Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області із вказаним позовом до ПАТ «Дельта Банк», в якому просить, стягнути з останнього на його користь грошові кошти у іноземній валюті у розмірі 5 750 євро. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що ним на виконання умов договору банківського вкладу № 005-02511-120115 від 12.01.2015 року було внесено на рахунок ПАТ «Дельта Банк» грошові кошти в сумі 5 721.00 євро з терміном повернення до 11.02.2015 року, проте на вимогу позивача банк кошти не повернув. За наведених обставин позивач просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з викладених у ньому підстав. Наполягає на розгляді справи по суті, оскільки вважає дії представника відповідача, як умисне затягуванням розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином. 28.05.2015 року на адресу суду від представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» Зленко Т.О. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, у зв'язку неможливістю забезпечити явку представника через велику кількість судових засідань призначених на цю дату. Суд вважає, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» є юридичною особою, тому не можливість прибуття в судове засідання одного представника юридичної особи не позбавляє можливості прибути в судове засідання іншого уповноваженого представника. Будь-яких доказів того, що інші представники Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» не мають можливості прибути в судове засідання до клопотання не надано, а тому суд вважає, що клопотання про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає та вважає можливим слухати справу у відсутності представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк». Крім того, представником відповідача викладено свою позицію у наданих суду письмових запереченнях та доповненнях до них. За наведених обставин враховуючи положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності представника відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, зважаючи на позицію представника відповідача викладену в його запереченнях, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2015 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу «Лояльний» № 005-02511-120115. На виконання умов вказаного договору [PERSON] було внесено на рахунок ПАТ «Дельта Банк» суму вкладу в розмірі 5 721.00 євро, строком до 11 лютого 2015 року, зі сплатою 4.5% річних. Після закінчення дії вищевказаного договору ПАТ «Дельта Банк» суму вкладу [PERSON] повернено не було, його звернення до ПАТ «Дельта Банк» про повернення вкладу залишено без задоволення та реагування, кошти за вказаним договором не повернуто. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Зі змісту договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у євро за № 005-02511-120115 від 12 січня 2015 року вбачається, що в ньому встановлено всі істотні умови для такого виду договорів, відповідно до вимог чинного законодавства та інших нормативно-правових актів. Укладаючи договір, сторони дійшли згоди щодо його укладання на зазначених у ньому умовах, а відтак, з власної ініціативи визначили для себе правила подальшої поведінки. Статтею 1058 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до положень ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Умовами, викладеними в пунктах договору банківського вкладу (депозиту) від 12 січня 2015 року не передбачено право банку не виплачувати вкладнику його кошти по закінченню строку залучення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору. Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Судом достовірно встановлено, що після закінчення строку залучення вкладу, зазначеного в п. 1.3 договору банківського вкладу (депозиту) «Лояльний» у євро за № 005-02511-120115 від 12 січня 2015 року, [PERSON] звертався до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» із заявами про повернення суми депозитного вкладу разом з відсотками, у зв'язку з припиненням строку дії цього депозитного договору. Проте, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» свої обов'язки за договором банківського вкладу (депозиту) від 12 січня 2015 року не виконало та не повернуло [PERSON] вклад та нараховані проценти за вкладом. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. З системного аналізу вказаних норм вбачається, що проценти по банківським вкладам підлягають нарахуванню та стягненню до дня фактичного повернення коштів вкладникам. З наданої суду та дослідженої у судовому засіданні довідки по рахунку [PERSON] вбачається, що станом на 16.02.2015 року залишок коштів на поточному рахунку позивача складає 5 750 євро, тобто сума депозиту та нараховані відсотки. За таких обставин, підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд, за наслідками повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, дотримуючись при цьому принципів розумності та справедливості, вважає, що позов [PERSON] до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір та понесені судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved