Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: Біляївський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 35789, 00 грн. Вимоги позову обґрунтовує тим, що згідно виконавчого листа по справі №2-1696, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова 16.06.2011 року з нього на утримання сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 800, 00 грн. Позивач є добросовісним платником аліментів, адже з 01.09.2014 року працює сторожем Граденицької загальноосвітньої школи Біляївського району Одеської області, де з його заробітної плати щомісячно проводиться утримання аліментів. Жодних повідомлень про наявність у нього заборгованості йому не надходило, та лише на початку червня 2018 року він дізнався, що станом на 01.05.2018 року у нього є вказана заборгованість. Вважає вказану суму надмірною для його сім`ї, адже на його утриманні є ще двоє малолітніх синів, а також їх мати, яка є непрацездатною особою, адже доглядає дітей. Просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, оскільки природа походження цієї заборгованості йому невідома та його вини в її утворенні немає. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.01.2019 року відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Біляївський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.06.2019 року клопотання позивача [PERSON] задоволено, витребувано із Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області (67600, Одеська обл., м. Біляївка вул. Заводська, 19) належним чином завірену копію виконавчого провадження, заведеного за виконавчим листом, виданим 16 червня 2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова на підставі рішення, ухваленого в справі №2-1696/2011, згідно якого з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі 800, 00 грн. щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , 2007 року народження, а також детальний розрахунок заборгованості за аліментами в сумі 35789,00 грн., яка утворилася саном на 1 травня 2018 року. Відповідач - [PERSON] відзиву на позовну заяву, який би відповідав вимогам статті 178 ЦПК України, чи будь-яких письмових та електронних доказів (які можливо доставити до суду), висновків експертів, заяв свідків, що підтверджують заперечення проти позову, до суду не надала. Від третьої особи - Біляївського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у жовтні 2021 року до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №31292959, письмових пояснень щодо позову не надано. Суд, дослідивши доводи сторін, викладені у письмових заявах по суті спору, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.06.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова видано виконавчий лист №2-1696/2011 р. про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 800 гривень щомісяця, починаючи з 08.11.2010 року до досягнення дитиною повноліття (а. с. 70). 10.08.2011 року стягувач [PERSON] звернулася до начальника ВДВС Біляївського РУЮ Одеської області (наразі Біляївський відділ Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про прийняття до виконання вказаного виконавчого документа (а. с. 69). 29.08.2011 року державним виконавцем розглянуто заяву [PERSON] та відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1696/2011 року (а. с. 72). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Пуркар Я. К., станом на 10.11.2011 року заборгованість складає 9400, 00 грн. (а. с. 84). Як вбачається із листа Управління освіти Біляївської РДА від 28.05.2012 року за вих. №977/01-13, Управління освіти повідомило відділ державної виконавчої служби, що [PERSON] 15.04.2012 року припинив трудові відносини, борг на 10.11.2011 року -9400 грн., та з останнього стягнуто аліментів: 2011 рік: 01.11.2011 рік - 540, 27 грн., 01.02.2011 - 549, 96 грн., 2012 рік: 01.01.2012 - 590, 45 - грн., 01.02.2012 - 587, 78 грн., 01.03.2012 - 569, 81 грн., 01.04.2012 - 538, 7 грн. (а. с. 77). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам старшого державного виконавця Згама З. О., станом на 01.11.2012 року заборгованість [PERSON] по аліментам, підлягаючих сплаті за виконавчим листом №2-1996/2011, виданого 16.06.2011 року Дзержинським районним судом м. Харкова складає 15623, 03 (а. с. 86). Як вбачається із постанови державного виконавця Біляївського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Горділовського М. М. від 07.05.2018 року про тимчасове обмеження особи (боржника) у праві виїзду за межі України, боржник допустив заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців ,яка станом на 01.05.2018 року складає 35789, 00 грн. (а. с. 90). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам (виконавче провадження №31292959), складеного 16.04.2021 року головним державним виконавцем Біляївського відділу Державної виконавчої служби в Одеському районі Одеської області Південного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кольца О. О. з урахуванням довідки Відділу освіти Біляївської районної державної адміністрації Одеської області від 23.01.2020 року за вих. №144/01-13, розмір заборгованості по аліментах [PERSON] складає 19177, 78 грн. (а. с. 98). Як на підставу позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він позбавлений фінансової можливості сплатити заборгованість, адже на його утримання знаходиться двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також їх мати - [PERSON] , [INFO] , яка є тимчасово непрацездатною особою. Також позивач наголошує, природа походження заборгованості йому невідома та вини в її утворенні немає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За приписами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами; за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Згідно з частиною 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. В розумінні положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами - можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості. Інших підстав для звільнення від сплати заборгованості за аліментами діюче законодавство не передбачає. Обґрунтовуючи підстави позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами позивач наголошує, природа походження заборгованості йому невідома та вини в її утворенні немає, однак вказане спростовується пояснювальними листами, наданими [PERSON] державним виконавцям, зокрема від 04.11.2011 року, від 04.09.2012 року, від 26.10.2012 року (а. с. 73, 79, 81) Крім того, розрахунками заборгованості встановлено, що заборгованість виникла у період з 2011-2014 рр., тобто у період коли боржник не працював та аліментні платежі з його заробітної плати не вираховувалися. Отже, матеріали справи не містять належних та беззаперечних доказів на підтвердження того, що на момент виникнення заборгованості позивач був позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, як того вимагає стаття 197 СК України. Обставини, зазначені позивачем, а саме, що на утриманні позивача, крім [PERSON] , [INFO] , знаходяться ще неповнолітні сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка №1237 від 13.06.2018 року, видана виконкомом Граденицької сільської ради, не звільняють його від обов`язку утримувати іншу дитину, яка з ним не проживає. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК). Вказані позивачем обставини не є підставою для звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам. Копіями матеріалів виконавчого провадження №31292959 достеменно підтверджено, що позивач ще з 04.11.2011 року був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти у визначеному в рішенні розмірі. Проте належних та допустимих доказів виконання рішення суду та добровільного надання коштів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , матеріали справи не містять. Даних про те, що позивачем оскаржувалось рішення суду від 08.04.2011 року про стягнення аліментів, та/чи дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та нарахування суми заборгованості по сплаті аліментів матеріали справи не містять. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Біляївський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення від сплати заборгованості за аліментами задоволенню не піддягає.

Outcome: dismissed