Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою та визначення порядку користування. 15 листопада 2013 року позивач уточнила позов, долучивши до участі у справі у якості третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, та просить постановити рішення, яким виділити їй та донці, [PERSON] , в користування кімнату площею 11,6 кв. м. в квартирі [ADDRESS], яка значиться у технічному паспорті під літ.2, в якій знаходиться лоджія площею 2,6 кв. м., залишивши в спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] кімнату площею 9,8 кв. м., та кімнату площею 17 кв. м., залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] допоміжні приміщення - кухню площею 8,9 кв. м., вбиральню площею 1,0 кв. м., ванну кімнату площею 2,2 кв. м., коридор площею 11,2 кв. м., вбудовані шафи площею 0,3 кв. м.; заборонити відповідачам перешкоджати їй та дочці, [PERSON], у користуванні кімнатою площею 11, 6 кв. м., лоджією в квартирі [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у 1992 році у відповідності до свідоцтва про право власності, власниками трикімнатної квартири [ADDRESS] стали [PERSON], його дружина [PERSON] та їх син [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. 04 вересня 1993 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. Після одруження [PERSON] стала мешкати в одній квартирі зі своїм чоловіком - відповідачем [PERSON], а з 07.10.1998 року була зареєстрована у вказаній квартирі. Від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON]. Після народження [PERSON] була зареєстрована за місцем проживання своїх батьків у квартирі [ADDRESS]. Загальна площа наведеної квартири становить 64,4, кв. м. Квартира складається з 3 кімнат, які мають окремий вихід до коридору, а саме: кімната площею 11,6 кв. м., кімната площею 9,8 кв. м., кімната площею 17,0 кв. м. У відповідності до досягнутої домовленості з відповідачем, вона вселилася до них як член сім'ї власників житлової квартири і, як до народження доньки [PERSON], так і після її народження займає кімнату, яка значиться в технічному паспорті під літ.2, її площа становить 11,6 кв. м. В даній кімнаті є вихід на лоджію площею 2,6 кв. м. Дана лоджія використовується нею та її донькою, [PERSON] як приміщення для сушки білизни та приміщення для знаходження там доньки, якій за медичними параметрами необхідно знаходитися у вільний час на свіжому повітрі із-за невиліковної хвороби серця. В інших кімнатах вказаної квартири мешкають відповідачі. Між відповідачами та позивачем з її неповнолітньою дитиною була досягнута домовленість про постійне мешкання у наведеній квартирі та кімнаті площею 11,6 кв. м. За час мешкання у вказаній кімнаті вона постійно робила в ній ремонт, останній раз зробила капітальний ремонт кімнати у грудні 2012 року. Відповідачі останні 10 років будь-якого ремонту у квартирі та кімнатах, які вони займають, не робили, так як зловживають спиртними напоями. З грудня 2012 року відповідачі стали перешкоджати їй та її доньці у користуванні наведеною кімнатою у вказаній квартирі, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали уточнений позов у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні вищенаведеним. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу у його відсутність, у задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] та його представник позов визнали частково, пояснив що не заперечують проти визначення порядку користування спірною квартирою, виділивши у користування позивачу кімнату площею 9,8 кв. м. Відповідач не погоджується з поясненнями позивача, в той частині, що кімнату пл.. 11,6 кв. м. позивач займає на цей час з донькою за їх згодою. Оскільки, вказана кімната після народження доньки була батьками виділена у спільне користування йому, його дружині ( якою вона була на той час) та їх спільній дитині. Крім того, позивач разом з донькою з грудня 2009 року добровільно залишила спірну квартиру та взагалі не проживала в ній три роки. 2 лютого 2013 року вона з донькою поселилася знову в їх квартирі та самовільно зайняла кімнату, у якій раніше вони жили разом. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Здор В.Б. у судовому засіданні проти позову не заперечувала, просила ухвалити рішення на розсуду суду з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло, зареєстрованому в КП «Харківське міськБТІ», виданому 28 січня 1994 року, реєстраційний № 6-94-006 жц. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 31). Спірна квартира є трикімнатна ізольована, загальною площею 68,8 кв. м, житловою площею 38,4 кв. м. Квартира складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 11,6 кв. м., 9,8 кв. м. та 17,0 кв. м., кухні площею 8,9 кв. м., вбиральні площею 1,0 кв. м, ванної кімнати площею 2,2 кв. м, коридору 11,2 кв. м, вбудованої шафи площею 0,3 кв. м. Квартира обладнана балконом (терасою) площею 3,6 кв. м. та лоджією площею 2,6 кв. м. (а. с. 51-52). У вказаній квартирі зареєстроване місце проживання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Жилкомсервіс» дільниця №65 (а. с. 25). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №4 Харківського міського управління юстиції (а. с. 37). 04 вересня 1993 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладений шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Як зазначає позивач, після одруження вона стала проживати в одній квартирі зі своїм чоловіком - відповідачем [PERSON], а з 07.10.1998 року була зареєстрована у вказаній квартирі. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадянського стану (а. с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 34). Після розірвання шлюбу позивач залишилася проживати у спірній квартирі. Але, як прояснив відповідач, позивач разом з донькою з грудня 2009 року не проживала в ній три роки. Вказаний факт позивач у судовому засіданні визнала, тому в силу ч.1 ст.61 ЦПК України він не підлягає доказуванню. В позовній заяві позивач вказує на те, що відповідачі з грудня 2012 року стали перешкоджати їй та її доньці у користуванні кімнатою площею 11,6 кв. м., яку вони займають на даний час. На підтвердження цієї обставини, позивач надала копії відповідей Жовтневого РВ ХМУ ГУМВС ( а. с. 20, 21,35, 36). Відповідно до ст. ст. 319, 383 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном за власним розумінням, всім власникам забезпечується рівні умови здійснення прав, власник квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Таким чином, оскільки позивач не є співвласником спірної квартири, вона має право лише на користування житловою площею, при цьому житлове приміщення, яке вона має право займати, визначається власником житла. Суд не може прийняти до уваги посилання позивача на існування між нею та відповідачами домовленості про те, що [PERSON] та [PERSON] будуть постійно користуватися кімнатою площею 11,6 кв. м., оскільки відповідачі категорично проти цього заперечують, про надали вищевикладені пояснення, проти яких позивач не заперувала, а інших доказів існування такої домовленості суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed