Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 13 серпня 2005 року в с. Зеленці Старокостянтинівського району Хмельницької області. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона являється спадкоємицею за заповітом до майна померлої, однак, через необізнаність щодо порядку прийняття спадщини та відсутність коштів у встановлений законом строк не звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Представник позивачки подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Враховуючи те, що сторони в судове засідання не зявилися, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріли справи, суд дійшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла 13 серпня 2005 року в с. Зеленці Старокостянтинівського району, про що складено відповідний актовий запис за № 17, згідно даних свідоцтва про смерть серії І-БВ № 199369, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 07 грудня 2012 року. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшло право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності агропромислового закритого акціонерного товариства «Вікторія» с. Зеленці Старокостянтинівського району в розмірі 3,10 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості) згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХМ № 009084, виданного Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 21 січня 1997 року на підставі рішення Старокостянтинівської районної державної дміністрації від 06 травня 1996 року за № 386-р. 28 листопада 2012 року секретарем Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району виданий дублікат, який має силу оригіналу, втраченого заповіту [PERSON], посвідченого секретарем Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району 14 серпня 2001 року за р№ 31, яким вона все своє майно заповіла позивачці [PERSON] Згідно даних довідки, виданої виконавчим комітетом Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району від 11 лютого 2016 року за № 79, [PERSON], яка померла 13 серпня 2005 року, на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: вул. Лісова, 27 с. Зеленці Старокостянтинівського району. Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою (лист відмова від 06 квітня 2016 року за № 1283/01-16) позивачці рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла 13 серпня 2005 року. З вказаного листа відмови вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена. Аналогічна інформація також міститься у витязі зі Спадкового реєстру (спадкові справі та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 43498947 від 06 квітня 2016 року, в повідомленні Старокостянтинівської державної нотаріальної контори від 14 березня 2017 року № 924/01-16 та в інформаційній довідці зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцта про право на спадщину) № 47072961 від 14 березня 2017 року. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України\~спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Положеннями ч. 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Проаналізувавши зібрані у судовому засіданні докази кожний окремо та у їх сукупності, на підставі досліджених обставин справи, суд приходить до переконання, що оскільки позивачка пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини через поважні причини, враховуючи те, що позов визнається представником відповідача, тому заявлені обставини не можуть розцінюватись судом, як зневажливе ставлення до своїх прав чи як відмова від спадщини, а з врахуванням норм законності, моралі, справедливості, поваги до людини та її законних прав та інтересів, суд визнає поважними причини пропуску позивачкою строку прийняття спадщини, в звязку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved