Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 10.04.2007 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] недійсним та зобов'язати відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зареєструвати на її ім'я право власності на зазначену квартиру. Також просила стягнути з відповідачів моральні збитки у сумі 5000 грн.. В подальшому представником позивача уточнені позовні вимоги та виключено з числа третіх осіб - відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Харківського управління юстиції та вимоги до останніх щодо зобов'язання реєстрації права власності на нерухоме майно. В обґрунтування вимог посилається на те, що 10.04.2007 року її син - [PERSON], перебуваючи у складному матеріальному становищі та потребуючи великої грошової суми, домовився із невідомим позивачу [PERSON] про отримання грошей за договором позики. Однак [PERSON] передавати гроші лише під розписку відмовився та запропонував укласти договір купівлі-продажу кватири, що належала позивачу на праві власності, для забезпечення своєчасного повернення боргу [PERSON] Таким чином, зазначені вище особи 10.04.2007 року, на підставі виданої позивачем довіреності, уклали договір купівлі-продажу квартири, зареєстрований приватним нотаріусом [PERSON], про що зроблено запис у державному реєстрі правочинів. Наступного дня, 11.04.2007 року, [PERSON] написав розписку, в якій вказує, що позичив [PERSON] 34300 грн., та для забезпечення повернення цієї суми уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], власником якої була позивач по даній справі. Про існування даного договору позивач дізналась лише у лютому 2014 року. Враховуючи, що [PERSON] є особою похилого віку і взагалі не мала наміру залишати своє житло, а тим паче, продавати свою квартиру за ціну суттєво нижчою ніж ринкова, вважає, що оскаржуваний договір був укладений внаслідок обману відповідачів, а відтак є недійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив суд при вирішенні справи врахувати, що він дійсно мав із [PERSON] боргові зобов'язання, які стали підставою укладення між відповідачами договору купівлі-продажу квартири без відома позивача на підставі довіреності. Треті особи - нотаріуси Харківського міського нотаріального округу [PERSON], та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких просять справу розглядати за їх відсутності та прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З матеріалів справи вбачається, що 14.03.2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено довіреність видану позивачем на ім'я [PERSON] за реєстровим номером №КПД-1190 з правом продажу спірної квартири. 10.04.2007 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 2017209. Згідно витягу з державного реєстру права власності на нерухоме майно на час розгляду справи, право власності на квартиру [ADDRESS] належить [PERSON], ІПН [NUMBER]. На підставі ст.57 ЦПК України доказами по справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановить наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення по справі. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема , звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Суд визнає неналежним доказом надану позивачем копію розписки [PERSON] від 11.04.2007 року, оскільки зазначений документ не відповідає вимогам Закону, а також пред'явлений не в оригіналі, отже, суд позбавлений можливості достовірно з'ясувати належність цього документу [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Суд констатує, що правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Позивачем та його представником надано до суду достатніх доказів для підтвердження того, що оскаржуваний позивачем договір купівлі-продажу від 10.04.2007 року укладений під впливом обману з боку [PERSON] та [PERSON] Суд вважає посилання позивача на те, що відповідачі ввели її в оману, переконавши про оформлення договору позики, після чого вона погодилась підписати необхідні документи не перевіряючи їх і довіряючи синові, та при укладенні договору уклали зовсім іншу угоду, можуть свідчити, що мала місце саме омана, оскільки позивач є особою похилого віку, [INFO], юридично не обізнаною, ветераном. Відповідачі при укладанні угоди навмисно не розголошували дійсних намірів щодо майна позивача, замовчували про обставини, які можуть перешкоджати укладенню угоди та про їх існування взагалі. Стосовно предмета, характеру, суб'єкта угоди або іншим суттєвим моментам для угоди, яка укладалась, судом встановлено оману і в частині настання правових наслідків такої угоди для її сторін. На підтвердження наміру відповідачів ввести позивача в оману суд сприймає й письмові пояснення відповідача [PERSON], якими останній не заперечує факту необізнаності позивача щодо дій із її власністю в силу їх довірливих відносин із позивачем. Квитанції про сплату позивачем комунальних послуг за квартиру [ADDRESS] за 2012-2014 роки та відомості про те, що позивач та відповідач [PERSON] зареєстровані за даною адресою, висновків суду не спростовують. Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. (Пункт 4 частини другої статті 23 в редакції Закону 3261-IV ( 3261-15 ) від 22.12.2005); Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до положень статті 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка заподіяла її, за наявності її вини. Приймаючи до увагу доведеність позовних вимог, суд з урахуванням віку позивача, завданих моральних страждань, приходить до висновку стягнути з відповідачів в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь позивача суму в розмірі 1000 грв..

Outcome: approved