Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

У лютому 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою суду від 26.02.2018 р. відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою підготовчого судового засідання від 28.03.2018 р. зупинене провадження по справі для примирення сторін строком на 2 місяці. Ухвалою суду від 29.05.2018 р. поновлене провадження по цивільній справі та продовжене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08.06.2018р. справа призначена до розгляду по суті. Позов позивачем обґрунтовано тим, що 05.06.2004р. вони зареєстровали шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис № 563. За час їх спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Між ними постійно виникають суперечки від яких в неї погіршилося самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. В неї погіршилися працездатність, при цьому відповідач матеріально приймає мінімальну участь в житті сім'ї, весь тягар забезпечення сім'ї лежить на її плечах. Фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року, втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Збереження сім'ї неможливе, і суперечить їхнім інтересам. Вона бажає створити нову сім'ю. Суперечки про місце проживання дитини та про поділ спільного майна подружжя - відсутні. Дитина проживає та надалі буле проживати з нею. Прізвище бажає зберегти. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити, оскільки строк на примирення результатів не надав, відповідач їй за весь період навіть не зателефонував, тому не вбачає з його боку бажання примиритися. В свою чергу вона не виявляла бажання з ним примиритися, оскільки хоче створити нову сім'ю та не хоче перебувати з ним у шлюбі. Даний шлюб завдає їй психологічних страждань, відповідач у важких моментах їй не допомагає, вона не хоче бачити поруч такого чоловіка. Вимагала розірвати шлюб, оскільки він суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] заперечував щодо розірвання суду, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки не втратив почуття кохання до позивача та бажає зберегти шлюб, проте ображений на позивача, тому кроки для примирення очікував від неї. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 червня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Житомирського обласного управління юстиції, актовий запис №563, про що свідчить свідоцтво про шлюб. Сторони не проживають однією сім'єю та не ведуть спільного господарство з лютого 2018 року. За цей час подружжя не здійснили дій щодо збереження родинних стосунків. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Сторони на сьогоднішній день не мають спору щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна подружжя. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного, враховуючи те, що подальше збереження сім'ї з урахуванням їх взаємних відносин неможливе і суперечить інтересам позивача, яка бажає створити нову сім'ю, сторони не здійснили дій для примирення та збереження шлюбу, вони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, не підтримують один одного, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір у розмірі 704,80 грн., що документально підтверджено.

Outcome: approved