Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №390 від 20 червня 2008 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що у 2008 році між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дітей - сина [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними не склалися через втрату почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2020 року. На даний час сторони проживають разом проте стосунки між ними непритаманні подружжю, у зв`язку з чим збереження шлюбу з відповідачем шляхом примирення є неможливим. Спільни діти проживають разом з батьками. Спору щодо визначення місця проживання дітей немає. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Позивачкою подано до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва заяву, в якій вона просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач подав до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, вимоги позову визнає. Зважаючи на зазначене та враховуючи бажання позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами 20 червня 2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 390. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дітей, синів: [PERSON] , [INFO] (10 років) та [PERSON] , [INFO] (4 роки). Зазначене підтверджується наявними у справі копіями свідоцтв про народження. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи доказів та позовної заяви слідує, що протягом тривалого часу, а саме з листопада 2020 року, сторони подружніх відносин не підтримують, примиритися не бажають та наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved