Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовується тим, що вона надала 03 лютого 2015 року грошові кошти в розмірі - 22 000 доларів США від продажу належній їй квартири [ADDRESS] , її сину [PERSON] для поліпшення житлових умов, можливості придбання ним житла. На той момент син перебував у шлюбі з [PERSON] , в шлюбі у них народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У жовтні 2015 року сім`я сина переїхала в нову квартиру, що розташовується в будинку [ADDRESS] , на придбання якої вона надавала вищезазначені грошові кошти. Через деякий час шлюб між ними було розірвано, [PERSON] з дітьми залишилася у вищезазначеній квартирі, а її син винаймав інше житло. Після розірвання шлюбу їй стало відомо, що квартира, на придбання якої вона надала грошові кошти, придбана на ім`я [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою з відповідного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна № 174152090 від 17 липня 2019 року, згідно з якою право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , дата державної реєстрації 21 червня 2017 року, номер запису про право власності 21127857 на підставі договору купівлі-продажу майнових прав Ч2/15 та акту прийому-передачі майнових прав від 07 вересня 2015 року. Відповідач безпідставно використала вищезазначені грошові кошти без її згоди. Факт надання грошових коштів підтверджується аудіозаписом судового засідання у цивільній справі № 361/979/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а також можу бути засвідчений поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Для врегулювання спору в позасудовому порядку зверталась з листом-пропозицією до відповідача, якому запропонувала повернути в добровільному порядку грошові кошти в розмірі - 22 000 доларів США 00 центів або оформити на її ім`я право власності на Ѕ частину квартири шляхом укладення нотаріально посвідченого договору. Дані пропозиції залишились без відповіді відповідача. У зв`язку з вищевикладеним, з метою захисту своїх прав у вказаних правовідносинах позивач вимушена звертатися до суду. Просила суд стягнути з відповідача на її користь 550 000грн, що станом на 31 жовтня 2019 року за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 22 000 доларів США 00 центів. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Одночасно зі зверненням до суду з даним позовом [PERSON] подала заяву про забезпечення позову. Ухвалу суду від 12 листопада 2019 року про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача у межах заявлених позовних вимог скасовано постановою Київського апеляційного суду від 01 червня 2020 року. 14 січня 2020 року від представника відповідача адвоката Бабія М.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого [PERSON] є неналежним відповідачем, сама позивач вказала в позовній заяві, що передала грошові кошти в розмірі - 22 000 доларів США 00 центів своєму синові [PERSON] для купівлі квартири, за діючим на той час курсом це складало 583 000 грн. 00 коп. Згідно з договором купівлі-продажу, вартість квартири складала 223 000 грн. 00 коп., що за діючим курсом того часу складало 8 415 доларів США, що свідчить про необґрунтованість суми, зазначеної у позові. Крім того, відповідно до положень статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті кошти отримані, зокрема в якості допомоги, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Про добровільність надання допомоги своєму синові зазначено в самій позовній заяві, що також свідчить про безпідставність пред`явленого позову. Крім того, [PERSON] відповідно до договору № Ч2/15 від 06 лютого 2015 року придбала не квартиру, а майнові права на квартиру. Крім того, за клопотанням представника відповідача адвоката Бабія М.В. до матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідченого 25 грудня 2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Степаненком Д.В., на підтвердження наявності грошових коштів у відповідача для придбання квартири з метою доведення правової позиції у даній справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 22 січня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до розгляду по суті. Вислухавши позивача, представників позивача, які просили позов задовольнити, представника відповідача, який просив відмовити у задоволенні позову, як безпідставного та поданого з пропущенням строку позовної давності, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, а також аудіозапис судового засідання від 04 червня 2019 року у цивільній справі № 361/979/2019, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу майнових прав № Ч2/15 від 06 лютого 2015 року, договір укладено між виробничою проектно-будівельною фірмою «Атлант» та [PERSON] , предметом даного договору є майнові права на квартиру [ADDRESS] . Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1286506332106, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , підставою виникнення права власності є акт приймання-передачі майнових прав від 07 вересня 2015 року. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON] надала копію договору купівлі-продажу квартири від 03 лютого 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А., зареєстрованого у реєстрі № 310, [PERSON] , належної їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . Продаж вищевказаної квартири за домовленістю сторін вчинялась за 223 000грн, а також надала договір завдатку від 29 січня 2015 року, за яким покупцем сплачено завдаток в рахунок придбання вищезазначеної квартири. Звертала увагу суду на дати укладення зазначених договорів, так договір купівлі-продажу майнових прав № Ч2/15 укладено 06 лютого 2015 року, а договору купівлі-продажу квартири, за яким вона продала власну квартиру, укладено 03 лютого 2015 року. Продаж квартири здійснювався нею з метою допомогти родині її сина [PERSON] поліпшити житлові умови, оскільки вони проживали з двома дітьми у однокімнатній квартирі. Всі грошові кошти від продажу квартири вона передала синові, про те, що нове житло оформлене на ім`я [PERSON] , матері його колишньої дружини, вона дізналася лише після розірвання між ними шлюбу. Син після розірвання шлюбу став жити за іншою адресою, а його бувша дружина [PERSON] з дітьми проживала в придбаній квартирі. Не маючи наміру надавати свої грошові кошти [PERSON] , намагалася вирішити питання повернення грошей, зокрема направляла відповідачу лист з відповідною пропозицією. Долучений до матеріалів справи лист з приводу врегулювання питання щодо спірної квартири, що направлявся нею через ПАТ «Укрпошта» [PERSON] від 31 липня 2019 року, на думку позивача підтверджує її пояснення в частині намагання врегулювати спірне питання в досудовому порядку і після розірвання шлюбу між її сином [PERSON] та [PERSON] за рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2019 року. Письмової домовленості з відповідачем про придбання квартири 50 на 50 не було. Вважала, що грошові кошти в розмірі - 22 000 доларів США 00 центів повинні бути їй повернуті відповідачем, як безпідставно набуті. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що перебував у шлюбі з [PERSON] , від шлюбу у них народилося двоє дітей, у 2015 році він з родиною переїхав у трикімнатну квартиру [ADDRESS] , придбану за грошові кошти його матері [PERSON] та грошові кошти тещі [PERSON] . Мати [PERSON] передала йому 22 000 доларів США, отримані нею від продажу квартири, по [ADDRESS] , теща надала також 22 000 доларів США, отримані нею від продажу квартири в місті Києві. Валюту разом зі своїм другом [PERSON] обміняли на гривні та заплатили за квартиру. Договір купівлі-продажу оформлявся у ПрАТ «ВПБФ «Атлант», оформленням документів займалася [PERSON] , про те, що квартира оформлена на її ім`я, йому відомо не було, гроші за квартиру в АТ КБ «Приватбанк» оплачувала теща. Гроші, надані йому матір`ю для придбання житла, у присутності [PERSON] він передавав [PERSON] . Частина грошей, наданих йому матір`ю, була залишена на ремонт. Проживав у квартирі до 22 березня 2019 року. Квартиру не оформляв на себе, оскільки мав кредитні зобов`язання. Про те, що квартира оформлена на [PERSON] дізнався під час оформлення розлучення. Своїй матері даний факт він повідомив лише після розірвання шлюбу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що його друг [PERSON] проживав зі своєю сім`єю в однокімнатній квартирі, яку вони продали за 22 000 доларів США 00 центів, батьки його дружини [PERSON] також продали квартиру та надали їм грошові кошти. Разом з [PERSON] вони їздили в банк у місті Києві, де міняли валюту, після чого їздили в Бровари до відділення АТ КБ «Приватбанк», де їх чекала теща [PERSON] , яка здійснювала оплату. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомила, що наразі проживає з дітьми в квартирі [ADDRESS] , належній її сестрі. Діти у помешканні не зареєстровані. Вона не цікавилась питанням оформлення квартири, перебувала протягом двох років на лікуванні з дітьми в лікарні, колишній чоловік повідомляв їй, що квартира придбана за спільні гроші їх батьків, отримані від продажу квартир, на кого оформлена квартира їй не відомо було. З чоловіком вони майже не спілкувались, він рано йшов з дому та пізно повертався. Коли вони приїхали в квартиру, розташовану по вулиці Симона Петлюри , там був недороблений ремонт. Покази, надані в судовому засіданні у цивільній справі про зміну способу стягнення аліментів на дитину не змінювала, [PERSON] їй казав, що говорити, повідомляв, що гроші на квартиру надавались порівну їх батьками. Під час передання грошей присутньою не була. Під час прослуховування аудіозапису судового засідання у цивільній справі № 361/979/2019 встановлено, що [PERSON] надавала пояснення згідно з якими грошові кошти на придбання квартирі [ADDRESS] надавались порівну їх батьками. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). При розгляді даної справи по суті судом не здобуто доказів порушення прав позивача, у зв`язку з недоведеністю обставин, викладених у позовній заяві, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, необхідно віднести на його рахунок. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed