Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що 19 грудня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який було зареєстровано у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, актовий запис №1887. Під час шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2018 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. Причиною розірвання шлюбу стали ті обставини, що [PERSON] взагалі не займався вихованням дітей, постійно вчиняв конфлікти, перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння. Приблизно з 2017 року і по теперішній час, [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, практично не відвідує та не спілкується з дітьми навіть по мобільному телефону. Згідно виписки з домової книги у квартирі [ADDRESS] діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із [PERSON] та відповідно до характеристик ТОВ «ТД Укрвторресурс», зі сторони сусідів до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за час проживання за адресою [ADDRESS] скарг та заяв не було. Також вказувала, що згідно інформації КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги «Роша» Чернівецької міської ради [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у сімейного лікаря з січня 2019 року. З дітьми за медичною допомогою зверталась мати. Вихованням дітей займається мати. Ліки, які виписує сімейний лікар, купує мати. Лікуванням займається мати [PERSON] . Крім того, відповідно до довідки ДНЗ № 48 [PERSON] відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад з серпня 2019 року. Вихованням дівчинки займається мама [PERSON] , яка приводить і забирає дитину з дошкільного закладу та приймає участь в заходах в ДНЗ. Зі слів вихователів батько дитини жодного разу не приводив і на забирав дитину з установи. Добровільно внески за дитину в ДНЗ вносила мама (загальна сума на рік -2000 грн.). Згідно характеристики Чернівецької СПШ № 26 [PERSON] дійсно навчається у вказаній школі з 01.09.2020 року. Вихованням дитини займаються батьки. Тато був на святі 1 вересня, сплатив добровільний внесок. Потім (зі слів мами) тато поїхав працювати за кордон. Мати приводила і забирала [PERSON] зі школи, відвідувала батьківські збори. Також була присутня на святі Першого дзвоника, допомагала дитині в навчанні, реагувала на зауваження вчителя, щодо поведінки її сина, слідкувала за зовнішнім виглядом, а також за додатковим харчуванням. Також сплачувала благодійні внески. Також зазначала, що документальним підтвердженням того, що діти своєму батькові абсолютно не потрібні є рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.10.2019 pоку, яким з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2118 гривень щомісячно, починаючи з 24 червня 2019 року і до досягнення ним повноліття, а також на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1699 гривень щомісячно, починаючи з 24 червня 2019 року і до досягнення нею повноліття. Однак, станом на 01 травня 2020 року заборгованість по аліментах [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 23298 гривень, що сукупно становить суму виплат за більш ніж 11 місяців таких виплат. Крім цього, станом на 01 травня 2020 року заборгованість по аліментах [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить 18 689 гривень, що сукупно також становить суму виплат за більш ніж 11 місяців таких виплат. Вказувала, що нею ініційовано звернення до поліції, за результатами якого було розпочато кримінальне провадження №12020260020000521 по вищевказаному факту. Однак, незважаючи на кримінальну відповідальність, яка загрожує [PERSON] , останній продовжує злісно ухилятися від сплати аліментів. Таким чином заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 вересня 2020 року становить: на утримання доньки [PERSON] - 22554 гривень та на сина [PERSON] - 25959 гривень. Поряд з цим, [PERSON] , не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, але й перешкоджає їй у можливості оздоровити та подорожувати з дітьми, які цього потребують. Зокрема, у зв`язку з ігноруванням [PERSON] нотаріально завіреного заяви-запрошення для надання дозволу виїзду дітей за кордон вона була змушена звернутись до служби у справах у дітей для надання відповідного висновку. Таким чином вважає очевидним умисне ухилення відповідачем від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Крім того, на неодноразові прохання змінити своє таке відношення до дітей, відповідач жодним чином не реагує, і надалі вперто умисно ухиляється від участі у їх вихованні. Також, питання позбавлення відповідача батьківських прав ретельно вивчалось органом опіки та піклування Чернівецької міської ради, про що наданий відповідний висновок про доцільність позбавлення останнього батьківських прав. Вважає, що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дітей, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. На підставі вищевикладеного, просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча повідомлялася про час та місце розгляду справи, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, у тому числі й шляхом розміщення відповідного оголошення на сайті суду, про причини своєї неявки суд не повідомив та не подав відповідної заяви про відкладення розгляду справи. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Крім того, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований 19 грудня 2012 року у відділі РАЦС Чернівецького МУЮ, про що вчинено відповідний актовий запис №1887. Під час шлюбу у сторін народилися діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батьками зазначені [PERSON] та відповідач [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дитини (а.с 10, 11). В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 06 березня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 12). На даний час діти проживають разом із позивачем, що підтверджується випискою з домової книги №990від 28.05.2020 року, згідно якої в квартирі [ADDRESS] діти [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 19). Згідно інформації КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги «Роша» Чернівецької міської ради [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку у сімейного лікаря з січня 2019 року. З дітьми за медичною допомогою зверталась мати. Вихованням дітей займається мати. Ліки які виписує сімейний лікар купує мати. Лікуванням займається мати [PERSON] (а.