Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КИЇВГАЗ», третя особа ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ» про визнання дії неправомірними та стягнення збитків. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є споживачем послуг газопостачання за адресою: [ADDRESS] та оператором газорозподільної мережі є ПАТ «Київгаз», а постачальником природного газу ДП «КИЇВГАЗЕНЕРДЖИ». 11.09.2017 року позивачем отримано акт про порушення від 08.09.2017 року, відповідно до якого побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовився від його встановлення за рахунок оператора ГРМ. Не погоджуюсь з вказаним актом, позивачем на адресу відповідача направлено письмові заперечення від 19.09.2017 року. 27.09.2017 року на адресу споживача від відповідача надійшов лист від 25.09.2017 року № 84 з повідомленням, що за результатами засідання комісії з розгляду актів про порушення вимог Кодексу газорозподільних систем акт від 08.09.2017 року було скасовано. 19.10.2017 року відповідачем припинено постачання та розподіл природного газу квартири споживача у зв`язку з відсутністю газового лічильника НКРЕ, про що працівниками ПАТ «Київгаз» [PERSON] та [PERSON] складено акт на відключення газу. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки він не відмовлявся від встановлення лічильника газу в квартирі та не відмовляв у доступі до об`єкта побутового споживача. При цьому, позивачу не надходило повідомлення про встановлення за рахунок оператора ГРМ лічильника газу. Крім того, позивача не було повідомлено про припинення газопостачання/розподілу природного газу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). Дане від`єднання відбулося з грубим порушенням порядку передбаченого Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року та Кодексу газорозподільних систем, затверджених постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року внаслідок чого майновим інтересам позивача завдано шкоду. Неправомірними діями відповідача позивачу завдана майнова шкода, яка полягає у тому що через відключення газопостачання, яке він використовував для приготування їжі та підігріву води, останній вимушений був придбати водонагрівач Electrolux EWH 30 100 Formax, вартістю 4 769 грн., доставка вартістю 50 грн. та вбудовану керамічну варильну поверхню Hansa [NUMBER], вартістю 6 776 грн. Загальний розмір майнової шкоди складає 11 595 грн. У зв`язку з викладеними обставинами просить суд визнати дії відповідача з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19.10.2017 року протиправними та стягнути на користь позивача завдані збитки у розмірі 11 595 грн. Ухвалою суду від 07.11.2017 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду на 08.12.2017 року (а.с. 36). 07.12.2017 року представником відповідача [PERSON] надано письмові заперечення (а.с. 85-88), відповідно до яких послався на те, що чинним законодавством не передбачений порядок повідомлення побутових споживачів про намір встановлення лічильника газу за ініціативи та кошти оператора ГРМ. Крім того, відповідач вжив всіх можливих заходів для узгодження з позивачем часу можливого встановлення лічильника газу, що підтверджується листом відповідача від 01.11.2017 року. Внаслідок чого, на виконання приписів п. 1 гл. 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, відповідач був змушений припинити/обмежити газопостачання позивачу. Також вважає вимоги позивача про стягнення завданих збитків у розмірі 11 595 грн. безпідставними, оскільки позивач набув право власності на водонагрівач та варильну поверхню, що не є втратами у зв`язку з припиненням розподілу природного газу, а навпаки є збільшенням складу майна позивача, яким він в змозі володіти, користуватися та розпоряджатися на свій розсуд. 18.01.2018 року позивачем [PERSON] надано відповідь на письмові заперечення (відзив) відповідача (а.с. 108-111), котра аналогічна доводам, викладених в позовній заяві. Ухвалою суду від 22.03.2018 року клопотання позивача про витребування у відповідача доказів задоволено (а.с.118). 02.07.2018 року на виконання вимог ухвали суду від 22.03.2018 року відповідачем ПАТ «Київгаз» надано витребувані документи (а.с.126-165). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 цього Кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). ПАТ «Київгаз» є оператором газорозподільної системи, що здійснює господарську діяльність з розподілу природного газу на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 29.06.2017 року № 854. Відносини з приводу постачання населенню природного газу регулюються ст. 714 ЦК України, Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (далі - Кодекс ГРМ), які діяли на момент спірних правовідносин. У Кодексі ГРМ, зазначено, що оператор газорозподільної системи (далі - оператор ГРМ) - це суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 2, ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» іншою стороною правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є споживач (індивідуальні або колективні). Згідно з п. 4 гл. 1 Кодексу ГРМ побутовий споживач - споживач, що є фізичною особою та придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність. Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про захист прав споживачів» держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Як передбачено ст. 21 цього Закону права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення. Відповідно до п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на підставі договорів, які укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. 06.11.2015 року набрали чинності Правила постачання природного газу (надалі - Правила), затверджені Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015р., які регулюють відносини між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Відповідно до розділу III Правил постачання, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є: наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ГІС-коду як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Також у Правилах постачання вказано, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2498 затверджено Типовий договір розподілу природного газу, який є публічним і регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної поставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів. Відповідності до п. 1.2. та 1.3. розділу І Типового договору розподілу природного газу, умови цього договору однакові для всіх споживачів та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу ГРС. Даний договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання Споживача до умов цього договором (акцептуванням договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання, сплата рахунка оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Із викладеного вбачається, що договори про надання комунальних послуг, в яких умови договору встановлюються в стандартних формах та є типовими для всіх контрагентів, відносяться до договорів приєднання. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є побутовими споживачем природного газу на підставі договору за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується рахунками та квитанціями про сплату за спожитий газ у період з червня 2017 року по вересень 2017 року. Відповідно до п. 10 глави 2 розділу Х Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» постачання природного газу здійснюється за умови його комерційного обліку для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, у яких природний газ використовується тільки для приготування їжі - з 1 січня 2018 року. Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2021 року. Відповідно до п. 3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу. Як встановлено судом, 08.09.2017 року працівниками ПАТ «Київгаз» [PERSON] та [PERSON] складено акт про порушення, відповідно до якого зафіксовано відмову споживача від встановлення лічильнику газу за рахунок оператора ГРМ (а.с. 7). При цьому судом встановлено, що до вказаного акту відеозвіт про відмову від встановлення газового лічильника не додається, що не відповідає вимогам п. 2-8 глави 5 розділу ХІ Кодексу ГРС. Не погоджуючись з вказаним актом, 19.09.2017 року позивач направив на адресу відповідача письмові заперечення (а.с. 9-10). 22.09.2017 року відповідно до протоколу № 94 засідання комісії ПАТ «Київгаз» з розгляду актів про порушення вимог Кодексу скасовано акт про порушення б/н від 08.09.2017 року (а.с. 20). 26.09.2017 року та 18.10.2017 року адвокатом Гера Р.Ю. в інтересах позивача [PERSON] на адресу ПАТ «Київгаз» направлено адвокатський запит з вимогою надати копію посвідчення № 01709 та посадової інструкції працівника ПАТ «Київгаз» [PERSON] , копію посвідчення № 04032 та посадової інструкції працівника ПАТ «Київгаз» [PERSON] , докази повідомлення споживача про встановлення за рахунок оператора ГРМ лічильника газу, докази відмови споживача від встановлення за рахунок оператора ГРМ лічильника газу та повідомити результати розгляду комісією оператора ГРМ акту про порушення від 08.09.2017 року (а.с. 14,18). Разом з тим, вказаних документів на адвокатських запит позивачу надано не було. Проте, після скасування 22.09.2017 року Комісією акту про порушення позивачем Кодексу газорозподільних систем, 19.10.2017 року працівниками ПАТ «Київгаз» [PERSON] та [PERSON] складено акт на відключення газу, відповідно до якого за адресою: [ADDRESS] , проведено відключення газу із зазначенням причини відключення - відсутність ГЛ НКРЕ (а.с.17). Відповідно до п. 14 Правил за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Главою 7 розділу VІ Кодексу ГРС визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: 1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу; 2) відсутність підтвердженого обсягу природного газу по об`єкту споживача та/або його постачальнику; 3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з оператором ГРМ договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання; 4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»; 5) неповернення оператору ГРМ заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу чи розірвання договору розподілу природного газу; 6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ; 7) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт; 9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ; 10) необґрунтована відмова від підписання акту наданих послуг та/або акту приймання-передачі природного газу (норма застосовується по об`єкту споживача, що не є побутовим); 11) в інших випадках, передбачених законодавством. У разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1-6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). Споживач зобов`язаний допустити представників оператора ГРМ на власні об`єкти та не протидіяти їм при здійсненні заходів з припинення (обмеження) розподілу природного газу. При отриманні від оператора ГРМ письмової вимоги про самостійне обмеження або припинення споживання (відбору) природного газу споживач зобов`язаний виконати вимогу оператора ГРМ та самостійно обмежити або припинити споживання (відбір) природного газу. Пункт 5 глави 7 розділу VI Кодексу ГРС, передбачає, що припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування. При несанкціонованому відновленні газоспоживання (розподілу природного газу), відмові представникам оператора ГРМ в доступі до об`єкта споживача для припинення газопостачання (розподілу природного газу), у тому числі для локалізації чи ліквідації аварійної ситуації, а також після закінчення (розірвання) договору розподілу природного газу оператор ГРМ може здійснити припинення газопостачання (розподілу природного газу) шляхом механічного від`єднання газових мереж споживача від газорозподільної системи. При цьому, судом встановлено, що позивач не відмовлялася від встановлення лічильника газу за рахунок відповідача ПАТ «Київгаз», доказів у спростування вказаних обставин відповідачем не надано. Суд відхиляє твердження представника відповідача про вжиття всіх можливих заходів для узгодження з позивачем часу можливого встановлення лічильника газу, що підтверджується листом відповідача № 1133/38-03-01 від 01.11.2017 року як безпідставні, оскільки вказаний лист був направлений на адресу позивача вже після припинення 19.10.2017 року газопостачання позивачу. Крім того, відповідачем також не підтверджено, що позивач [PERSON] безпосередньо чинив перешкоди представникам відповідача у доступі до об`єкта побутового споживача, який розраховується за нормами споживання. Правилами визначено порядок, за яким виконавець послуг з газопостачання набуває право відключення споживача від газопостачання, а саме надіслання останньому письмового попередження про припинення газопостачання не менше ніж за три доби до за планової дати припинення газопостачання не надав. Разом з тим, суду не надано доказів направлення споживачу відповідного письмового повідомлення (з відміткою про вручення) про припинення газопостачання не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання, із зазначенням в повідомленні підстави та дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дії ПАТ «КИЇВГАЗ» з припинення газопостачання та розподілу природного газу на підставі акту на відключення газу № б/н від 19.10.2017 року побутового споживача газу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із порушенням прав позивача [PERSON] як споживача послуг газопостачання. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків у розмірі 11 595 грн., суд зазначає наступне. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Положеннями ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). У зв`язку з неправомірним відключенням позивача від системи газопостачання посеред опалювального періоду, останній був вимушений придбати водонагрівач Electrolux EWH 30 100 Formax, вартістю 4 769 грн., доставка вартістю 50 грн. та вбудовану керамічну варильну поверхню Hansa [NUMBER], вартістю 6 776 грн. для забезпечення власного існування, що підтверджується товарними чеками від 20.10.2017 та 21.01.2017 року (а.с.33-34). Тому, з урахуванням наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода відповідно у розмірі 11 595 грн., оскільки доводи позивача про завдання йому протиправними діями відповідача під час розгляду справи підтвердились. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з огляду на задоволення позовних вимог,

Outcome: approved