Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому посилається на те, що 16 лютого 2007 року виконавчим комітетом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 01, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб з відповідачем не склався і шлюбні відносини припинені, проживають окремо. Відповідач з нею і дитиною не проживає, ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти, тому для захисту прав малолітньої дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надійшла заява (а. с. 11), згідно якої вона позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та справи розглядати у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву (а. с. 9), згідно якої позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував щодо їх задоволення, а справу розглядати у його відсутність. З цих підстав суд вважає можливим ухвалити судове рішення згідно ст. 174 ЦПК України, а також відповідно до ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 16 лютого 2007 року виконавчим комітетом Личківської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області між [PERSON], [INFO] (а. с. 2) та [PERSON], [INFO] (а. с. 10) був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблений відповідний актовий запис за № 01 (а. с. 3), від якого сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 4), яка проживає разом з позивачкою. Шлюбні відносини між сторонами припинені та вони проживають окремо. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, має постійне місце роботи, отримує заробітну плату і має можливість сплачувати аліменти, тому для захисту прав малолітньої дитини позивачка звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а. с. 1). В силу ст.ст. 180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, однак мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини вказані у ст. 182 СК України, а саме враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а також положення ст. 191 СК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в судовому порядку, починаючи стягнення з 23 лютого 2015 року, тобто з моменту звернення позивачки до суду. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним і інших осіб на його утримані не має. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривень 60 копійок. Згідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved