Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що його батьки [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що по [ADDRESS] [INFO] року матір померла. Спадщину від неї шляхом вступу у володіння спадковим майном прийняв його батько, який [INFO] року теж помер, а за життя склав заповіт котрим все належне йому майно, у тому числі і згаданий житловий будинок з будівлями та спорудами, заповів йому (позивачу). Спадкоємцями першої черги за законом є його брати та сестри, відповідачі у справі, які на спадкове майно не претендують. Оскільки у спадкодавця відсутнє свідоцтво про право власності на них, він не може у нотаріальній конторі отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Просить суд постановити рішення, котрим визнати за ним в порядку спадкування право власності на зазначені будівлі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, які зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив суду, що він на час смерті батьків проживав з ними, а тому також набув право власності на певну частину належних ним спадкових будівель. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на розгляд справи не з'явились. Ними подано суду заяви про повне визнання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони у справі є братами та сестрами, а їх батьками є [PERSON] та [PERSON] Дані обставини стверджено свідоцтвами про народження сторін та свідоцтвами про одруження відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.5, 9, 10, 11, 12, 13). Як вбачається з довідки Новочервищанської сільської ради №146 від 20 серпня 2013 року (а.с.16), її витягу з погосподарської книги №1 за 2013 рік (а.с.17), та витягу з погосподарських книг за 1983-1985 рр., 1991-1995 рр., батьки сторін в 1970 році по [ADDRESS] побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Їхнє господарство мало статус колгоспного двору. Крім них його членами станом на 15 квітня 1991 року були їхні діти [PERSON], [PERSON]., [PERSON]., [PERSON] Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року №20 до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР, яка діяла до 16 грудня 1993 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Виходячи з вказаних норм законів частка кожного члена колгоспного двору в його майні станом на 15 квітня 1991 року становила 1/6. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] після одруження ще задовго до 1991 року вибули з колгоспного двору, своїх часток у ньому не витрибовували, а відтак відповідно до ст.126 ЦК УРСР, яка діяла до 16 грудня 1993 року, втратили своє право на них. Як вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.7), [INFO] року матір сторін [PERSON] померла. З дня її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на 1/6 частину у вказаному житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, яку шляхом вступу у володіння спадковим майном прийняли її чоловік [PERSON], та четверо дітей - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Із врахуванням раніше належних їм часток у житлі вони набули права власності по 1/5 його частин (1/6 - частка матері : на 5 спадкоємців = 1/30 + 1/6 - частка кожного члена у колгоспному дворі = 1/5). Як вбачається з свідоцтва про смерть (а.с.6), [INFO] року помер [PERSON], який за життя, а саме 02 січня 2013 року в Новочервищанській сільській раді склав заповіт, котрим належне йому майно, в тому числі і належну йому 1/5 частку у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, що по [ADDRESS], заповів своєму сину [PERSON], позивачу у справі. Останній прийняв спадщину від спадкодавця шляхом постійного проживання разом із ним на час його смерті. Дана обставина стверджена спадковою справою №197/2013 Камінь-Каширської державної нотаріальної контори до майна померлого [PERSON] Таким чином позивач набув права власності на 2/5 частин у згаданому ним нерухомому майні (1/5 - належна йому частина у житлі до смерті батька + 1/5 - частина успадкована ним від батька). Відповідно до ст.328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно ст.1216 ЦК являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зважаючи на встановлені судом обставини, те, що згідно п.4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за N 282/20595, відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє згадану установу можливості видати спадкоємцям свідоцтво про право на спадщину, позивача слід визнати власником 2/5 частин цих будівель. Задовольняючи позовні вимоги суд з відповідачів судового збору в користь позивача не стягує, оскільки останній від такого стягнення відмовився.

Outcome: partial