Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2008 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 3450,38 грн., під 12% річних. Відповідач допустив неналежне виконання договірних зобов'язань, що виразилося у несплаті кредитної заборгованості, процентів за користування кредитними коштами та інших платежів. Відтак, станом на 06 лютого 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить у загальній сумі 67535,11 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, у заяві від 19 травня 2014 року представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач за даними відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві знятий з реєстрації за останнім місцем проживання як померлий. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 12 червня 2008 року між сторонами укладено кредитно-заставний договір шляхом підписання відповідачем заяви позичальника № ABOZRX13780069, ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами. Відповідач отримав кредит у сумі 3450,39 грн., строком на 24 місяці, з 12 червня 2008 року по 12 червня 2010 року, на споживчі цілі, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 1,0 % на місяць, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту (комісія за користування кредитом) у розмірі 125,94 гривень, єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у сумі 553 грн. Щомісячний платіж за кредитом становив 288,63 грн. Відповідно до п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов позичальник зобов'язався погашати кредит у порядку та строку відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п.п. 4.1, 4.2. даних Умов, Тарифів. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. За правилами п. 5.1. Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки платежу. Згідно з п. 5.3 умов при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Матеріалами справи підтверджено, що між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитно-заставний договір. Відповідач неналежним чином виконував кредитні зобов'язання, протягом строку користування кредитними коштами жодного разу не сплатив заборгованість по основній сумі кредиту, процентам та комісії за користування кредитними коштами. Такі обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Відповідно до листа відділу реєстрації смерті у м. Києві від 29 травня 2014 року [PERSON], [INFO], помер 29 листопада 2012 року. За запитом суду від Одинадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи щодо майна померлого 29 листопада 2012 року [PERSON], за матеріалами якої спадкоємцями відповідача за законом є [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спадкоємці прийняли спадщину, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 квітня 2014 року. За приписами ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Договірні правовідносини, які склалися між позивачем та відповідачем, допускають правонаступництво, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні. Спадкоємці позичальника зобов'язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості спадкового майна, що передбачено ст. 1282 ЦК України. У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Згідно зі ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Враховуючи те, що під час розгляду справи від відповідача клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем на адресу суду не надійшло, суд позбавлений можливості самостійно вирішити таке питання та не може допустити порушення принципу диспозитивності цивільного судочинства. Відтак, суд вирішує відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позовні вимоги заявлені до неналежного відповідача.

Outcome: dismissed