Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості у сумі 545429 грн. 43 коп. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що між ВАТ Всеукраїнський [PERSON], правонаступником якого в подальшому став ПАТ Всеукраїнський [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] було укладено кредитний договір № Z030 від 02.10.2007 року, відповідно до якого останньому надано кредит в термін до 01.10.2012 року в сумі 33000 дол. США на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності. Відповідач по справі свої зобовязання щодо своєчасного повернення кредитних коштів не виконав, а тому рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 24.09.2010 із [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» була стягнута заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 250469,74 грн. Незважаючи на вказане рішення суду, відповідач свої зобовязання за вказаним кредитним договором не виконав, кошти банку не повернув та продовжує користуватися грошовими коштами позивача. Оскільки вказаний вище кредитний договір між сторонами не розірваний, не припинений та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань, то позивач продовжував нараховувати проценти за користування вказаними кредитними коштами у відповідності до вимог чинного законодавства та умов вказаного договору. На думку позивача наявність рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24.09.2010 року, виконання якого не здійснено, не припиняє правовідносин сторін за кредитним договором, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання, яке складається з заборгованості за процентами й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, а тому позивач звернувся до суду із відповідним позовом. У судове засідання представник позивача не з`явився, та звернувся до суду із відповідним клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Проти винесення заочного рішення не заперечував.. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки, хоча про дату, час та місце судового розгляду ставився до відому належним чином. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд, враховуючи письмову заяву представника позивача розглядає справу за відсутності сторін, по матеріалах справи заочно. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із пунктів 2.3 та 2.4 Кредитного договору від 02.10.2007 року вбачається, що сторони погодили порядок та умови повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом. Згідно з п.4.2 вказаного кредитного договору у разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 1.1.3 цього договору, за кожен день прострочення виконання, за реквізитами, визначеними кредитодавцем. Як вбачається із матеріалів справи відповідач погодився із умовами вказаного кредитного договору, та взяв на себе зобовязання щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів та процентів за користування ними. Відповідно до ст., ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] різниця нестягнутої суми заборгованості , складає 545429 грн. 43 коп. Вирішуючи вимоги щодо стягнення заборгованостя, суд бере до уваги, що відповідно до п. 17 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України №5 від 30.03.2012 року наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Отже суд виходячи із вимог ст.,ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту вказаного кредитного договору приходить до висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена і в Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року за № 6-1206цс15. Таким чином у судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував умови договору, а тому у суду є всі підстави для стягнення суми заборгованості за кредитом у примусовому порядку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також стягує із відповідача на користь держави судовий збір. На підставі зазначеного та

Outcome: approved