Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на його позивача - користь грошові кошти у розмірі 1259052, 33 грн, посилаючись на положення ст.ст.1212,1048,625 ЦК України. Позивач також вимагає стягнути з відповідача на його [PERSON] користь судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору, витрат на професійну правничу допомогу і витрат на послуги перекладача. У відповідності до положень ст.33 ЦПК України справу розподілено судді [PERSON] . Ухвалою суду від 04.03.2020 року позов прийнято до провадження і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. На стадії підготовчого судового засідання суд розглянув клопотання сторони позивача про витребування доказів, про вжиття заходів забезпечення позову. Суд неодноразово за місцем реєстрації направляв відповідачу судові повістки, але у матеріалах справи відсутні докази щодо належного сповіщення відповідача. 10.07.2020 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого судового засідання і призначив справу до розгляду по суті в судовому засіданні. Відповідач з`явився до судового засідання 08.09.2020 року, зробив заяву про відкладення розгляду справи для ознайомлення з позовом, доданими до нього доказами і укладання договору з адвокатом про надання професійної правничої допомоги. 03.11.2020 року суд отримав письмові пояснення відповідача за позовом [PERSON] . У сьогоднішньому судовому засіданні представник позивача адвокат Амельченко В.П., підтримуючи вимоги [PERSON] , стверджував: у період з 12.03.2019 року по 09.09.2019 року [PERSON] перерахував з свого банківського рахунку на банківський рахунок [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 45800 дол.США. У зв`язку з відсутністю будь-яких договірних відносин між сторонами, вказані грошові кошти, на думку позивача- є безпідставно набутими. Позивач застосовує аналогію закону до правовідносин, що виникли між сторонами, і доводить, що правовою нормою, яка регулює подібні за змістом цивільні правовідносини є ст.1048 ЦК України. Посилаючись на положення ст.ст. 1212, 1048,ч.2 ст.625 ЦК України позивач вимагає стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти в сумі 1121944,28 грн, що дорівнює 45800 дол.США за офіційним курсом НБУ долара США, 132509,92 грн проценти за користування безпідставно отриманими грошовими коштами, 3% річних - 4598,13 грн. Відповідач, не визнаючи позовні вимоги [PERSON] стверджував, що він не є особою, яка безпідставно набула грошові кошти, належні позивачу і доводив, що за ініціативою [PERSON] вони ( [PERSON] і [PERSON] ) дійшли домовленості щодо ведення спільного бізнесу з купівлі-продажу товарів. Він- [PERSON] закупив обраний [PERSON] товар, доставив цей товар у м.Одеса, і сьогодні товар зберігається на складі, але позивач не бажає його забирати і вимагає повернути витрачені на цей товар грошові кошти разом з відсотками. Суд дослідив надані сторонами докази і наведені доводи і дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей). Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах: від 10 вересня 2018 року у справі № 638/11807/15-ц (касаційне провадження № 61-1215св17), від 12 вересня 2018 року у справі № 154/948/16 (касаційне провадження № 61-4497ск18), від 12 грудня 2018 року у справі № 205/3330/14-ц (касаційне провадження № 61-1133св18), від 14.04.2020 року у справі № 495/2442/16-ц ( касаційне провадження 61-15428св19). У частині четвертій статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено і визнано сторонами, що Відповідач [PERSON] є одним із засновником ( ще одним засновником є [PERSON] ) ТОВ «БК Рішільє», яке займається серед іншого і купівлею-продажем споживчих товарів. На початку березня місяця 2019 року [PERSON] , маючи на меті інвестувати належні йому грошові кошти у бізнес з купівлі-продажу споживчих товарів, звернувся до [PERSON] з пропозицією спільної роботи. Як убачається з роздруківки особистої переписки сторін вони шукали таку форму договору про спільну роботу, яка б мала «нульове податкове навантаження». Відповідач визнав, що грошові кошти в загальній сумі 45800 доларів США у період з 12 березня 2019 року по 09 вересня 2019 року [PERSON] перерахував банківський рахунок [PERSON] за допомогою системи міжнародних платежів SWIFT. Як убачається з банківської виписки по рахунку [PERSON] за 28.03.2019 року і 18.06.2019 року [PERSON] перерахував грошові кошти за «купівлю особистих товарів». В інших рахунках відсутня призначення платежу. Таким чином, грошові кошти в сумі 45800 доларів США у період з 12.03.2019 року по 09.09.2019 року перераховані позивачем шістьма переказами на банківський рахунок відповідача за його [PERSON] власною ініціативою, на виконання умов домовленості між сторонами щодо спільної роботи з купівлі-продажу споживчих товарів, що підтверджується банківською випискою з рахунку відповідача. Матеріали справи і пояснення сторін по справі виключають помилку у переказі грошових коштів. Відповідач отримав грошові кошти у не заборонений цивільним законодавством спосіб. Суд вважає, що позивач не довів наявність трьох умов, які б підтверджували зобов`язання з безпідставного набуття майна, а саме: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок iншої особи; вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Outcome: dismissed