Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON], [PERSON] і [PERSON] пред'явили позов до [PERSON], у якому на підставі ст. 391 ЦК України просили зобов'язати останню демонтувати димохідну трубу, яка улаштована на стіні буд. [ADDRESS]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивачі є власниками квартир цього будинку та співвласниками його допоміжних приміщень, а відповідачеві належить 11/20 частин нежитлової будівлі за адресою: [ADDRESS], у яких нею розміщено магазин продовольчих товарів. Балансоутримувачем будинку, про який йдеться, є КП «Водоканал». У жовтні 2013 р. [PERSON] встановила у належному їй приміщенні калориферну піч «Буллер» та улаштувала на несучій стіні будинку димохідну трубу від твердопаливного котла. Дану трубу відповідачем улаштовано всупереч ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» і ст. 358 ЦК України - без згоди співвласників будинку. Внаслідок її улаштування відбувається задимлення квартир у зимовий період, на балконах і підвіконнях маються сліди сажі. Крім того, труба псує зовнішній вигляд фасаду будинку. Неодноразові звернення до відповідача з проханням демонтувати вказану трубу [PERSON] відхилила, посилаючись на те, що калориферну піч «Буллер» вона встановила на підставі відповідного проекту, розробленого ПП «МПБП Стимул». Але дане підприємство такий проект не розробляло. Ухвалою суду від 04.03.2016 р. до участі у справі як третю особу залучено КП «Водоканал» Ладанської селищної ради (а.с. 71). Ухвалою суду від 14.03.2016 р. позовні вимоги [PERSON] залишено без розгляду на підставі п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України (а.с. 19). Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і задовольнити позов. Доводи скарги зводяться до такого: - висновок суду І інстанції про те, що буд. [ADDRESS] не передавався у власність його мешканцям, оскільки не створено об'єднання співвласників цього будинку, та що його балансоутримувачем є КП «Водоканал» Ладанської селищної ради, є невірним, - на порушення ст. 355 ЦК України, суд при вирішенні справи не врахував, що відповідач визнала, що встановлюючи трубу, яка є об'єктом судового розгляду, вона не отримувала відповідного дозволу ні у співвласників будинку, ні у його балансоутримувача - КП «Водоканал» Ладанської селищної ради, ні в Ладанській селищній раді, що робочий проект встановлення калориферної печі «Буллер» вона не виготовляла, що відповідач не надала доказів наявності договору про володіння нею майном позивачів. Улаштування вказаної труби порушує права позивачів, т.я. її улаштування унеможливлює утеплення квартир з зовнішньої сторони будинку, - копія рішення 46 позачергової сесії Ладанської селищної ради 6 скликання від 02.12.2012 р. є недопустимим доказом, т.я. у ній не скопійовано печатку. Крім того, у даному рішенні не йдеться про надання [PERSON] дозволу на встановлення на стіні будинку димохідної труби, яка є об'єктом судового розгляду. До того ж, зі змісту листа Прилуцької райдержадміністрації від 22.03.2016 р. № 07-08/29 випливає, що є сумніви в тому, що це рішення існує, - залучення місцевим судом до участі у справі як третю особу КП «Водоканал» Ладанської селищної ради суперечить ст. 35 ЦПК України, т.я. спір між сторонами не зачіпає ні права, ні законні інтереси даного підприємства, - висновок суду І інстанції про відповідність труби, що є об'єктом судового розгляду, санітарно-технічним вимогам, виходить за межі позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON] та її представники підтримали апеляційну скаргу; [PERSON] подала заяву про підтримання апеляційної скарги, [PERSON] у запереченнях на скаргу просить її відхилити за безпідставністю, КП «Водоканал» Ладанської селищної ради у поясненні на апеляційну скаргу просить залишити без змін рішення суду І інстанції. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що доводи позовної сторони про самовільне улаштування відповідачем димовентиляційної системи, яка не відповідає санітарно-технічним вимогам, спростовуються наявними у справі доказами і, крім того, [PERSON] є таким самим співвласником буд. [ADDRESS], як і позивачі, що позовна сторона не заявляла клопотання про призначення експертизи, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлено, що [PERSON] не довела, що саме від труби, яка є предметом спору між сторонами, здійснюється забруднення її квартири. З такими висновками не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Згідно з повідомленням КП «Водоканал» Ладанської селищної ради від 25.02.2016 р. № 92, дане підприємство є балансоутримувачем буд. [ADDRESS] (а.с. 40). [PERSON] є власницею квартири № 67 буд. [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.04.1996 р., яке видане державним нотаріусом Прилуцької районної державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-473 (копія цього свідоцтва на а.с. 14). [PERSON] є власницею квартири № 63 буд. [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 3344586 від 13.05.2013 р. (а.с. 15). Місце проживання позивачів зареєстроване у вищевказаних квартирах, що підтверджується витягами з їхніх паспортів (а.с. 7-8, 5-6). [PERSON] є власником 11/20 частин нежилої будівлі А-1, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджено копією договору купівлі-продажу, посвідченого 29.03.2002 р. приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Сидоренко Л.О., реєстровий № 428; перехід права власності за цим договором до [PERSON] зареєстровано Прилуцьким МБТІ 01.04.2002 р. Ці обставини підтверджено копією договору, про який йдеться (а.с. 82-83). У цьому приміщенні відповідачем улаштовано магазин «[INFO]», що жодним з учасників судового розгляду не заперечується. Рішенням 46 позачергової сесії 6 скликання Ладанської селищної ради від 02.10.2012 р. [PERSON] надано дозвіл на виготовлення документації та встановлення системи індивідуального опалення в приміщенні магазину «[INFO]» по [ADDRESS] (копія цього рішення на а.с. 174). Копією розрізу-схеми встановлення димової труби та фотографіями зовнішнього вигляду буд. [ADDRESS] підтверджено, що [PERSON] улаштувала на несучій стіні будинку, яка є складовою приміщень належних позивачам квартир, димохідну трубу від твердопаливного котла, що значно погіршило зовнішній вигляд будинку (а.с. 17, 49, 62-64, 68, 84). В акті обстеження систем індивідуального опалення магазину «[INFO]» та аптеки «[INFO]», що розташовані за адресою: [ADDRESS], від 14.02.2014 р., який складено комісією у складі депутата Ладанської селищної ради, керуючої справами виконкому цієї ради, головним інспектором Прилуцького МРВ Управління ДСНС України у Чернігівській області, державними екологічними інспекторами з ОНПС у Чернігівській області та спеціалістом Прилуцького міськрайонного управління Держсанепідслужби України у Чернігівській області (його копія на а.с. 36), зазначено, що: - викид продуктів згорання від калориферної печі «Буллер», яка встановлена в магазині «[INFO]», забезпечується через димохід, виведений на відстань більше 1,0 м над покрівлею 5-ти поверхового будинку [ADDRESS]. Після проведення комісійного обстеження [PERSON] і власник аптеки ПП «[INFO]» надали документи на твердопаливні котли; дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами не має ні ПП «[INFO]», ні [PERSON], - при зовнішньому огляді помешкань квартир № 64 та № 67 даного будинку встановлено, що на балконах цих квартир виявлено осідання сажі, відчутно запах диму. За результатами обстеження комісія рекомендувала [PERSON] отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Згідно з копією протоколу № 1 від 20.03.2014 р. дослідження повітря у належній [PERSON] квартирі, який складено Прилуцьким міськрайонним управлінням Головного управління Держсанепідслужби України у Чернігівській області, вміст шкідливих речовин у атмосферному повітрі житлової кімнати даної квартири внаслідок викидів у атмосферу продуктів згоряння з димоходів магазину «[INFO]» та аптеки не перевищує гранично допустимої концентрації (а.с. 37-38). В протоколі засідання тимчасової комісії Ладанської селищної ради від 29.07.2014 р., яка створена рішенням 69 позачергової сесії Ладанської селищної ради від 22.04.2014 р. з метою отримання документів на встановлення системи твердопаливного опалення в магазині «[INFO]» та визначення відповідності чинним нормам встановленого по фасаду будинку димоходу системи опалення цього магазину, зазначено, що комісія не має можливості визначити та надати висновок про те, чи встановлена димохідна труба магазину «[INFO]» згідно з нормативними документами та існуючими будівельними нормами, чи ні, так як для такого висновку потрібні спеціальні знання в галузі будівництва та архітектури; комісія запропонувала [PERSON] звернутися з заявою для проведення будівельно-технічної експертизи до відповідної установи чи організації (копія цього протоколу на а.с. 39). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 17.10.2014 р. по справі № 742/4345/14, яке набрало законної сили (його копія на а.с. 46-47), Приватному підприємству «[INFO]» заборонено експлуатацію приладу твердого палива, встановленого в аптеці за адресою: по [ADDRESS], до приведення параметрів димової труби у відповідність до державних будівельних норм. З висновку Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області від 12.12.2015 р. про результати розгляду заяви чоловіка позивача [PERSON] [PERSON] вбачається, що для підтримання у належному стані димоходу, через який здійснюється викид продуктів згорання від калориферної печі «Буллер», що встановлена в магазині «[INFO]», у відповідача мається потреба час від часу підніматися на дах будинку [ADDRESS] (копія даного висновку на а.с. 57). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 25.11.2014 р. по справі № 742/4345/14, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2015 р. (їх копії на а.с. 41-43, 44-45), [PERSON] відмовлено у задоволенні вимог про заборону [PERSON] експлуатувати опалювальний прилад твердого палива, встановлений у магазині «[INFO]» за адресою: [ADDRESS] та вимог про зобов'язання [PERSON] демонтувати димовентиляційну систему цього приладу. У мотивувальній частині рішень зазначено, що не доведено, що внаслідок експлуатації встановленої [PERSON] труби на балконі [PERSON] осідає бруд (сажа). Жодним з учасників судового розгляду не заперечується, що димохідну трубу, про яку йдеться, відповідач улаштувала без отримання у встановленому чинним законодавством порядку дозволу - без дозволу та згоди як позивачів, так і компетентних органів державної влади й місцевого самоврядування. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Позивачі та відповідач є співвласниками частин будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Пункт 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приписує, що власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання і елементів зовнішнього благоустрою. Крім того, у мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 02.03.2004 р. № 4-рп/2004 по справі № 1-2/2004 зазначено, що питання щодо згоди власників квартир - співвласників допоміжних приміщень багатоквартирного будинку на надбудову поверхів, улаштування мансард і т. ін. з використанням при цьому конструктивних елементів будинку, як і на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень, має вирішуватися відповідно до законів про власність та інших законів України, передусім Цивільного кодексу України. Тож в силу ч. 1 ст. 358 ЦК України право власності на вказану вище будівлю сторони зобов'язані здійснювати спільно. У справі відсутні докази, які спростовують твердження позовної сторони про те, що димохідна труба, улаштована [PERSON] на несучій стіні буд. [ADDRESS], псує зовнішній вигляд фасаду будинку. Також нема у справі і доказів, що спростовують посилання [PERSON] в апеляційній скарзі на те, що улаштування труби, яка є об'єктом судового розгляду, унеможливлює утеплення належних позивачам квартир з зовнішньої сторони будинку. Оскільки вказану трубу відповідачем улаштовано без згоди позивачів, то в силу вищенаведених норм матеріального права і ст.ст. 10 ч. 3, 60 ч.ч. 1, 3 ЦПК України саме відповідач мала довести, що її улаштування ніяким чином не порушує законних прав, свобод та інтересів позивачів. Проте таких доказів відповідач суду не надала. До того ж, [PERSON] ні у запереченнях на позов, ні у запереченнях на апеляційну скаргу навіть не виказала незгоди з твердженнями [PERSON] і [PERSON] про те, що спірна димохідна труба псує зовнішній вигляд фасаду будинку. Отож у суду нема підстав стверджувати, що позивачі, вимагаючи демонтувати цю трубу, всупереч нормам ст. 13 ЦК України зловживають належним їм правом власності на стіну будинку, до якої прикріплено трубу, або що вони іншим чином виходять за встановлені діючим законодавством межі здійснення цього права. Заперечення [PERSON] проти позову апеляційним судом відкидаються. Так: - посилання останньої на те, що Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» набрав чинності після улаштування нею труби, що є об'єктом спору між сторонами, не є підставою для відхилення позову в силу ч. 1 ст. 358 ЦК України і роз'яснення, викладеного у абз. 4 п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду». Виходячи з цього роз'яснення, не є підставою для відмови у позові те, що у позовній заяві відсутнє посилання на нормативні документи, які регламентують отримання дозволу на улаштування димової труби (зокрема на ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»), - те, що будинок [ADDRESS] не знімався з балансу КП «Водоканал» Ладанської селищної ради та у власність його мешканцям не передавався, не має юридичного значення для справи, т.я. позивачі документально довели належне їм право власності на квартири цього будинку, у яких вони мешкають. Отже вони довели і належне їм право власності на технічне обладнання і елементи зовнішнього благоустрою даного будинку. Також не має юридичного значення для справи і те, що [PERSON] та [PERSON] не довели, що вони неодноразово зверталися до [PERSON] з проханням прибрати трубу, про яку йдеться, - у протоколі дослідження повітря у належній [PERSON] квартирі зазначено, що вміст шкідливих речовин у атмосферному повітрі житлової кімнати цієї квартири внаслідок викидів у атмосферу продуктів згоряння з димоходів магазину «[INFO]» та аптеки не перевищує гранично допустимої концентрації. Але ця обставина не є підставою для відмови у задоволенні позову, т.я. у ході розгляду справи відповідачем не спростовано, що спірна димохідна труба псує зовнішній вигляд фасаду будинку і що її улаштування унеможливлює утеплення належних позивачам квартир з зовнішньої сторони будинку, - посилання [PERSON] на те, що всі роботи по встановленню калориферної печі «Буллер» та димоходу нею виконано відповідно до вимог ДБН 2.5-67:2013, не підтверджено жодним з наявних у справі доказів, - ст. 319 ЦК України дійсно захищає права як позивачів, так і відповідача. Але це не означає, що надане відповідачеві цією статтею право вона може здійснювати всупереч припису ч. 1 ст. 358 ЦК України та іншим наведеним вище нормам права, які регулюють правовідносини по справі. Відсутність у КП «Водоканал» Ладанської селищної ради заперечень проти димовивідної труби, яка є об'єктом судового розгляду, не є підставою для відмови у позові, т.я. дане підприємство не є власником приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Висновок місцевого суду про те, що доводи позовної сторони про самовільне встановлення відповідачем димовентиляційної системи в магазині «[INFO]» спростовуються матеріалами справи, та що позивач [PERSON] не надала доказів на підтвердження позовних вимог, суперечить наявним у справі та описаним вище доказам. Посилання суду І інстанції на судові рішення Прилуцького міськрайонного суду від 25.11.2014 р. і апеляційного суду Чернігівської області від 17.02.2015 р. по справі № 742/4345/14 як на підставу відмови у задоволенні позову є хибним, т.я. цими рішеннями [PERSON] відмовлено у позові не з тих підстав, які нею зазначено у даній позовній заяві. В оскаржуваному рішенні місцевим судом зазначено, що відповідач є таким самим співвласником допоміжних приміщень, технічного обладнання та елементів зовнішнього благоустрою, як і позивачі. Але ця обставина в силу ч. 1 ст. 358 ЦК України та інших наведених вище нормам права, що регулюють спірні правовідносини, не дає відповідачеві права здійснення права власності на технічне обладнання та елементи зовнішнього благоустрою приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS], окремо від позивачів. Отож оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про задоволення позову. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягти витрати по сплаті судового збору за подання позову і апеляційної скарги (квитанції на а.с. 1, 125). Враховуючи викладене,

Outcome: approved