Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони з 13 червня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання вшлюбі в них народилось троє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачкою не склалось, вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Протягом року сторони по справі проживають окремо, неодноразові намагання позивача налагодити сімейне життя закінчувалися непорозумінням, подружньою зрадою з боку відповідачки. На даний час діти проживають з позивачем.[PERSON] переконаний, що сім`я розпалася і зберегти її неможливо. Просив шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] не подала відзиву на позовну заяву, у судове засідання не прибула і про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Ухвалою суду від 10 листопада 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання . Позивач у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі, на примирення не погоджується, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Враховуючи те, що відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась, відзиву на позовну заяву не подала, суд за згодою позивача провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі факти та відповідні ім правовідносини. 13 червня 2014 року [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві зареєстрували шлюб, про що було зроблено актовий запис №980. Після державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 13 жовтня 2020 року Деснянським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ). Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 07 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.Києві; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 27 липня 2016 року Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 28 серпня 2018 року Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №02-25/852, виданою 09 листопада 2020 року виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області. За статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України ( далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно достатті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не обов`язком. Вивчивши обгрунтування позову [PERSON] , який просив не надавати строк для примирення, оскільки між сторонами відсутні будь-які шлюбні відносини, тривалий час спільно не проживають, суд прийшов до висновку, що застосування судом строку для примирення подружжя за наведених обставин суперечитиме інтересам позивача. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки встановлено, що сторони протягом року не підтримують сімейних стосунків, позивач заперечує щодо примирення, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища позивач не подав. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, а тому з врахуванням вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним за подання позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved