Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з відповідача збитки в сумі 88544,44 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн, 9,80 комісії за перерахунок коштів щодо сплати судового збору. Ухвалою судді від 22 лютого 2021 року позивачу надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 10 березня 2021 року від позивача надійшла нова редакція позовної заяви, в якій в обґрунтування позову, [PERSON] зазначав про те, що 02 жовтня 2017 року він придбав з аукціону державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України автомобіль марки ЗАЗ - Daewoo Sens, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] , який реалізовувався за боргові зобов`язання попереднього власника [PERSON] за 37001 грн. 18 жовтня 2017 року він отримав акт про проведені електронні торги та 31 жовтня 2017 року зареєстрував право власності на вказаний автомобіль. 27 листопада 2017 року за заявою АТ КБ «Приватбанк» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений запис №16592171 про обтяження автомобіля позивача на підставі договору застави №НАА0АЕ000072155 від 09 квітня 2008 року. В той же час, позивач не має жодного відношення до вказаного договору застави. На неодноразові звернення про зняття обтяження з його автомобіля, відповідач відповідав відмовою, обтяження до цього дня не знято. Згодом позивач дізнався про те, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року в справі № 636/4350/15-ц задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів в сумі 299052,69 грн та 1212,45 грн. У зазначеному рішенні вказується про договір застави №НАА0АЕ000072155 від 09 квітня 2008 року. 05 липня 2018 року Міжрайонним відділом державної виконавчої служби по Печенізькому, Чугуївському районах та м. Чугуєву Головного територіального управління юстиції Харківської області було відкрито виконавче провадження №56705016 щодо невиконання договору №НАА0АЕ000072155 від 09 квітня 2008 року. На звернення позивача до виконавчої служби він отримав відповідь про закриття виконавчого провадження у зв`язку з відсутністю майна, на яке може бути звернуте стягнення. Ураховуючи те, що обтяження на належний позивачу автомобіль не знято, відповідач не йде з позивачем на діалог щодо скасування обтяження, позивач не має змоги розпоряджатися вказаним автомобілем, що завдає йому збитків на суму 75039,44 грн, оскільки утримання та зберігання автомобіля потребує значних майнових втрат. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь збитки в сумі 75039,44 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн, 9,08 грн комісії за перерахунок коштів про сплаті судового збору, 35 грн вартості пересилання матеріалів позовної заяви, 90 грн за друк матеріалів позовної заяви. Ухвалою судді від 11 березня 2021 року відкрито провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 квітня 2021 року позивач подав клопотання про збільшенні позовних вимог, долучення додаткових доказів та внесення уточнень, в якому просив стягнути з відповідача збитки в сумі 87651,77 грн. 31 травня 2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що відповідно до кредитно-заставного договору №НАА0АЕ000072155 від 09 квітня 2008 року [PERSON] надано кредит в розмірі 6136,52 долара США зі сплатою 12,12 % річних строком до 08 квітня 2013 року. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль марки ЗАЗ -Daewoo Sens, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] , сірого кольору. Ураховуючи те, що кредитно-заставний договір діє до повного виконання зобов`язання та в силу існуючої заборгованості за кредитним договором, заставою за яким виступає спірний автомобіль, у банку відсутні правові підстави для подання заяви про видалення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. При цьому, позивач помилково вважає, що відповідачем внесено відомості про обтяження лише у 2017 році, оскільки відомості про обтяження рухомого майна вносять до реєстру терміном на п`ять років, а після спливу цього терміну - ще на п`ять років. Крім того, позивач обґрунтовує розмір завданої йому майнової шкоди розміром вартості проведеного ремонту, що він здійснив в результаті експлуатації транспортного засобу з 31 жовтня 2017 року та вважає, що понесені витрати підлягають відшкодуванню саме АТ КБ «Приватбанк», в той час як шкода відшкодовується особою, яка її завдала. В той же час, позивач пропустив строк звернення до суду з позовом, оскільки про порушення своїх прав він дізнався 27 листопада 2017 року, в той час, як до суду звернувся лише 12 лютого 2021 року. Посилаючись на викладене, відповідач просив про відмову в задоволенні позову. Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає про те, що за змістом відзиву відповідач доводить визнання своєї вини за обставинами позову позивача. При цьому визнає правомірність набуття позивачем права власності на належний позивачу автомобіль. Крім того, відповідач отримав кошти за вказаний автомобіль на підставі статті 51 Закону України «Про виконавче провадження». 06 вересня 2021 року та 16 вересня 2021 року позивач подав заяви про встановлення розміру судових витрат, в яких просить збільшити розмір судових витрат з 1042,08 грн до 2681,23 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з викладених у позові підстав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення позивача, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.3. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд установив, що 09 квітня 2008 року [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» уклали кредитно-заставний договір №НАА0АЕ000072155 зі сплатою 12,12 % річних строком до 08 квітня 2013 року. У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором [PERSON] передав у заставу автомобіль марки ЗАЗ -Daewoo Sens, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] сірого кольору. Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 17 грудня 2015 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № НАА0АЕ000072155 від 09 квітня 2008 року в розмірі 14213, 53 доларів США, що еквівалентно 299052,69 грн та судовий збір по 2 242,90 грн. з кожного. Згідно з актом про проведені електронні торги від 18 жовтня 2017 року, складеного головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Барсегяном А.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №2-1783/10 від 05 грудня 2013 року, виданого Чугуївським міським судом Харківської області щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованості за кредитним договором в сумі 7681,20 доларів США й судових витрат в сумі 608,78 грн та 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи [PERSON] придбав транспортний засіб марки ЗАЗ -DaewooSens, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] сірого кольору за 37001 грн. Акт видано на підставі протоколу від 02 жовтня 2017 року №288527 ДП «Сетам» про проведення електронних торгів. 24 жовтня 2017 року вказаний транспортний засіб передано [PERSON] згідно із актом про видачу майна переможцю. 31 жовтня 2017 року марки ЗАЗ -Daewoo Sens, 2002 року випуску номер кузова № [NUMBER] , сірого кольору, номерний знак [NUMBER] , зареєстровано за [PERSON] . Згідно з витягом із Державного реєстру обтяжень рухомого майна 27 листопада 2017 року реєстратором Дніпровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи» зареєстровано обтяження у вигляді заборони відчуження за договором застави № НАА0АЕ000072155 від 09 квітня 2008 року, обтяжувач - ПАТ КБ «Приватбанк», боржник - [PERSON] . Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22, ст. 611, ч. 1 ст. 623 Цивільного кодексу України). У статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У розумінні цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, позивач не довів, що в діях відповідача наявні усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема, протиправної поведінки та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками, завданими позивачу, а також не надав доказів того, що внаслідок реєстрації обтяження у вигляді заборони відчуження на автомобіль ЗАЗ -DaewooSens, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] , сірого кольору АТ КБ «Приватбанк» йому завдано збитків на суму 87651,77 грн. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Ураховуючи наведене, відсутні підстави вважати, що АТ КБ «Приватбанк» реєструючи обтяження у вигляді заборони відчуження на автомобіль ЗАЗ -Daewoo Sens, 2002 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер кузова № [NUMBER] , сірого кольору діяв всупереч норм чинного законодавства. У зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування відповідачем майнової шкоди. Таким чином, враховуючи викладене, позивач не довів обставини, на які він посилається у позовній заяві щодо відшкодування майнової шкоди відповідачем, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed