Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що з 27.12.2014 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який розірваний рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28.03.2018 року. Від шлюбу [INFO] в них народився син [PERSON] , який проживає разом з нею. Оскільки дійти спільної згоди щодо місця проживання дитини, його місця реєстрації за адресою фактичного мешкання вони не можуть, [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просить суд визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з нею за адресою: [ADDRESS] . У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність, оскільки обставини, викладені у позові, не відповідають дійсності. У відповіді на відзив на позовну заяву [PERSON] просила задовольнити позов у повному позові, посилаючись на те, що обставини, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, не підтверджені належними доказами. У поданих письмових запереченнях [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У червні 2020 року [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] у якому просить суд визначити постійне місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком за його постійним місцем проживання за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування зустрічного позову, [PERSON] посилається на те, що [PERSON] одноособово було прийнято рішення розлучитись, не зважаючи на те, що він намагався зберегти сім`ю. Вона забрала сина та залишила місце спільного проживання та наразі створює йому перешкоди та обмежує у спілкуванні з сином. У поданому відзиві на зустрічну позовну заяву [PERSON] зазначає, що забезпечує належні умови для виховання та розвитку їх сина [PERSON] , участь батька дитини визначена розпорядженням Дарницької у м. Києві держадміністрації № 60 від 07.02.2019 року, умови якого вона сумлінно виконує, проте під час зустрічей з дитиною [PERSON] дозволяв собі образливі та принизливі вислови на її адресу, адресу її рідних, висловлювався нецензурною лексикою, що негативно позначається на дитині, на його відношенні до батька, в подальшому почав ігнорувати зустрічі з сином, тому просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні зустрічного позову. У відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] просив відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що наведені [PERSON] обставини є викривленими та неправдивими та нічим не підтверджені. У судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов підтримав, просив задовольнити, а в зустрічному позові відмовити, посилаючись на викладені у заявах по суті справи обставини. [PERSON] у судовому засіданні просив суд зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити з підстав, викладених у процесуальних заявах по суті справи. Представник Служби у справах дітей Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 2 ст. 82 ЦПК України). Судом установлено, що 27.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що розірваний рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 28.03.2018 року. Від шлюбу [INFO] у сторін народився син - [PERSON] . Як вбачається зі змісту скріншотів переписки сторін у месенджерах у період розлучення між ними мали місце напружені та неприязні стосунки (т. 2 а.с. 47-54). Відповідно змісту до довідки ЖБК «Ромашка-3» від 18.09.2019 року за № 57 [PERSON] та її син [PERSON] , [INFO] , дійсно проживають але не зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з січня 2018 року (а.с. 33). Згідно характеристики ЖБК «Ромашка-3» від 18.09.2019 року за № 56, [PERSON] характеризується позитивно, з сусідами ввічлива, шкідливих звичок не має; дитина доглянута, розвинута на свій вік; мати виховує дитину самостійно без участі батька (т. 1 а.с. 31). Як вбачається зі змісту соціальної картки № 913 Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Дарницького району м. Києва щодо висновку про оцінку потреб сім`ї станом на 03.10.2019 року, [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживають у квартирі [ADDRESS] , батьки дитини розлучені, існують конфлікти між колишнім подружжям, дитина боїться батька зі слів матері та відвідує психолога (т. 1 а.с. 30-31). Відповідно до змісту акту обстеження спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації умов проживання дитини в сім`ї від 27.09.2019 року у квартирі [ADDRESS] для виховання та розвитку малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , створено всі умови, базові потреби дитини задовольняються в повному обсязі, у матері [PERSON] достатньо засобів та можливості для забезпечення, утримання, виховання та розвитку дитини (т. 1 а.с. 22-23). За змістом акту комісії Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації щодо проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , вбачається, що на час відвідування комісії 27.09.2019 року, дитина була активна, гралася, посміхалася, спілкувалася, візуально не мала ознак вживання будь-яких речовин, мала здоровий та охайний вигляд, не мала ознак фізичного насилля, у помешканні створені умови для проживання дитини, санітарно-гігієнічний стан задовільний (т. 1 а.с. 24-26). Відповідно до акту обстеження умов проживання комісією Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 17.06.2020 року у квартирі [ADDRESS] проживають [PERSON] , її син [PERSON] , дідусь та бабуся [PERSON] та [PERSON] , стосунки яких дружні, люблячі, взаєморозуміючі; дитина проживає з матір`ю, для якої створені належні умови для проживання, розвитку, навчання та виховання (т. 1 а.