с. 20). Крім того, відповідно до довідки ДНЗ № 48 №01/10-19 від 12.06.2020 року, дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує вказаний дошкільний навчальний заклад з серпня 2019 року. Вихованням дівчинки займається мама [PERSON] , яка приводить і забирає дитину з дошкільного закладу та приймає участь в заходах в ДНЗ. Зі слів вихователів батько дитини жодного разу не приводив і на забирав дитину з установи. Добровільно внески за дитину в ДНЗ вносила мама (а.с. 22). Відповідно до характеристики Чернівецької СПШ № 26, дитина [PERSON] навчається у вказаній школі з 01.09.2020 року. Вихованням дитини займаються батьки. Тато був на святі 1 вересня, сплатив добровільний внесок. Потім (зі слів мами) тато поїхав працювати за кордон. Мати приводила і забирала [PERSON] зі школи, відвідувала батьківські збори. Також була присутня на святі Першого дзвоника, допомагала дитині в навчанні, реагувала на зауваження вчителя, щодо поведінки її сина, слідкувала за зовнішнім виглядом, а також за додатковим харчуванням. Також сплачувала благодійні внески (а.с. 23). При цьому, як убачається з матеріалів справи, починаючи з 2017 року і по теперішній час, [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, практично не відвідує та не спілкується з дітьми. Доказів протилежного відповідачем не надано. Зокрема, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 01.10.2019 pоку з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2118 гривень щомісячно, починаючи з 24 червня 2019 року і до досягнення ним повноліття, а також на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1699 гривень щомісячно, починаючи з 24 червня 2019 року і до досягнення нею повноліття (а.с. 24-25). Однак, станом на 01 травня 2020 року заборгованість по аліментах [PERSON] на утримання сина [PERSON] становить 23298 гривень, що сукупно становить суму виплат за більш ніж 11 місяців таких виплат. Крім цього, станом на 01 травня 2020 року заборгованість по аліментах [PERSON] на утримання доньки [PERSON] становить 18689 гривень, що сукупно також становить суму виплат за більш ніж 11 місяців таких виплат (а.с. 26, 27). У зв`язку із наявністю заборгованості відповідача по несплаті аліментів, позивачка звернулася до поліції, та за результатами її звернення розпочато кримінальне провадження №12020260020000521 від 03.06.2020 року по вищевказаному факту, що підтверджується копією витягу з ЄРДР (а.с. 33). Крім того, факт ухилення відповідача від участі у вихованні дітей крім наданих позивачем вищевказаних письмових доказів, також підтверджується і письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що додані до матеріалів цивільної справи, які підтвердили факт того, що відповідач не займався вихованням дітей та самоусунувся від їх виконання, не цікавиться їх духовним, фізичним розвитком, не приймає участі у їх утриманні. Крім того, вказали, що відповідач [PERSON] має наркотичну залежність. Також, як убачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] схильний до вживання наркотичних засобів, й відповідно перебуває на обліку у лікаря-нарколога Чернівецького обласного наркологічного диспансеру, що підтверджується відповідної довідкою від 16.03.2021 року №342 (а.с.74). Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, ст. 164 СК України визначено підстави для позбавлення батьківських прав батьків, а саме: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують їх до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Крім того, згідно із роз`ясненнями пп. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Таким чином, відповідно до положень п. 2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України однією з підстав для позбавлення мати, батька батьківських прав в судовому порядку є їх ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Також, органом опіки і піклування Чернівецької міської ради надано відповідний висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Зокрема, виконавчий комітет Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, у наданому 29 жовтня 2020 року висновку № 01/02-24/2204, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Також із даного висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Чернівецької міської ради вбачається, що відповідач фактично перебуває за межами країни, самоусунувся від виховання своїх батьківських обов`язків, не займається вихованням малолітніх дітей, матеріальної допомоги не надає, аліменти не сплачує, не піклується про фізичний та духовний розвиток, здоров`я та майбутнє дітей (а.с.38). Тому, ураховуючи положенні ст. 164 СК України та оцінивши наявні докази в їх сукупності, у суду немає підстав ставити під сумнів вищевказаний висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей. Таким чином, ураховуючи вищевикладене, судом достовірно встановлено, що на час розгляду справи діти проживають разом з матір`ю, їх батько [PERSON] батьківські обов`язки не виконує, матеріально дітей не утримує, проживає окремо від дітей, не займається вихованням та утриманням малолітніх дітей, не виявляє турботи щодо своїх дітей, не цікавиться їх особистим життям, здоров`ям та навчанням, матеріальної допомоги не надає, не сплачує аліменти, не відвідує дітей, що в свою чергу, свідчить про умисне ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню сина [PERSON] та доньки [PERSON] та не відповідає принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам ст. ст. 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». За таких обставин суд, аналізуючи усі зібрані в справі докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, і в разі, якщо змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, суд може постановити рішення і поновити зазначену особу в батьківських прав. Тому, ураховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача, що у разі зміни обставин, що слугували підставами для позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей, [PERSON] не позбавлений права звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 840,80 грн., сплачений позивачкою при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved