Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У лютому 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь суми компенсації за порушення авторського права у розмірі 114700,00грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач у 2012р. за відсутністю його згоди, як автора книг «[INFO]» та «[INFO]», без посилання на нього, як автора, випустив «[INFO]» на 2013р., тиражем 50000,00 прим. Позивач вказує на те, що відповідач не мав права випускати вказаний календар, оскільки він не передавав своїх авторських прав відповідачу на вказані твори, щоб останній зміг їх використати. Крім цього стверджує, що його авторські права, як власника твору,підтверджуються вихідними даними на оприлюднених творах у 2003р. та 2011р. та довідкою Державної наукової установи «Книжкова палата України імені Івана Федорова» від 13.04.2014р. №333/09. За таких обставин, позивач посилаючись на те, що розділ вказаних книг є одним з основних критеріїв, які приваблюють покупців вказаних книг, а зробивши його доступним для чималої кількості покупців календаря знизило попит на його книги, чим позбавило його на отримання винагороди за використання творів та окремих його частини, просить стягнути з відповідача суму у розмірі 114700,00грн, як компенсацію за порушення авторського права на твір - частину твору книги «[INFO]». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Крім цього, пояснив, що факт того, що позивач є власником авторських прав на книги: «[INFO]», «[INFO]» підтверджується вихідними даними на оприлюднених творах у 2003р. та 2011р., у відповідності до ст.11 Закону, а також, довідкою Державної наукової установи «Книжкова палата України імені Івана Федорова» від 13.04.2014р. № 333/09. Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на його недоведеність та безпідставність. При цьому пояснила, що ніяких авторських прав позивача відповідачем не порушувалося, оскільки майнові права на матеріали до відривного календаря «[INFO]» на 2013р., необхідні для видання цього календаря, були придбані у третьої особи за авторським договором №30 від 23.01.2012р. про передачу прав на використання твору, укладеного між ДВ «Преса України» та [PERSON], яка згідно вказаного договору, підтвердила, що є автором матеріалів. А тому, матеріали були придбані відповідачем, згідно зі ст.33 Закону України «Про авторське право і суміжні права» на законних підставах. Крім цього зазначила, що позивач з приводу питання порушення його авторського права вже звертався до СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві, про що постановою слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві Коломійця О.О. від 10.04.2013р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №42013110100000292 від 12.03.2013р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176 КК України вказане кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю в діянні відповідача складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176 КК України. Крім цього, у судовому засіданні представником відповідача було заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача у справі - ДВ «Преса Україна» на належного відповідача - [PERSON], з якою відповідачем було укладено авторський договір №30 від 23.01.2012р. про передачу прав на використання твору. Однак, судом було відмовлено у задоволенні клопотання, оскільки позивач заперечував щодо заміни неналежного відповідача - ДВ «Преса Україна» на належного відповідача - [PERSON], посилаючись на те, що ДВ «Преса Україна» є належним відповідачем у даній справі. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Відповідно до ст.15 Закону України «Про авторське право і суміжні права» від 23.12.1993 № 3792-XII (далі-Закон) до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать:а) виключне право на використання твору; б) виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Згідно з ч.3 ст.15 Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти: 1) відтворення творів; 2) публічне виконання і публічне сповіщення творів; 3) публічну демонстрацію і публічний показ; 4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; 5) переклади творів; 6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; 7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; 8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору; 9) подання своїх творів до загального відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до творів з будь-якого місця і у будь-який час за їх власним вибором; 10) здавання в майновий найм і (або) комерційний прокат після першого продажу, відчуження іншим способом оригіналу або примірників аудіовізуальних творів, комп'ютерних програм, баз даних, музичних творів у нотній формі, а також творів, зафіксованих у фонограмі чи відеограмі або у формі, яку зчитує комп'ютер; 11) імпорт примірників творів. Вказаний перелік не є вичерпним. Частиною 2 ст.8 Закону визначено, що охороні за цим Законом підлягають всі твори, зазначені у частині першій цієї статті, як оприлюднені, так і не оприлюднені, як завершені, так і не завершені, незалежно від їх призначення, жанру, обсягу, мети (освіта, інформація, реклама, пропаганда, розваги тощо). Статтею 9 Закону передбачено, що частина твору, яка може використовуватися самостійно, у тому числі й оригінальна назва твору, розглядається як твір і охороняється відповідно до цього Закону. Відповідно до ст.435, 437 ЦК України, ст.11 Закону первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Цей знак складається з таких елементів: латинська літера «c», обведена колом, - (зображення знака не наводиться); ім'я особи, яка має авторське право; рік першої публікації твору. Знак охорони авторського права проставляється на оригіналі і кожному примірнику твору. Відповідно до ч.5 ст.11 Закону суб'єкт авторського права для засвідчення авторства (авторського права) на оприлюднений чи не оприлюднений твір, факту і дати опублікування твору чи договорів, які стосуються права автора на твір, у будь-який час протягом строку охорони авторського права може зареєструвати своє авторське право у відповідних державних реєстрах. Згідно з ч.1,2 ст.28 Закону авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення і починає діяти від дня створення твору. Авторське право діє протягом усього життя автора і 70 років після його смерті, крім випадків, передбачених цією статтею. В судовому засіданні представником позивача на підтвердження використання позивачем спеціального знаку охорони авторського права із зазначенням його імені, як особи, що має авторське право, надано суду копію 2-ї сторінки дев'ятого, доповненого, виправленого видання книги «[INFO]», ББК 88.6, ІSВN978-966-2234-03-9, латинська літера «c», обведена колом [PERSON], 2011р., латинська літера «c» [PERSON], оформлення 2011р. (а.с.78). Крім цього, як вбачається з відповіді Державної наукової установи «Книжкова палата України імені Івана Федорова» від 13.04.2014р. № 333/09 наданої на адресу позивача, що згідно з вихідними відомостями вказаними на обов'язкових примірниках видань «[INFO]», «[INFO]», автором зазначено [PERSON] Водночас, з пояснень представника відповідача у судовому засіданні встановлено, що матеріали до відривного календаря«[INFO]» на 2013р., необхідні для видання цього календаря, були придбані у третьої особи за авторським договором №30 від 23.01.2012р. про передачу прав на використання твору укладеного між ДВ «Преса України» (Видавництво) та [PERSON] (Автор), яка згідно договору, підтвердила, що є автором матеріалів (а.с.82-85). Відповідач повідомляв позивача про те, що майнові права на матеріали до відривного календаря придбано за вказаним авторським договором у третьої особи, яка підтвердила, що є автором матеріалів вказаного календаря, що підтверджується листом відповідача за Вих.№103-144-к від 05.02.2013р. (а.с.50). Як вбачається з п.1.1., 1.2. вказаного договору, Автор продає Видавництву оригінал твору, який являє собою матеріали до відривного «[INFO]» на 2013р. і передає Видавництву на строк 5 років виключне майнове право на твір, а Видавництво зобов'язується виплатити Автору авторську винагороду в розмірі, порядку, на умовах і в строки, передбачені цим договором. Закінчення строку, встановленого цим договором, протягом Видавництво користується виключним майновим правом на твір, не припиняє права власності Видавництва на оригінал твору. Частиною 2 ст.435 ЦК України суб'єктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору. Отже, відповідач, придбавши за авторським договором №30 від 23.01.2012р., майнові авторські права у особи, котра підтвердила, що вона є автором матеріалів календаря «[INFO]» на 2013р. - [PERSON], правомірно видало вказаний календар. Крім цього, як встановлено судом з постанови слідчого СВ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві Коломійця О.О. від 10.04.2013р. про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №42013110100000292 від 12.03.2013р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.176 КК України за заявою [PERSON] про порушення відповідачем його авторських прав, а саме: щодо використання відповідачем без його відома, за відсутності його згоди і без посилання на автора розділу «Поради діда Петра із книги «[INFO]» у відривному календарі «[INFO]» на 2013р., що в ході розслідування вказаного кримінального провадження не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували факт умисного порушення відповідачем авторського права і суміжних прав позивача, яке завдало матеріальної шкоди у значному розмірі (а.с.80-81). Частиною 1 ст.60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на те, що при виданні календаря «[INFO]» на 2013р. відповідачем майнові авторські права позивача не порушувалися, оскільки були придбані у третьої особи, за авторським договором №30 від 23.01.2012р. про передачу прав на використання твору, яка підтвердила, що вона є автором матеріалів календаря, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо порушення відповідачем авторських прав позивача та стягнення з відповідача суми компенсації за порушення авторського права на твір - частину його книги «[INFO], у розмірі 114700,00грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed