Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] предявила через суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 15 жовтня 2012 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [PERSON], [INFO], проте відповідач з народження дитини, проживаючи окремо, не бере участі в утриманні та вихованні сина, хоча має такий обовязок, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в сумі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи позивач у судове засідання не зявилася, у поданій через канцелярію суду письмовій заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності, в заочному порядку, наполягаючи на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надав та, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, свого представника до суду не направив, про розгляд справи в його відсутність не клопотав та про причини неявки не повідомив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обовязок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 13 жовтня 2012 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №632, та підтверджується свідоцтвом про шлюб, долученим до матеріалів справи в копії (а.с. 4). Сторони є батьками, народженого у цьому шлюбі сина [PERSON], [INFO], про що Кіровським відділом ДРАЦС РС Дніпропетровського МУЮ вчинено актовий запис № 226 та видано свідоцтво про народження 28 травня 2013 року серії І-КИ № 435818, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.5). Дитина проживає разом із матірю (позивачем), що підтверджується довідкою КП «Житлове господарство Кіровського району» Дніпропетровської міської ради від 20 лютого 2015 року №761 (а.14), та перебуває на її утриманні. Позивач працює на посаді вчителя СШ №46 м. Дніпропетровська та наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років і доходів не отримує, що підтверджується довідкою про доходи з місця роботи від 61/з від 12 лютого 2015 року (а.с.13), у зв'язку з чим перебуває на обліку в УПСЗН Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради з 01 серпня 2014 року, де отримує одноразову допомогу при народженні дитини щомісяця 810,00 грн. і за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року отримала 5670,00 грн. про що свідчить довідка управління від 12 лютого 2015 року №418 (а.с.17). В судовому засіданні також встановлено, що відповідач за трудовим договором ніде не працює, постійного заробітку не має, є працездатним та інших осіб, окрім сина [PERSON], на утриманні не має. Доказів протилежного відповідно до своїх обовязків за ст.ст. 27, 60 ЦПК України відповідач не надав. Оскільки судом зясовано, що домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, відповідач з дитиною не проживає, регулярного утримання їй не надає, то належить визнати, що ним порушено покладений на нього статтею 180 СК України обовязок по утриманню, який є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов'язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини. Вирішуючи спір про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ч. 3 ст. 181, ст.184 СК України, які передбачають присудження за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача аліментів, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів у твердій грошовій сумі та, при визначенні розміру суми аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги обов'язок участі обох батьків у матеріальному утриманні дитини, матеріальний стан та стан здоровя дитини, матеріальний стан одержувача аліментів, відсутність документального підтвердження доходів відповідача та джерел їх отримання, чим визначається ризик їх мінливості й нерегулярності, відсутність на утриманні відповідача інших осіб, розмір необхідного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає можливим визначити розмір стягуваних аліментів на дитину [PERSON] [PERSON], [INFO], в сумі 2000,00 грн. щомісяця, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи проводити стягнення з 02 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. В силу п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 81,88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved