Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння. Свої вимоги мотивувала тим, що з 05 серпня 2008 року до 23 вересня 2016 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей. Шлюб розірвано. За час шлюбу подружжя набуло майно домоволодіння по вул. Мічуріна, 4 у с. Камянка Ізяславського району Хмельницької області. Посилаючись на викладене, згідно уточнених позовних вимог [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого по вул. Мічуріна, 4 у с. Камянка Ізяславського району Хмельницької області, виділити позивачу кімнати 1-2 та 1-3, а також виділити відповідачу коридор 1-1, кухню 1-3, кладову 1-3, кімнату 1-4. Ухвалою суду від 05 лютого 2019 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння залишено без розгляду в частині позовних вимог про виділення [PERSON] кімнати 1-2, кімнати 1-3 та виділення [PERSON] коридору 1-1, кухні 1-3, кладової 1-3, кімнати 1-4. У судовому засіданні позивач [PERSON] остаточні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про місце, дату та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив не подав. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що 05 серпня 2008 року сторони зареєстрували шлюб, 29 червня 2016 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: донька Аріана, [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Зазначене підтверджується свідоцтвами про шлюб та про народження дітей сторін, рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 29 червня 2016 року. Як убачається з договору купівлі-продажу будинку від 24 липня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 1721, за час шлюбу [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] домоволодіння, що знаходиться у с. Камянка, вул. Мічуріна, 4 Ізяславського району Хмельницької області. Зазначене нерухоме майно зареєстроване за відповідачем на праві приватної власності, що підтверджується витягом КП «Ізяславське РБТІ» від 20 серпня 2012 року № 35232512. Згідно з\~положеннями ст.ст.\~60, 61, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Отже, відповідно до чинного законодавства загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Статтею 68 Сімейного кодексу України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Статтею 69 цього ж Кодексу передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Відтак, оскільки домоволодіння по вул. Мічуріна, 4 у с. Камянка Ізяславського району Хмельницької області є спільною сумісною власністю подружжя, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на Ѕ частину цього нерухомого майна підлягають до задоволення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, сплачений судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача. Разом з тим, у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути [PERSON] надмірно сплачений судовий збір в сумі 1058 грн. Також слід стягнути з відповідача на користь [PERSON] 1500 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які підтверджені договором-дорученням про надання правової допомоги від 10 вересня 2018 року, укладеним із адвокатом [PERSON], та квитанцією до прибуткового касового ордера № 478, а також 1200 грн. у відшкодування витрат на проведення експертної оцінки домоволодіння, які підтверджені квитанцією до прибуткового касового ордера № 83 від 12 листопада 2018 року. Сплачені позивачем КП «Ізяславське РБТІ» кошти за надання послуг з виготовлення технічного паспорта на спірне домоволодіння у сумі 1015 грн. 40 коп. стягненню з відповідача не підлягають, оскільки вказаний технічний паспорт не покладений в основу ухваленого судового рішення. На підставі ст.ст. 60, 61, 63, 68, 69 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved