overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У лютому 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивач надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2004 року, від даного шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 11.04.2006 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.4) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.01.2014 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.5). Діти проживають разом з матір'ю в [ADDRESS] та знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У лютому 2016 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судове засідання позивач надала заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем реєстрації. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2013 року, від даного шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 20.09.2013 року відділом ДРАЦС Арбузинського РУЮ Миколаївської області (а.с.5). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS] та знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач не працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У лютому 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що у 01 вересня 1983 року на його імя видана трудова книжка, на першій сторінці якої, а саме при написанні дати його народження допущена помилка вказане [INFO], тоді як він народився 23 лютого 1965 року. Через це при його зверненні до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області із заявою про призначення пенсії, [PERSON] було відмовлено, у звязку із допущенням вказаної помилки у трудовій книжці. Оскільки даний факт позбавляє його можливості оформити право на пенсію, [PERSON] був вимушений звернутися до суду та просив встановити факт належності йому трудової книжки від 01 вересня 1983 року. Заявник у судове засідання не зявився. Представник заявника за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вирішення спору залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до довідки від 02.03.2015 року № [NUMBER], виданої УПЗН Іллічівського району м. Маріуполя, [PERSON], [INFO], постійно проживає в [INFO], та перемістився з тимчасово окупованої території до м. Маріуполя, вул. Боткіна, буд. 76. Так, згідно паспорту громадянина України, виданого 12.07.2002 року Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] народився 23 лютого 1965 року в м. Совєтськ Калінінградської області. Крім цього, у відповідності до свідоцтва про народження, виданого 05.03.1965 року Совєтським міськбюро РАЦС Калінінградської області, датою народження заявника вказано саме 23 лютого 1965 року. Разом з тим, у трудовій книжці від 01 вересня 1983 року дата народження [PERSON] вказана 23 березня 1965 року. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за умови, що організація, яка видала правовстановлюючий документ не має можливості внести до нього виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У лютому 2016 року заявник [PERSON] звернулася в суд заявою про надання права на шлюб, посилаючись на те, що вона перебуває у стані вагітності і має намір народити дитину, створити сімю та укласти шлюб . У лютому 2016 року [PERSON] разом з [PERSON] звернулись до відділу реєстрації актів цивільного стану, однак у прийомі заяви їм було відмовлено у зв'язку з тим, що Заявник не досягла шлюбного віку. Заявник [PERSON] не була присутня у судовому засіданні однак через канцелярію суду подала заяву у якій вказала , що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить заяву задовольнити. Заінтересована особа Дзержинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у судовому засіданні присутні не були, через канцелярію суду 23 березня 2016 року подалу заяву в якій просили суд розглянути справу за позовом [PERSON] про надання права на шлюб. Заінтересована особа [PERSON] не був присутній в судовому засіданні, через канцелярію суду подав заяву в якій просив суду задовольнити заявлені вимоги. Заінтересована особа мати заявниці [PERSON] не була присутня у судовому засіданні однак , через канцелярію суду подала заяву у якій вказала , що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить заяву задовольнити. Суд дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви учасників процесу, суд дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] (а.с.3), бажає укласти шлюб з [PERSON] , але не досягла шлюбного віку. Відповідно до довідки №212 від 26.02.2016 р., виданою КУ «ЦПМСД № 5» [PERSON] перебуває на обліку по вагітності з діагнозом вагітність 28 тижнів (а.с.5). Мати заявниці [PERSON] не заперечувала щодо надання права на шлюб її дочці [PERSON] . Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним та поділ спільного майна подружжя»\~до участі в справі залучаються один або двоє батьків (усиновлювачів) неповнолітньої особи, піклувальник особа, з якою передбачається реєстрація шлюбу, а також інші заінтересовані особи. Відповідно до\~ст. 22 СК України\~шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ч.2\~ст.23 СК України\~за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки укладення шлюбу з [PERSON] , відповідає інтересам [PERSON] , то їй необхідно надати право на шлюб. На підставі\~ст.23 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~У лютому 2016 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, в якій просив суд встановити між ним та [PERSON] факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], 25.01.1949року народження, яка померла 26.09.2015 року, є рідною матірю заявника. В обґрунтування заяви заявник посилався на те, що він народився 30.06.1970 року. Свідоцтво про народження серії І1-БЮ №879417, видане 24.07.1970 року, складено російською мовою. Згідно зазначеного свідоцтва про народження його матірю записана: [PERSON], а в його паспорті прізвище вказано українською мовою - [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори для прийняття спадщини після померлої матері, було зясовано, що при написанні його прізвища і прізвища матері є розбіжності. Таким чином, необхідно встановити факт родинних відносин між ними. \~\~\~\~У судовому засіданні заявник підтримав вимоги заяви та просив суд їх задовольнити. \~\~\~\~Заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, покладаються на рішення суду. \~\~\~\~Суд, вивчивши матеріали справи, допитавши в якості свідків [PERSON], [PERSON], вважає за можливе задовольнити заяву за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так судом по справі встановлено, що 30 червня 1970 року народився [PERSON]. Свідоцтво про народження серії І1-БЮ №879417, видане 24.07.1970 року, складено російською мовою. Згідно зазначеного свідоцтва про народження його матірю записана: [PERSON], а в його паспорті прізвище вказано українською мовою - [PERSON].(а.с.4). Відповідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла 26.09.2015 року(а.с.5). Опитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], підтвердили, що [PERSON] є рідною матірю заявника. За таких обставин, суд вважає можливим, встановити факт, що [PERSON], 25.01.1949року народження, яка померла 26.09.2015 року, є рідною матірю заявника. \~\~На підставі зазначеного, ст. 256-259 ЦПК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У лютому 2016 року заявник звернувся у суд в порядку окремого провадження із заявою про визнання громадянина недієздатним. Свої вимоги заявник мотивував тим, що [PERSON] з дитинства виявляв ознаки психічного захворювання, йому встановлено ІІ групу інвалідності, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері. З цих підстав заявник просить суд визнати [PERSON] недієздатним. Від представника заявника та заінтересованої особи надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, вимоги заяви підтримують, просять її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON], 1982 року народження, є племінником [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження та шлюб. (а.с. 9-11) Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] страждає на психічний розлад, є інвалідом ІІ групи, неодноразово лікувався в психіатричній лікарні. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року у справі була призначена судово-психіатрична експертиза. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 605 від 18 серпня 2016 року [PERSON], 1982 р.н., у теперішній час страждає на стійкий хронічний психічний розлад: шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апато-дисоціативний дефект, ускладнену вживанням наркотичних речовин. [PERSON] за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки. Частиною 1 статті 30 ЦК України передбачено, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Згідно з ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 237 ЦПК України визначено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Зважаючи на те, що [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад, внаслідок якого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON], 1982 року народження, недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У лютому 2016 року заявники [PERSON] та Ліщинівський психоневрологічний будинок- інтернат звернулися до суду із заявою про призначення їх опікунами над [PERSON], 24.10.1964 народження, яка з 12.11.2015 року перебуває на повному державному утриманні в Ліщинівському психоневрологічному будинку-інтернаті з діагнозом «Шизофренія, параноїдна форма, епізодичний тип перебігу зі стабільним помірно вираженим дефектом особливості змішаного типу», хворіє на психічне захворювання, яке позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 05.11.2992 року [PERSON] визнано недієздатною. Заявники прохають призначити їх опікунами над недієздатною [PERSON] В судове засідання заявник [PERSON] та представник Ліщинівського будинку-інтернат не з»явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник зацікавленої особи органу опіки та піклування Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіку і піклування. Судом встановлено, що [PERSON] являється матірю заявниці, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про одруження ( а.с.8,9). Згідно рішення Київського районного суду м. Полтави від 05.11.1992 року [PERSON] визнано недієздатною (а.с.10). Згідно довідки [PERSON] перебуває на повному державному утриманні в Ліщинівському психоневрологічному будинку-інтернаті з 12.11.2015 року.( а.с.2). Рішенням виконавчого комітету Кунівської сільської ради Кобеляцького району від 13.11.2015 року надано згоду на призначення адміністрації Ліщинівського психоневрологічного будинку інтернату в особі директора опікуном над недієздатною [PERSON] (а.с.6). Рішенням виконкому Кунівської сільської ради Кобеляцького району від 13.11.2015 року надано згоду на призначення [PERSON] опікуном над недієздатною [PERSON] (а.с. 7). Оскільки [PERSON] визнана судом недієздатною, суд вважає встановити над нею опіку і призначити опікунами її дочку [PERSON]. та адміністрацію Ліщинівського психоневрологічного будинку-інтернату. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У лютому 2016 року заявник, через свого представника, подав до суду вищевказану заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Посилаючись на наявність помилки в дублікаті договору купівлі-продажу від 07.05.1984 року, посвідченого Трахтман Т.Б., державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 07.05.1984 року за реєстром № 1-1246, оскільки невірно вказано його прізвище, заявник просив встановити факт належності йому дубліката вказаного договору. В судове засідання заявник не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та участі заявника [PERSON] Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з листом в якому просив проводити розгляд справи у його відсутність. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до наявних в матеріалах справи копії паспорта громадянина Україна, копії свідоцтва про народження та копії свідоцтва про одруження, прізвище заявника по справі вказано як «[PERSON]» (а.с. 4-5, 6). Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії дубліката договору купівлі-продажу від 07.05.1984 року, посвідченого Трахтман Т.Б., державним нотаріусом Білоцерківської державної нотаріальної контори 07.05.1984 року за реєстром № 1-1246, прізвище заявника по справі вказано «[PERSON]» (а.с. 8). Згідно копії листа КП КОР «Південне бюро технічної інвентаризації» від 10.11.2015 рок № 1897 вбачається, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано, зокрема, за [PERSON] 2/9 частини на підставі договору купівлі-продажу № 1-1246 від 07.05.1984 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга № 50 реєстровий номер № 5132) (а.с.11). Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народженням цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази у своїй сукупності свідчать про те, що вимоги про встановлення факту належності заявнику вищевказаного правовстановлюючого документу підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У лютому 2016 року Ізюмське комунальне підприємство теплових мереж (далі КПТМ) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачці надавались послуги з централізованого опалення. Оскільки відповідачка належним чином не виконує своїх зобовязань та не проводить оплату за надані послуги з теплопостачання, Ізюмське КПТМ просить суд стягнути з відповідачки 6\~025,04 гривні заборгованості за надані послуги та судовий збір. Надали суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення у разі повторної неявки відповідачки в судове засідання. Відповідачка повторно в судове засідання не зявилася, хоча і була повідомлена належним чином про час і місце розгляду справи, заперечень проти позову суду не надсилала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224-226 ЦПК України. Судовим розглядом встановлено, що квартира [ADDRESS], де мешкає відповідачка, підєднано до системи централізованого опалення ( а.с.6). На порушення п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 з наступними змінами та доповненнями, відповідач який фактично споживав послуги позивача з централізованого опалення, вчасно та в повному розмірі за них не сплачував у передбаченому діючим законодавством порядку, тому відповідач відповідно до наданого позивачем розрахунку із урахуванням часткової сплати відповідачем, заборгував позивачу станом на лютий 2015 року 6\~025,04 грн. ( а.с.5). Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за надання послуг з теплопостачання встановлена і у п. 23 Правил та п. 20 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, положення якого носять юридично обовязковий характер і підлягають застосуванню незалежно від того, включені вони до конкретного договору чи ні. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Враховуючи викладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved