Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей - [PERSON] . [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01.01.2020 року у розмірі 2218 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 30.10.2004 вона з відповідачем уклала шлюб, від якого [INFO] народились діти - [PERSON] та [PERSON] . Шлюбні стосунки між подружжям не склались, тому після його розірвання рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019 року діти залишилась мешкати разом з матір`ю, а відтак перебувають на повному її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Дівчинка потребує матеріальних витрат для нормального існування та розвитку як особистість. Позивачка як мати не має достатньої можливості самостійно надавити дитині необхідне для задоволення повноцінного харчування, придбання одягу, фізичного і духовного виховання дитини, а тому звернулась з вказаним позовом до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі , на позовних вимогах наполягала. Відповідач, будучи належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, у визначений строк не надав суду відзив на позовну заяву, тому у відповідності до ст.ст. 279-281 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено,що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регулюється ст. 184 СК України, згідно якої суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 3 цієї статті встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 30.10.2004 року сторони зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, від якого [INFO] у них народились діти - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.02.2019 року (справа № 334/65/19) шлюб було розірвано. З пояснень позивачки, які не спростовані відповідачем, діти перебувають на повному її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Діти потребують матеріальних витрат для нормального існування та розвитку як особистість. Позивачка як мати не має достатньої можливості самостійно надавити дітям необхідне для задоволення повноцінного харчування, придбання одягу, фізичного і духовного виховання дитини, а тому оскільки [PERSON] є працездатним, здоровим чоловіком, на утриманні якого немає будь-яких інших осіб а тому має матеріальну можливість сплачувати саме аліменти у розмірі, що становить 2218 грн., тобто розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, розмір якої відповідає 2218,00 грн., тобто розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2020 рік» станом на 01.01.2020 року, є законними та обґрунтованими, доведеними належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: approved