Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 25.11.2006 року між нею та відповідачем був укладений шлюб під час якого у них народилися син [PERSON] , син [PERSON] , донька [PERSON] . Вказувала на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, у зв`язку з несумісністю характерів, постійними суперечками та конфліктами, які мають негативний вплив на їхніх дітей. У зв`язку з наведеним, вважає, що подальше збереження шлюбу та примирення не можливе і суперечить її інтересам. Позивач в судове засідання не з`явилась подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Просила суд розірвати шлюб укладений міх нею та відповідачем по справі та просила суд прізвище після розірвання шлюбу залишити « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Згідно ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви сторін та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 25.11.2006 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Малокучурівської сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, актовий запис №17. Під час вказаного шлюбу у сторін народилися син [PERSON] , 2007 року народження, син [PERSON] , 2009 року народження, донька [PERSON] , 2010 року народження. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Враховуючи обставини справи, визнання позову відповідачем, суд вважає, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач заявила про своє бажання залишити за собою прізвище отримане під час реєстрації шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved