Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Просить суд: 1)Припинити стягнення аліментів з [PERSON] згідно рішення Голосіївського Районного суду від 16.05.2013 року по справі № 752/2174/13-ц на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частки всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття; 2)Стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частки всіх видів її заробітку на утримання його дочки [PERSON] щомісячно, починаючи з дня пред'явлення та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивував тим, що між ним та відповідачем 16.02.2001 року був укладений шлюб, який вони зареєстрували у відділі реєстрації громадського стану Московського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 117. Від шлюбу у позивача та відповідача є дочка [PERSON] [INFO]. 19.12.2012 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2/260/3988/12 - шлюб розірвано. 16 травня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 752/2174/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким позовні вимоги задоволено повністю. Позивач добросовісно виконував та виконує свої зобов'язання по сплаті аліментів, крім того надав і надає дочці матеріальну та моральну допомогу, підтримує з усіх питань. З грудня 2016 року спільна дочка стала проживати з батьком за місцем його реєстрації і знаходиться на повному утриманні батька так як ще навчається в школі. Відповідачка в свою чергу матеріальну допомогу на дочку добровільно не надає та отримуючи кошти від позивача, витрачає на власні потреби. Позивач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності представника позивача-[PERSON] також зазначив, що вимоги своєї позовної заяви підтримує в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач будучи в установленому законом порядку повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що 16.02.2001 року Відділом реєстрації громадського стану Московського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 117. Від шлюбу у позивача та відповідача є дочка [PERSON] [INFO], актовий запис № 528, свідоцтво серія [NUMBER] (а.с.10). 19.12.2012 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2/260/3988/12 - шлюб розірвано. 16 травня 2013 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення у цивільній справі № 752/2174/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, яким позовні вимоги задоволено повністю (а.с.13). Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Позивач добросовісно виконував та виконує свої зобов'язання по сплаті аліментів, крім того надав і надає дочці матеріальну та моральну допомогу, підтримує з усіх питань. В липні 2016 року дочка сторін періодично залишалося проживати у батька та в грудні 2016 року переїхала до батька проживати постійно. Згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини , яка досягла чотирнадцять років визначається нею самою. Як встановлено в ході розгляду справи, з грудня 2016 року спільна дочка стала проживати з батьком за місцем його реєстрації і знаходиться на повному утриманні батька так як ще навчається в Спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням французької мови № 269 м. Києва, в 9-Б класі (а.с.12). Відповідачка в свою чергу матеріальну допомогу на дочку добровільно не надає та отримуючи кошти від позивача, витрачає на власні потреби. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджують рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 192 СК України припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає отримувані аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів- матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved