Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі за текстом ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з даним позовом, в якому вказало, що відповідно до укладеного договору №DOXRRX86540036 від 21 лютого 2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 2620,80 гривень, зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 219,23 гривень, який складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, комісії та інших витрат згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Через неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яку рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2013 року було стягнуто з останньої на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 36212,56 гривень та яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів. Посилаючись на те, що до теперішнього часу [PERSON] вказану заборгованість не погасила, крім того утворилась нова заборгованість за відсотками, комісією та штрафами, просив стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість на загальну суму 22963,51 гривень. Після уточнення позовних вимог позивач просив стягнути з відповідача на його користь пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 5645,53 гривень, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 гривень та штраф (процентна складова) в розмірі 172,25 гривень та судові витрати. Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] пені та ухвалите в цій частині нове, яким позовні вимоги про стягнення пені задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що пеня не підлягає стягненню, а також, неповно встановивши обставини по справі, дійшов помилкового висновку про неможливість зясувати розмір пені, який підлягає стягненню. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], який діє на підставі довіреності, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити. В судове засідання апеляційного суду [PERSON] не зявилась, повідомлялась належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] пені за кредитним договором, тому суд апеляційної інстанції перевіряє його законність та обґрунтованість лише в цій частині. Судом першої інстанції встановлено, що 21 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №DOXRRX86540036, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 2620,80 гривень, зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 219,23 гривень, якій складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, комісії та інших витрат згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Також, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2013 року було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 36212,56 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів. Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] порушено умови повернення кредиту, у звязку з чим банком нараховано пеня та штрафи. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» в частині стягнення пені, суд виходив з того, що з наданих банком розрахунків встановити точний розмір пені, який підлягає стягненню, неможливо, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають. Проте, погодитись з таким висновком суду не можливо з наступних підстав. Встановлено, що 21 лютого 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір споживчого кредиту №DOXRRX86540036, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 2620,80 гривень, зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 219,23 гривень, якій складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, комісії та інших витрат згідно Умов надання споживчого кредиту фізичним особам. Крім цього, умовами вказаного договору передбачено нарахування пені за не виконання зобовязань. Як убачається зі змісту наявної в матеріалах справи копії рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за вищенаведеним кредитним договором в розмірі 36212,56 гривень за період до 01 лютого 2012 року, яка складається із заборгованості за тілом кредиту, відсотків, комісії, пені та штрафів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 № 1669-VII, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]. (а.с.11-12) Згідно Розпорядження Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 30 жовтня 2014 №1053-р, м. Сіверськ віднесено до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за пенею за період з 01 лютого 2012 року по 14 квітня 2014 року складає 4037,05 гривень. (а.с.185) На підставі викладеного зазначена сума пені підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а тому в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Таким чином, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості з пені підлягає скасуванню. Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки апеляційним судом позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково, то понесені позивачем судові витрати підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеній частині позовних вимог, що складає 880,53 гривень.

Outcome: partial