overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У лютому 2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 10547,63 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника від 14 листопада 2006р., до [PERSON] був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з лімітом в сумі 2 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з порядком погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 31 грудня 2014р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 10547,63 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 7584,16 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 1710,84 грн., 274,84 грн. комісії, штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), 478,46 грн. - штраф(процентна складова). (а.с. 7-10). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 19561,02 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У лютому 2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 11388,42 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника № АЗЗKR259980335 від 21 січня 2013 р., йому був наданий кредит в сумі 5104,03 грн. на споживчі цілі строком до 15 лютого 2010 р. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 0,12 % у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки, які обумовлені в заяві та Умовах і правилах надання банківських послуг, щомісячно з 11 по 15 число кожного місяця шляхом сплати суми мінімального платежу в розмірі 212,95 грн., з 16 липня 2013 р. - в сумі 315,04 грн. (а.с. 6). Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам передбачена відповідальність позичальника, зокрема, сплата пені в розмірі 0,15 % від суми просроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (п. 5.1). Також, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, більше ніж 30 днів, позичальник сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (а.с. 7-13). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 03 лютого 2015 р. загальна заборгованість [PERSON]А по кредитному договору перед банком становить 11388,42 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 5104,30 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 6,33 грн., пеня - 3625,85 грн., комісія - 1633,44 грн., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), 518,50 грн. - штраф(процентна складова) (а.с. 5). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 11388,42 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У лютому 2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12860,88 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника від 06 квітня 2011р., йому був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 05 січня 2015 р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 12860,88 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 7433,96 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 4238,31 грн., комісія -100,00 грн., штраф - 500,00 грн. (фіксована частина), 588,61 грн. - штраф(процентна складова) (а.с. 6-13). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме в сумі: 12860,88 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У лютому 2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 19561,02 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Відповідно до заяви позичальника від 11 червня 2008р., [PERSON] був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з лімітом в сумі 10 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Розділом 8 Умовами і правилами надання банківських послуг визначено відповідальність позичальника, зокрема: стягнення штрафу за порушення платежів по будь-якому з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Рішенням Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 20 травня 2011 року з відповідачки стягнута заборгованість, що утворилась станом на 31 серпня 2010 року за кредитм договором від 11 червня 2008 року в сумі 17404,08 грн., судовий збір 174,04 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 30 листопада 2014р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 35557,43 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 9381,74 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 22418,95 грн., 3756,74 грн. комісії Від даної суми позивач віднімає суму 17404,08 грн., що задоволена рішенням суду від 20 травня 2011 року, та додає суму штрафів - 500,00 грн. (фіксована частина), 907,67 грн. - штраф(процентна складова). Таким чином, сума заборгованості становить 19561,02 грн. (а.с. 8-10). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 19561,02 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У лютому 2015р. позивач в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась до суду до відповідача з позовом, в якому просить вселити [PERSON] у квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідача не чинити перешкод у здійсненні ним права користування власністю, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що [INFO]. помер батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на 1/2 частку гаражу [ADDRESS] та на 1/2 частку зазначеної квартири, але відповідач перешкоджає йому користуватися та розпоряджатися належним йому майном. У судовому засіданні сторони були відсутні, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач також заявила про підтримку позову, відповідач - про його визнання. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.319,321,383,391 ЦК України, ст.ст.150,155,156 ЖК України визначено, що усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; зокрема, власник житла має право використовувати свою власність для свого проживання та проживання членів своєї родини та не може бути позбавлений права користуватися житловим будинком (квартирою), крім випадків передбачених законом; власник має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом від 17.12.2014р., виданих державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, спадкоємцем після смерті [PERSON] є його неповнолітній син [PERSON], яким отримано в порядку спадкування 1/2 частка квартири [ADDRESS], та 1/2 частка гаражу [ADDRESS]. Співвласником зазначеного майна є відповідач [PERSON] З тверджень позивача, визнаних відповідачем, вбачається, що останнім чинилися перешкоди [PERSON] у користуванні спадковим майном, зокрема, не надавався ключ та не забезпечувався вільний доступ до квартири та гаражу. Зазначене підтверджується також копіями документів про звернення позивача до Ленінського РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області з приводу перешкод у користуванні спірним майном. За встановлених обставин має місце порушення прав власника неповнолітнього, які відповідного до наведених правових норм підлягають судовому захисту шляхом задоволення заявлених вимог. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який уточнив під час розгляду справи, вказавши, що 24.03.2008 р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] (позичальником) укладено договір про надання споживчого кредиту №11319732000, за умовами якого банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) у сумі 155000 доларів США та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. В забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та позивачем [PERSON] 24.03.2008 р. укладено договір поруки №11319732000/П, за умовами якого останній зобовязався відповідати у повному обсязі за невиконання позичальником усіх зобовязань, що виникли з кредитного договору. Відповідно до п. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 23.03. 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору. Як вбачається з п. 3.1.2. банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього договору у разі зрушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань за цим договором строком більше ніж на 1 місяць. Так, п.п. 6.1, 6.1.2. договору про надання споживчого кредиту становлено, що сторони,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 2948,06грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідачу з 01.09.2008р. по 01.02.2015р. надавалися послуги газопостачання, за які оплата здійснена не в повному обсязі та існує заборгованість на вказану суму. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлявся про час і місце судового розгляду, до суду не зявився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з газопостачання у квартиру [ADDRESS], та на імя відповідача [PERSON] відкрито особовий рахунок №1200254507. Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач як замовник зобовязаний оплатити позивачу як виконавцю надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги газопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачем станом на 01.02.2015р., з урахуванням переплати, рахується заборгованість за послуги, надані у період 01.09.2008р.-01.02.2015р., у розмірі 2948,06грн. Зазначена сума боргу підлягає стягненню з відповідача. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 32000грн боргу, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у вересні 2013р. відповідач отримав від нього під розписку у позику 32000грн із строком повернення до 01.01.2014р., але досі свої зобов'язання повернути гроші не виконав. У судовому засіданні позивач був відсутній, його представником [PERSON] надана заява про підтримку позову і розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 01.09.2013р. відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 32000грн, зобов'язувався їх повернути до 01.01.2014р., що підтверджується відповідною розпискою позичальника. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором позики належним чином не виконав, з 01.01.2014р. по даний час має борг перед позивачем в розмірі 32000грн. Відповідно до ст.ст.1046,1049 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується у строк та в порядку, що встановлені договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до вимог ч.1ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства. Отже, відповідач взяте на себе зобов'язання не виконав, а тому повинен сплатити 32000грн боргу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу також присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 3290,42грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідачу з червня 1997р. надавалися послуги водопостачання та водовідведення, за які оплата належним чином не здійснювалася та існує заборгованість на вказану суму станом на 01.10.2014р. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - позов визнав частково, пояснив, що став проживати в квартирі та споживати послуги позивача з листопада 2012р., за які дійсно заборгував станом на 01.07.2014р. 717,80грн. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення населенню м.Миколаєва, у тому числі, і мешканцям будинку по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] мешкає в квартирі №77 зазначеного будинку з листопада 2012р., що підтверджується його поясненнями та даними довідки ф.з житлового органу. Доказів того, що відповідач є власником даного житла чи мешкав в ньому раніше, суду не надано, тому зобов'язання щодо оплати спожитих комунальних послуг несе з часу їх споживання (мешкання у житлі). Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач, як замовник, зобов'язаний оплатити позивачу, як виконавцю, надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги водопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачем за період його мешкання станом на 01.12.2014р. рахується заборгованість по оплаті за спожиті послуги водопостачання, водовідведення на суму 766,52грн (з листопада 2012р. по листопад 2014р. нарахування 987,07грн, оплата 220,55грн). На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial