Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд визнати право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, площею 4,42 га, розташованої за адресою: Фонтанська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», в порядку порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Крім того, [PERSON] просила суд визнати за нею право на земельну частку (пай/, площею 4,42 га, розташованої за адресою: Фонтанська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», згідно сертифікату серії [NUMBER], в порядку порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 26 травня 2015 року позов [PERSON] задоволено, визнано за [PERSON], [INFO], право на завершення процедури приватизації земельної частки (паю) розміром 4,81 га, з земль КСП «Фонтанське», який був зареєстрований за № [NUMBER] від 27.01.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), площею 4,42 га, у тому числі ріллі 4,42 га, номер масиву 7,15, номер земельної ділянки - 10/1, 101/2, що за життя належала [PERSON], померлому [INFO]. Однак рішення в частині визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай/, площею 4,42 га, розташованої за адресою: Фонтанська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва», згідно сертифікату серії [NUMBER], в порядку порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], померлого [INFO] судом не винесено, хоча такі вимоги були предметом розгляду справи. [PERSON] подала заяву про ухвалення додаткового рішення, зокрема просила суд визнати право власності на земельну частку (пай). Учасники судового процесу в судове засіданні не з'явились, були сповіщені належним чином про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі, в силу ч. 3 ст. 220 ЦПК України, неявка повідомлених сторін не перешкоджає розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої- небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] на підставі рішення Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 27.10.1997 року № 1028, видано сертифікат на право на земельну частку (пай), розміром 4, 81 га, з земль КСП «Фонтанське», який був зареєстрований за № [NUMBER] від 27.01.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай). За життя [PERSON] розпочав приватизацію відведеної йому земельної частки (паю), і розпорядженням Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області від 04.11.2014 року № 726 затверджено технічну документацію по передачі в натурі земельних часток (паїв) із земель колективної власності колишнього КСП «Фонтанське», та передано земельні ділянки у власність, зокрема [PERSON] передано земельну ділянку площею 4,42 га, у тому числі ріллі 4,42 га, номер масиву 7,15, номер земельної ділянки - 10/1, 101/2. Однак, [PERSON] помер [INFO], що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть [NUMBER] від [INFO]. Зі змісту листа від 03.03.2015 року Комінтернівської районної державної нотаріальної контор Одеської області спадкова справа до майна [PERSON], померлого [INFO] не заводилась. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.07.2005 року встановлений факт проживання [PERSON] з [PERSON], померлим [INFO] однією сім'єю з 1998 року. Це рішення суду набрало законної сили 15.08.2005 року і не оскаржувалось в апеляційному порядку. У [PERSON], померлого [INFO], був син [PERSON], який також помер [INFO], що вбачається зі змісту свідоцтва про народження від 07.05.1963 року, та свідоцтва про смерть від 27.05.2014 року. Зі змісту листа від 03.03.2015 року Комінтернівської районної державної нотаріальної контор Одеської області спадкова справа до майна [PERSON], померлого [INFO] не заводилась. Таким чином, спадкоємців попереднії черг до майна [PERSON] померлого [INFO] суд не встановив, і позбавлений іншої моживості перевірити наявність спадкоємців до майна [PERSON]. померлого [INFO]. Встановивши дійсні правовідносини, суд звертається до законодавства, яким ці правовідносини врегульовані: Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Оскільки Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності даних державної реєстрації на нерухоме майно, суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного Кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державих актів на право власності на землю. Таким чином, за життя спадкодавець набув право на земельну частку (пай), і це право підлягає успадкуванню у загальному порядку. Таким чином, суд знаходить позовні вимоги повністю обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Разом із тим, заява [PERSON] підлягає задоволенню частково, оскільки вимоги про визнання права власності на земельну частку (пай) [PERSON] не висувались, і не були предметом судового розгляду, отже і підстави для ухвалення додаткового рішення з цих вимог відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: partial