Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У лютому 2015 р. ПП «Лідер» пред'явило позов до [PERSON] й [PERSON], у якому просило: - визнати неправомірним підписання [PERSON] від імені підприємства актів здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг: від 30.03.2010 р. № ОУ-0000054 на суму 840 грн. 00 коп., від 14.04.2010 р. № ОУ-0000058 на суму 2400 грн. 00 коп., від 19.04.2010 р. № ОУ-0000059 на суму 1200 грн. 00 коп., від 27.04.2010 р. № ОУ-0000056 на суму 1200 грн. 00 коп., від 29.04.2010 р. № ОУ-0000060 на суму 3600 грн. 00 коп., від 12.05.2010 р. № ОУ-0000065 на суму 3000 грн. 00 коп., від 25.05.2010 р. № ОУ-0000070 на суму 1200 грн. 00 коп., від 28.05.2010 р. № ОУ-0000071 на суму 1200 грн. 00 коп. та визнати дані акти недійсними, - визнати неправомірним сплату [PERSON] 14640 грн. 00 коп. коштами ПП «Лідер», що знаходилися на банківському рахунку підприємства, фізичній особі-підприємцю [PERSON], а саме: 30.03.2010 р. - 840 грн. 00 коп. за послуги згідно з рахунком № 47 від 30.03.2010 р., 14.04.2010 р. - 2400 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 53 від 14.04.2010 р., 19.04.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 59 від 19.04.2010 р., 27.04.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 61 від 27.04.2010 р., 29.04.2010 р. - 1800 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 614 від 29.04.2010 р., 05.05.2010 р. - 1800 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 64 від 29.04.2010 р., 12.05.2010 р. - 3000 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 69 від 12.05.2010 року, 25.05.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. за послуги згідно з paxунком № 76 від 25.05.2010 р., 28.05.2010 р. - 1200 грн. 00 коп. згідно з рахунком № 77 від 28.05.2010 р., - встановити нікчемність правочинів на суму 14640 грн. 00 коп. між ПП «Лідер» в особі заступника директора з економіки [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON], які оформлені вищевказаними актами здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг, а також правочинів, про які йдеться у графі «призначення платежу» платіжних документів про оплату вищевказаних рахунків, та визнати недійсними ці правочини, - застосувати наслідки недійсності вказаних правочинів та стягнути в солідарному порядку з [PERSON] й [PERSON] на користь ПП «Лідер» грошові кошти в загальній сумі 14640 грн. 00 коп., - відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що перелічені вище акти здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг не затверджено директором підприємства. У графі «Затверджую Директор ___» даних актів мається підпис невідомої особи; відповідач [PERSON] у судовому засіданні по справі № 751/1884/14 визнав, що ці акти підписано відповідачем [PERSON] Остання, працюючи заступником директора по економіці ПП «Лідер», не мала повноважень їх підписувати, а [PERSON] повноваження [PERSON] не перевіряв. [PERSON] не надавав послуг, про які йдеться у всіх згаданих вище актах і платіжних документах. З цих актів, до того ж, неможливо встановити, за які саме послуги і на підставі яких документів здійснювалася згідно з ними оплата. Даючи пояснення по справі № 751/1884/14, відповідачі не змогли пояснити, на якому автомобілі здійснювалися перевезення в інтересах ПП «Лідер», що саме, куди й кому перевозилося. Крім того, [PERSON] пояснювала, що вона не передавала від імені підприємства [PERSON] майна для перевезень. Договір перевезення сторони не укладали, [PERSON] ні документально, ні фактично не здійснював перевезень вантажу для ПП «Лідер». У ході розгляду справи № 751/1884/14 [PERSON] не довів, що він мав ліцензію на здійснення господарської діяльності з перевезення вантажів автотранспортом і не надав доказів наявності в нього вантажного транспортного засобу та посвідчення водія відповідної категорії. Ухвалою суду від 16.04.2015 р. позовні вимоги про визнання неправомірним підписання [PERSON] від імені підприємства актів здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг від 30.03.2010 р. № ОУ-0000054 на суму 840 грн. 00 коп., від 14.04.2010 р. № ОУ-0000058 на суму 2400 грн. 00 коп., від 19.04.2010 р. № ОУ-0000059 на суму 1200 грн. 00 коп., від 27.04.2010 р. № ОУ-0000056 на суму 1200 грн. 00 коп., від 29.04.2010 р. № ОУ-0000060 на суму 3600 грн. 00 коп., від 12.05.2010 р. № ОУ-0000065 на суму 3000 грн. 00 коп., від 25.05.2010 р. № ОУ-0000070 на суму 1200 грн. 00 коп., від 28.05.2010 р. № ОУ-0000071 на суму 1200 грн. 00 коп. та про визнання неправомірною сплату [PERSON] фізичній особі-підприємцю [PERSON] 14640 грн. 00 коп. коштами ПП «Лідер», що знаходилися на банківському рахунку підприємства, залишено без розгляду. Оскаржуваним рішенням вимоги ПП «Лідер» задоволено; з відповідачів на користь позивача стягнуто по 121 грн. 80 коп. (з кожного) на відшкодування витрат по сплаті судового збору. В апеляційній скарзі представник [PERSON] [PERSON] просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову ПП «Лідер» у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до такого: - місцевий суд безпідставно не задовольнив вимогу представника [PERSON] про застосування позовної давності при вирішенні справи, - ст. 530 ЦК України, на яку суд посилався як на одну з підстав задоволення позову, спірні правовідносини не регламентує, - суд визнав оспорювані позивачем акти недійсними на підставі ст.ст. 207, 215 ЦК України. Проте ці акти є не правочинами, а первинними обліковими документами, у зв'язку з чим вони не підлягають визнанню недійсними на підставі вказаних статей, - доводи позивача про неукладення в письмовій формі оспорюваних правочинів не є підставою для визнання їх недійсними згідно з ст.ст. 207, 527 і 215 ЦК України, - твердження позивача про відсутність у [PERSON] ліцензії на здійснення господарської діяльності з перевезення вантажів автотранспортом спростоване у ході розгляду справи, - такі підстави недійсності оспорюваних правочинів, як зловмисна домовленість сторін та порушення публічного порядку внаслідок їх укладення, у ході розгляду справи позовною стороною не доводилася, - [PERSON] не мав ні потреби, ні підстав ставити під сумнів повноваження [PERSON] щодо прийняття виконання за договорами перевезення. Про наявність або відсутність таких повноважень він не міг знати. Крім того, наявність цих повноважень доведена, - суд І інстанції невірно застосував при вирішенні справи ст. 527 ЦК України. Крім того, в силу ст. 241 цього Кодексу ПП «Лідер» схвалило надання [PERSON] послуг, про які йдеться, шляхом їх оплати. До того ж, в силу ст. 204 ЦК України дійсність правочину презюмується, - за приписами ст. 50-1 ЦК України, у зв'язку з припиненням [PERSON] підприємницької діяльності вимоги його кредиторів вважаються погашеними. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримала апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що оспорювані позивачем акти є недійсними як такі, що підписані від імені директора ПП «Лідер» неуповноваженою особою - відповідачем [PERSON], у зв'язку з чим отримані [PERSON] на підставі цих актів кошти останній має повернути ПП «Лідер»; строк позовної давності позивачем не пропущено, т.я. він пред'явив позов у межах цього строку, який почав перебіг з моменту, коли позивач взнав про порушення відповідачами його прав. З такими висновками не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Згідно з копіями актів здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг від 30.03.2010 р. № ОУ-0000054, від 14.04.2010 р. № ОУ-0000058, від 19.04.2010 р. № ОУ-0000059, від 27.04.2010 р. № ОУ-0000056, від 29.04.2010 р. № ОУ-0000060, від 12.05.2010 р. № ОУ-0000065, від 25.05.2010 р. № ОУ-0000070 і від 28.05.2010 р. № ОУ-0000071, заступник директора ПП «Лідер» (замовника) [PERSON] і фізична особа-підприємець [PERSON] (виконавець) склали ці акти про надання виконавцем замовникові автотранспортних послуг на суми (до яких включено ПДВ) 840 грн. 00 коп., 2400 грн. 00 коп., 1200 грн. 00 коп., 1200 грн. 00 коп., 3600 грн. 00 коп., 3000 грн. 00 коп., 1200 грн. 00 коп. і 1200 грн. 00 коп. відповідно (а.с. 5-12). Письмового договору про надання автотранспортних послуг між ПП «Лідер» і фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено не було, що підтверджується всіма учасниками судового розгляду. У запереченнях на позов [PERSON] стверджує, що ним з заступником директора ПП «Лідер» [PERSON] усно домовлено про предмет, ціну та строк дії перевезень (а.с. 75). У запереченнях на позов представника [PERSON] зазначається, що останній надав ПП «Лідер» послуги з перевезення вантажу, який було завантажено працівниками ПП «Лідер», і що це підприємство оплатило надані ним послуги (а.с. 59). Відповідно до п. 6.6 статуту ПП «Лідер», право діяти від імені цього підприємства без довіреності, представляти його в усіх установах, підприємствах і організаціях в Україні та за її межами (зокрема укладати будь-які угоди від імені підприємства й видавати довіреності) має лише директор, що підтверджено витягами з статуту ПП «Лідер» (а.с. 188-189, 190-191, 192-193). У посадовій інструкції заступника директора по економіці ПП «Лідер», яка затверджена директором цього підприємства 06.05.2009 р., зазначено, що заступник директора по економіці має право діяти від імені підприємства й представляти його інтереси по довіреності у взаємовідносинах з іншими організаціями з господарсько-фінансових та інших питань, підписувати й візувати у межах своєї компетенції документи (копія цієї інструкції на а.с. 194-196). У довідці ПП «Лідер» від 18.04.2016 р. зазначено, що у 2010-2016 роках цим підприємством не подавалися державному реєстраторові реєстраційні картки для включення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відомостей про [PERSON] як таку, що має право діяти від імені підприємства без довіреності (а.с. 197). Згідно з спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] мав статус фізичної особи-підприємця з 14.03.2008 р. по 29.12.2012 р. і займався, серед іншого, видом діяльності «діяльність автомобільного вантажного транспорту» (а.с. 182). Останній мав видану у встановленому порядку ліцензію на надання послуг з перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом відповідно до видів робіт, визначених Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме він мав дозвіл на внутрішні перевезення вантажів вантажними автомобілями, причепами та напівпричепами (її копія на а.с. 56). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Всі перелічені вище акти здачі-прийняття робіт з надання автотранспортних послуг, підписані заступником директора ПП «Лідер» [PERSON] і фізичною особою-підприємцем [PERSON], самі по собі є допустимими доказами надання останнім ПП «Лідер» автотранспортних послуг. Жодного доказу фальшивості цих актів суду не надано. Крім того, вони не є правочинами. Тому є хибним висновок суду І інстанції про те, що дані акти в силу ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемними. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 92 ЦК України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. З наявних у справі доказів не вбачається, що фізична особа-підприємець [PERSON] у момент виникнення спірних правовідносин та протягом всього часу їх тривання не міг не знати про відсутність у заступника директора ПП «Лідер» [PERSON] повноважень на укладення договорів про надання автотранспортних послуг цьому підприємству. Тому посилання ПП «Лідер» на те, що оспорювані ним акти не затверджено директором підприємства та що його заступник [PERSON] не мала повноважень їх затверджувати й укладати з фізичною особою-підприємцем [PERSON] договори про надання автотранспортних послуг та на оплату цих послуг, не є підставою для задоволення позову. Тож місцевим судом обставини справи встановлено повно й правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено неправильно. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позову. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з ПП «Лідер» на користь [PERSON] належить стягти 271 грн. 98 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (квитанція на а.с. 166). Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed