Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

У листопаді 2020 року Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому, з урахування збільшених позовних вимог, просить стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 35037 грн 28 коп та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Однак в порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснюють, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2016 до 28.02.2021 у розмірі 18742,54 грн та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2016 до 28.02.2021 у розмірі 13689,92 грн. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3 % річних. У відзиві на позовну заяву [PERSON] , [PERSON] у задоволенні позовних вимог просили відмовити у зв`язку з відсутністю договору про надання комунальних послуг, відсутністю доказів обґрунтування тарифів та розмірів заборгованості. Окрім того просили застосувати наслідки пропуску позовної давності. В судове засідання сторони не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач звернувся до суду з клопотанням про урегулювання спору за участю судді. Дослідивши клопотання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для урегулювання спору за участю судді, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦПК України врегулювання спору за участю судді проводиться за згодою сторін до початку розгляду справи по суті. Однак матеріали справи не містять згоди позивача на урегулювання спору за участю судді. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються Комунальним підприємством «Харківводоканал» за вказаною адресою. Згідно ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Відповідно до п. 30, 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, споживачі зобов`язані оплачувати комунальні послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Враховуючи викладене, посилання відповідачів про відсутність доказів наявності договірних відносин між сторонами не заслуговують на увагу. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2016 до 28.02.2021 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2016 до 28.02.2021. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Комунальне підприємство «Харківводоканал» звернулося до суду 17.11.2020 року з позовом, в якому просить стягнути заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2016 до 28.02.2021 та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2016 до 28.02.2021. Тобто, частина позовних вимог стосується стягнення заборгованості з період, щодо якого сплив строк позовної давності, а саме з 01.02.2016 до листопада 2017 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Як зазначалось вище, відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності. Отже, суд розглядає позовні вимоги КП «Харківводоканал» в межах позовної давності, тобто з 01.11.2017 року по 28.02.2021 року. Судом здійснено перерахунок заборгованості відповідачів перед позивачем в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що заборгованість відповідачів перед позивачем за період з 01.11.2017 до 28.02.2021 становить за послуги з централізованого водопостачання 14019,46 грн, за послуги з водовідведення 10204,19 грн. Щодо посилань відповідачів на відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджують розмір їх заборгованості, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Вимоги до змісту зведених документів наведені у ч. 2 тієї ж статті. Зведена картка абонента, подана до позову як доказ нарахування плати та існування заборгованості, в повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та дає змогу встановити адресу, за якою здійснюється облік, період надання послуги, тарифи та норми, які застосовувались на певну дату, кількість осіб або об`єм спожитих послуг за показаннями лічильника, розмір здійснених оплат споживачем, розмір наданих у певний проміжок часу субсидій, пільг, залишок заборгованості. Надана суду зведена картка підписана уповноваженою особою, яка відповідальна за правильність наданих розрахунків Таким чином, зведена картка абонента відповідає вимогам ст. 76, 77 ЦПК України, а тому приймається судом. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг позивачем нараховано 1699,30 грн - індексу інфляції за час прострочення та 905,22 грн - 3% річних від простроченої суми. Наведені обставини, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: розрахунком заборгованості, розрахунком 3 % річних та індексу інфляції. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що під час розрахунку заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем застосовані нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню. Позивачем також правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, судом здійснено перерахунок індексу інфляції та трьох процентів річних в межах строку позовної давності з 01 листопада 2017 року до 28 лютого 2021 року у зв`язку із тим, що відповідачем заявлено вимогу про застосування строку позовної давності до позовних вимог КП «Харківводоканал», у зв`язку суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» трьох відсотків річних у сумі 904,72 грн та інфляційних втрат у сумі 1695,17 грн. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині з зазначеному обсязі. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості у розмірі 26823,54 грн, з яких: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання за період з 01.11.2017 до 28.02.2021 14019,46 грн, заборгованість за послуги з централізованого водовідведення за період з 01.11.2017 до 28.02.2021 10204,19 грн, 3% річних у сумі 904,72 грн та інфляційних втрат у сумі 1695,17 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1609,23 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial