у магазині «Брокард» - 1169,30 грн., вартості послуг бібліотеки - 24,60 грн., вартості абонементу у студію танців - 800,00 грн., витрат на туристичні розваги - 7052,00 грн., витрат на банківські послуги - 15,00 грн., інші витрати (придбання кружева, поповнення мобільного рахунку, оплата тестування, дівочі аксесуари, послуги трансферу у Карпатах) - 1909,45 грн., вартості послуг магазину «МастерВело» - 235,00 грн. Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. На підставі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В цій частині суд визнає належними доказами додаткових витратна дитину, що викликані особливими обставинами, зокрема, спрямованими на розвиток здібностей дитини, забезпеченню її права на рівень життя, необхідний для подальшого розумового, духовного, морального і соціального розвитку, витрати на туристичні послуги згідно рахунку-фактури №СФ-000008 від 21.09.2018 у загальній сумі 3000,00 грн. та витрати на навчання у комп`ютерній академії «Шаг» згідно рахунку-фактури №ЗП-1872 від 18.05.2017 у загальній сумі 2899,00 грн., а також витрати на лікування дитини у стоматолога 30.07.2018 на суму 1250,00 грн., що разом складає 7149,00 грн., і вважає за можливе стягнути з відповідача половину їх вартості, що становить 3574,50 грн. Суд критично оцінює всі інші надані позивачкою докази на підтвердження понесених додаткових витрат на утримання дитини за період 2017 - 2019 років, оскільки у своїй переважній більшості їх не можливо віднести до витрат саме на дитину, вони не є додатковими витратами на утримання дитини в розумінні ст. 185 СК України, оскількине пов`язані з виключними обставинами, а становлять лише основні витрати на утримання дитини,які повинні покриватися за рахунок доходу позивачки та аліментів на утримання дитини і щомісячних додаткових витрат, сплачуваних відповідачем. Щодо вимог позивачки про стягнення з [PERSON] на її користь понесених витрат, пов`язаних з отриманням правничої допомоги, у сумі 5000,00 грн. за складання позовної заяви та витрат за участь адвоката як представника позивачки у судових засіданнях, у розмірі 1500,00 грн. за годину роботи, суд приходить до наступних висновків. Судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права під час вирішення цивільної справи (статті 133, 137 ЦПК України). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. В обґрунтування вимог, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, позивачка посилалася на долучені до матеріалів справи копію Договору про надання юридичних послуг від 23.11.2018 року, Розрахунок витрат на правову допомогу від 23.11.2018 року, квитанції №5 від 23.11.2018 про сплату послуг адвоката за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. за складання позовної заяви. Таким чином, позивачем доведено здійснення витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,000 грн., а тому суд приходить до висновку про компенсацію таких витрат за рахунок відповідача. Витрати за участь адвоката як представника позивача у судових засіданнях та їх розмір нічим не підтверджені, є необґрунтованими, а тому вимога про їх стягнення з відповідача задоволенню не підлягає. У зв`язку із задоволенням вимог позову про збільшення розміру аліментів та стягнення понесених додаткових витрат на утримання дитини, суд відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір в загальному розмірі 1409,40 грн.

Outcome: partial