Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визначити їй додатковий строк у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після матері [PERSON], яка померла 11 вересня 2014 року в селі Миропілля Краснопільського району Сумської області. Вимоги обґрунтовані тим, що строк вона пропустила через те, що вважала спадщину прийнятою третьою особою у справі на підставі заповіту, складеного [PERSON] на користь [PERSON]. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку немає, майновий спір відсутній, відумерлою спадщина не визнавалась. Викладені обставини вважала поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Представник позивача за дорученням [PERSON]П /довіреність датою 23.01.2017 зареєстрована в реєстрі за № 20, копія ас. 6/ в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з наведених у позові підстав. Відповідач явку представника не забезпечив, відповідно поданої заяви не заперечує проти задоволення позову і просить справу розглянути за відсутності його представника /ас.21/. Третя особа повідомлена належним чином /ас. 27-28/, у поданій заяві не заперечувала проти задоволення позовних вимог/ас. 29/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Відповідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що 11 вересня 2014 року у с. Миропілля померла гр. [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на її майно, на час відкриття спадщини остання проживала самотньо. За загальними положеннями про спадкування, чинними на час виникнення спірних відносин, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1220, частина перша статті 1222, частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За життя [PERSON] 25.02.2008 склала заповіт на користь третьої особи у справі [PERSON]. За повідомленням завідувача Сумського обласного державного нотаріального архіву [PERSON] № 576/01-23 від 09.03.2017 за даними Інформаційної довідки зі Спадковго реєстру від 06.03.2017 спадкова справа після померлої 11.09.2014 [PERSON] не заводилася та не видавалася. Позивач [PERSON] є донькою спадкодавця [PERSON], на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, разом з тим, із заявою про прийняття спадщини у визначений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк позивач до нотаріуса не звернулася. 13 лютого 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини та у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 11.09.2014 [PERSON] у звязку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини. За правилами частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, а суд не обмежений у праві здійснювати оцінку таких доказів за своїм внутрішнім переконанням, у взаємному зв'язку з іншими доказами та фактичними обставинами у справі у їх сукупності. Суд встановив, що позивач є спадкоємцем за законом і мала намір прийняти спадщину, яка відкрилась після померлої11.09.2014 [PERSON]. Відповідно до статті 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. У теперішній час спір про спадкове майно відсутній і спадщина не визнана відумерлою. Відповідно до частини третьої статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, врахувавши характер дій позивача після отримання відомостей про неприйняття спадкоємцем за заповітом спадщини, Суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку на прийняття спадщини з поважних причин. Достатнім на подачу заяви про прийняття спадщини суд вважає надання їй строку в два місяці.

Outcome: approved