Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У листопаді 2020 року адвокат Приймак Л.І. в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалася на те, що 24 квітня 2019 року між її довірителем [PERSON] та [PERSON] укладено договір процентної позики. Відповідно до умов договору, [PERSON] надав [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 5000 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 8% щомісячно, з кінцевим терміном повернення 25 квітня 2020р., на підтвердження чого між ними було укладено письмову розписку. Разом з тим, відповідач взятих на себе зобов`язань не виконав, у вказаний термін позику позивачу не повернув та на його неодноразові вимоги повернути борг жодним чином не реагує. У зв`язку із цим, у відповідача утворилася заборгованість у розмірі 9 862,88доларів США, з яких: 5000 доларів США - сума основного боргу; 4800 доларів США - 8% за користування коштами та 62,88доларів США - 3% річних від простроченої суми. Просила стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики у розмірі 9 862,88доларів США, а також понесені судові витрати. Розгляд справи відбувався у відсутність сторін. 26 січня 2021 року через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Приймак Л.І. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. У разі відсутності відповідача, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надав. Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 24 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики (процентної), згідно якого останній отримав позику в розмірі 5000доларів США, строком повернення до 25 квітня 2020р. (а.с.8). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчувати отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження укладення договору позики позичальник надав позикодавцю розписку (а.с.9). Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В обумовлений у договорі строк відповідач [PERSON] грошові кошти [PERSON] не повернув та на його письмову вимогу про добровільне повернення коштів жодним чином не відреагував, у зв`язку з чим позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу за договором позики в розмірі 5000 доларів США. Відповідно до вимог ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як вбачається із договору позики, сторонами погоджено, що щомісячний розмір процентів за договором складає 8% від розміру позики (п.п.2.2). Частиною першої статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства та фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка згідно наданого ним розрахунку становить: 4800 доларів США - 8% за користування грошовими коштами та 62,88доларів США - 3% річних від простроченої суми. Крім того, суд вважає, що з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню і судові витрати, понесені останнім у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом.

Outcome: approved