Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-22 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року з нього стягуються аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. На даний час, після розлучення у 2010 році із [PERSON] , він (позивач) проживає з іншою жінкою і від їхнього спільного проживання вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому також знаходиться на його (позивача) утриманні. Крім того, він фінансово допомагає своїм батькам, які є особами похилого віку, пенсіонерами та потребують дороговартісних лікування та ліків. Враховуючи зміни в його сімейному та матеріальному становищі, просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на підставі рішення Бородянського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/7 частини з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 09 листопада 2021 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 грудня 2021 року. 07 грудня 2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким вона просила відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимог про зменшення розміру аліментів. В обґрунтування зазначила, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2010 році, їхній спільний син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні. [PERSON] більше 10 років проживає у Португалії, життям, здоров`ям, навчанням і розвитком сина не цікавиться, а з 2013 року взагалі самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, чим спричинив сину моральні страждання та образу. Їхній син народився з проблемами здоров`я і перебуває на «Д» обліку в лікарні, на його обстеження і лікування необхідні були значні кошти, однак [PERSON] жодного разу цим не поцікавився. Раніше в утриманні сина їй (відповідачу) допомагали її батьки, які забезпечували [PERSON] відпочинок на морі, різні види дозвілля, відвідування логопеда та репетиторів по навчанню, також робили подарунки. Однак, після того як її (відповідача) матір захворіла, вона була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання їхнього сина. На даний час сину 13 років, він потребує все більших витрат, особливо зараз в період пандемії, оскільки школи перейшли на дистанційне навчання, і сину для навчального процесу потрібно придбати ноутбук, відповідні навчальні матеріали та забезпечити відвідування репетиторів. Син часто хворіє і постійно потребує додаткових витрат на лікування. Крім того, у неї (відповідача) виникли проблеми зі здоров`ям, в зв`язку з чим вона була прооперована, проходила тривалий курс лікування та продовжує відвідувати медичні огляди та процедури. [PERSON] має нормальний стан здоров`я, постійне місце роботи та нормальний заробіток, його батьки є працюючими пенсіонерами, та, окрім відповідача, мають ще двох працездатних синів. Для того, щоб не звертатися до суду з приводу стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, а саме на лікування, оздоровлення, відпочинок і навчання сина, тому просила стягувати з відповідача аліменти саме в 1/3 частині від його заробітку. 17 грудня 2021 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву. В обґрунтування, зокрема зазначає, що по мірі можливості він ( [PERSON] ) завжди знаходить час для того, щоб поспілкуватися із сином та провести з ним час. Крім того, на підтвердження виконання ним обов`язку по утриманню дитини надав копії квитанцій про сплату аліментів. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити. На запитання суду повідомив, що позивач офіційно працює в Португалії. Довідка про доходи позивача відсутня, державному виконавцю така довідка також не надавалася. Нарахування аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача здійснюється виконавцем із розрахунку 1/3 частини від середнього розміру заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідач [PERSON] заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на доводи, викладені у відзиві. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 грудня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7). Відповідно до витягу № 2029/12-28 [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 45). Згідно консультативних висновків отоларинголога та педіатра, а також інформації, наданої 03 грудня 2021 року адміністрацією КНП БСР «Бородянський Центр ПМСД» за № 01-15-642, дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває під наглядом педіатра Бородянської АЗПСМ, як дитина часто хворіюча респіраторними захворюваннями (а.с. 46-47, 49, 53). Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3949, [PERSON] в період з 30 липня по 31 липня 2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом «Фібріома матки. Порушення менструального циклу за типом гуперполіменореї. Поліп ендометрію», проведено оперативне втручання (а.с. 51, 52). Позивач є батьком двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 8-12, 13-19). З довідок про доходи від 20 жовтня 2021 року вбачається, що батьки [PERSON] [PERSON] і [PERSON] перебувають на обліку в Ірпінському об`єднаному управління ПФУ в Київській області та отримують пенсію за віком. Сума пенсії [PERSON] за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року становить 10869,00 грн, сума пенсії [PERSON] за період з квітня 2021 року по вересень 2021 року становить 13200,00 гривень (а.с. 20-21, 22). За змістом ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Стаття 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. За змістом положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З доданих до позову документів вбачається, що на утриманні позивача крім спільної дитини сторін, знаходиться ще двоє дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Отже, враховуючи зміну сімейного становища позивача, зокрема, те, що він має на утриманні ще двох малолітніх дітей, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів. При цьому, беручи до уваги сімейне становище позивача, суд не може взяти до уваги його посилання на те, що він фінансово допомагає батькам, а також те, що на його утриманні перебуває ще дружина, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, оскільки суду не надано доказів на підтвердження вказаних обставин. Крім того, слід зазначити, що, як стверджується представником позивача, що не заперечується і відповідачем, позивач офіційно працює в Португалії, проте довідки про доходи позивача, ні позивачем ні його представником суду не надано. Як стверджується представником позивача, що не заперечується і відповідачем, нарахування аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача здійснюється виконавцем із розрахунку 1/3 частини не від доходу позивача, а від середнього розміру заробітної плати працівника для даної місцевості (згідно відмітки паспорта позивач зареєстрований в смт Бородянка Київської області). Враховуючи наведене, з огляду на те, що ні позивач, ні його представник не надали суду інформацію про доходи позивача, суд позбавлений можливості оцінити матеріальний стан останнього, а тому до уваги судом приймається лише зміна сімейного стану позивача. У відзиві та у судовому засіданні відповідач вказала на незадовільний стан здоров`я їхньої спільної з відповідачем дитини, а також на свій незадовільний стан здоров`я, надавши відповідні медичні документи. При визначенні зменшення розміру аліментів за позовом [PERSON] , судом враховується стан здоров`я дитини, на утримання якої стягуються аліменти, тоді як стан здоров`я відповідача не може бути взятий судом до уваги, оскільки такі обставини не підлягають врахуванню при визначенні розміру аліментів та їх зміни відповідно до ст. 182, 192 СК України. Отже, з огляду на те, що на утриманні позивача знаходяться ще двоє дітей [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] , а також з урахуванням стану здоров`я спільної дитини сторін, суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , які стягуються із [PERSON] за рішенням Бородянського районного суду Київської області від 12 лютого 2018 року, до 1/5 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: partial