Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 18 грудня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , кошти на її утримання у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 18 грудня 2019 року і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , 3-х років, а саме до [INFO] . Заявлені вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 12.02.2014 року позивач з відповідачем зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 102. Від шлюбу мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із позивачем. Відповідач [PERSON] добровільно не бажає приймати участь в утриманні дітей, матеріальної допомоги не надає матері. Позивач самостійно не має фінансової можливості утримувати дітей, у зв`язку з цим вона змушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Ухвалою суду від 24.12.2020 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов задовольнити частково, стягнути з нього аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу звернення до суду, стягнути з нього аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з часу звернення позивачем до суду, в іншій частині позовних вимог відмовити. Зазначає, що він не погоджується з розміром аліментів, який бажає щомісячно стягувати на свою користь позивач, бо викладені у ньому факти не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України. Після припинення фактичних шлюбних відносин він допомагав позивачу матеріально, щомісячно перераховував грошові кошти на утримання дітей. Однак, враховуючи, що остання витрачала їх лише на себе, використовувала кошти лише на власні потреби, то виник конфлікт, після якого позивач звернулася до суду щодо видачі судового наказу. Усі заяви позивача та викладені нею доводи стосовно того, що жодної матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає, не відповідають обставинам справи, а відповідно й вимога позивача про стягнення аліментів взагалі є надуманою та передчасною, оскільки це його рідні діти, яких він любить та бажає приймати участь у їх вихованні, в якому позивач систематично перешкоджає. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 12.02.2014 року позивач уклала шлюб з відповідачем (а.с.7 - копія свідоцтва про шлюб). Відповідач є батьком дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9- свідоцтва про народження). Діти проживають із матір`ю - позивачем [PERSON] та знаходяться на її утриманні і ця обставина відповідачем не спростована. Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2). Судом встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, що є його обов`язком відповідно до ст. 180 СК України. При цьому відповідач має нормальний стан здоров`я, є молодою особою працездатного віку та не має на утриманні інших осіб. Отже, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи задовільний стан здоров`я дітей та їх матеріальне становище; вік дітей, а також - задовільний стан здоров`я відповідача; його матеріальне становище; відсутність у нього на утриманні інших осіб, прийшов до висновку про задоволення позову та стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини суд зазначає наступне. З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ч. 2,4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 статті 182 СК України та пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, враховуючи його можливість надавати матеріальну допомогу, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, до досягнення [PERSON] , [INFO] , трьох років. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів за минулий час, а саме: з 18.12.2019 року, суд приходить до наступного. Відповідно до частини 2 статті 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержувати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надані докази, відповідно до вимог ст. 76-81 ЦПК України, які б підтверджували вимогу щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме з 18.12.2019 року і до моменту звернення до суду з позовом - 23.11.2020 року, а тому у вимогах за вказаний період слід відмовити. Позивач [PERSON] від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 гривень підлягає стягненню з відповідача [PERSON] до спеціального фонду Державного бюджету України. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial