Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 28 055, 00 грн., витрати на проведення звіту про оцінку розміру матеріальної шкоди у розмірі 2 120,00 грн., витрати на проведення мікологічного дослідження у розмірі 1 700,00 грн., витрати на оренду квартири у розмірі 12 000,00 грн., моральну шкоду 40 000,00 грн. та понесені судові витрати. Позовна заява обґрунтована тим, що у вересні 2019 року відбулося залиття квартири позивача [ADDRESS] з вище розташованої квартири № 107 . Причиною залиття стала несправність сантехнічного обладнання та побутової техніки, а саме посудомийної машини. Факт залиття підтверджується складеним актом ТОВ «Промінь-С», в якому зазначено причини затоплення обстежуваної квартири та пошкодження, які утворилися в результаті затоплення, а саме замокання часткове стін і стелі на кухні (звукоізоляція і натяжна стеля), замокання частини стіни і стелі в коридорі, деформація дверної коробки і полотна. Відповідно до Звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі № 99 , з урахуванням фізичного зносу квартири, матеріальна шкода становить 28 055,00 грн. Вартість проведеної оцінки становить 2 120,00 грн. Крім того, було проведено ще мікологічне дослідження, вартість якого становить 1 700,00 грн., при проведенні якого в квартирі були виявлені гриби, що є активним деструкторами матеріалів, а також можуть викликати алергічні реакції у людей, ураження шкіри, волосся, отруєння мікотоксинами. У зв`язку з наявними у позивача хворобами, їй було протипоказано знаходитися у приміщеннях, де є грибок та пліснява, тому вона була змушена винаймати квартиру та сплачувати щомісячно 12 000,00 грн. Позивач зверталася до відповідача з пропозицією відшкодувати заподіяну матеріальну шкоду, завдану залиттям, але отримала відмову. Окрім завданої матеріальної шкоди, позивачеві також було заподіяно моральну шкоду. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.12.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, ухвалено розгляд справи проводити в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання. 18.02.2020 року представником відповідача - адвокатом Маліцькою І.О. до суду подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог з наступних підстав. Так, зазначено про те, що позивачем не визначено час затоплення, оскільки у позовній заяві вказано, що затоплення відбулося 18 вересеня 2019 року, а заява [PERSON] на імя директора ТОВ «Промінь-С» з проханням скласти акт про затоплення датована 16 вересням 2019 року. Тобто не зрозуміло, коли саме сталося залиття. Надані акти від 18.09.2019 року та від 24.10.2019 року представник відповідача вважає неналежними та недопустимими доказами, оскільки вони не відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, відповідач не була присутня при складанні вказаних актів, про їх складання її навіть не було повідомлено. Просила звернути увагу на те, що оцінювачем, який складав Звіт про оцінку матеріальної шкоди, здійснювалася оцінка 30.09.2019 року, а вихідні дані, що бралися для проведення даної оцінки, були складені вже після проведення оцінки, а саме 24.10.2019 року та 25.10.2019 року. Протокол мікологічних випробувань також є неналежним доказом, оскільки було порушено порядок відбирання зразків для випробувань. Заподіяння позивачеві моральної шкоди не підтверджено жодними доказами. Крім того, зазначила про те, що на час розгляду справи, позивач вже продала вказану квартиру і не являється її власником. 23.03.2020 року позивач подала відповідь на відзив, в якому вказала, що помилково в позовній заяві зазначила датою залиття 18 вересня замість 16 вересня 2019 року. Щодо оцінки, то вона здійснювалася в термін з 30 вересня 2019 року по 29 жовтня 2019 року, а тому посилання представника відповідача, про те, що вихідні дані, які бралися для проведення оцінки, були складені вже після її проведення не відповідають дійсності. Також є належним доказом складений акт, який відповідає чинному законодавству, та в якому зафіксовані пошкодження. Наявність плісняви у квартирі також зафіксовано у звіті та підтверджується наданими фотографіями пошкоджень. Ухвалою суду від 25.05.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. 04.06.2020 року представник відповідача подала до суду заперечення на відповідь на відзив. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача щодо задоволення заявлених позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні як у безпідставних та не доведених. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] станом на вересень 2019 року була власником квартири за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8). Позивач вказує, що 16.09.2019 року відбулось залиття її квартири, на підтвердження чого було надано акт від 18.09.2019 року, складений комісією в складі представників ТОВ «Промінь-С»: інженера [PERSON], майстра [PERSON] , сантехніка [PERSON] , в присутності власника квартири [ADDRESS] [PERSON] , відповідно до якого комісією було встановлено, що залиття квартири № 99 відбулось із квартири № 107 . Причина залиття - несправність сантехобладнання і побутової техніки. При затопленні пошкоджено: замокання часткове стін і стелі на кухні (звукоізоляція і натяжна стеля), замокання частини стіни і стелі в коридорі, деформація дверної коробки і полотна ( а. с. 9). Відповідно до Звіту ТОВ «Аелєкон» про оцінку розміру матеріального збитку від 29.10.2019 року, вартість збитку, що виникла внаслідок залиття квартири за адресою: [ADDRESS] , складає суму в розмірі 28 055,00 грн. (а. с. 31 - 49). В обґрунтування позову зазначено, що саме внаслідок винних дій відповідача, як власника квартири № 107 , відбулось залиття належної позивачу на праві власності квартири, а відтак відповідач має відшкодувати завдані збитки. Заперечуючи проти позовних вимог, стороною відповідача було зазначено про те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів завдання збитків саме з вини відповідача, а також не надано доказів наявності причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та діями відповідача, а відтак відсутні законні підстави для задоволення позову. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: dismissed