Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення різниці між сумою фактичного відшкодування збитку та виплаченою сумою страхового відшкодування. В обґрунтування позову повноважний представник сторони позивача вказує, що 14 квітня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з однієї сторони, та ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» з іншої сторони, був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №100/16-Т/Ц7, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 02 серпня 2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом ДТП), за участю автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], який належить ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» на праві приватної власності. При розгляді справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що відповідна ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року (надалі за текстом ПДР України), та відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Розглядаючи страховий випадок, страховою компанією було визначено загальну суму шкоди, що підлягала відшкодуванню ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» та здійснено фактичне страхове відшкодування у розмірі 88\~020,42 гривень. Як зазачає сторона позивача, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Юнівес» згідно із полісом, у результаті чого ПрАТ «СК «Юнівес» відшкодувало суму страхового відшкодування в межах встановленого ліміту за полісом за вирахуванням франшизи в розмірі 49 000,00 гривень. Таким чином, на думку сторони позивача, невідшкодованою частиною збитку у результаті вказаної ДТП залишилась сума у розмірі 39\~020,42 гривень, що підлягає стягненню з [PERSON] У звязку із викладеним представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернувся до суду із даним позовом до [PERSON] Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, проте надав письмову заяву, у якій заперечував проти задоволення позовних вимог, позов не визнав, просив суд відмовити у позові. Представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява, у якій особа заперечувала проти задоволення позовних вимог із клопотанням про розгляд справи у відсутність сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторін, дослідивши відповідний позов, письмові докази, які були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, проаналізувавши відповідні арифметичні розрахунки, суд доходить висновку про доцільність задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 14 квітня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» з однієї сторони, та ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» з іншої сторони, був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №100/16-Т/Ц7, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобовязання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Як вбачається із довідки про ДТП №3016286357777937 від 02 серпня 2016 року по вулиці Боровського у місті Одесі сталась ДТП за участю автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], що належить ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго», під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] ДТП за участю вказаних автотранспортних засобів призвела, зокрема, до механічних пошкоджень автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2016 року [PERSON], зокрема, притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. Вказане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. Згідно із ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Спираючись на вказану норму процесуального закону, суд доходить висновку, що ДТП відбулась за наявності вини [PERSON] Як вбачається зі звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. №5704/4 від 08 серпня 2016 року станом на 03 серпня 2016 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], визначена за витратним підходом, складає 99\~699, 43 гривень. Згідно із рахунку №СЧ-368820 від 03 серпня 2016 року, складеного ТОВ «АДІС Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], складає 88\~020, 42 гривень. Згідно із платіжним дорученням №31379 від 22 серпня 2016 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило ПАТ «Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» суму страхового відшкодування збитку, спричиненго автомобілю марки «Toyota Camry», реєстраційний номер [NUMBER], у розмірі 88\~020, 42 гривень. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 3 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як наведено у ст. 980 ч.1 п.3 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з, зокрема, відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). При цьому, згідно ст. 981 ч.1 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. Наряду з тим, договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката). Як регламентує ст. 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобовязаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства. Підстави звернення страховика до суду із регресними вимогами до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу чітко визначені законом. Так, згідно ст. 38 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування). Разом з тим в силу ст. 38-1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобовязана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. У разі якщо невиконання (неналежне виконання) особою, відповідальність якої застрахована, водієм забезпеченого транспортного засобу чи особою, визначеною у пункті 13.1 статті 13 цього Закону, обовязку, передбаченого пунктом 33-1.1 статті 33-1 цього Закону, призвело до порушення строку здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), страховик (МТСБУ) має право вимагати від такої особи компенсацію в розмірі 20 відсотків виплаченого страхового відшкодування (регламентної виплати). Зазначений законом перелік підстав звернення страховика до суду із регресними вимогами до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає. Проте, відповідно до ст. 1194 ч. 1 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, суд погоджується із позицією позивача, що відповідачем не було виконано зобовязання щодо сплати ним частини суми відшкодування збитку, яка є різницею між виплаченою страховою сумою ПрАТ «СК «Юнівес» та фактичною сумою страхового відшкодування, тобто сумою витрат на відновлювальний ремонт ТЗ, сплаченою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 1\~762,00 гривень.

Outcome: approved