Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

У лютому 2019 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.04.2011 року, посилаючись на те, що 01.04.2011 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н від 01.04.2011 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала в зв`язку з чим станом на 31.01.2019 року утворилась заборгованість в сумі 202484,46 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначають, що не заперечують проти заочного розгляду справи та задоволення позову в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи мається оголошення опубліковане на сайті «Судова влада». Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 01.04.2011 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений, кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, в зв`язку з чим станом на 31.01.2019 року утворилась заборгованість в сумі 202 484,46 грн., яка складається з: 5439,59 грн. - заборгованості за тілом кредиту; 191995,88 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 5048,99 грн. - нараховано пеню. Позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 127800,05 грн., яка складається: 5439,59 грн. - заборгованості за кредитом; 122360,46 грн. - заборгованості за відсотками за користування кредитом з 01.04.2011 року по 30.07.2018 року. Статтею 536 ЦПК України визначено, що за користування чужими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобов`язання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов`язання. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved