Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, в розмірі 3000 грн. починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не перебувала. Однак, від спільного життя [INFO] в них народився син - [PERSON] . Оскільки відповідач відмовляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 30 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто із [PERSON] , аліменти на користь [PERSON] в розмірі 1626 грн. щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 32-34). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 квітня 2019 року скасовано заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 березня 2019 року і призначено справу до розгляду в судове засідання (а.с. 110). На підставі розпорядження керівника апарату Броварського міськрайонного суду Київської області за № 28 від 25 квітня 2019 року здійснено повторний автоматизований розподіл справи, після чого справа надійшла у провадження судді Петришин Н.М. (провадження № 2/361/2395/19). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 26 квітня 2019 року прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до провадження судді Петришин Н.М. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги в заявленому обсязі не визнавав. Заперечував проти стягнення аліментів на утримання свого сина, оскільки добровільно надає допомогу на його утримання. Відповідач пояснив, що не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості. Проте, зазначив, що має можливість сплачувати на утримання сина аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно. Також пояснив, що має у власності автомобіль, який іноді надає транспортні послуги, за що отримує плату. Проте, не зміг сказати, який орієнтовний розмір доходів отримує від надання транспортних послуг. Заслухавши пояснення та заперечення відповідача у справі, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 2). Із довідки Житлово-будівельного кооперативу «Домобудівник-3» від 17 січня 2017 року за № 07, вбачається що [PERSON] та її син [PERSON] проживають разом за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки № 1353, виданої 09 квітня 2019 року Броварським міськрайцентром зайнятості, [PERSON] , станом на 09 квітня 2019 року, зареєстрований у центрі зайнятості як такий, що шукає роботу (а.с. 45). Як вбачається із довідки № ПСТ00000018 від 11.06.2019 року, [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «ПЛАТАН СІСТЕМ ТРЕЙД УКРАЇНА» на посаді бухгалтера. Дохід за період з 01.12.2018 р. по 31.05.2019 р. склав 27 211, 60 грн. У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 180, ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст.ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Матеріалами справи та поясненнями сторін встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину на час розгляду справи між сторонами відсутня. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 3000 (три тисячі) грн., як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі. Посилання відповідача на те, що він офіційно не працює та перебуває на обліку в центрі зайнятості, не є підставою для звільнення від сплати аліментів на утримання дитини. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, однак офіційно не працевлаштований, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн. Такий розмір не буде обтяжливим для відповідача з урахуванням його пояснень щодо отримання додаткових доходів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, та

Outcome: partial