Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до ТОВ «Агропромбудіндустрія» про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 15 червня 2009 року між ним та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромбудіндустрія» був укладений попередній договір купівлі- продажу житлових будиночків літнього сезонного призначення. За вказаним договором Сторони зобов'язуються в майбутньому 01.12.2009 року укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим Договором.Нерухомим майном є житлові будиночки сезонного літнього призначення, які знаходяться на території бази відпочинку «[INFO]» по [ADDRESS] в кількості 9 штук.На підтвердження прав на вказане нерухоме майно Відповідач надав акт прийому робочою комісією закінченого будівництва б/н від 03.06.1992.Відповідач зобов'язувався на момент укладення Основного договору виготовити технічний паспорт БТІ, зареєструвати вище зазначені дачні будиночки у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та отримати витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно.Відповідно до пункту 5.1. Попереднього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу будиночків та своєї платіжної спроможності, Покупець сплачує Продавцю 54000 грн. Позивач виконав умови попереднього договору та сплатив грошові кошти у розмірі 54 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру. На підставі пункту 3.1.1 попереднього договору купівлі-продажу, Відповідач повинен був підписати основний договір до 01 грудня 2009 року. Проте Відповідач не виконав умови договору про що повідомив Позивача листом №08/04 від 03.12.2009 року. Відповідач повідомив, що на даний час відносно підприємства скоєне рейдерське захоплення, є ухвала суду, якою заборонено чинному керівнику підприємства вчиняти юридичні дії від імені товариства, що унеможливлює виконання договору та є форс- мажором. Після неодноразових спроб отримати належні кошти від Відповідача, 12травня 2017 року Позивач звернувся з досудовою вимогою до Відповідача. На дану досудову вимогу Відповідач надав відповідь, що для виконання обов'язків по договору проводиться підготовка документів для реєстрації прав власності на нерухоме майно та запропонував підписати додаткову угоду до попереднього договору купівлі - продажу. 22 червня 2017 року між сторонами була підписана додаткова угода до попереднього договору купівлі-продажу, на підставі якої Сторони зобов'язуються підписати основний договір до 01 лютого 2018 року. На момент звернення до суду між сторонами не підписаний основний договір. З реєстру державної реєстрації права власності на нерухоме майно Позивачу стало відомо, що зазначене майно внесено до реєстру нерухомого майна під номерами 37499598, 37498554, 37497837, 37496291, 37493185, 37492364, 37490301, 37488344, 37486978. Відповідно пункту 5.3 Договору у випадку невиконання цього договору Продавцем, він зобов'язується повернути Покупцю протягом 3 днів з дати встановленої п. 6.1 цього договору суму завдатку в подвійному розмірі. Відповідач не виконав умов договору, відповідно має сплатити Позивачу суму завдатку (54000 грн) в подвійному розмірі, що становить 108 000 грн. Тому просив суд стягнути з ТОВ «Агропромбудіндустрія» на користь [PERSON] заборгованість за попереднім договором купівлі-продажу житлових будиночків літнього сезонного призначення від 15.06.2009 року суму боргу у розмірі 108 000,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.11.2018 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 20.12.2018 року до суду надійшла заява [PERSON] на виконання вимог ухвали судді від 23.11.2018 року. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.12.2018 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Просив суд задовольнити позов. У судове засідання відповідач не з'явився. Про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Представник відповідача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права,свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 15 червня 2009 року між [PERSON] та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромбудіндустрія» був укладений попередній договір купівлі- продажу житлових будиночків літнього сезонного призначення. За п.1.1 вказаного договору сторони зобов'язуються в майбутньому, в обумовлений п.6.1 цього Договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим Договором.Нерухомим майном є житлові будиночки сезонного літнього призначення, які знаходяться на території бази відпочинку «[INFO]» по [ADDRESS] в кількості 9 штук (п.1.2 договору). Відповідно умов п.3.1.5 договору відповідач зобов'язувався на момент укладення Основного договору виготовити технічний паспорт БТІ, зареєструвати вище зазначені дачні будиночки у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно та отримати витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно. Відповідно до пункту 5.1. Попереднього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу будиночків та своєї платіжної спроможності, покупець сплачує Продавцю 54000 грн. [PERSON] виконав умови попереднього договору та сплатив грошові кошти у розмірі 54 000 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №26 від 15.06.2009 року. На підставі пункту 3.1.1 попереднього договору купівлі-продажу, Відповідач повинен був підписати основний договір до 01 грудня 2009 року. Проте Відповідач не виконав умови договору, про що повідомив Позивача листом №08/04 від 03.12.2009 року. Відповідач повідомив, що на даний час відносно підприємства скоєне рейдерське захоплення, є ухвала суду, якою заборонено чинному керівнику підприємства вчиняти юридичні дії від імені товариства, що унеможливлює виконання договору та є форс- мажором. Окрім того, листом від 26.05.2017 року ТОВ «Агробудіндустрія» повідомило [PERSON], що для виконання обов'язків по договору проводиться підготовка документів для реєстрації прав власності на нерухоме майно та запропонував підписати додаткову угоду до попереднього договору купівлі - продажу. 22 червня 2017 року між сторонами була підписана додаткова угода до попереднього договору купівлі-продажу, на підставі якої Сторони зобов'язуються підписати основний договір до 01 лютого 2018 року. На момент звернення до суду між сторонами не підписаний основний договір Відповідно пункту 5.3 Договору у випадку невиконання цього договору Продавцем, він зобов'язується повернути Покупцю протягом 3 днів з дати встановленої п. 6.1 цього договору суму завдатку в подвійному розмірі. Частиною 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1 080,00 грн. З огляду на вищенаведене, а також беручи до уваги той факт, що заява ТОВ «Агропромбудіндустрія» про визнання позовних вимог надійшла до суду до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 50% судового збору, сплаченого позивачем, а саме 540 грн 00 коп. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 192, 526, 533, 546, 547, 549, 610. 1046, 1049 ЦК України, 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 247, 265, 272, 282, 284, 354 суд -, -

Outcome: approved