Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягується за заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2012 у справі № 2-6602/12 з 1/4 на 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що з 20 січня 2007 року позивач [PERSON] перебував зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] . Від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 28 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2012 і до повноліття дитини. 22 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у позивача народився син [PERSON] . На даний час дружина позивача перебуває у декретній відпустці, а тому позивач самостійно повністю утримує малолітнього сина, дружину, а також дитину дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , оскільки батько дитини ухиляється від сплати аліментів. Позивач вважає, що з урахуванням тієї обставини, що позивач вдруге одружився і на утриманні в перебувають малолітня дитина та дружина, яка перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною, та враховуючи ту обставину, що з позивача стягуються аліменти в загальному розмірі, визначеному на одну дитину, таким чином на думку позивача має місце суттєва зміна сімейного та матеріального стану позивача, в порівнянні з його матеріальним станом на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на дитину на дитину, щомісячно, що відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою зменшення розміру аліментів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.01.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала позовні вимог з підстав того, що батьки повинні забезпечувати своїх дітей, а спільна з позивачем дитина також потребує належного догляду та піклування. Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши пояснення відповідача, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що з 20 січня 2007 року позивач [PERSON] перебував зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Від даного шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] . 28 серпня 2010 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з матір`ю. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва 08.10.2012 з позивача на користь [PERSON] з [PERSON] аліменти на неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.06.2012 і до повноліття дитини. Позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, оскільки з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів на утримання дитини, матеріальний стан позивача змінився, у нього з`явились додаткові зобов`язання щодо утримання дитини від другого шлюбу, та дитину дружини від першого шлюбу, перебування дружини в декретній відпустці по догляду за дитиною, розмір доходу та інші життєві обставини, які впливають на матеріальне забезпечення позивача. Зазначені обставини, які впливають на зменшення розміру аліментів, виникли після ухвалення заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва 08.10.2012, і сплачувати на даний час визначений раніше розмір аліментів, позивач не може через важкий майновий стан. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що 22 листопада 2019 року між позивачем та [PERSON] укладено шлюб. Від даного шлюбу [INFO] у позивача народився син [PERSON] . Крім того, у ході судового розгляду встановлено, що на даний час дружина позивача [PERSON] перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Згідно довідки про доходи, вбачається що позивач [PERSON] працює на посаді комірника у ТОВ «АСТ-СВІТЛОТЕХНІКА», загальна сума доходу за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 становить 100 397,51 грн., з яких на сплату аліментів по рішенню Дарницького районного суду м. Києва 08.10.2012 за вказаний період з позивача ураховано 40 410,00 грн. З пояснень позивач судом також встановлено, що позивача самостійно повністю утримує малолітнього сина та дружину, а також сина дружини від попереднього шлюбу [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що з моменту постановлення рішення суду про стягнення аліментів з позивача його матеріальний та сімейний стан суттєво змінились, що відповідно до ст. 192 СК України є причиною для зміни розміру аліментів. Відповідно до ст.ст. 183, 184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)». Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи те, що позивач надав докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, а також обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів суд доходить висновку про необхідність задоволення позову. Так, приймаючи до уваги положення ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та положення Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», відповідно до якого з 01.01.2021 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років становить 2395 грн., суд приходить до висновку про можливість зменшення розміру аліментів, призначених заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.10.2012 та стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved