Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У лютому 2014р. ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 04.03.2011 року між ним та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.01.2014р. має заборгованість у сумі 44220,46 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4863,92 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 6,70 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2641,27 грн., пені - 34126,64 грн., штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 2881,93 грн. (процентна складова). Позивач, посилаючись на ст.ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України просить стягнути вказану заборгованість з відповідача, а також стягнути судові витрати у розмірі 442,20 грн. Представник позивача Бучакчийськй С.В. (за довіреністю) в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, а в разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги банку визнав частково. Суду пояснив, що дійсно отримав в ПриватБанку кредитну картку з кредитним лімітом 7000,00 грн. Під час підписання договору банк видав на руки йому Пам'ятку клієнта, копію заяви позичальника, довідку про умови кредитування, графік погашення кредиту. Грошові кошти він отримав готівкою одноразово у касі банку. Копію Умов та Правил надання банківських послуг, які в заяві зазначені як складова кредитно-заставного договору, йому на руки не вручали, з ними він не знайомився. Через скрутне матеріальне становище, втрату роботи він не має можливості сплачувати кредит. Подав також заяву про застосування позовної давності до вимог банку по стягнення пені. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається із заяви позичальника, 04.03.2011 року між ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] був укладений кредитно заставний договір №А33ВСС9G7U0054. У заяві позичальника останній надав свою згоду на те, що ця Заява разом з запропонованими ПАТ «Акцент-Банк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір (а.с.6). На підтвердження укладання кредитно-заставного договору позивач надав: заяву позичальника (а.с.6), Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» («Стандарт») (а.с.7-13), довідку про умови кредитування (Тарифи) (а.с.48). Проте складовою кредитно-заставного договору є Умови та правила надання банківських послуг, а не Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), на які позивач посилається у позові. На вимоги суду (а.с.42) Банк надіслав Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), які належать ПАТ «ПриватБанк» і не мають ніякого відношення до цієї справи. Відповідач на підтвердження укладання кредитно-заставного договору надав суду Пам'ятку клієнта, копію заяви позичальника, довідку про умови кредитування, графік погашення кредиту (58-61). З заяви позичальника, Тарифів (а.с.7) вбачається, що відповідач отримав в банку кредитні кошти у сумі 7000,00 грн. на споживчі цілі. Кредит був наданий на строк до 03.03.2014 року. За умовами договору позичальник зобов'язався сплачувати банку проценти за користування кредитними коштами у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісяця у період з 5 по 10 число вносити щомісячний платіж у сумі 334,81 грн. У Пам'ятці клієнта зазначено, що в разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 грн. Таким чином судом встановлено, що між позивачем та відповідачем був укладений договір споживчого кредитування. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Банк має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Банк посилається на те, що відповідач умови договору належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 25.01.2014р. має заборгованість у сумі 44220,46 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 4863,92 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 6,70 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2641,27 грн., пені - 34126,64 грн., штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 2881,93 грн. (процентна складова). Відповідач позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за кредитом - 4863,92 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом - 6,70 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 2641,27 грн. визнав, тому ці вимоги підлягають задоволенню. Що стосується пені, то позивач просить застосувати позовну давність до вимог банку про стягнення пені та врахувати його матеріальний стан і те, що він не працює. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач з березня 2013 року припинив погашати кредит. Але з позовом банк звернувся до суду тільки у лютому 2014 року. Доказів того, що сторонами була збільшена тривалість позовної давності щодо вимог про стягнення пені позивачем суду не надано. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути пеню за період з 12.02.2013 року по 25.01.2014р. в загальній сумі 26036,33 грн. Також суд приходить до висновку, що позивачем не доведено вимоги про стягнення штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 2881,93 грн. (процентна складова). Так позивач у позові посилається на п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») («Стандарт»), як на підставу для стягнення штрафу. Однак судом було встановлено, що вказані Умови ніякого відношення до кредитно-заставного договору, укладеного з відповідачем 04.03.2011р. не мають. З огляду на це, у задоволенні позову про стягнення штрафів необхідно відмовити. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитом - 4863,92 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 6,70 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 2641,27 грн., пеню 26036,33 грн., а всього стягнути 33548,22 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору у розмірі 335,48 грн.

Outcome: partial