Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації, в якому посилається на те, що вона являється власником будинку № 16 по вул. Звонкій у м. Дніпрі. Відповідно до довідки про склад сімї у даному будинку, окрім позивачки, зареєстровані відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У звязку з тим, що відповідачі за вищевказаною адресою фактично не проживають, витрати на утримання не несуть, просила суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 16 по вул. Звонкій у м. Дніпрі, та примусово зняти їх з реєстраційного обліку. Представник позивачки у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили . Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, позивачці на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.1986 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1519, належить будинок по вул. Звонкій, 16 у м. Дніпрі. У спірній квартирі зареєстровані позивачка, її колишній чоловік [PERSON], син [PERSON], син [PERSON] та мати [PERSON], що підтверджується довідкою квартального комітету Індустріального району м. Дніпропетровська № 257 від 03.10.2017 року. Останні не проживають у спірному домоволодінні з червня 2012 року, особистих речей не мають, що підтверджується актом від 07.12.2017 року за підписом сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], затвердженого головою квартального комітету Індустріального району м. Дніпропетровська. Позивачка вимушена, як власник будинку, нести додаткові витрати на утримання будинку та оплату комунальних послуг за відповідачів, які зареєстровані у будинку, але там не проживають, та позбавлена можливості розпоряджатися своїм будинком на власний розсуд. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі, окрім інших прав, гарантується право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 16 по вул. Звонкій у м. Дніпрі, законні та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду, зокрема про позбавлення права власності на житлове приміщення або користування житловим приміщення, визнання особи безвісно відсутньою або померлою тощо. Відповідно до змісту зазначеної норми права, поняття «зняття з реєстрації» нерозривно пов`язане з поняттям «житлові права» (право власності на житлове приміщення, право користування житловим приміщенням, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення із займаного приміщення та інше). Із вказаної норми випливає, що зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягає солідарному стягненню судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: partial