Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку. На обґрунтування позову позивач зазначила, що 22.05.2003 р., уклавши із відповідачем договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,04 га, розташованої на території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, який був посвідчений нотаріально, не зареєструвала в подальшому в установленому законом порядку своє право власності на неї та не отримала державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. У зв'язку зі змінами у законодавстві та не отриманням державного акту про право власності на вказану земельну ділянку їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо посвідчення договору купівлі-продажу земельної ділянки 19.02.2014 р. Посилаючись на викладене, просить про задоволення позову. У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала з підстав у ньому викладених. Відповідач заявлені позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, вказавши про відсутність будь-яких претензій до позивача та існування спору між ними. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову та матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22.05.2003 р., посвідченого державним нотаріусом Новоодеської державної нотаріальної контори, [PERSON] придбала у [PERSON] земельну ділянку, площею 0,04 га, розташовану на території Баловненської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, цільове призначення якої - для ведення садівництва. Вказана земельна ділянка належала продавцю [PERSON] на праві власності, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю МК№25300 від 06.09.1995 р. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.02.2014 р. [PERSON] у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки для ведення садівництва площею 0,04 га, розташованої на території Баловненьскої сільської ради Новоодеського району Миколаївської області відмовлено у зв'язку із відсутністю у позивача документів, що посвідчують її право власності на земельну ділянку. Згідно пояснень позивача спору щодо земельної ділянки із відповідачем немає, а підставою звернення до суду із позовом про визнання права власності на земельну ділянку слугувала відмова приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки. Згідно з положеннями ст.ст.3,4 ЦПК України право на звернення до суду має особа, права, свободи чи інтереси якої порушуються, не визнаються або оспорюються, захист яких здійснюється судом у спосіб, визначений законом України. Ст.ст.11, 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документу, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст.2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням відповідних записів до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тобто реєстрація права власності - це не виникнення самого права, а визнання і підтвердження такого права. Реєстрація права власності є похідною від встановлення фактів виникнення, переходу або припинення права. У судовому засіданні встановлено, що позивачем придбано земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,04 га, розташовану на території Баловненьскої сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, за договором купівлі-продажу, укладеним із відповідачем 22.05.2003 р. та посвідченим нотаріально. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] до 01 січня 2013 року відповідно до діючого на той час законодавства не отримала, що і слугувало підставою відмови їй нотаріусом у посвідченні договору купівлі-продажу земельної ділянки у 2014 р. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що звернення [PERSON] до суду з даним позовом пов'язано не з оспоренням чи запереченням її права власності відповідачем [PERSON], а з відмовою нотаріусом у вчиненні певної нотаріальної дії, що не є підставою для визнання права власності на нерухоме майно. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з безпідставністю заявлених вимог до відповідача.

Outcome: dismissed