Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 серпня 2005 року померла її мати [PERSON] в с. Нетребівка Томашпільського району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 1,69 га, що розташована на території Нетребівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ -ВН № 038650, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області 18 лютого 2003 року. Позивач є спадкоємцем за законом. Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку та за відсутності документів, які б підтверджували родинні звязки з спадкодавцем, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявилася, однак, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Томашпільської селищної ради в судове засідання не, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 21 серпня 2005 року в с. Нетребівка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.7). Рішенням Томашпільського районного суду від 18 жовтня 2018 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме встановлено, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON] Степанінви, яка померла 21 серпня 2005 року (а.с. 15-17, 34) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,69 га, яка розташована на території Нетребівської сільської ради, що підтверджується державним актом серії ІІІ - ВН № 038650 (а.с.11) . З довідки виданої Нетребівським старостинським округом Томашпільської ОТГ вбачається, що [PERSON] фактично прийняла спадщину і вступила у володіння спадковим майном після смерті своєї матері [PERSON], так як вона дійсно проживала з матірю та вела за нею постійний догляд (а.с.9). В довідці, виданої виконавчим комітетом Томашпільської селищної ради Томашпільського району вказано, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, посвідченої державним актом. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишилася дочка [PERSON] (а.с.10) Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та за відсутністю документів, які би підтверджували родинні відносини з спадкодавцем (а.с. 13). Згідно повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області спадкова справа на майно померлої 21 серпня 2005 року [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с.33). Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції Ощадбанк № 57 від 30 січня 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн. 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved