Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них [INFO] народився син [PERSON] . Однак, спільне життя не склалося, у зв`язку з чим сторони перестали проживати разом, підтримувати подружні відносини та вести спільне господарство. Спільна від шлюбу дитина проживає разом із позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Позивач на даний час не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач участі у вихованні та утриманні сина не приймає, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому [PERSON] просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3500 грн. щомісячно, та на своє утримання у розмірі 1000 грн., щомісяця, і до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач має змогу сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки є працездатним, здоровим та не має на утриманні інших осіб. Також, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, у заяві просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання відповідач надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення та просить здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 січня 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « [PERSON] » (а.с. 8). Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 травня 2018 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області (а.с. 9). Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] . Як передбачено ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Також, ч. 4 ст. 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, докази того, що на його утриманні є інші особи до матеріалів справи не додано, а також беручи до уваги те, що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 3500 грн. підлягають задоволенню. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1000 грн. Аналізуючи норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, зокрема ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на своє утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За таких обставин, та враховуючи те, що відповідач також визнав вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову до суду і до досягнення їхнім сином [PERSON] трирічного віку. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. Вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 1500 грн. задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження таких понесених позивачем витрат останньою не надано жодних доказів. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial