Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

У листопаді 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків (витрат за навчання), мотивуючи свої вимоги тим, що наказом від 23.09.2016 р. №1616 «С» відповідача було зараховано на очну форму навчання в аспірантурі терміном на 4 роки з призначенням наукового керівника та виплатою стипендії. З моменту зарахування відповідач індивідуальний навчальний план аспіранта не виконував, не складав жодного кандидатського іспиту, наукові дослідження не проводив, втратив зв`язок з науковим керівником та кафедрою. 25.05.2017 року наказом по Університету № 1056 «С» відповідача було відраховано з поверненням отриманих коштів (стипендії). За період навчання з 27.09.2016 р. по 01.05.2017 р. відповідачу була нарахована та виплачена стипендія на загальну суму 23797,70 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку, оскільки відповідач в добровільному порядку відмовився повернути кошти. В судове засідання представник позивача не з`явився, в направленому до суду листі просив справу розглядати за відсутності представника; відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи за його відсутності до суду не звертався. Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини неявки та не подав відзив, а також те, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що наказом №1616 «С» від 23.09.2016 р. [PERSON] . згідно з планом прийому до аспірантури на 2016 р. та рішенням приймальної комісії було зараховано на очну форму навчання з 27.09.2016 р. терміном на 4 роки зі спеціальності «Професійна освіта» з призначенням наукового керівника та виплатою встановленого розміру стипендії. Підготовка аспірантів проводиться відповідно до «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових працівників» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 1999 р. №309. Згідно п.16 Положення, аспіранти зобов`язані виконувати індивідуальний план роботи над дисертацією, звітувати про хід виконання дисертації на засіданні кафедри, відділу, лабораторії, вченої ради вищого навчального закладу, наукової установи; у встановлений термін захистити дисертацію або подати її спеціалізованій вченій раді. Згідно п.п. 4 п.15 Положення аспіранти і докторанти мають право на отримання державної стипендії встановленого розміру у разі зарахування на навчання з відривом від виробництва за державним замовленням. Особам, зарахованим за державним замовленням до аспірантури з відривом від виробництва або докторантури, стипендія призначається з дня їх зарахування (п. 13 Положення). Частиною 5 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту», визначено, що розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. На аспірантів і докторантів, які навчаються за денною формою навчання (з відривом від виробництва) поширюється дія Порядку призначення і виплати стипендій (п.п.8 п.1), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України «Питання стипендіального забезпечення» від 12.07.2004 р. № 882 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 p. N 1050). Згідно абзацу другого п.п. 1. п. 4 Порядку призначення і виплати стипендій, аспірантам і докторантам, які навчаються за денною формою навчання призначаються академічні стипендії - на підставі наказу про зарахування до навчальних закладів. Пунктом 6 Порядку призначення і виплати стипендій, встановлено, що стипендії виплачуються один раз на місяць. Академічна стипендія [PERSON] , призначалася у відповідності з п. 19 Порядку призначення і виплати стипендій за яким йому як аспіранту, що навчався за денною формою (з відривом від виробництва), установлювалася у розмірі відсоткової ставки (розмір якої визначався з урахуванням змін та доповнень, в залежності від редакції вказаного порядку, на момент існування спірних правовідносин) викладача відповідного посадового окладу, визначеного за схемою посадових окладів (з урахуванням наступних змін в оплаті праці на відповідних посадах). Крім того, при призначені виплати стипендії позивач керувався й Постановами Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 р. № 228 «Про підвищення оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та внесення змін до деяких постанов кабінету Міністрів України»; від 23.11.2016 р. №840 «Деякі питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери; та від 28.12.2016 р. №1037 «Про оплату праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери». Дані для розрахунку розміру середньої місячної заробітної плати за останнім місцем роботи [PERSON] , бралися на підставі поданої ним Довідки про доходи №1069 від 26.09.2016 р. Таким чином, з урахуванням вищезазначених нормативно - правових актів, суми підвищених максимальних розмірів академічної стипендії, які виплачувалася, [PERSON] , встановлювалися: за вересень - листопад 2016 p. у розмірі 3057 грн., відповідно до Наказу «Про встановлення розмірів академічної стипендії аспірантам і докторантам» від 17.05.2016 р. №523 та Наказу від 23.09.2016 р. №1616 «С»; за грудень 2016 p.- 3444 грн., відповідно до Наказу «Про встановлення розмірів академічної стипендії аспірантам і докторантам» від 01.12.2016 р. №1210 та Наказу від 02.12 2016 р. №2169 «С»; за січень 2017 р. - квітень 2017 р. - 4018 грн. відповідно до Наказу «Про встановлення розмірів академічної стипендії аспірантам і докторантам» від 27.01.2017 р. №40 та Наказу від 01.02.2017 р. №78 «С». Отже, за період навчання в очній аспірантурі [PERSON] була нарахована та виплачена стипендія з 27.09.2016 р. по 01.05.2017 р. на загальну суму 23797 грн. 70 коп., що підтверджується довідкою Національного університету біоресурсів і природокористування України від 18.10.2018 р. № БХ19/840 та копіями відомостей по перерахунку коштів на карткові рахунки студентів за період з 27.09.2016 р. по 01.05.2017 р. Згідно п.22 Положення, аспірант може бути відрахований з аспірантури за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених п.19 Положення. Наказом №1056 «С» від 25.05.2017 р. [PERSON] , аспіранта очної форми навчання із спеціальності «Професійна освіта» відраховано з аспірантури Національного університету біоресурсів і природокористування України з 01.05.2017 р. за невиконання індивідуального плану роботи, втрату зв`язку з науковим керівником та кафедрою, з поверненням отриманих коштів (стипендії). Згідно зі ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивачем на адресу відповідача 14.06.2017 р. надсилалась претензія №1774 про стягнення грошових коштів, але вимог задоволені не були і відповіді на претензію позивачу не надійшло. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не скористалась своїм правом, передбаченим ст.ст. 76-83, 174, 191 ЦПК України та не подав суду відзиву щодо вимог позивача та доказів на їх спростування. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач будучи відрахований з аспірантури не відшкодував витрати пов`язані з навчанням, а тому повинен нести цивільно-правову відповідальність у вигляді відшкодування коштів, витрачених позивачем на його навчання з державного бюджету. В порядку ст. 141 ЦПК України, ураховуючи ціну позову та задоволення позову щодо вимоги майнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним під час звернення з даним позовом до суду судовий збір у розмірі 1762 грн.

Outcome: approved