Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поруки №K3JWGK15005165 від 03.11.2006. У зв`язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 24343,76 дол. США, що за курсом 15,80 відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.01.2015 складає 384 581,92 грн за кредитним договором №K3JWGK15005165 від 03.11.2006, а також, стягнути з відповідача судові витрати. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м.Києві від 12.08.2019 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2020 після повторного авторозподілу, цивільну справу прийнято до провадження в новому складі суду. Згідно з ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2021 позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку з тим, що позивачем в порушення ч.3 ст. 175 ЦПК України не заявлено вимог щодо [PERSON] , як до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов`язання, позивачу надано строк на усунення недоліків. В подальшому позивачем було направлено до суду лист на виконання вимог ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2021, в якому зазначає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує в повній мірі позовні вимоги, відповідно до первісного позову, а саме стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №K3JWGK15005165 від 03.11.2006, жодних вимог до [PERSON] в даному провадженні не заявляє. На підставі ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 06.10.2021 розгляд справи було продовжено. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила задовольнити, при цьому, підтвердила, що з позовними вимогами до позичальника [PERSON] , яка померла [INFO] позивач не звертався. Наголошувала, що на момент пред`явлення позову, договір поруки був дійсним, тому наявні всі підстави для задоволення позовних вимог. Представник відповідача проти позову заперечував, вказував, що договір поруки визнано припиненим, тому відсутні жодні підстави для задоволення позовних вимог. Просив у позові відмовити. Відповідач [PERSON] подала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, оскільки жодних вимог до неї не заявлено. Суд, у порядку загального позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дійшов таких висновків. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення, суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судовим розглядом встановлено, що 03.11.2006 р. між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № K3JWGK15005165, за умовами якого відповідачу було надано кредитні кошти на суму 20 000,00 доларів США, на строк до 03 вересня 2013 року, із процентною ставкою за користуванням кредиту - 10,08%. 03.11.2006 року з метою забезпечення виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] , між ПАТ «КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № K3JWGK15005165, за яким [PERSON] зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед ПАТ «КБ «Приватбанк» за вказаним кредитним договором. [PERSON] померла [INFO] , при цьому, останній платіж було вчинено в липні 2013 року. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). Визначене поняття зобов`язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право що кореспондує обов`язку першій. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст.510 ЦК України). Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред`явлення позову про визнання поруки припиненою. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.02.2016 зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання припиненим договору поруки - задоволено частково. Визнано припиненим договір поруки від 03.11.2006, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] . Рішення набрало законної сили та в цій частині не оскаржувалось. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто при зверненні з позовом про визнання припиненим зобов`язання на позивача покладений тягар доведення обставин повного припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з їх виконанням. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Встановивши, що договір поруки є припиненим на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, з урахуванням смерті позичальника, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed