Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно їх спільної неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2008 року, 26.09.2011 року шлюб розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу з відповідачем, останній перестав цікавитися життям та здоров`ям своєї доньки, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з донькою взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, в її матеріальному забезпеченні участі не приймає. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.11.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньку у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн, проте він не сплачує ніякої матеріальної допомоги, має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 63387,00 грн. На підставі викладеного, просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої позов підтримала та просила його задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позові, не заперечувала проти заочного вирішення справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Маріупольської міської ради Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності від 30.01.2020 року, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок про доцільність задоволення вимог про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Просила винести рішення, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини. Ухвалою суду від 06.07.2020 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1, 2 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст.150 СК України). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2008 року по [INFO] . [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 27 лютого 2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, батьком якої зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] , актовий запис №178. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 вересня 2011 року розірваний шлюб між [PERSON] та [PERSON] , та останній присвоєне прізвище « [PERSON] ». 17 вересня 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] в Центральному районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №807, та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 17.09.2016 року. Згідно довідки про склад сім`ї №1225 від 17.10.2019 року, виданої КСН «Нікопольський», разом [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , проживають: (чоловік) [PERSON] , [INFO] , (донька) [PERSON] , [INFO] , (донька) [PERSON] , [INFO] . Відповідно до характеристики, виданої 28.05.2015 року завідуючою Комунального дошкільного навчального закладу «Ясла-садок №140 «Пролісок» Управління освіти Маріупольської міської ради», [PERSON] відвідувала вказану дошкільну установу з 25.03.2014 року. Батько дитини участі у житті дочки не приймав, з дитячого садочка не забирав. Згідно характеристики від 24.10.2019 року Комунального закладу «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №47 Маріупольської міської ради Донецької області», [PERSON] навчається у зазначеному закладі з першого класу. За період навчання батько дитини школу та батьківські збори не відвідував, зв`язок зі школою не підтримував. Згідно службової характеристики від 25.10.2019 року командира військової частини [NUMBER] , [PERSON] перебуває на службі на посаді оператора-експедитора зв`язку вузла зв`язку військової частини [NUMBER] з 13.10.2017 року. За своїми професійними, діловими і моральними якостями сержант [PERSON] відповідає займаній посаді. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 листопада 2011 року з [PERSON] на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] стягнуті аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 600,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 10.10.2011 року. Станом на серпень 2019 року [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів у сумі 63387,00 грн., що підтверджується розрахунком боргу із сплати аліментів, виданим державним виконавцем Кальміуського ВДВС. Згідно заяви від 29.07.2014 року, посвідченої приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Сахової М.А. , [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з відхиленням від своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради №01.1-01-23-43 від 31.03.2020 року, є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п.15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. За тлумаченням ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, лише при наявності вини в діях батьків. В рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватись вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням дочки не займається, її життям не цікавиться, з його боку відсутня будь-яка турбота про неї, про її розвиток, проживає окремо від неї. Зазначені факти підтверджені наданими письмовими доказами. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки щодо малолітньої дочки [PERSON] , а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, в порядку передбаченому ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на судовий збір у сумі 768,40 грн.

Outcome: approved