Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Полтавський комбінат хлібопродуктів» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки та вихідної допомоги, посилаючись на те, що відповідно до наказу від 02.09.2019 року № 52-к він був звільнений за власним бажанням, однак не отримав заборгованість по заробітній платі в сумі 19 416,75 грн., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у розмірі 16 244, 28 грн., окрім того, у зв`язку з затримкою розрахунку просив суд стягнути на його користь також середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 49 225,05 грн., а всього 84 886,08 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача до суду не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». Судом встановлено, що наказом № 52-к від 02.09.2019 року [PERSON] був звільнений за власним бажанням з посади охоронця, про що було зроблено відповідний запис до трудової книжки позивача за №20 (а.с.7). 21.01.2019 року позивачем було отримано довідку №19, у якій зазначено, що заборгованість по заробітній платі станом на 21.01.2019 року становить 19 416,75 грн. (а.с.13). Статтею 116 КЗпП визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Згідно ч.1 ст.117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши що при розгляді справи про стягнення заробітної лати у зв`язку із затримкою розрахунку про звільненні, якщо працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі , - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно з ч.1 ст.27 «ЗУ «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом міністрів України. Кабінет міністрів в своїй постанові від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначив методику такого розрахунку. Розрахунок міститься в матеріалах справи. Відповідно до наданого розрахунку, середньоденний заробіток [PERSON] складає 246,13 грн. За період з 03.03.2019 року по 18.06.2020 року середній заробіток за час затримки розрахунку склав 49 225, 05 грн. Згідно з вимогами ст.44 КЗпП України При припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Розмір вихідної допомоги обчислюється шляхом розрахунку середнього заробітку на підставі фактично нарахованої заробітної плати протягом останніх двох місяців роботи перед звільненням. Так, відповідно до довідки ПФУ від 15.06.2020 року сума фактичного заробітку [PERSON] на ДП «ПКХ» складає в липні 2019 року - 5152,44 грн., в серпні 2019 року - 5677,07 грн. Середній заробіток складає 5414,76 грн. А отже розмір вихідної допомоги за три місяці складає 16 244,28 грн. Інших заяв про збільшення позовних вимог та розрахунків за інші періоди від позивача не надходило. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 19 416,75 грн., вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у розмірі 16 244, 28 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 49 225,05 грн., а всього 88 886,08 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved