overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-01 00:00:00

У поданому нею до суду 26.01.2017 р. і уточненому у судовому засіданні позові [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на дитину [PERSON], 27.10.2016 р, народження, в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до повноліття дитини. Представник відповідача у судовому засіданні позов за уточненими позовними вимогами визнав у позову у повному обсязі. Заслухавши позивачку, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (копія свідоцтва про народження дитини в матеріалах справи на а.с.6). За приписами ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач своїх обов'язків по утриманню дитини, передбачених ст.180 Сімейного кодексу України, не виконує, що ним не спростовано. За ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1). За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч.2). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3). Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, визначені статтею 182 СК України, у відповідності до частини 2 якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання щодо можливості задоволення позовних вимог, суд виходив з тієї обставини, що відповідач позов визнав, таке визнання, зокрема тієї вимоги, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд у відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України дістає висновку про необхідність ухвалення рішення про повне задоволення позову. На підставі ст.ст.180-183,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У поданому позові представник позивача за довіреністю Алдошин С.М. просить зняти арешт з квартири [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9106587 від 30.09.2009 року) накладеного за постановою державного виконавця ВДВС Конотопського МРУЮ. На обгрунтування вимог у позові зазначено, що вказана квартира була придбана позивачем за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 18.09.2009 року, тобто до накладення арешту на майно боржника, яким був колишній власник квартири. Проте, Конотопський МРВДВС ГТУЮ відмовляється добровільно зняти накладений арешт посилаючись на відсутність виконавчого провадження, що і стало підставою для звернення до суду. [PERSON] подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Представник Конотопського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області за довіреністю Романчук І.А. звернулася із заявою про розгляд справи без її участі, при вирішенні питання зняття арешту покладається на розсуд суду. Третя особа: Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Конотопської міської ради також просить розглядати справу за відсутності представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню виходячи із такого. Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. За приписом ст.391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із представлених доказів вбачається, що 30.09.2009 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено обтяження у виді арешту нерухомого майна ініціатором якого є ВДВС Конотопського МРУЮ (а.с.20-21). У подальшому виконавчий документ на підставі якого внесено обтяження направлений за належністю, проте до якого саме відділу Державної виконавчої служби встановити неможливо внаслідок спливу терміну зберігання виконавчого провадження. 18.09.2009 року, тобто ще до внесення у Реєстр відомостей про обтяження, [PERSON] , яка не є боржником по виконавчому листу, придбала за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] , право власності на яку, відповідно до 657 ЦК України в редакції на час укладення угоди, виникло з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації цього договору (а.с.12-17), про що 16.10.2009 року внесені до Реєстру відповідні відомості. З огляду на викладене позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У позивача на повному державному утриманні знаходиться неповнолітня [PERSON], [INFO]. В добровільному порядку відповідачка, яка позбавлена батьківських прав, аліментні платежі не сплачує, матеріальної допомоги своїй доньці не надає, життям та здоров'ям дитини не цікавиться. Тому позивач просить стягувати на його користь з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на дитину до її повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи сповіщена, письмово повідомила суду визнання позову та просьбу вирішити справу без її присутності. Оцінивши докази по справі суд вважає, що вимоги позивача мають бути задоволені, бо відповідачка не виконує покладений на неї ст.180 СК України обов'язок по утриманню дитини. Згідно ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей. А всі витрати по утриманню дітей відповідачки несе позивач. Тому суд, на підставі ст.ст.181, 182 СК України, вважає необхідним покласти на відповідачку обов'язок по сплаті аліментів на користь позивача на утримання дитини у частці від заробітку, як те передбачено ст.183 СК України. А задоволення позову, за правилами ст.ст. 88, 367 ЦПК України, покладає на відповідачку обов'язок по сплаті судових витрат та обумовлює допущення рішення суду до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У позивній заяві [PERSON], [PERSON] просять постановити рішення про визнання їх власниками відповідно 5/8 і 3/8 частки розташованого по [ADDRESS] житлового будинку та надвірних споруд в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтували тим, що [PERSON] належить 1/2 спірного майна як спільної сумісної власності подружжя. На іншу 1/2 майна двоє позивачів є спадкодавцями за законом першої черги після смерті [INFO] [PERSON], чоловіка [PERSON] та батька [PERSON] За життя [PERSON] склав заповіт яким заповів усе майно [PERSON] [PERSON] на день відкриття спадщини була непрацездатною вдовою спадкодавця, тому згідно зі ст. 1241 ЦК України має право незалежно від заповіту на половину частки, яка належала б кожному спадкоємцеві за законом, а це становить 1/8 частки від 1/2 спадкового майна. Тому [PERSON] належить 1/2 частки за законом та 1/8 обов'язкової частки, а в цілому 5/8, відповідно [PERSON] належить 3/8 частки нерухомого спадкового майна. Спадщину прийняли в порядку ст.1268 ЦК України. Однак спадкові права не можуть оформити, оскільки майно не було зареєстроване за спадкодавцем у державних органах, у зв'язку з чим отримали відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Будівлі відповідають державним нормам і правилам, придатні для експлуатації і проживання, а самочинне будівництво не виявлене, що встановлено під час технічної інвентаризації. В судове засідання сторони не з'явились. Позивачі у позовній заяві просили розгляд справи проводити без їх участі. Любомльський міський голова подав у канцелярію суду заяву про визнання позову і розгляд справи без участі представника місцевої Ради. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.60, 70 СК України, ст.ст. 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1235, 1241, 1258, 1268, 1297 ЦК України. Враховуючи вказані норми матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у зв'язку із визнанням відповідачем позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У позові [PERSON] вказує, що відповідно до виконавчого листа від 08.05.2014 року по справі № 2/311/124/2014 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області, з нього на користь [PERSON] провадиться стягнення аліментів на повнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка на той час навчалася, в розмірі 1500 грн., починаючи з 10.12.2014 року. Позивач стверджує, що сумлінно сплачує аліменти доньку, але на теперішній час йому стало відомо про те, що донька закінчила навчання, у зв`язку з відрахуванням з вищого навчального закладу за академічну неуспішність, про що вона його сама повідомила. Позивач просить суд припинити стягнення з нього зазначених аліментів. В судове засідання позивач не з'явився, але, відповідно до заяви, яка є у справі, просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, але, відповідно до телефонограми, яка є у справі, просить суд розглянути справу у її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином. Суд, оглянувши матеріали справи, вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення за відсутності зазначених учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: - позивач та відповідачка мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого є у справі; - Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13.01.2014 року було стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON] на повнолітнью доньку - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. у твердій грошовій сумі, починаючи з 10.12.2014року до досягнення нею двадцяти трьох років; - як вбачається з зазначеного рішення, на час його ухвалення, [PERSON] з 01.09.2013 року навчалася у Одеському національному економічному інституті на кредитно-економічному факультеті, денної форми навчання; - з 27.06.2014 року [PERSON] відрахована з зазначеного навчального закладу за академічну неуспішність, що підтверджується довідкою, яка є у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання повнолітніх доньки, сина припиняється у разі припинення їх навчання. Таким чином, оскільки доньку позивача - [PERSON] відраховано з навчального закладу за за академічну неуспішність, то й відсутні юридичні підстави, передбачені ст. 199 СК України, для стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] аліментів на утримання доньки, тому стягнення зазначених аліментів необхідно припинити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У позові [PERSON] просить визнати за ним право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,2301 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS], як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті дружини. Позов мотивує тим, що спадкодавець, як власник цієї земельної ділянки, за життя не встигла отримати державний акт на земельну ділянку. У письмовій заяві до суду [PERSON] позов підтримав, просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача та 3-ття особа звернулися з аналогічним клопотанням, позов визнали. З досліджених судом матеріалів справи встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] померла дружина позивача [PERSON] (а.с. 6). Внаслідок смерті останньої відкрилася спадщина на все належне їй майно. Позивач - єдиний спадкоємець за законом, частину спадщини у вигляді половини житлового будинку [ADDRESS] він отримав (а.с.7). Громада не порушує питання про відумерлість спадщини у порядку ст. 1277 ЦК України. Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва проте, спадкування земельної ділянки унеможливлюється у зв'язку з відсутністю державного акту на неї. За положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Спірна земельна ділянка [ADDRESS] була надана спадкодавцю та [PERSON] у спільну сумісну власність рішенням Ради від 26.01.2012 (а.с. 12). З рішення вбачається що за життя спадкодавець виконала усі необхідні дії в розумінні ст.118 ЗК України для виготовлення державного акту, зокрема замовила та виготовила технічну документацію тощо. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що спадкодавець за життя була власником спірної земельної ділянки, однак не встигла виготовити державний акт. Наведене кореспондується з роз'ясненнями, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У позові [PERSON] просить визначити їй додатковий строк, достатній для прийняття спадщини після смерті матері, мотивуючи тим, що його пропущено з поважних причин. Нерухоме майно знаходиться на території відповідача. Вимоги були підтримані позивачем, яка пояснила, що є постраждалою внаслідок аварії на ЧАЕС, часто хворіє, змушена регулярно лікуватися, в тому числі й стаціонарно. Інших спадкоємців немає. Сільський голова звернувся з клопотанням про розгляд справи у відсутності представника Ради, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають спадковому праву. [INFO] померла мати позивача [PERSON] (а.с. 5-6, 8). Внаслідок цього відкрилася спадщина на все належне останній майно, у тому числі на нерухомість на території Ради. Відповідач фактично визнав обставини з приводу тривалої хвороби позивача. Остання є постраждалою від наслідків аварії на ЧАЕС 2-ї категорії (а.с. 12). [PERSON] відноситься до спадкоємців першої черги за законом ( ст. 1261 ЦК України). Статтею 1270 ЦК України встановлений строк у шість місяців для прийняття спадщини. Державний нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з причин пропуску вказаного строку (лист №236/01-16 від 17.01.2014, а.с. 10). Згідно із ч.3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Як роз'яснив ВССУ у п.2 листа №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій, пов'язаних з прийняттям спадщини. Обставини, що позивач тривалий час хворіла визнані відповідачем, а тому за приписами ч.1 ст. 61 ЦПК України звільнені від доказування та є об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для [PERSON] у прийнятті спадщини. З огляду на наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У позові вказано, що [INFO] померла рідна сестра позивачки [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, зокрема у вигляді земельної ділянки на території Олександрівського району. Позивачка, як сестра померлої, згідно ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги за законом. Своєчасно оформити спадщину вона не могла через відсутність всіх необхідних документів для встановлення родинних відносин з померлою. Вважає, що пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття нею вказаної спадщини. Від відповідача надійшла письмова заява про визнання позову. Судом на підставі письмових матеріалів - копій паспорту позивачки, свідоцтв про народження та смерть, копії рішення суду, встановлено, що позивачка пропустила строк подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] її сестри [PERSON] через необхідність встановлювати у судовому порядку родинних відносин. Тому позов необхідно задовольнити і визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У позові вказано, що з 2011 року сторони перебувають у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Відповідач [PERSON] добровільно допомоги на дитину не надає, угоди про добровільну сплату аліментів на утримання сина між сторонами не досягнуто, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів щомісячного заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму до досягнення сином повноліття. У судове засідання позивачка не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься у матеріалах справи. Суд, згідно ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а саме: копію свідоцтва про народження, довідку про склад сімї, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони перебувають у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач допомоги на утримання сина не надає, тому суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, вважає необхідним стягнути аліменти на утримання його сина у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття. Згідно до ст. 182 СК України та п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

У позові проти [PERSON] [PERSON] просить стягнути з відповідача 31934 грн., що становить подвійний розмір позики за укладеним договором від 16.11.2011. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою відповідача. Позивач у письмовій заяві до суду свої вимоги підтримав, просив справу розглядати без своєї участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся рекомендованою кореспонденцією за адресою, вказаною сектором адресно-довідкової роботи УДМС України в Житомирській області, проте відправлення повернулося за закінченням терміну зберігання. У відповідності з положеннями ч 5 ст. 74 ЦПК, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за зареєстрованою адресою місцезнаходження, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи за його відсутністю не звертався. Суд визнав неявку [PERSON] неповажною та ухвалив про розгляд справи на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають зобов?язальному праву. 16.11.2011 позивач надав [PERSON] позику в сумі 2000 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки (а.с. 7). Останній зобов'язався повернути борг до 25.11.2011. У визначений термін відповідач борг не повернув. Згідно із ст.1046 позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кошти у такій самій сумі, що були йому передані позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені в договорі. У випадку несвоєчасного повернення боргу відповідач зобов'язався сплатити борг в подвійному розмір (4000 тисячі доларів США), доказів про повернення позики не надав. За курсом НБУ станом на 16.11.2011 4000 доларів США еквівалентно 31934 грн. (а.с. 9). У статтях 526, 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Підстав для звільнення відповідача від виконання умов договору в контексті ст.625 ЦК України немає. Отже, наявність факту невиконання [PERSON] зобов'язань перед [PERSON], а також відсутність жодних заперечень проти позову та доказів на їх обґрунтування, передбачених ст. 60 ЦПК України, є підставами для задоволення вимог позивача.

Outcome: approved