с. 109). Згідно довідки ТОВ «Мєгатур» про доходи від 16.09.2019 року [PERSON] працює у цьому товаристві на посаді помічника генерального директора, загальна сума доходу за період з березня 2019 року по серпень 2019 року склала 20 803 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 32). Відповідно до характеристики ТОВ «Мєгатур» та характеристики Інституту СЗР України за період з 01.12.2009 року по 21.11.2018 року на [PERSON] за місцями роботи вона характеризується позитивно (т. 1 а.с. 35, 36). Відповідно до характеристики лікаря-педіатра Сімейного-медичного центру «Добродій», [PERSON] , 2016 року народження, є пацієнтом лікаря-педіатра [PERSON] з 2016 року, завжди відвідує лікарню в супроводі матері [PERSON] , дитина спокійна, врівноважена, добре вихована, дисциплінована, ввічлива, життєрадісна; хлопчик виховується матір`ю; батько дитини [PERSON] станом здоров`я дитини не цікавиться, лікарню жодного разу не відвідував, контактів із персоналом лікарні не підтримує; всі фінансові витрати по охороні здоров`я дитини мати несе самостійно, батько послуг лікарні жодного разу не оплачував (т. 1 а.с. 37). Відповідно до довідки Іноземного підприємствв «І-АР-СІ» про доходи від 03.06.2020 року [PERSON] працює в на посаді офіс-адміністратора, загальна сума доходу за період з січня 2018 року по травень 2020 року склала 814 630 грн. 48 коп. (т. 1 а.с. 127). З характеристики Іноземного підприємства «І-АР-СІ» від 03.06.2020 року [PERSON] за місцем роботи характеризується позитивно (т. 1 а.с. 191). [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] , що придбана ним за договором купівлі-продажу від 17.06.2016 року (т. 1 а.с. 192-193). Постановою Київського апеляційного суду від 03.02.2021 року рішення Дарницького районного суду міста Києва від 07.07.2020 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Дарницький РВ ГУ ДМС у м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та позбавлення права користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] - відмовлено (т. 2 а.с. 84-87). За інформацією з Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 01.10.2018 року вбачається, що [PERSON] звертався до служби у справах дітей для проведення умов його проживання (т. 1 а.с. 16). Як вбачається із копій платіжних доручень за період з лютого 2018 року по квітень 2018 року [PERSON] перераховано [PERSON] на утримання [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 грн. (т. 1 а.с. 123-126). Зі змісту листа служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 05.11.2018 року щодо розгляду звернення [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини вбачається, що під час бесіди з [PERSON] останній повідомив про те, що спору з [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] не має та він не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю (т. 1 а.с. 12). Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 07.02.2019 року за № 60 визначено участь батька [PERSON] у вихованні його дитини [PERSON] , [INFO] із встановленням графіком його спілкування та зобов`язано батька дитини [PERSON] дотримуватися режиму виховання, розвитку дитини, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини [PERSON] , зобов`язано матір дитини [PERSON] не перешкоджати батькові брати участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно батька дитини [PERSON] (т. 1 а.с. 17). 06.08.2019 року та 12.11.2019 року [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації із заявами про вжиття заходів щодо примусу [PERSON] у виконанні розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 60 від 07.02.2019 року (т. 1 а.с. 128). 02.03.2020 року [PERSON] звертався до Служби у справах дітей Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації із заявою про зміну умов розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 60 від 07.02.2019 року (т. 1 а.с. 135). Зі змісту заяв [PERSON] у Службу у справах дітей від 17.05.2020 року та 24.05.2020 року, зустрічі з дитиною були зірвані матір`ю дитини у супроводі її батьків (т. 1 а.с. 137). Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 16.10.2018 року у задоволенні заяви [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , заінтересована особа [PERSON] , про видачу обмежувального припису - відмовлено (т. 1 а.с. 149). За висновком дослідження психолога МГЦ «Розрада» психоемоційного стану дитини [PERSON] , 2016 року народження, складеного за замовлення адвоката Морозової Т.В., батькам важливо знайти спільну мову щодо своєї дитини; наміри, які вони демонструють - це одне, а результат це зовсім інше; рекомендовано забути свої власні образи і подумати про свою дитину, про те, яким вони бачать свого сина; важливо всім - і батькам, і бабусям з дідусями знайти спільну мову і допомогти дитині стати таким, яким вони хочуть його бачити - розвиненою, освіченою, співчутливою людиною; для цього варто всім попрацювати з психологами і створити спільну стратегію виховання хлопчика (т. 1 а.с. 19-21). За змістом висновку психолога Київського державного педагогічного інституту Копишинської Л.О., за результатами психологічного обстеження на звернення [PERSON] від 12.07.2018 року, [PERSON] у поведінці та спілкуванні виявляє риси дорослої соціально зрілої людини: у спілкуванні з дитиною орієнтований на партнерську позицію при скеровуючій (але не домінуючій) ролі дорослого; мотиваційні тенденції, виявлені у [PERSON] , утворюють засади умовної батьківської любові (любові тата), яка змушує дитину виявляти різні варіанти активності, щоб відповідати очікуванням батька, і, при цьому, опановувати новими знаннями, навичками, тобто успішно розвиватися у психічному та соціальному плані; аналіз результатів проведеного психологічного дослідження дозволяє стверджувати, що у [PERSON] відсутні особистісні та психічні властивості, які б могли б перешкоджати його спілкуванню із дитиною [PERSON] , [INFO] (т. 1 а.с. 142-146). Згідно консультаційного висновку спеціаліста НДСЛ «Охмадит» № 688 від 02.06.2020 року [PERSON] , [INFO] , рекомендовано обмеження психотравмуючих стресів та уникнення психотравмуючих ситуацій (т. 1 а.с. 159). Згідно консультативних висновків лікарів НДСЛ «Охмадит» від 22.09.2020 року та 20.10.2020 року відносно [PERSON] , 2016 року народження, рекомендовано психологічний супровід сім`ї, зменшення стресових ситуацій, сімейне консультування (т. 1 а.с. 213, 214). Як вбачається із змісту висновку судово-психіатричного експерта № 175 ДУ «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю» від 29.09.2020 року, [PERSON] , [INFO] виявляє виражене позитивне значиме ставлення до матері [PERSON] , надійний тип прив`язаності та прихильність, міцний емоційний зв`язок з нею; дитина виявляє стійке бажання до спільного проживання з матір`ю, категорично відкидає варіанти спільного проживання з батьком; зважаючи на сімейну ситуацію, що склалася та наявність у дитини негативізму та тривожно-уникаючого типу прив`язаності до батька варіант окремого проживання [PERSON] від матері матиме виражено негативний вплив на психоемоційний стан та благополуччя дитини (т. 1 а.с. 215-219). Відповідно до витягу із протоколу № 16 засідання комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 10.09.2020 року, комісією прийнято рішення про відмову [PERSON] у задоволенні заяви про перегляд розпорядження від 07.02.2020 року № 60 про визначення участі батька у вихованні дитини [PERSON] [INFO] , та направити до Міського центру дитини Служби у справах дітей та сім`ї Київської міської держаної адміністрації клопотання служби у справах дітей та сім`ї Дарницького району м. Києва щодо проведення відповідної роботи дитячим психологом з дитиною [PERSON] , [INFO] , та його сім`ю та отримання висновку за результатами роботи (т. 1 а.с. 222). Висновком Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 06.07.2020 року за № 101-5262/02, з урахуванням рекомендації комісії з питань захисту прав дитини (протокол від 25.06.2020 року № 9) рекомендовано за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (т. 1 а.с. 107-108). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76). У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. У рішенні Європейського суду з прав людини від 02.02.2016 року у справі «N.TS. та інші проти Грузії» зазначено, що обов`язок національних органів влади вживати заходів для полегшення возз`єднання, проте не є абсолютним. Возз`єднання одного з батьків з дитиною, яка деякий час прожила з іншими особами, може бути неможливо реалізувати негайно і може знадобитися проведення підготовчих заходів для цього. Характер та обсяг такої підготовки залежатимуть від обставин кожного випадку, але розуміння та співпраця всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Хоча національні органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, будь-яке зобов`язання щодо застосування примусу в цій сфері має бути обмеженим, оскільки інтереси, а також права і свободи всіх зацікавлених осіб повинні бути враховані, а особливо найкращі інтереси дитини та її права. Якщо контакти з батьками можуть загрожувати цим інтересам або втручатися в ці права, національні органи влади повинні дотримуватись справедливого балансу між ними (див. посилання Hokkanen, § 58). Найкращі інтереси дитини повинні бути першочерговими і, залежно від їхньої природи та серйозності, можуть перевищувати права їхніх батьків. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 року у справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) зазначено, що «тлумачення ч. 1 ст. 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Тобто, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Враховуючи, що у судому засіданні на пдставі досліджених доказів установлено, що між колишнім подружжям [PERSON] та [PERSON] має місце спір з приводу постійного місця проживання їх малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; фактично дитина після припинення сторонами шлюбних відносин проживає з матір`ю [PERSON] ; дитина відвідує дошкільний освітній заклад де у дитини сформувалось певне коло спілкування з однолітками, що свідчить про формування у дитини усталених соціальних зв`язків; дитина знаходиться на обліку в закладі охорони здоров`я; [PERSON] забезпечила належні умови для гармонійного розвитку дитини, його проживання, а також опікується його вихованням; висновок служби у справах дітей, яким рекомендовано визначити місце проживання дитини з матір`ю є обґрунтованим та ґрунтується на обставинах, які знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, суд дійшов висновку про те, що проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] найкраще відповідає інтересам дитини, й вважає недоцільним за встановлених обставин застосовувати судовий примус для розлучення малолітньої дитини з матір`ю. Інші доводи сторін не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Таким чином, за встановлених обставин первісний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , з нею підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] залишається судом без задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] .

Outcome: approved