Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У лютому місяці 2016 року позивачі звернулися з позовом до суду, в якому посилаються на те, що 27 жовтня 2014 року адміністрацією та профспілковим комітетом Хмельницького професійного ліцею було прийнято рішення (протокол № 32 про переселення [PERSON] та [PERSON] разом трьома дітьми з кімнат № 117-118 в кімнати № 425-426 гуртожитку Хмельницького професійного ліцею, що по вулиці Озерна, 8 у м. Хмельницькому. 10.11.2014 року адміністрацією та профспілковим комітетом Хмельницького професійного ліцею було прийнято аналогічне рішення (протокол № 34) про переселення їх в означені кімнати. Даними рішеннями порушене їх право на проживання у кімнатах № 117-118 гуртожитку Хмельницького професійного ліцею за адресою вул. Озерна, 8 у м. Хмельницькому. Прийняті рішення є незаконними внаслідок порушення відповідачем приписів пункту 4 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР № 208 від 03 червня 1986 року. Частиною другою вказаного пункту Положення визначено, що виділення при необхідності приміщень для проживання сімей у гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, проводиться виключно з дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, і що ці виділені приміщення повинні розташовуватися в окремих під»їздах (секціях) жилого будинку. Відповідачем при вирішенні питання про переселення їх сім»ї проігноровано той факт, що виконавчим комітетом Хмельницької міської ради дозволено заселення малосімейними до надання їм житлової площі лише перший поверх гуртожитку по вулиці Озерній, 8, а не другий поверх будівлі гуртожитку для одиноких на якому розташовані кімнати № 425-426, що підтверджується копією рішення № 259/з від 17.11.1988 року, Просять задоволити позов та визнати незаконними спільні рішення адміністрації та профкому Хмельницького професійного ліцею від 27.10.2014 року та 10.11.2014 року. В судовому засіданні позивачі та їх представник просять задоволити позовні вимоги та визнати незаконними рішення, оскільки переселення позивачів у кімнати № 425-426 площею 30,07 м.кв. порушували їх права, оскільки означені кімнати не призначені для проживання сімей, на час їх надання не були вільними ні фактично, ні юридично. Представник відповідача заявлених вимог не визнала та суду пояснила, що кімнати у які переселені позивачі є ідентичними за площею займаних ними кімнат №117-118. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року та додаткове рішення суду від 09.12.2015 року, залишеними без змін апеляційною та касаційними інстанціями позивачів переселено і вказані кімнати, тому вони є преюдиційними. Представник служби у справах дітей Хмельницької міської ради заявленого позову не визнав, та вважає що прийняті рішення порушують права та інтереси неповнолітніх дітей. Суд, вислухавши доводи позивачів та їх представників, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини та відповідні їх правовідносини. Гуртожиток, який розташований по вулиці Озерній,8 у м. Хмельницькому має статус учнівського загальною площею 7363,3 кв.м. розташований по вулиці Озерній, 8 у м. Хмельницькому знаходиться на балансі Хмельницького професійного ліцею на праві оперативного управління, є державною власністю перебуває в сфері управління Міністерства науки і освіти України. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду 05 червня 2015 року [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] та сина [PERSON] [INFO] переселено з кімнат № 117-118 учнівського гуртожитку Хмельницького професійного ліцею, що по вулиці Озерній, 8 в кімнати № 425-426 цього гуртожитку. Ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 05 червня 2015 року означене рішення залишене без зміни та набрало законної сили. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.10.2015 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 05 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 27 липня 2015 року залишено без зміни. В судовому засіданні сторони надавали пояснення та досліджувались докази про те, щодо переселення позивачів разом з неповнолітніми дітьми в кімнати 425-426 площею 30,07 м.кв. про що свідчить мотивувальна частина судового рішення. Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 грудня 2015 року щодо внесення до резолютивної частини рішення суду описки № кімнат 425-426 у які переселено відповідачів разом з неповнолітніми дітьми та ухвала апеляційного суду від 23 січня 2016 року переглянуте Вищими спеціалізованим судом з розгляду цивільних та кримінальних справ 23 травня 2016 року набрало законної сили. Відповідно до вимог статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено. Положенням пункту 4 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою ради Міністрів Української РСР від 03 червня 1986 року за № 208 передбачено, що гуртожитки підрозділяються на два види: для проживання одиноких громадян та для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відокремленому користуванні сімей). У гуртожитках, призначених для проживання одиноких громадян, при необхідності, з дозволу виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів можуть бути виділені приміщення для проживання сімей. Ці приміщення повинні розташовуватися в окремих під'їздах (секціях) жилого будинку. Переселенням відповідачів у інші кімнати гуртожитку на підставі спільних рішень адміністрації та профкому їх житлові права не порушено, так як їм надано у користування дві кімнати за 425-426 площею 30,07 м.кв. тієї ж житлової площі, що перебувала у їх користуванні, окремій секції призначеної для проживання сімей. Вказана обставина позивачами не спростована. Суд критично оцінює позицію позивачів та їх представника стосовно того, що означені кімнати знаходяться поряд з учнівськими кімнатами та не призначені для проживання сімей, однак такі докази у справі відсутні. Суд не вважає прийнятним як доказ журнал реєстрації ордерів, оскільки при розгляді попередньої справи [PERSON] посилалась на те, що ордер на заняття кімнат № 117-118 їй взагалі не видавався. Окрім того, ніяким чином це не впливає на оспорювані рішення адміністрації та профкому, адже вони відповідають закону та прийняті в межах повноважень. Судом при попередньому розгляді справи досліджувались обставини стосовно законності переселення сім»ї [PERSON] у вказані кімнати гуртожитку саме на підставі спірних рішень адміністрації та профкому, та судом надана їм належна правова оцінка і вони покладені в основу судового рішення, що набрало законної сили, тому підстав для задоволення позову суд не вбачає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed