Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Дочірнього підприємства « Дніпровський круг» про визнання майнових прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що між [PERSON] та ДП « Дніпровський круг», 28.08.2009 року було укладено договір 28-1/08/09, згідно якого [PERSON] купує у відповідача майнові права право на одержання у власність квартири, після прийняття будинку в експлуатацію, а також право вимоги щодо будівництва та одержання у власність квартири, а [PERSON] в свою чергу зобовязується оплатити вартість квартири до 09.08.2009 року. Згідно п. 2.1 вказаного договору квартира, майнові права на яку відчужуються, має наступні характеристики: номер квартири 302, підїзд № 8, поверх 14-й, загальна площа 101.4 кв.м. Вартість одного квадратного метра складає 4500 грн., а вартість всієї квартири становить 456300 грн. Згідно п. 3.1.2 договору, сторона -2 має право за згодою відповідача переуступити право вимоги на майнові права на квартиру на користь третіх осіб, на умовах, визначених п. 3.2.2 договору. Відповідач згідно п. 3.4 договору взяв на себе зобовязання належним чином фінансувати будівництво обєкту, надати необхідний пакет документів для оформлення права власності на квартиру. [PERSON] належним чином виконала умови договору, сплативши 08.08.2009 року вартість всієї квартири в сумі 456300 грн. Реалізуючи своє право, передбачене п. 3.1.2 договору, [PERSON] за згодою відповідача переуступила свої майнові права на квартиру, шляхом укладення трьохстороннього договору № 25/01/10-п від 25.01.2010 року, згідно якого [PERSON] уступає на користь [PERSON] усі свої майнові права та обовязки за договором, відповідач надає на це свою згоду з відповідним переоформленням всіх необхідних документів. 11.02.2010 року [PERSON] та відповідач уклали додаткову угоду до договору, згідно якої п. 2.1 договору викладений у новій редакції, зокрема змінено характеристику квартири, а саме: номер квартири 82, підїзд № 8, поверх 14-1, загальна площа 101.4 кв.м. Реалізуючи своє право, передбачене п. 3.1.2 договору [PERSON] уступає на користь [PERSON] усі свої майнові права та обовязки за договором, відповідач надає на це свою згоду з відповідним переоформленням всіх необхідних документів. Реалізуючи своє право, передбачене п. 3.1.2 договору [PERSON] за згодою відповідача переуступив свої майнові права на квартиру, шляхом укладення трьохстороннього договору № 06/05/10-п/1 від 20.10.2011 року, згідно якого [PERSON] уступає на користь [PERSON] усі майнові права та обовязки за договором, відповідач надає на це згоду з відповідним переоформленням всіх необхідних документів. З моменту набрання чинності договору № 06/05/10-п/1 від 20.10.2011 року, цесіонарій набуває статусу сторони 2 у договорі замість цедента, який виключається з субєктного складу договору. Таким чином позивач набула статусу сторони 2 за договором. 20.07.2014 року позивач та відповідач підписали акт приймання передачі квартири, згідно якого відповідач передав, а позивач прийняла майнові права на квартиру. Позивач належним чином виконав свої зобовязання за договором, кошти за договором сплачені в повному обсязі, що додатково підтверджено актом від 20.07.2014 року. Станом на день звернення до суду всі будівельні роботи в будинку завершені, але будинок досі не введений в експлуатацію. У порушення умов договору, будинок не введено в експлуатацію, у звязку з чим як вважає позивач, порушуються її права, вона не маж можливості зареєструвати своє право власності на квартиру, належним чином користуватися, володіти та розпоряджатися майном, за яке сплатила повну його вартість. 11 квітня 2011 року ухвалою Господарського суду м. Києва за заявою відповідача порушено провадження у справі про банкрутство. У позивача є побоювання щодо можливості втрати прав на інвестований обєкт і врахування його в ліквідаційній масі відповідача або звернення стягнення на все майно відповідача, без урахування наявності майнових прав позивача на квартиру. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивач просила суд визнати за нею майнові права на квартиру № 82, яка складається з 3-х кімнат, загальною площею -101.4 кв.м., за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Білогородська, 51, корпус, 6, поверх 14-й, підїзд № 8. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом установлено, що між [PERSON] та ДП « Дніпровський круг», 28.08.2009 року було укладено договір 28-1/08/09, згідно якого [PERSON] купує у відповідача майнові права право на одержання у власність квартири, після прийняття будинку в експлуатацію, а також право вимоги щодо будівництва та одержання у власність квартири, а [PERSON] в свою чергу зобовязується оплатити вартість квартири до 09.08.2009 року. Згідно п. 2.1 вказаного договору квартира, майнові права на яку відчужуються, має наступні характеристики: номер квартири 302, підїзд № 8, поверх 14-й, загальна площа 101.4 кв.м. Вартість одного квадратного метра складає 4500 грн., а вартість всієї квартири становить 456300 грн. Згідно п. 3.1.2 договору, сторона -2 має право за згодою відповідача переуступити право вимоги на майнові права на квартиру на користь третіх осіб, на умовах, визначених п. 3.2.2 договору. Відповідач згідно п. 3.4 договору взяв на себе зобовязання належним чином фінансувати будівництво обєкту, надати необхідний пакет документів для оформлення права власності на квартиру. [PERSON] належним чином виконала умови договору, сплативши 08.08.2009 року вартість всієї квартири в сумі 456300 грн. Реалізуючи своє право, передбачене п. 3.1.2 договору, [PERSON] за згодою відповідача переуступила свої майнові права на квартиру, шляхом укладення трьохстороннього договору № 25/01/10-п від 25.01.2010 року, згідно якого [PERSON] уступає на користь [PERSON] усі свої майнові права та обовязки за договором, відповідач надає на це свою згоду з відповідним переоформленням всіх необхідних документів. 11.02.2010 року [PERSON] та відповідач уклали додаткову угоду до договору, згідно якої п. 2.1 договору викладений у новій редакції, зокрема змінено характеристику квартири, а саме: номер квартири 82, підїзд № 8, поверх 14-1, загальна площа 101.4 кв.м. Реалізуючи своє право, передбачене п. 3.1.2 договору [PERSON] уступає на користь [PERSON] усі свої майнові права та обовязки за договором, відповідач надає на це свою згоду з відповідним переоформленням всіх необхідних документів. Реалізуючи своє право, передбачене п. 3.1.2 договору [PERSON] за згодою відповідача переуступив свої майнові права на квартиру, шляхом укладення трьохстороннього договору № 06/05/10-п/1 від 20.10.2011 року, згідно якого [PERSON] уступає на користь [PERSON] усі майнові права та обовязки за договором, відповідач надає на це згоду з відповідним переоформленням всіх необхідних документів. З моменту набрання чинності договору № 06/05/10-п/1 від 20.10.2011 року, цесіонарій набуває статусу сторони 2 у договорі замість цедента, який виключається з субєктного складу договору. Таким чином позивач набула статусу сторони 2 за договором. 20.07.2014 року позивач та відповідач підписали акт приймання передачі квартири, згідно якого відповідач передав, а позивач прийняла майнові права на квартиру. Позивач виконала свої зобовязання за договором, кошти за договором сплачені в повному обсязі, що додатково підтверджено актом від 20.07.2014 року, та відповідними квитанціями. Проте позивач всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не надала безспірних та переконливих доказів щодо порушення її прав відповідачем у справі. Відповідно до вищевказаного договору [PERSON] набула майнові права на спірну квартиру, які відповідачем визнаються та не оспорюються, а відтак в даному випадку відсутній спір з цього приводу між сторонами. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed