Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Регіональна філія міста Києва та Київської області про визнання припиненим приватного обтяження та зобов`язання вчинити дії, згідно з яким просив суд: - Визнати припиненим приватне обтяження рухомого майна, що зареєстроване 08.02.2019 року о 16:37:42 за №17294751 реєстратором: Кондратюк Наталія Сергіївна, Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи». Тип реєстрації: поточна. Тип обтяження: застава рухомого майна. Документ- підстава: Договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер:952/К, виданий:09.11.2018, видавник: ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал». Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, ЗАЗ DAEWOO N1311071, рік випуску 2007, Номер об`єкта [NUMBER], Номер державної реєстрації [NUMBER] . Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Боржник: [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] . Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749. Строк виконання зобов`язання та термін дії: 08.02.2024. Звернення стягнення: не зареєстровано; - Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) подати реєстратору Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення і виключення з реєстру приватного обтяження, що зареєстроване 08.02.2019 року о 16:37:42 за №17294751 реєстратором: Кондратюк Наталія Сергіївна; - Стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач, [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ DAEWOO N1311071, 2007 року випуску, номер кузова/шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 24 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11146797000. Даний договір було укладено для купівлі автомобіля ЗАЗ DAEWOO N1311071, 2007 року випуску, номер кузова/шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який і було передано в заставу для забезпечення виконання в повному обсязі грошових зобов`язань. 04 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.8 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. На даний момент обтяження з рухомого майна не знято, у результаті чого позивач звернувся до суду з даним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 лютого 2020 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. 06 березня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Фролової І.В. позовну заяву залишено без руху та наданий строк позивачу для усунення недоліків. 17 квітня 2020 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків. 21 квітня 2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Фролової І.В. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 03 грудня 2020 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження. 28 січня 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Фролової І.В. клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за підписом Генерального директора ТОВ «Вердикт Капітал» Іжаковського О.В. про зупинення провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Регіональна філія міста Києва та Київської області про визнання припиненим приватного обтяження та зобов`язання вчинити дії - задоволено. Зупинено провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Регіональна філія міста Києва та Київської області про визнання припиненим приватного обтяження та зобов`язання вчинити дії до набрання законної сили рішення по справі № 476/278/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 16 червня 2021 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. 22 червня 2021 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Фролової І.В. відновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа - Державне підприємство «Національні інформаційні системи» Регіональна філія міста Києва та Київської області про визнання припиненим приватного обтяження та зобов`язання вчинити дії. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач, свого представника в судове засідання не направив, про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, поважність причин неявки не повідомляли, відзив не надсилали. Третя особа також про розгляд справи повідомлялись належним чином, в судове засідання не з`явились. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»). За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі доказів, наявних у матеріалах справі, та за погодженням сторін, третіх осіб й згідно поданих ними заяв. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору суд по суті встановив. За змістом ч.ч.1, 2, 3,4 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, судом було встановлено наступне. Відповідно до наявних доказів у справі, [PERSON] є власником автомобіля ЗАЗ DAEWOO N1311071, 2007 року випуску, номер кузова/шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] виданого РЕГ 1-го МРВ ДАІ м. Миколаїв ВДАІ УМВС в Миколаївській області 13.04.2007 року. 24 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11146797000. Даний договір було укладено для купівлі автомобіля ЗАЗ DAEWOO N1311071, 2007 року випуску, номер кузова/шасі [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який і було передано в заставу для забезпечення виконання в повному обсязі грошових зобов`язань. 04 червня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до п.8 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», в зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Поряд з цим, 18 грудня 2019 року позивачем було отримано Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №63782250 з якого він дізнався, що 08.02.2019 року о 16:37:42 за №17294751 реєстратором: Кондратюк Наталія Сергіївна, Філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», зареєстровано приватне обтяження. Тип реєстрації: поточна. Тип обтяження: застава рухомого майна. Документ-підстава: Договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер:952/К, виданий:09.11.2018, видавник: ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал». Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, ЗАЗ DAEWOO N1311071, рік випуску 2007, Номер об`єкта [NUMBER], Номер державної реєстрації [NUMBER] . Відомості про обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Боржник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] . Обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код: 36799749, 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора І.Сікорського, 8, п.6, оф.1, тел. 369- 59-37. Розмір основного зобов`язання: 346 674,38 грн. Строк виконання зобов`язання та термін дії: 08.02.2024. Звернення стягнення: не зареєстровано. 20 грудня 2019 року Позивачем на адресу Відповідача, цінним рекомендованим листом з описом вкладення, відправлено Вимогу про припинення обтяження №17294751 і виключення його з Реєстру. Вказаний лист було отримано Відповідачем 23.12.2019 року о 14:51:00 год, що підтверджується інформацією, яка міститься на офіційному сайті Укрпошти в розділі «відстеження відправлення». Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон) - Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 26 Закону - Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 40 Закону - У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону - Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 р. Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи безперешкодно користуватись своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ч.1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 321ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника. Приписами ст.386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування та розпорядженням своїм майном. Ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 році, відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про припинення обтяження рухомого майна, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд дійшов наступних висновків. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, суд відповідно до ст.88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених вимог. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України й судові витрати (судовий збір) у сумі 1 681,60 грн. стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного та ст.4, п.2 ч.2 ст.19, ст.41 Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 3, 15, 16, 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, та

Outcome: approved