Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову зазначено, що вона на підставі договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Калініною О.В., є власником квартири [ADDRESS] . У зазначеній квартирі разом із нею зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який починаючи з 2006 року проживає в іншій країні, у Бельгії . Відповідач отримав бельгійське громадянство та не має наміру повертатися в Україну. В добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач не знявся, чим порушується право власності позивача, оскільки існують перешкоди у користуванні квартирою, крім того, позивач несе додаткові витрати по утриманню майна, оскільки плата за користування житлом нараховується виходячи з кількості зареєстрованих осіб. Посилаючись на вказані обставини [PERSON] просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою судді від 02.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання у справі на 20.12.2019 року. У судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися судом у встановленому законом порядку. Позивачем [PERSON] подано клопотання про розгляд справи без її участі, через перебування її за межами України, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про визнання ним позовних вимог, в якій зазначено, що він дійсно з 2006 року не проживає у квартирі [ADDRESS] , повертатися у м. Запоріжжя та проживати в цій квартирі він не має наміру, з реєстраційного обліку знятися самостійно не має можливості, оскільки не планує приїжджати до м. Запоріжжя. Просить справу розглянути у його відсутність. З огляду на зазначені обставини суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутність сторін по справі, без проведення фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач у справі [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири від 27.09.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Калініною О.В., копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.10.2003 року за [PERSON] , копією свідоцтва про одруження від 09.07.2005 року, відповідно до якого після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 14-20). У вказаній квартирі зареєстрована позивач у справі [PERSON] , що підтверджується копією її паспорта гр. України (а.с. 7-9) та відповідач у справі [PERSON] , що підтверджується інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, яка надана на запит суду (а.с. 28). Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст. 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту від 31.10.2019 року на предмет фактичного не проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON] , який складено комісією у складі представників КП «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, зі слів сусідів гр. [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з 2006 року по теперішній час (а.с. 22). Довідкою про місце проживання, яка видана 29.10.2019 року реєстратором актів цивільного стану комуни 1330 Ріксенсарт, підтверджується факт проживання відповідача [PERSON] у Бельгії та отримання ним бельгійського громадянства (а.с. 23-24). За таких обставин суд, на підставі належних та допустимих доказів, встановив, що відповідач [PERSON] не проживає у спірній квартирі понад 10 років, наразі проживає в іншій країні - Бельгії , що свідчить про втрату ним інтересу до квартири, як до постійного місця проживання, а тому його відповідно до ст. 405 ЦК України слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] , яка на праві власності належить позивачу у справі [PERSON] , у зв`язку з чим позов останньої підлягає задоволенню.

Outcome: approved