Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення боргу у сумі 42\~500,00 грн. У липні 2015 року [PERSON] заявила зустрічний позов про визнання правочину недійсним. Ухвалою суду від 30 липня 2015 року позови обєднані в одне провадження (а.с. 42). Представник [PERSON] [PERSON] - в судовому засіданні вимоги свого клієнта підтримав, зустрічні вимоги заперечував. Суду пояснив, що укладення договору позики 3 вересня 2014 року, відповідно до умов якого [PERSON]І передала у борг [PERSON] 42\~500,00 грн., а та прийняла на себе зобовязання повернути грошові кошти платежами у сумі по 2\~500,00 грн. щомісяця підтверджується розпискою. Зустрічні вимоги вважав безпідставними і заперечував, що обставини кримінальної справи по обвинуваченню [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої загинула мати [PERSON], повязані з правовідносинами позики. [PERSON] та представник [PERSON] пояснили, що насправді ніяких грошей [PERSON] від [PERSON] не отримувала. Перебуваючи у тяжких обставинах у звязку із притягненням чоловіка до кримінальної відповідальності, [PERSON] на вимогу [PERSON] написала розписку 3 вересня 2014 року у день винесення судом вироку стосовно [PERSON] про те, що нібито отримала від позивача 42\~500,00 грн. у борг. Посилаючись на статтю 233 ЦК України, [PERSON] вважала, що угода укладена під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних для неї умовах, тому має бути визнана судом недійсною. У задоволенні позову [PERSON] просила відмовити. Вирішуючи спір, суд виходить із такого: Відповідно до частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що \~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі На доказ заявлених позовних вимог [PERSON] надала суду розписку (а.с. 56 ) про те, що [PERSON] отримала у борг від [PERSON] гроші у сумі 42\~500,00 грн., які зобовязалася повернути рівними частками по 2\~500,00 грн. щомісячно, починаючи з 1 жовтня 2014 року. [PERSON] визнала в судовому засіданні, що розписка написана нею власноручно. 3 вересня 2014 року Крюківський районний суд м.Кременчука визнав винним [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, за те, що 16 листопада 2013 року, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, він вчинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула [PERSON] мати потерпілої [PERSON] Цивільний позов [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд задовільнив повністю та стягнув з [PERSON] 100\~000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Представник [PERSON] не заперечував, що у день винесення вироку [PERSON] у рахунок відшкодування моральної шкоди отримала 57\~500,00 грн. від [PERSON] (а.с. 33). Пояснення сторін щодо інших обставин різняться. Так, представник [PERSON] заявляє про те, що упродовж часу поки тривало розслідування кримінальної справи, між [PERSON] та [PERSON] виникли приязні стосунки, тому з отриманих у відшкодування моральної шкоди грошей вона на прохання відповідача позичила їй 42\~500,00 грн. [PERSON] такі пояснення заперечувала і заявила, що написла вказану розписку на вимогу [PERSON], хоча грошей не отримувала. Відповідно до статті 233 ЦК України \~правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. При визнанні такого правочину недійсним застосовуються наслідки, встановлені\~статтею 216\~цього Кодексу… Фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним ( саття 234 ЦК України). Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Заперечуючи факт вчинення правочину, відповідач не надала суду письмових доказів, аудіо або відеозаписів, які б підтверджували, що грошей вона не отримувала. Такі факти, як притягнення чоловіка відповідача до кримінальної відповідальності, стягнення з нього моральної шкоди на користь потерпілої [PERSON], укладення договору позики у день винесення судом вироку, самі по собі без підтвердження належними та достатніми доказами не свідчать про безгрошовість договору позики, укладеного у належній формі, або про те, що правочин укладено під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах для відповідача. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

Outcome: approved