Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Корчівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка постійно проживала в с.Корчівка Красилівського району Хмельницької області. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) у розмірі 2,92 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Корчівської сільської ради Красилівського району Хмельницької області. В лютому 2017 року він дізнався, що відповідно до заповіту від 01.09.1995 його мати заповіла усе своє майно йому. Для отримання свідоцтва про право на спадщину він звернувся до приватного нотаріуса Красилівського нотаріального округу. Однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.02.2018 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що ним пропущений строк для прийняття спадщини так, як він не подав заяву про її прийняття протягом шести місяців після смерті матері і рекомендовано звернутись до суду. Він не знав про існування заповіту та про те, що в матері є спадкове майно. В лютому 2018 року, коли він перебував у с.Корчівка Красилівського району, будучи в Корчівській сільській раді, йому було повідомлено, що в нього є заповіт від його матері, а також про те, що на її ім'я є сертифікат про право на земельну частку (пай). Вважає, що встановлений законом строк пропущено ним з поважних причин, а тому просить визначити йому додатковий строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини [PERSON] протягом трьох місяців. Ухвалою Красилівського районного суду від 03.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідач у підготовче судове засідання також надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та про повне визнання позовних вимог. Статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з'ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Відповідно до чч. 1-3 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження в справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частинами 1, 2, 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження в справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення в зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved