Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] і просить визнати їх такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У даній квартирі зареєстровані її син [PERSON] та його дружина [PERSON] , які з 2012 року у ній не проживають й житловою площею не користуються, оскільки проживають в м. Манреса, Іспанія, участі у витратах на її утримання, зокрема сплаті комунальних послуг, не приймають, і в добровільному порядку не бажають знятися з місця реєстрації. У зв`язку із реєстрацією відповідачів у даній квартирі вона не може вільно володіти, користуватися та розпоряджатися нею, зокрема, відчужити дану квартиру, тому звертається до суду з відповідним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Мініх І.М. позов підтримали, просять задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзив на позов не подавали. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 травня 2021 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.379, 380, 381 ЦК України об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з статтею Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ч.1 та ч.4 ст.29 ЦК місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] згідно спадкового договору від 22 серпня 2006 року є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується також витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №17680788 від 09 лютого 2008 року; рішенням 34 сесії Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 вересня 2013 року №3 про перейменування вулиць та рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 лютого 2014 року №84 п.1 про затвердження адресного реєстру по [ADDRESS] . У зазначеній квартирі з 23 травня 1995 року зареєстровано місце проживання [PERSON] , [INFO] , а з 28 жовтня 2011 року - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідками відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області №516/03-27/2021, №517/03-27/2021 від 04 березня 2021 року про місце реєстрації відповідачів, та № 1686 від 17 лютого 2021 року про склад сім`ї [PERSON] . Згідно акту, складеного 23 лютого 2021 року депутатом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області Головнею І.Б. з 2012 року подружжя [PERSON] та [PERSON] разом з сином [PERSON] , 2003 року народження, постійно проживають та працюють в м. Манреса, Іспанія, там же навчається і проживає їхній син. Крім того, допитані судом свідки [PERSON] та [PERSON] , кожен окремо, підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 2012 року не проживають, житловою площею не користуються, оскільки виїхали на постійне місце проживання до Іспанії. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] втратили право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки відсутні у зазначеній квартирі без поважних причин понад один рік. Оскільки позов [PERSON] задоволено, й остання звільнена від сплати судового збору за подачу даного позову як ветеран війни-учасник бойових дій, тому на підставі ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути по 454 грн. судових витрат по сплаті судового збору з кожного.

Outcome: approved