Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

У листопаді 2019 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні та судових витрат. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] з 26.07.2019 р. працювала на посаді референта генерального директора підприємства і наказом № 410-К від 22.10.2019 р. звільнена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України 25.10.2019 р. В день звільнення з нею не проведено повного розрахунку заробітної плати. Ураховуючи викладене, [PERSON] просила суд стягнути з Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» на її користь заборгованість із заробітної плати в сумі 14621,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 25.10.2019 р. по 12.02.2020 р., з урахуванням уточнень, 32142,75 грн.і до дня ухвалення рішення, а також понесені витрати на правову допомогу-2000 грн. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги і просила їх задовольнити , Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно, належним чином, направив відзив на позовну заяву [PERSON] , зазначивши, що позивачем допущена помилка у кількості робочих днів при обчисленні середньої заробітної плати та вказані календарні , а не робочі дні. Крім того, розмір нарахованої зарплати за відповідний період обчислено без утримання податків і обов`язкових платежів. При зверненні до суду позивачем не сплачено судовий збір за вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, які не входять до структури заробітної плати. Суд, вислухавши пояснення та вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази приходить до наступного. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з Державним підприємством «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь». 25.10.2019 [PERSON] звільнено із займаної посади за ч.1\~ст. 36 КЗпП України, за згодою сторін. В матеріалах\~справи містяться\~Індивідуальні відомості\~про застраховану\~особу Пенсійного\~фонду України,\~в яких\~зазначено,\~що [PERSON] \~у серпні\~та вересні\~їй нарахованоДержавним\~підприємством «Український\~науково-технічний\~центр металургійної\~промисловості «Енергосталь»\~ по 9000 грн., страхові внески не сплачені у серпні. Нарахувань заробітної плати за жовтень 2019 р. не відображено. Разом з тим, згідно довідки Державного підприємства «Український науково-технічний центр металургійної промисловості «Енергосталь» станом на 25.10.2019 р. сума не виплаченої заробітної плати референту генерального директора [PERSON] складає 14621,73 грн. Розрахунок середньої зарплати згідно Порядку нарахування середньої заробітної плати, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, становить 428,57 грн. Відповідно до частини першої\~статті 47 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу\~. Згідно із частиною першою\~статті 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За змістом\~статті 117 КЗпП України\~в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Таким чином, установивши під час розгляду справи, що [PERSON] не були виплачені належні їй від підприємства суми в день звільнення, а коли ж вона у цей день не була на роботі, - наступного дня після пред`явлення нею роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~статті 117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а у разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої\~статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівнику його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 26.10.2019 р. . (з дня, наступного за днем звільнення) по 28.02.2020 р. (по день прийняття рішення судом) використовується формула, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середнього заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку. Середньоденна заробітна плата становить 428,57 грн. відповідно до довідки підприємства.\~ При визначенні кількості днів, які повинні бути оплачені [PERSON] на підставі ст.117 КЗпП України , суд керується листами Міністерства праці та соціальної політики України «Про розрахунок норм тривалості робочого часу» на 2019, 2020 роки. Спірний період складає з 26.10.2019 р. по 28.02.2020 р.-88 робочих днів ( у жовтні-4 робочих дня, у листопаді та грудні 2019 р по 21, у січні-лютому 2020 р.-21 і 20 відповідно).Загальний розмір середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача становить \~37714,16 грн. ( 428,57х88) , з вирахуванням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів. За змістом пункту 1 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір»\~(у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Разом з тим, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні\~статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. З огляду на викладене, пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої\~статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16, провадження № 12-301гс18. З матеріалів справи випливає, що звернувшись до суду у листопаді 2019 р. із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та з уточненою заявою 14.02.2020 р. , [PERSON] судовий збір не сплатила. Оскільки позов суд задовольняє у повному обсязі, розподіляючи судові витрати згідно правилам ст. 141 ЦПК, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави. Стаття 133 ЦПК України\~визначає види судових витрат. Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи ( ч.4 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч. ч. 3, 8\~ст. 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу відповідачем надано договір про надання правової допомоги № 23/19 від 154.11.2019 р., акт про види надання правової допомоги та кількість витрачених годин, а також квитанцію від 21.11.2019 р. про оплату позивачем послуг адвоката в сумі 2000 грн. Так за даними акту до договору, адвокатом надана консультація з роз`ясненнями положень КЗпП та ЦПК України щодо позовного провадження, на що витрачено 1 годину, а також складення позовної заяви-3 години. Враховуючи, що розмір витрат є співмірним з часом, витраченим на виконання адвокатом правничої допомоги позивачу, їх обсягом, з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved