Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У лютому 2014 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги мотивує тим, що 10 липня 2014 року між нею та відповідачем укладено нотаріально посвідчений договір позики, згідно з умовами яких відповідач отримав від позивачав грошові кошти в розмірі 257 500 гривень, які зобов'язався повернути в обумовлені сторонами строки. З метою забезпечення виконання боржником основних зобов'язань, відповідач передав в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на те, що відповідачем порушено строки виконання своїх обов'язків щодо повернення позиченої суми, позивач просила суд звернути стягнення на предмет іпотеки. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просили задовольнити позов. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 10.07.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно п. 1. Договору позики позивачем відповідачу була надана позика у розмірі 257 500,00 гривень, яка підлягала поверненню до 10 серпня 2014 року. З метою виконання зобов'язань відповідача сторони уклали Договір іпотеки 10 липня 2014 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С., за реєстровим №1480, за умовами якого відповідач передав в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності до пунктів 2.1.1. та 2.1.2. Договору іпотеки у разі або неналежного виконання боржником зобов'язань за будь - яким з вищевказаних Основного договору, що обумовлюють основне зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. У разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за будь - яким з вищевказаних Основного договору, що обумовлюють основне зобов'язання, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на Предмет іпотеки. Судом встановлено, що 10 серпня 2014 року відповідач позику не повернув, у зв'язку з чим, заборгованість відповідача за договором позики складає 277 580 (двісті сімдесят сім тисяч п'ятсот вісімдесят) гривень 00 копійок. Відповідачем доказів повернення позики суду не надано. Позивач направив на адресу відповідача лист з вимогою виконати свої зобов'язання за договором позики у десятиденний термін та попередив про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання такої вимоги. Однак відповідач зазначену вимогу не отримав, оскільки рекомендований лист повернувся за терміном зберігання. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що також відповідає умовам договору іпотеки, та на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотеки задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно із ст.346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Відповідно п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що з урахуванням цим норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК має право вимагати застосування його судом. Таким чином, оскільки відповідачем не було виконано грошове зобов'язання, виконання якого забезпечено додатковим договором, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 3,5,7,33,36,37 Закону України «Про іпотеку», ст. 526,630,536,546,572,577,585,590,610,625 ЦК України, ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved