Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

У листопаді 2017 році позивачка звернулася до суду із уточненим позовом, до відповідача - [PERSON] , треті особи - Служба у справах дітей Сумської міської ради, Служба у справах дітей Сумської державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , разом із нею за адресою: [ADDRESS] та надати їй, [PERSON] дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітній дитини [PERSON] за кордон до Турецької Республіки, без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] на період з 15.11.2017 року по 14.11.2018 року в супроводі матері, [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона з відповідачем є батьками [PERSON] . Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2015 року шлюб між ними розірвано. Син проживає разом із нею за адресою: [ADDRESS] , хоча зареєстрований за місцем реєстрації батька- [ADDRESS] . Весь час дитина проживає з нею, проти перешкод у спілкуванні з батьком не чинила, брав сина до себе і проводив з ним достатньо часу. Позивачка як матір приділяє багато уваги дитині, піклується про її фізичний та духовний розвиток. У неї є стабільна робота і вільний час, щоб проводити разом з дитиною, займатися вечорами, гуляти з ним та створити всі умови для проживання та нормального розвитку, забезпечувати дитину матеріально. Дитина виявляє прихильність само до неї. Окрім того, бажає, щоб дитини пізнала щось нове, відвідувала нові країни і неодноразово зверталась до відповідачанадати дозвіл на виїзд сина до Туреччини строком на 11 днів, проте він відмовив у наданні дозволу з мотивів особистої неприязні. Тому вимушена звернутися з даним позовом і просить збільшити період виїзду до одного року, оскільки складно визначити час подорожі враховуючи відстань та вартість поїздки. [PERSON] не погоджуючись із заявленими [PERSON] позовними вимогами пред`явив до суду зустрічний позов 15.02.2018 року до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання стна саме з ним, не заперчуючи, що після розлучення дитина дійсно проживає з матір`ю, але постійно з сином сплікується, забирав до себе, займався його вихованням, духовним розвітком, зв`язки з дитиною міцні. Відповідачка у судовому порядку вирішила стягувати аліменти і він постійно сплачує аліменти, заборгованость відсутня. У квітні 2017 року [PERSON] . залишила у нього сина, повідомивши, що виїжджає за кордон і син почав проживати з ним, де мешкає зі своєю майбутньою дружиною. Декілька разів [PERSON] приїжджала і забирала на один-два тижня до себе і він не заперечував проти цього. Всі питання щодо виховання, утримання сина, його фізичного та духовного розвитку, його здоров`я вирішував особисто. Разом відвідували розважальні заклади, відпочивали на море у м. Бердянську. За час сумісного проживання зв`язки з сином стали вдвічі рідніше, зв`язки міцнішими. Пізніше стало відомо, що відповідачка мешкає в Туреччині та має наміри залишитися там і проживати постійно і не відомо про її там жіття, спілкування та її соціальний статус, а тому і не погоджувався на виїзд сина за кордон, бо немає ніяких гарантій щодо створення дитині нормальних умов перебування та взагалі його повернення до України. Вказує, що він працездатний, працює вчителем, спроможний створити для дитини соціально-побутові умови проживання, належну атмосферу для збереження психічного та фізичного здоров`я сина, його духовного та розумового розвитку, забезпечити умови для повноцінного спілкування дитини з матір`ю. Вказав, що позитивно характеризується за місцем роботи, є здоровим, не перебуває на диспансерних обліках з приводу психічних захворювань, алкоголізму чи наркоманії. Причина звернення до суду в тому, що між ним та відповідачкою, виникають спори з приводу місця проживання дитини і вважає, що в інтересах сина краще йому проживати разом із ним, а не з матір`ю. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 лютого 2018 року об`єднані в одне провадження обидва позови і призначено до розгляду. У відзиві на позовні вимогу [PERSON] не погоджується з позовними вимогами позивачки і повністю виклав ті обставини, які вказані у зустрічній позовній заяві. З відзиву [PERSON] на зустрічний позов, вбачається, що з позовними вимогами [PERSON] не погоджується і вказує, що вони обоє уважно ставляться до своїх батьківських обов`язків, є фізично та психічно здоровими, не вживають алкоголь, не допускають протиправної поведінки щодо дитини, мають самостійні дохід та можливості отримання самостійного доходу, кожен має належні умови для проживання дитини, обоє люблять сина, піклуються про нього,намагаються створити йому умови для повноцінного розвитку. Спір, що відбувається на даний момент, обумовлений, перш за все, особистими неприязними відносинами, які склалися після розірвання шлюбу, руйнування надій та сподівань на щасливе сімейне життя, невиправдання взаємних очікувань. Вказує, що в інтересах дитини та його розвитку, психічного здовро`я та рівноваги, просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні [PERSON] та її представник просять задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та повідомили, що син постійно проживає з матір`ю, яка повернулась з Туреччини і працює перекладачем надому, має більш вільного часу для спілкування з сином та приділяє йому належної уваги та сприяє його розвитку та отримання знань. Також, щодо задоволення зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання їх малолітнього сина [PERSON] разом із батьком заперечили . [PERSON] та його представник адвокат Прихожай Т.І. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали, просили у їх задоволенні відмовити. Заявлений [PERSON] позов підтримали у повному обсязі, просили визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , 30 [INFO] , з батьком, [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації Сумської області у судовому засіданні повністю підтримала висновок №01-14/690 від 16 серпня 2019 року Сумської районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , згідно із яким орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю [PERSON] Вказала, що обоє батьків цікавляться навчанням та вихованням дитини, беруть участь у загальношкільних заходах та батьківських зборах. Обоє батьків позитивно характеризуються за місцем проживання, мають належні умови для проживання та повноцінного розвитку [PERSON] , але періодично у них виникають ротиріччя у поглядах щодо виховання, навчання дитини, його відпочинку. Наразі виникають спірні питання місця навчання, лікування. За словами свідків, [PERSON] має однакову прихильність як до матері, так і до батька, останні роки проживав приблизно однаково як разом з батьком, так і з матір`ю. Відповідно до акту обстеження житлових умов проживання, мати створила всі належні умови для проживання дитини, хлопчик забезпечений всім необхідним, має вступати до першого класу, буде навчатися у Стецьківський ЗОШ. Служба у справах дітей Сумської районної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із матір`ю - [PERSON] . Просила позов [PERSON] задоволити , у позові [PERSON] - відмовити. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Сумської міської ради до суду не з`явився, надали висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] за №1644/27.1-26 від 16 серпня 2019 року, яким просили визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , Звернули увагу на те, що обоє батьків позитивно характеризуються, мають належні умови для проживання [PERSON] . Відповідно до довідки, виданої 01.03.2018 року Сумським дошкільким навчальним закладом №23 «Золотий ключик», [PERSON] відвідує заклад, його мама [PERSON] приводить та забирає [PERSON] з дитячого закладу. Відповідно до психолого-педагогічної характеристики [PERSON] , батьки дитини ставляться з повагою та порозумінням та зацікавлені навчанням сина у садочку, його емоційним станом та всебічним розвитком. Мати тісно справцює із практичним психологм та вихователем. Рівень психічного розвитку дитини відповідає віковим нормам. [PERSON] велике значення придає сім`ї, цінує зв`язки та позитивно ставиться як до мами, так і до тата (зі слів хлопчика). Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини у [PERSON] від 23.03.2018 року проживають разом і з бабусею [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS] . Для виховання та розвитку дитини за даною адресою створені необхідні умови. У висновку зазначено, що після розлучення батьків [PERSON] залишився проживати з матір`ю та більшість часу проживав з нею, відсутні виняткові обставини за яких би виникла необхідність зміни місця проживання, служба у справах дітей Сумської міської ради вважає за можливе задовольнити позовну вимогу [PERSON] та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , зх матір`ю, [PERSON] . У задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Заслухавши пояснення учасників справи, пояснення свідків - [PERSON] та [PERSON] на стороні відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що у позові [PERSON] слід відмовити, а позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 30 серпня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 липня 2015 року (справа № 592/5155/15-ц) розірвано та стягнути аліменти з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (т.1, а.с. 213-214). У шлюбі в них народився син [PERSON] , [INFO] , відповідно із актовим записом за № 645, зробленим 12 червня 2013 року Ковпаківським районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області серії [NUMBER] (т.1, а. с. 6 ) Згідно із довідки № 07 від 23 січня 2018 року Сумської гімназії №1 виданою [PERSON] в тім, що він дійсно працює в Сумській гимназії №1 на посаді вчителя інформатики з 20 серпня 2007 року (наказ Сумської гімназії №1 від 20.08.2007 року №20-к, наказ управління освіти і науки Сумської міської ради від 20.08.2007 року №99-к) з повним тижневим навантаженням (т.1, а.с.50). Згідно свідоцтва про право власності на житло [PERSON] має ј частку у квартирі за [ADDRESS] (т.1, а.с.52). За характеристикою вчителя інформатики комунальної установи Сумської гімназії №1 м. Суми [PERSON] характеризується позитивно і має високий рівень загальної культури і моральних якостей, є відповідальною особою (т.1, а.с.53). Із довідки про доходи з місця роботи [PERSON] має стабільний дохід (т.1, а.с.54). Згідно довідки Сумського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) №23 «Золотий ключик» м. Суми [PERSON] приводить та забирає свого сина [PERSON] з садочка та регулярно відвідує батьківськи збори та присутній на святах (т.1, а.с.55) і з довідки цього закладу від 01.03.2018 року вказано, що дитину [PERSON] забирає із садочка та приводить його мати (т.1, а.с. 196а). За місцем роботи Сумської загальноосвітної школи 1-Ш ступенів №27 м. Суми [PERSON] , характеризується позитивно та умілий організатор дитячого колективу (т.1, а.с.196). Згідно психолого-педагогічної характеристики вихованця ДНЗ №23 групи 310 [PERSON] вказано, що батьки дитини ставляться з повагою та порозумінням та зацікавлені навчанням сина у садочку, його емоційним станом та всебічним розвитком. Мати тісно справцює із практичним психологм та вихователем. Рівень психічного розвитку дитини відповідає віковим нормам. [PERSON] велике значення придає сім`ї, цінує зв`язки та позитивно ставиться як до мами, так і до тата. У хлопчика багато позитивних особистісних якостей (т.1, а.с198). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.ст. 3, 9, 12, 16, 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації. Згідно до ст.ст. 1, 4, 11, 18 Закону України «Про охорону дитинства», забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити. Система заходів щодо охорони дитинства в Україні включає - забезпечення належних умов для охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ст.ст. 3, 28, 47, 52 Конституції України, людина, її життя, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Кожен має право на житло. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом. Свідки [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона дружина [PERSON] і його син - [PERSON] часто буває і проживає разом з ними. Батько добре ставиться до нього, у їх сім`ї створені належні умови для розвитку дитини і вона не заперечує, якщо син її чоловіка буде проживати з ними. Свідок [PERSON] у судовому засіданні також підтвердив добрі стосунки малолітнього сина з батьком. З наданої переписки по смс-повідомленням між батьками неповнолітнього сина підтверджується їх прихильність до сина та турботу за нього, якщо він проживає або з батьком, або з матір`ю. Щодо заперечення відповідача за первісним позовом визначити місця проживання з матір`ю стосувалося того періода, коли вона бажала деякий час проживати у Туреччині, але тривалого розгляду справи, такая нагода відпала і дитина постійно перебуває у межах України. Сама позивачка за первісним позовом і відповідачка за зустрічним позовом не заперечує про гарні стосунки сина з батьком, вона також сприяє їх спілкуванню і не перешкоджає їх зустрічі та вихованні та розваг з дитиною, але вважає, що все ж сину буде краще з нею, оскільки вона також приділяє багато часу його розвітку, навчає англійської мови, забезпечує його навчальний рівент до шкільної підготовки, і у подальшому не створить перешкод батьку у спілкуванні та вихованні дитини та за станом здоров`я дитини він потребує постійного нагляду з боку лікарів, що є можливість у мами приділити більш турботи, враховуючи виконання її роботи за місцем проживання. Незважаючи на приємні стосунки між батьками малолітньої дитини, але між батьками відсутнє взаєморозуміння щодо проживання неповнолітнього сина, і стали причиною їх звернення до суду із позовами про визначення місця проживання малолітнього сина сторін. Згідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняється фізичні покарання дитини батьками, а також інші види покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 160, ч. 1, 2 ст. 161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно до ст. 171 Сімейного кодексу України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Відповідно до ч. 4, 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно із ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Частиною 4 ст.29 ЦК України, визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як слідує із висновку Служби у справах дітей Сумської районної державної адміністрації Сумської області про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , №01-14/690 від 16 серпня 2019 року, Служба у справах дітей Сумської районної державної адміністрації вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю [PERSON] (т.2, а. с. 87) Так само, відповідно до висновку - Служби у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , № 1644/27.1-26 від 16 серпня 2019 року служба у справах дійтей Сумської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини з матір`ю [PERSON] (т.2, а. с.89-91) За наведених обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення, а зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа; Служба у справах дітей Сумської міської ради про визначення місця проживання дитини - до задоволення не підлягаєє. При цьому, суд звертає увагу на те, що батько дитини - відповідач [PERSON] у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, може проявляти турботу відносно дитини та приймати участь у її вихованні, реалізувавши свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, чи за судовим рішенням. Що стосується позовної вимоги [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини [PERSON] за кордон до [PERSON] , а саме міста Стамбул без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини [PERSON] на період з 15.11.2017 року по 14.11.2018 року в супроводі матері, цей період закінчився, інших періодів позивачкою не зазначалося. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом необхідно стягнути на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі статті 137 ЦПК України представника позивачки за первісним позовом просить стягнути з відповідача за первісним позовом [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу, яка складає 5 700 грн. і на підтвердження цієї суми надано договір про надання адвокатських послуг від 02 січня 2019 року, розрахунок гонорару на відшокдування витрат на правничну допомогу від 02.01.2019 року та квітанція оплати на вказану суму. Відповідно до частини 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У судовому засіданні відповідач за первісним позовом - [PERSON] не заявив клопотання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, а тому у суду не має підстав для її зменшення, виходячи з тривалості розгляду справи, складності справи та виконання адвокатом наданих послуг.

Outcome: approved