Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказала, що 30 січня 2016 року на тимчасово окупованій території України, а саме в м. Донецьк померла її мати [PERSON], [INFO], яка постійно мешкала в [ADDRESS]. Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть, виданим 02 лютого 2016 року Відділом експертизи трупів м. Донецька. Причиною смерті мати є інсульт головного мозку. У лютому 2016 року заявник звернулась до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області для реєстрації смерті [PERSON], однак, у видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено, оскільки видане лікарське свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства. У звязку з вищевикладеним заявник була вимушена звернутися до суду та просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 30 січня 2016 року в м. Донецьк. Заявник у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направила, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разу неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПУ України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є матірю [PERSON], [INFO], що також підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 30.07.1980 року Кіровським відділом РАЦС м. Донецька. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 411, виданого 02 лютого 2016 року Відділом експертизи трупів м. Донецька, [PERSON], [INFO], померла 30 січня 2016 року в м. Донецьк. Однак, вказане лікарське свідоцтво не має всіх передбачених законом печаток та штампів, що позбавляє заявника можливості у встановленому законом порядку отримати свідоцтво про смерть матері. У лютому 2016 року заявник [PERSON] звернулась до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області за видачею свідоцтва про смерть [PERSON], однак листом вих. № 61/4.2-06-113 від 11.02.2016 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті, відповідно до діючого законодавства, проводиться на підставі лікарського свідоцтва про смерть (або дубліката), за формою, затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи, видані медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на відсутність підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до паспорту громадянина України серія ВВ 888701, виданого 17.08.1999 року Ленінським РВ УМВС України в м. Донецьк, [PERSON] народилась 01 січня 1955 року в м. Донецьк. Згідно довідки № 4 від 11.02.2016 року, виданої ЖБК «Дружба-один», заявник зареєстрована тимчасово проживає без реєстрації в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки на сьогоднішній час заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть своєї матері, яка померла в м. Донецьк, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть [PERSON], виданого державним органом України.

Outcome: approved