Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області (далі - УПФУ в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по переплаті пенсії в розмірі 6 993 гривень 53 копійки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач перебувала на обліку в управлінні ПФУ Кілійського району Одеської області, та з 15.02.2005 року по 31.07.2012 року отримувала пенсію по втраті годувальника. 17.07.2012 року [PERSON] звернулась до УПФУ в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про запит пенсійної справи. При доопрацюванні пенсійної справи управлінням ПФУ Кілійського району Одеської області було виявлено, що [PERSON] має брата [PERSON], однак пенсія по втраті годувальника виплачувалась лише їй. 22.02.2013 року Управлінням ПФУ Кілійського району Одеської області було прийнято рішення за №27 про утримання надміру виплаченої пенсії у розмірі 8 551 гривня 17 копійок. З 01.05.2014 року виплату пенсії [PERSON] було припинено, у зв'язку з чим, залишилась заборгованість у розмірі 6 993 гривні 53 копійки, яка підлягає поверненню. 25.07.2014 року відповідачу було особисто вручено лист, в якому зазначено про існування боргу, проте станом на 20.08.2014 року на розрахунковий рахунок УПФУ в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області грошові кошти не надходили. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не надіслала, своєї думки щодо позову не висловила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], перебувала на обліку в управлінні ПФУ Кілійського району Одеської області, та отримувала пенсію по втраті годувальника з 15.02.2005 року по 31.07.2012 року, що підтверджується копією пенсійної справи [PERSON] (а.с.6-16). 17.07.2012 року [PERSON] звернулась до УПФУ в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області із заявою про запит пенсійної справи (а.с.5). 22.02.2013 року Управлінням ПФУ Кілійського району Одеської області було прийнято рішення за №27 про утримання надміру виплаченої пенсії у розмірі 8 551 гривня 17 копійок. 01.05.2014 року виплату пенсії [PERSON] було припинено, у зв'язку з досягненням останньою 23 років (а.с.14). 14.03.2013 року та 06.05.2014 року Управлінням Пенсійного фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області [PERSON] направлено рекомендовані листи щодо необхідності погашення заборгованості, одне з яких остання отримала, інше - повернулося, із позначкою, що за вказаною адресою не проживає (а.с.13-15). Як вбачається із довідки Управління Пенсійного фонду України в м. Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області від 02.09.2014 року за [PERSON] за період з 01.02.2011 року по 31.07.2012 рахується заборгованість в сумі 6 993 гривні 53 копійки (а.с.16). Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року за N 2811-XII (далі - Закон N 2811-XII) громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. За змістом ч.1, п.2 ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року за N1058-IV (далі - Закон N1058-IV) пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім'ї вважаються діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Діти-сироти до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні, отримують пенсію по втраті годувальника. Відповідно до пп.46, 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року за N1751, особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов'язані у десятиденний термін повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, зобов'язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім'ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім'ї тощо). Суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Аналогічну за змістом норму містить ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року за №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ). Статтею 50 Закону №1058-ІV та ст.103 Закону №1788-ХІІ передбачено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. З пенсії може бути відраховано не більш як 50 відсотків її розміру: на утримання членів сім'ї (аліменти), на відшкодування збитків від розкрадання майна підприємств і організацій, на відшкодування пенсіонером шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також у зв'язку зі смертю потерпілого, на повернення переплачених сум заробітної плати в передбачених законом випадках. З усіх інших видів стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії. Відповідно п.п.2.5 п.2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах а також у містах та районах управління зобов'язане у процесі своєї діяльності суворо додержуватися вимог чинного законодавства, законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян. Згідно з ч.1 ст.7 Закону №1058-ІV загальнообов'язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов'язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування; фінансування видатків на виплату пенсій, надання соціальних послуг за рахунок страхових внесків, бюджетних коштів і коштів цільових фондів; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; гласності, прозорості та доступності діяльності Пенсійного фонду; обов'язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов'язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; цільового та ефективного використання коштів загальнообов'язкового державного пенсійного страхування; відповідальності суб'єктів системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків тощо. Пункт 5.4 Інструкції щодо порядку оформлення і введення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 19.09.2006 року N345, визначає, що повідомлення про припинення (або поновлення) надання соціальної допомоги надсилається отримувачу не пізніше 5 днів після прийняття такого рішення. У разі виявлення факту подання отримувачами документів з явно неправильними відомостями в повідомленні одночасно зазначаються термін, до якого мають бути відшкодовані надміру перераховані кошти, їх сума та реквізити рахунку, на який вони повинні бути перераховані. Приймаючи до уваги, що відповідач протягом встановленого терміну не відшкодувала надміру перераховані кошти, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved