Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У лютому 2015 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до укладеного договору №ZP1RRX08511037 від 16.10.2009 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 3918,46 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком договір. Відповідно до умов договору позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та інші витрати. У порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав. Станом на 24.11.2014 року відповідач має заборгованість на суму 40864,99 грн., яка складається з наступного: 3918,47 грн.- заборгованість за кредитом, 201,98 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 476,10 грн. - заборгованість по комісії; 36268,44 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 23541,72 грн., яка була задоволена рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2012 року, а з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути різницю, яка становить 17323,27 грн., а також штрафи відповідно до п..5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина, 866,16 грн. - процентна складова.. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача до суду не з'явився, направив до суду письмову заяву від 07.04.2015 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач повідомлявся про розгляд справи за місцем реєстрації, проте конверт повернувся до суду за закінченням терміну зберігання, що відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням про слухання справи, тому суд відповідно до положень ст..ст.169, 224 -226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку за згодою представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 16 жовтня 2009 року Закрите акціонерне товариство КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», надало [PERSON] кредит в сумі 3918,46 грн.. строком на 9 місяців з 16.10.2009р. по 16.07.2010 року на придбання товару за умови сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1% на місяць, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 52,9 грн. в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії, зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт). Згідно заяви позичальника №ZP1RRX08511037 від 16.10.2009 року [PERSON]. надав свою згоду на те, що ця Заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. З заяви вбачається, що позичальник зобов'язався вносити щомісячний платіж в сумі 510,65 грн. у період сплати з 10 по 15 число кожного місяця для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, винагороди, комісії, інших витрат згідно з Умовами. . В заяві позичальника зазначено, що при порушенні зобов'язань із погашення кредиту, позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої зазначений в п.5.1 Умовах за кожен день прострочки. Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1,25% від суми простроченої заборгованості по кредитку за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні, при цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до зазначеної пені Банком не нараховуються. Пунктом 5.3 Умов встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому із грошових зобов'язань, передбачених договором , більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. За приписами ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 24.11.2014 року вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за договором в загальній сумі 40864,99 грн., яка складається з наступного: 3918,47 грн.- заборгованість за кредитом, 201,98 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 476,10 грн. - заборгованість по комісії; 36268,44 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості, як вважає позивач, слід відняти суму в розмірі 23541,72 грн., яка була стягнута за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24.01.2012 року, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню різниця, яка становить 17323,27 грн., а також штрафи відповідно до п..5.3. Умов: 500,00 грн. - фіксована частина, 866,16 грн. - процентна складова. Однак, суд вважає даний підрахунок позивача неправильним, виходячи з наступного. Як вбачається з оглянутої цивільної справи №2-3532/11 та наданої копії судового рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2012 року по цій справі, Банк у 2011 році звертався із позовом до відповідача про стягнення заборгованості по цьому ж кредитному договору станом на 25.02.2011 року. Вказаним рішенням суду від 24 січня 2012 року позов Банка було задоволено повністю та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 25218,81 грн.. Ця сума, як вбачається з позову у тій справі, складалася з наступного: 3918,47 грн.- заборгованість за кредитом, 201,98 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 476,10 грн. - заборгованість по комісії; 18945,17 грн. -пеня, а також штрафи: 500,00 грн. (фіксована частина), 1177,09 грн. (процентна складова) Вказане рішення набрало законної сили 02 лютого 2012 року. Позивачем не надано суду даних щодо виконання його відповідачем добровільно чи примусового стягнення суми на підставі виконавчого листа, який отримано позивачем 21.02.2012 року. З розрахунку, що наведений позивачем у цій справі, вбачається, що заборгованість за кредитним договором містить розрахунок заборгованості за кредитом у розмірі 40864,99 грн., у склад якої знову входить заборгованість, яка вже була стягнута рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 січня 2012 року. Відповідно до ч.2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Отже, враховуючи, що по заявленим у даній справі вимогам Банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом за період з 16.10.2009 року по 25.02.2011 року вже існує судове рішення від 24 січня 2012 року, то провадження по справі щодо вимог про стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3918,47 грн., заборгованості по відсоткам в сумі 201,98 грн., заборгованості по комісії в сумі 476,10 грн. та пені в сумі 18945,17 грн. підлягає закриттю на підставі п.2 ст.205 ЦПК України. Таким чином, сума заборгованості за кредитом, що залишилася, станом на 24.11.2014 року складала би з урахуванням закриття провадження в частині вимог: по тілу кредиту - 0,00 грн., по відсоткам - 0,00 грн., по комісії - 0,00 грн., по пені - 17323,27 грн. (36268,44-18945,17). Позивач же в своєму розрахунку арифметично зменшує нараховану станом на 24.11.2014 року суму заборгованості 40864,99 грн., яка складається з тіла кредиту, відсотків комісії та пені, на суму 23541,72 грн., яка, як він зазначає, була стягнута за рішенням суду від 24.01.2012 року, фактично прохаючи стягнути лише пеню, різниця якої становить 17323,27 грн., а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов: 500 грн. (фіксована частина), 866,16 грн. (процентна складова). Проте за вказаним судовим рішенням було стягнуто не суму в розмірі 23541,72 грн., а сума в розмірі 25218,81 грн., в яку також входили крім тіла, відсотків, комісії і пені, ще й нараховані штрафи: 500 грн. (фіксована частина) та 1177,09 грн.(процентна складова). За правовою позицією ВСУ України у справі № 6-100 цс 14 від 03.09.2104 року, яка є обов'язковою для застосування судами, (де справа розглядалася без участі та заяви відповідача) частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Розмір пені значно перевищує суму заборгованості за кредитом, що складалася з заборгованості за тілом, відсотками та комісією, яка до того вже була стягнута за рішенням суду, а позивачем не надано суду доказів того, що це рішення не є виконаним до теперішнього часу, а тому за правилами ч.3 ст.551 ЦК України, з урахуванням положень ст. 3 ЦК України та ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд вважає за можливим зменшити її суму до 1000,00 гривень. Крім цього, суд вважає неправильним розрахунок банком 5% процентної складової штрафу в сумі 866,16 грн., оскільки цей розмір розраховано фактично на суму пені, що є неприпустимим, оскільки пеня не є грошовим зобов'язанням, яке випливає з кредитного договору, тому в частині стягнення штрафу в сумі 866,16 грн. позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають. Отже, з урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 1500,00 грн., яка складається з пені - 1000,00 грн. та штрафу 500,00 грн. (фіксована частина). Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені на 8,7%, відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 21,19 грн.

Outcome: partial