Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У поданій в суд позовній заяві, уточненій заявою від 15 вересня 2020 року, позивач [PERSON] просить змінити розмір стягуваних з нього за рішенням суду аліментів на утримання доньки [PERSON] [INFO] з 1/4 частки його заробітку (доходу) до 1/6 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що рішенням Здолбунівського районного суду від 08 червня 2012 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку щомісячно. Після ухвалення рішення суду він одружився і у нього [INFO] народилася донька [PERSON] . Крім того, за рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 19 березня 2010 року він сплачує аліменти на його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 частки його доходу та за розрахунками органів ДВС всього на дітей за рішенням суду він сплачує 4478 грн. щомісяця. На даний час він є безробітним та час від часу виїжджає за кордон на заробітки, піклується про свою матір, яка є пенсіонеркою, та утримує дружину, яка також є непрацюючою та є вагітною. У зв`язку з цим він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] , яка змінила своє прізвище у зв`язку з укладенням шлюбу на « [PERSON] », просить у задоволені позову відмовити, мотивуючи тим, що позивач надає неправдиву інформацію щодо відсутності у нього доходів, оскільки він працює у приватного підприємця [PERSON] , постійно виїжджає за кордон і отримує дохід, має власну сільськогосподарську техніку. У виконавчу службу позивач надав довідку про заробітну плату, з якої аліменти нараховуються у мінімальному розмірі, тобто 50% від прожиткового мінімуму, яка і заявлена у позовних вимогах. Дружина позивача є працездатною особою та народження дитини на її думку не може впливати на визначений судом розмір аліментів, оскільки вона також має сина від другого шлюбу, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною та отримує лише 860 грн. на неї. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданих заяв позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач їх не визнає, просять розглянути справу без їх участі. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття у визначений ст.181 СК України спосіб виконання цього обов`язку. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Рішенням Здолбунівського районного суду від 08 червня 2012 року з позивача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 13 березня 2012 року і до її повноліття. Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З довідок про доходи №7 від 02 червня 2020 року та №18 від 07 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] працює у ФОП [PERSON] та йому нараховано заробітну плату за травень 2020 року у розмірі 4000 грн. та за червень 2020 року в сумі 4723 грн., тобто він є працевлаштованим, та аліменти на дітей мають вираховуватися з його офіційного доходу, мінімальний розмір яких згідно ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає, що зміна сімейного стану позивача та народження у нього дитини після ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів з огляду на такі ж обставини зміни сімейного стану у відповідача внаслідок народження у неї [INFO] сина [PERSON] , за яким вона здійснює догляд, не позбавляє його від обов`язку утримувати неповнолітню доньку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Жодних належних та допустимих у розумінні ст.ст.77-78 ПК України доказів того, що після ухвалення 08 червня 2012 року рішення Здолбунівським районним судом Рівненської області про стягнення з позивача аліментів така зміна його сімейного чи матеріального стану призвели до неможливості сплачувати ним аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) суду не надано, а покликання на піклування про непрацездатну матір, яка має свій дохід у виді пенсії, є помилковим. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed