Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду із даним позовом, в якому просила суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: кімнатою [ADDRESS] . Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує, тим що на підставі розпорядження на поселення на ліжко-місце[NUMBER] від 21 липня 1988 року виданого АТ «ХК «Київміськбуд» ДП «Екос» житлове управління «Центральне» позивач була вселена в гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Понад сім років позивач намагається отримати ордер на вказану кімнату. Відповідно до останньої відповіді, яку позивач отримала від Печерської районної у місті Києві державної адміністрації від 02 січня 2020 року № 105-ОП/К-16343-5 вказано, що ордер на кімнату [ADDRESS] видати неможливо, оскільки за цією ж адресою також зареєстрована [PERSON] , яка тривалий час не проживає та має заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Переселити відповідача немає можливості, оскільки у гуртожитку відсутня будь-яка вільна житлова площа. Тому для отримання ордера на вказану кімнату, необхідно зняти з реєстрації відповідача у справі. Ураховуючи те, що відповідач не проживає у кімнаті гуртожитку [ADDRESS] понад пів-року, відповідно до статті 71, 72 ЖК Української РСР наявна можливість для визнання відповідача такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням. Ухвалою суду від 02 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. 11 березня 2021 року позивач подала заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Позивач подала заву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що згідно з розпорядженням АТ «ХК «Київміськбуд» ДП «Екос» житлове управління «Центральне» [NUMBER] від 21 липня 1988 року [PERSON] на період з 21 липня 1988 року до 31 грудня 1998 року була вселена в гуртожиток, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на 1 ліжко-місце без зазначення номеру кімнати. Згідно з актами від 02 грудня 2019 року, 03 лютого 2020 року, 09 грудня 2020 року, складеними мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає за вказаною адресою у кімнаті [ADDRESS]. Згідно з довідкою, виданою відділом обліку та розподілу житлової площі Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 грудня 2020 року №195 [PERSON] перебуває на квартирному обліку з 22 лютого 1994 року у складі сім`ї з 1 особи. Згідно з листом Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 02 січня 2020 року № 105-ОП/К-16343-5 гуртожиток на [ADDRESS] передано до комунальної власності територіальної громади м. Києва з 01 грудня 2012 року. По кімнаті [ADDRESS] вказаного гуртожитку ведеться два особових рахунки, а саме : рахунок № [NUMBER] рахується за [PERSON] , рахунок № [NUMBER] - за [PERSON] . З виходом на місце працівниками ЖЕД «Печерська брама» зафіксовано не проживання [PERSON] . Відповідно до Закону України «Про забезпечення житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни, які на правових підставах вселені і гуртожитки та фактично проживають у ньому на умовах надання їм ліжко-місця, набувають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитку після їх розселення в окремі жилі приміщення в гуртожитку. Однак, будь-яка вільна житлова площа у гуртожитку відсутня для розселення, відтак відсутні правові підстави для видачі [PERSON] ордера на житлову кімнату [ADDRESS] . Встановивши вказані обставини, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків (стаття 6 ЖК Української РСР). За змістом статей 71,72 ЖК Української РСР наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилою площею, зокрема, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. Судом установлено, що сторони зареєстровані у гуртожитку за адресою: [ADDRESS] з наданням їм ліжко-місць та з відкриттям особових рахунків. Згідно з актами від 02 грудня 2019 року, 03 лютого 2020 року, 09 грудня 2020 року, складеними мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] не проживає за вказаною адресою у кімнаті [ADDRESS]. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Положення ЖК Української РСР не передбачають право наймача кімнати в гуртожитку та членів його сім`ї звертатись до суду з вимогами про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку, разом з тим положеннями ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, саме власник гуртожитку може звернутися до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в ньому. Зазначений висновок узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року № 459/1238/16-ц. Встановлено, що [PERSON] на час звернення до суду з позовом була зареєстрована та проживала у кімнаті [ADDRESS] . Для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки (частина перша статті 127 ЖК Української РСР). Особи, які проживають у гуртожитку, мають право на зайняття в ньому ліжко-місця і не наділені правом на звернення до суду з вимогами про визнання іншої особи такою, що втратила право користування ним чи проживання в ньому. Згідно зі статтею 18 ЖК Української РСР управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Гуртожиток [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва. Таким чином, у позивача, яка не є власником кімнати у гуртожитку, не виникло право на звернення до суду із позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням в гуртожитку, який 01 грудня 2012 року переданий на обслуговування КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва». На підставі наведеного, у суду відсутні підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed