Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У лютому 2014 року ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» звернувся до суду з вимогами до [PERSON] та [PERSON] про їх виселення та стягнення з них неустойки за прострочення виконання зобов'язання зі звільнення кімнати [ADDRESS], яку вона займали на підставі договору оренди. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 01.10.2010р. між ним та Відповідачем [PERSON] було укладено договір №37ф найму (оренди) житла., у відповідності до якого Відповідач отримав у тимчасове платне користування 3 ліжко-місця в гуртожитку ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» за адресою: [ADDRESS]. Позивач вказує, що у відповідності до додаткової угоди №4 від 01.03.2011р. щомісячна плата за користування одним ліжко-місцем у гуртожитку становила 535,00 гривень, тобто щомісячна плата за ви наймання житла для Відповідача-1, як сторони договору, мала становити 1605,00 гривень. Позивач зазначає, що Відповідач-1 протягом тривалого терміну не вносив плату за користування житлом, у зв'язку з чим листом від 28.03.2012р. його було повідомлено про розірвання договору з 01.04.2012р., і саме з тієї дати договір вважається розірваним. Зазначені обставини, а також договірний характер відносин між сторонами, як вказує Позивач, були встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2013р., яким з Відповідача [PERSON] було стягнуто заборгованість за договором найму житла за період з січня 2012 року по березень 2012 року в розмірі 3465 гривень та штрафні санкції. Позивач вказує, що не зважаючи на розірвання договору оренди №37ф від 01.10.2010р., Відповідачі фактично продовжують займати орендоване ними раніше приміщення, звільняти його відмовляються, а тому просить виселити їх у примусовому порядку. Крім того, посилаючись на п. 8.4 Договору, яка передбачає відповідальність Наймача за прострочення повернення приміщення після закінчення строку дії договору, Позивач просить стягнути з Відповідача [PERSON] неустойку в розмірі подвійної орендної плати за період прострочення з 01.04.2012р. по 31.01.2014р. (за вирахуванням фактично сплачених платежів, сума яких складає 10300 грн) в розмірі 57110 гривень. Представник Позивача у судовому засіданні підтримав позов, просив суд його задовольнити. Відповідачі на розгляд справи по суті не з'явились, подали клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на зайнятість їх представника у Парламентських слуханнях в залі пленарних засідань Верховної Ради України. Під час розгляду зазначеного клопотання судом не визнано причини неявки, на які посилались Відповідачі, поважними, оскільки про розгляд справи в суді Відповідачі та їх представник були повідомлені завчасно під розписку. За згоди представника Позивача суд ухвалив можливим розглядати справу у відсутність Відповідачів із постановлення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини. ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» є власником гуртожитку за адресою: [ADDRESS], (свідоцтво про право власності на жилий будинок серія ЖБ № 23479, видане Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації на підставі наказу № 558-С/ЖБ від 18 вересня 1998 року). (а.с. 54) 01 жовтня 2010 року між ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» та [PERSON] було укладено Договір №37ф найму (оренди) житла, у відповідності до п.1.1 якого Наймодавець (Позивач) передає, а Наймач (Відповідач-1) приймає в строкове платне користування (найм) ліжко-місця у кількості 3 (три) одиниці, що знаходиться в гуртожитку ПАТ «Трест «Київміськбуд-2» за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 3.1 Договору встановлено, що плата за найм одного ліжкомісця складає 409,22 грн, проте пунктами 3.2. та 3.4. Договору передбачена можливість зміни розміру плати шляхом письмового повідомлення наймача та укладення Додаткової угоди. Встановлено, що протягом дії Договору вартість оренди декілька разів змінювалась, і згідно з останньою додатковою угодою №4 від 01 березня 2011 року щомісячну плату за найм одного ліжко-місця в гуртожитку було встановлено в розмірі 535,00 грн. Відповідно, щомісячна плата за найм 3 ліжкомісць за договором стала складати 1605,00 грн. У відповідності до умов договору сторони погодили термін дії договору по 31.12.2010 р., проте такий термін згідно з п.10.6 Договору продовжувався на наступний рік, якщо зі сторони Наймодавця протягом одного місяця до закінчення строку його дії немає письмових заперечень щодо його продовження. Пунктом 7.1. Договору обумовлене право Наймодавця достроково в односторонньому порядку розірвати Договір найму (оренди) з Наймачем у випадку невиконання Наймачем протягом 2-х календарних місяців обов'язків щодо внесення плати за користування житлом. Встановлено, що з посиланням на неналежне виконання Відповідачем [PERSON] взятих на себе обов'язків Позивач листом від 28.03.2012р. повідомив його про розірвання договору з 01.04.2012р. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 24.10.2013р. було підтверджено правомірність претензій Позивача щодо неналежного виконання Відповідачем обов'язків зі сплати обумовленого Додатковою угодою №4 від 01.03.2011р. розміру щомісячної орендної плати в сумі 1605 гривень, а також сам факт розірвання з ініціативи Позивача договору найму (оренди) №37ф з 01 квітня 2012 року. У відповідності до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. З пояснень представника Позивача встановлено, що не зважаючи на розірвання договору найму житла, Відповідачі продовжують фактично безпідставно користуватись орендованим ними приміщенням (3 ліжкомісця у кімнаті [ADDRESS]). Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Невиконання наймачем (стороною цивільно-правового договору найму) обов'язку з повернення житлового приміщення наймодавцю є підставою для його виселення без надання іншого житлового приміщення. Враховуючи, що право Відповідача-2 [PERSON], як члена сім'ї наймача, на користування майном є похідним від права самого наймача, вона вважається припиненим з моменту припинення такого права самого наймача. У відповідності до ст. 821 ЦК України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла. У зв'язку з цим вимоги Позивача про виселення Відповідачів з приміщення, яке вони займали згідно з договором найму, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Статтею 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язки по поверненню речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Такий же розмір неустойки погоджений сторонами і укладеною між ними Додатковою угодою №3 від 01.01.2011р. до Договору №37ф. (а.с. 13) Таким чином, розмір неустойки за прострочення [PERSON] виконання обов'язку зі звільнення орендованого ним раніше приміщення становить 3210 гривень (1605гривень х 2). Враховуючи, що прострочення Відповідачем-1 триває протягом періоду з 01 квітня 2012 року і до лютого 2014 року (межі позовних вимог), розмір неустойки, який має право вимагати від нього Позивач становить: 3210 х 21 = 67410 гривень. Разом з тим, враховуючи періодичне внесення [PERSON] коштів на рахунок Позивача, розмір неустойки підлягає зменшенню на суму фактично сплачених коштів в сумі 10300 гривень, і стягненню з нього підлягає сума в розмірі 57100 гривень. У зв'язку з задоволенням позову з Відповідачів на користь Позивача підлягають також стягненню відповідні судові витрати.

Outcome: approved