Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 07 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області було зроблено запис №370. У період шлюбі у сторін народилось троє дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх років сімейне життя з відповідачем розладилось, з`явилося нестерпне напруження в стосунках, відповідач почав відмовлятися вести спільне господарство, утримувати дітей. Просила суд розірвати шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] .. Стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі 5000 грн., щомісячно на кожного оремо і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовну заяву підтримувала в повному обсязі, просила суд задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, представник відповідача подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував, щодо стягнення аліментів просив суд стягнути аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1500 грн. на кожного до досягнення ними повноліття. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07 вересня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Краснолуцького міського управління юстиції Луганської області, Україна, актовий запис 370. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки № 159 від 04.02.2021 року [PERSON] є студентом денного відділення ІІІ курсу Відокремленого структурного підрозділу « Київського транспортно-економічного фахового коледжу Національного транспортного університету», термін навчання з 01.09.2018 року по 31.01.2022 року. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, не проживають разом тривалий час, тому шлюб між ним ними може бути розірваним. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З позовної заяви встановлено та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи, що неповнолітній [PERSON] , 2008 року народження та [PERSON] , 2010 року народження проживають з матір`ю [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому позовні вимоги підлягають задоволенню з 08 лютого 2021 року. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що діти проживають з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, майновий стан відповідача, подані суду докази щодо витрат на дітей, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дітей, а саме [PERSON] та [PERSON] аліментів у розмірі 3000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] суд зазначає наступне відповідно до ст.. 191 СК України датою початку стягнення аліментів на утримання [PERSON] буде 08.02.2021 року (дата звернення позивача до суду, направлення відповідного позову через відділення поштового зв`язку) і відповідно до ст. 180 СК України утримання припиняється 30 березня 2021 ( дата досягнення дитиною повноліття). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Таким чином, враховуючи викладені обставини суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial