Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У лютому 2017 року заступник керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з цим позовом в інтересах Кіровоградської обласної державної адміністрації, комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради, посилаючись на те, що 18 липня 2016 року близько 15.00 години, [PERSON] перебував у домоволодінні своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. У цей час, знаходячись у дворі цього домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка. У ході цієї сварки [PERSON], з метою заподіяння тілесних ушкоджень підійшов до свого батька [PERSON], який на той час стояв біля огорожі двору та умисно кулаком правої руки наніс удар в обличчя [PERSON] Від отриманого удару [PERSON] упав на землю, а [PERSON] помітивши падіння батька відійшов убік. У результаті своїх дій, [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому основи суглобового відростка нижньої щелепи справа без зміщення, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 104 від 2 вересня 2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Внаслідок вищезазначених дій [PERSON], потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні у хірургічному стоматологічному відділенні комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради в період з 19 липня 2016 року по 22 вересня 2016 року, тобто три ліжко-дні. Цим медичним закладом на лікування [PERSON] за вказаний період було витрачено 951,99 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] У судове засідання Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області, що діє в інтересах позивачів Кіровоградської обласної державної адміністрації та комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27, ст. 57 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 18 липня 2016 року близько 15.00 години, [PERSON] перебував у домоволодінні своїх батьків за адресою: [ADDRESS]. У цей час, знаходячись у дворі цього домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка. У ході цієї сварки [PERSON], з метою заподіяння тілесних ушкоджень підійшов до свого батька [PERSON], який на той час стояв біля огорожі двору та умисно кулаком правої руки наніс удар в обличчя [PERSON] Від отриманого удару [PERSON] упав на землю, а [PERSON] помітивши падіння батька відійшов убік. У результаті своїх дій, [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді перелому основи суглобового відростка нижньої щелепи справа без зміщення, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 104 від 2 вересня 2016 року відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 грудня 2016 року закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12016120150000559 від 18 липня 2016 року за ч. 1 ст. 122 КК України щодо [PERSON] у зв'язку із відмовою потерпілого від приватного обвинувачення. Той факт, що [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження підтверджено матеріалами досудового розслідування, зокрема протоколами допиту потерпілого [PERSON], який зазначав, що його син [PERSON] наніс удар кулаком в область щелепи; протоколом допиту свідка [PERSON], яка пояснювала, що не бачила самого удару, однак почувши та подивившись побачила, що чоловік падав, а біля нього стояв син; протоколом допиту підозрюваного [PERSON], який зазначав, що наніс удар управу частину обличчя свого батька [PERSON], після якого у батька було виявлено перелом щелепи; протоколом слідчого експерименту за участю [PERSON], який показував як наніс удар в обличчя батькові внаслідок якого той отримав перелом щелепи; висновком експерта № 104 від 2 вересня 2016 року, згідно якого [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому основи суглобового відростка нижньої щелепи справа без зміщення, що відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Відповідно до інформації заступника головного лікаря з економічних питань комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради № 6697/0119/06 від 15 грудня 2016 року, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у стоматологічному хірургічному відділенні з 19 по 22 липня 2016 року, тобто три ліжко-дні. Вартість перебування в лікарні без урахування медикаментів придбаних хворим за власні кошти, виходячи з вартості одного ліжко-дня у стоматологічному хірургічному відділенні, становить три ліжко -дні х 317,33 грн = 951,99 грн (а. с. 6). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року N 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Матеріалами досудового розслідування доказано той факт, що внаслідок неправомірних, винних дій відповідача у справі [PERSON] потерпілому у справі [PERSON] було завдано тілесних ушкоджень. За наявності цього [PERSON] перебував на лікуванні у комунальному закладі «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради. Строк лікування становив три дні, а саме з 19 по 22 липня 2016 року, тобто три ліжко-дні. Загальна вартість лікування у попередньо зазначений період становить 951,99 грн. Злочинне діяння відповідача [PERSON] та перебування потерпілого [PERSON] на лікуванні у комунальному закладі «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради є у безпосередньому причинному зв'язку, а відповідно у сукупності всі елементи складу, що дає підстави для прийняття судом рішенням про задоволення позову. Відповідно до вищевикладеного, підлягає задоволенню цей позов прокурора в інтересах Кіровоградської обласної державної адміністрації, комунального закладу «Кіровоградська обласна лікарня» Кіровоградської обласної ради про відшкодування шкоди. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», установлений у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб, у місячному розмірі з 1 січня - 1600 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 640 грн, тобто 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, станом на 1 січня 2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved