Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з під арешту вказуючи, що у Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на виконанні перебував виконавчий лист № 2-1441/09 від 15.12.2009 року, на підставі якого постановою від 09.12.2015 року було відкрито виконавче провадження № 49611771. Постановою від 15.01.2016 року в рамках виконавчого провадження № 49611771 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] . Постановою від 10.02.2016 року по виконавчому провадженню № 49611771 виконавчий документ № 2-1441/09 від 15.12.2009р. повернуто стягувачу. 27.03.2019 року [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали угоду про розірвання договору поруки № 014/0059/82/70334/1 від 16.02.2007 року. Позивач доводить, що з змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.10.2019 року вбачається, що наявне обтяження, підставою якого є постанова головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Захаровою Б.Ю. по виконавчому провадженню № 49611771, але згідно інформаційної довідки від 11.11.2019 року отриманої з Єдиного реєстру боржників [PERSON] як боржник у реєстрі - відсутня. У зв`язку з цим Позивач просить постановити рішення суду, яким скасувати арешт з належного їй рухомого та нерухомого майна, який був накладений постановою головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Захаровою Б.Ю. від 15.01.2016 року в рамках виконавчого провадження № 49611771, що внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 27852397 від 18.01.2016 року, [PERSON] , Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.01.2016 року, ВП № 49611771, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, код 35038745, адреса: 67801 Одеська область с.м.т. Овідіополь вул. Портова, 2 та внесено до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.01.2016 року, арештоване все рухоме майно, ВП № 49611771, обтяжувач: Відділ державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції, код 35038745, адреса: 67801 Одеська область с.м.т. Овідіополь вул. Портова, 2. Представник Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Захарова Б.Ю. надала до суду відзив на позовну заяву № 45-5164 від 29.01.2020 року, в якому доводить, що 10.03.2016 року виконавче провадження завершено згідно п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчих дій та виконавчий документ повернуто стягувачу та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі посилаючись на те, що державним виконавцем відповідно до вимог ЗУ «Про виконавче провадження» вжито ряд заходів направлених на виконання виконавчого документу та стягнення виконавчого збору. В свою чергу Позивач надав у суд відповідь на відзив на позовну заяву від 11.02.2020р. в якій зазначає, що після повернення виконавчого документу стягувачу виконавчий лист № 2-1441/09 від 15.12.2009р. до виконання не пред`являвся. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII передбачено вичерпний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. У вказаному переліку у державного виконавця немає підстав для зняття арешту з майна, хоч на виконанні вищезазначені виконавчі документи не перебувають. Позивач посилається на частину 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII де передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. В судове засідання позивач не з`явився. Надав заяву, згідно якої на позові наполягав та просив розглянути справу у його відсутність. Представник Овідіопольського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Захарова Б.Ю. у судове засідання не з`явився. Надала заяву про розгляд справи за відсутності представника. Дослідивши обставини справи, суд встановив, що на підставі виконавчого листа № 2-1441/09 від 15.12.2009 року постановою від 09.12.2015 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Захаровою Б.Ю. було відкрито виконавче провадження № 49611771. 15.01.2016 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Захаровою Б.Ю. в рамках виконавчого провадження № 49611771 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику [PERSON] 10.03.2016 року постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Овідіопольського районного управління юстиції Захаровою Б.Ю. по виконавчому провадженню № 49611771 виконавчий документ № 2-1441/09 від 15.12.2009р. повернуто стягувачу. Зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні, що закрито - не передбачено. Станом на 11.11.2019 року відкритих виконавчих проваджень про стягнення заборгованості з [PERSON] на виконанні не має. Також, в матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна боржника. Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV у редакції, що діяла на час винесення постанови про арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, втратив чинність на підставі Закону N 1404-VIII (1404-19) від 02.06.2016р. ВВР, 2016, N 30, ст. 542). Згідно ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Оскільки виконавчий документ № 2-1441/09 від 15.12.2009р. повернуто стягувачу, а саме виконавче провадження закрито, немає підстав для збереження арешту. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з позовом до суду, за наявності арешту (обтяження) накладеного на все майно позивача, порушується його право власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність поновити порушені права позивача, шляхом скасування арешту з належного йому майна.

Outcome: approved