Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на гараж [NUMBER], який розташований по [ADDRESS] ( далі- Гараж). В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина, в тому числі і на гараж. Як єдиний спадкоємець за законом він прийняв спадщину у встановлений законом термін, отримавши свідоцтво про право власності на земельну ділянку, на якій побудований гараж. Однак нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Покійний [PERSON] оформив право власності на земельну ділянку під гаражем загальною площею 0,0034га, яка розташована по [ADDRESS], однак не зареєстрував право власності на гараж. Інших спадкоємців, за законом та заповітом немає. З метою захисту своїх майнових прав змушений звернутись до суду. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності. Представник позивача вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, представник відповідача покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] - батько [PERSON] (а.с. 3). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається, із земельної ділянки номер: [NUMBER], площею 0,0034 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] - цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування гаража, та самого гаража [NUMBER] по вказаній адресі. Позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0034 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] ( а.с. 4, 6). Однак державним нотаріусом 29.01.2016 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в частині видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж номер: [NUMBER], який знаходиться в [ADDRESS], оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на гараж. Із інформації КП «Новоград-Волинське МБТІ» Житомирської обласної ради за № 3464 від 25.11.2015 року слідує, що право власності на Гараж [NUMBER] по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с. 11). Із висновку №8 Управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради про відповідність містобудівним вимогам одноповерхового гаража [NUMBER], розташованого в гаражному масиві на [ADDRESS], слідує, що в 1980 році згідно матеріалів ТОВ «Терра Лекс+» в гаражному масиві на [ADDRESS] побудовано одноповерховий гараж [NUMBER], у відповідності до містобудівних вимог і який може використовуватись за призначенням (а.с. ). У відповідності до ст. 4 ЦК УРСР від 18.07.1963 року цивільні права і обов'язки виникають з підстав, передбачених законодавством СРСР і УРСР, а також з дій громадян і організацій, які хоч і не передбачені законом, але в силу загальних начал і змісту цивільного законодавства породжують цивільні права і обов'язки. Вирішуючи даний спір суд рахує за необхідне застосувати положення ст.ст. 100, 101 ЦК УРСР, 1963 року, які передбачають, що громадяни могли мати у власності нерухоме майно, в тому числі і гараж, причому глава 10 «Особиста власність» цього ж Кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Відповідно до 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття право власності не встановлена судом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Стаття 1225 ЦК України вказує, що право власності переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Враховуючи ту обставину, що спірний гараж побудований до 05.08.1992 року, тобто спадкодавець набув право власності на вказаний об'єкт нерухомості за чинним на той час законодавством і за життя не міг зареєструвати право власності на гараж відповідно до «Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків …», затвердженого постановою КМ України від 09.09.2009 року № 1035, суд приходить до переконання про доцільність задовольнення позову у повному обсязі.

Outcome: approved