Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У лютому 2014 році позивач [PERSON] звернувся з позовом , в якому просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування вимог зазначає про те, що [INFO] помер [PERSON], рідний дядько позивача, після його смерті відкрилася спадщина. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 02 листопада 1999 року[ADDRESS] належала на праві спільної часткової власності померлому [PERSON] та його матері - [PERSON]. Однак, після смерті [PERSON], єдиним власником квартири [ADDRESS], став [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом. 01 грудня 2005 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право - своєму племінникові - [PERSON] Однак, за життя [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючі документи на квартиру, в якій постійно проживав, та здійснити державну реєстрацію права власності на ? частину зазначеної квартири [ADDRESS], що залишилася після смерті його матері [PERSON], з огляду на те, що останній хворів. У зв'язку із незадовільним станом здоров'я, [PERSON] лише встиг отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті його матері [PERSON], а саме на ? частину квартири [ADDRESS]. Не дивлячись на те, що [PERSON] не встиг за життя здійснити державну реєстрацію права власності на ? частину вказаної квартири [ADDRESS], що залишилася після смерті його матері [PERSON], [PERSON] постійно, до моменту смерті, проживав у зазначеній квартирі [ADDRESS], тобто, вступив у фактичне володіння та управління даною квартирою, а також користувався нею до самої смерті. 29.11.2013 року у встановлений законодавством строк, позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 30.01.2014 року на підставі чинного законодавства позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак отримав відмову, як вбачається з листа-відповіді від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] «при підготовці документів до видачі відповідного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом з'ясувалося, що в Державному реєстрі речових прав в розділі «Реєстри до 2013 р.» є відомості про те, що квартира [ADDRESS] знаходиться в комунальній власності Голосіївської районної в м. Києві ради: реєстраційний номер майна 3909987, дата внесення запису 12.12.2003 р., підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, 8/09, 14.03.2002 р., Голосіївська районна в м. Києві рада», у зв'язку з чим позивач звернувся з позовною заявою до суду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність У судове засідання представники відповідачів Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та Київської міської ради повторно не з'явилися, про день, час та місце судового засідання були повідомлені судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку. На підставі ст.ст. 224-226 ЦПК України, за письмовою згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] помер [PERSON] що підтверджується даними свідоцтва виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві свідоцтвом про смерть від 21 липня 2013 року серії [NUMBER] (а.с. 5). Квартира [ADDRESS] є належала на праві власності, що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 02.11.1999 року та записана у реєстрову книгу за № 3738 30.11.1999 року та належала на праві спільної часткової власності померлому [PERSON] та померлій - [PERSON] (а.с. 6). Після смерті [PERSON], єдиним власником квартири [ADDRESS], став [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 7). 01.12.2005 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право - своєму племінникові - позивачеві (а.с. 8). [INFO] помер [PERSON], рідний дядько позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 липня 2013 року, серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації смерті, актовий запис № 12176 (а.с. 5). На підставі чинного законодавства позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] заявою про прийняття спадщини, однак, отримав відмову, як вбачається з листа-відповіді третьої особи «при підготовці документів до видачі відповідного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом з'ясувалося, що в Державному реєстрі речових прав в розділі «Реєстри до 2013 р.» є відомості про те, що квартира [ADDRESS] знаходиться в комунальній власності Голосіївської районної в м. Києві ради: реєстраційний номер майна 3909987, дата внесення запису 12.12.2003 р., підстава виникнення права власності: рішення органу місцевого самоврядування, 8/09, 14.03.2002 р., Голосіївська районна в м. Києві рада» (а.с.10). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] де була відкрита спадщина та зареєстрована за № 7-2013. Квартира [ADDRESS] належала на праві власності померлому, що підтверджується копією дублікату свідоцтва про право на спадщину за законом. Про те, що відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно містять інформацію, що квартира перебуває у комунальній власності дізнався з листа приватного нотаріуса [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно ст. 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, а на території Республіки Крим, крім того, - законодавством Республіки Крим, наказами Міністра юстиції України, нормативними актами обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій. Згідно ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Згідно п. 208 Наказу Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року № 20/5 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 3 березня 2004 року за № 283/8882 (надалі за текстом - Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) прийняття і відмова від спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відмова спадкоємця за заповітом від прийняття спадщини не позбавляє його права на спадкування за законом. Спадкоємець має право відмовитися від частки у спадщині іншого спадкоємця, який відмовився від спадщини на його користь. Згідно п. 212 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців обов'язково вимагаються відповідні документи. Так, факт смерті і час відкриття спадщини підтверджуються свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану; копії актових записів; записи в паспортах про другого з подружжя; копії рішень суду, що набрали законні сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Факт перебування на утриманні підтверджується рішенням суду, що набрало законної сили, про встановлення факту перебування непрацездатної чи неповнолітньої особи на утриманні. Непрацездатність утриманця, пов'язана з віком, перевіряється за паспортом, свідоцтвом органу цивільного стану про народження; непрацездатність, пов'язана зі станом здоров'я, - за пенсійною книжкою або довідкою, виданою відповідним органом медико-соціальної експертизи. Якщо один або кілька спадкоємців за законом позбавлені можливості подати документи, що підтверджують наявність підстав для закликання їх до спадкоємства за законом, вони можуть бути за письмовою згодою всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину і подали докази родинних, шлюбних чи інших відносин зі спадкодавцем, включені до свідоцтва про право на спадщину. Така згода спадкоємців оформляється у вигляді письмової заяви, підпис спадкоємців на якій має бути засвідчений у відповідності до правил, викладених у пункті 207 цієї Інструкції. Місце відкриття спадщини (пункт 185 цієї Інструкції) підтверджується: свідоцтвом органу реєстрації актів цивільного стану про смерть спадкодавця, якщо останнє постійне місце проживання і місце його смерті збігаються; довідкою житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу про його постійне місце проживання; записом у будинковій книзі про постійне проживання спадкодавця, а якщо місце проживання померлого невідоме - документом (витягом з Реєстру прав власності та ін.) про місцезнаходження нерухомого спадкового майна або його частини. Якщо об'єктів нерухомого майна декілька й їх місцезнаходження різне, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження одного із об'єктів цього майна за вибором спадкоємців. За відсутності нерухомого майна місцем відкриття спадщини є місцезнаходження основної частини рухомого майна, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу, витягом з реєстру прав власності на цінні папери тощо. У разі відсутності у спадкоємців зазначених документів нотаріус вимагає копію рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення місця відкриття спадщини. Відповідно до п.п. 4 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлювального документа, витяг з Реєстру прав власності. Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь. З урахуванням вищезазначених положень законодавства, оскільки [PERSON] прийняв спадщину, згідно положень ч. 1 ст. 1296 ЦК України, має право на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно. До суду доказів, за яких нотаріус зобов'язаний закликати до спадкоємства інших осіб, з урахуванням відсутності у нотаріуса таких відомостей, що ним не заперечувалось, надано не було. Відповідно до вимог ст. 46 Закону України «Про нотаріат» були витребуванні всі необхідні відомості та документи для вчинення нотаріальної дії, в зв'язку з чим, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved