Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У листопаді 2020 року адвокат Король Т.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу за договором позики від 10.05.2019 року в розмірі 168800 грн, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 1688,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 10 травня 2019 року позивач та відповідач уклали договір позики, за яким останній отримав грошові кошти в сумі 7000 доларів США, що еквівалентно на той час 185000 грн. Станом на теперішній час відповідач позичені кошти не повернув, всі спроби позивача вирішити питання щодо повернення позичених коштів у досудовому порядку не дали позитивного результату. Ухвалою суду від 19 листопада 2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися. Представником позивача подано до суду через сервіс електронного суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без сторони позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов та заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, до суду не подавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного висновку. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як вбачається з оригіналу розписки, наданої позивачем, [PERSON] взяв у борг безвідсотково грошові кошти в сумі 7000 доларів США, що еквівалентно 185000 гривень. У випадку невиконання свого зобов`язання, [PERSON] зобов`язався надати у розпорядження з подальшим продажем земельного паю площею 5,52 га с кадастровим № 1421285200:02:003:0171, отриманий ним у спадщину після [PERSON] (а.с.9). Відповідно до ч. 1 ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження укладання зазначеного договору відповідач склав розписку про отримання грошових коштів в сумі 7000 доларів США, а отже форма договору позики не порушена. Згідно зі ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У позовній заяві зазначено, що сума боргу частково була отримана позивачем за рахунок орендної плати за 2020 рік в сумі 16200 грн, а тому залишок боргу складає 168800 грн. Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики від 10.05.2019 року в розмірі 168800 грн. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved