overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У лютому 2013 року КП «Макіївтепломережа» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію у сумі 7 403 грн. 28 коп. В обґрунтування заявлених вимог зазначивши, що [PERSON] власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до житлового законодавства України відповідач зобов'язався щомісячно вносити плату за відпущену теплову енергію, однак за період з 01.10.2007р. по 01.10.2012р. він має заборгованість в розмірі 7 403 грн. 28 коп., яку позивач просить стягнути з [PERSON] У судовому засіданні представник позивача КП «Макіївтепломережа» Анісімова І.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суду не надані докази про поважну причини неявки відповідача у судове засідання, а тому, у відповідності до ст.224 ЦПК України, а також зі згоди позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними доказами і прийняти заочне рішення. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за послуги теплопостачання. Згідно з вимогами ст. ст. 11, 526 ЦК України, п.п. 33, 36 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ №630 від 21.07.2005р. між КП «Макіївтепломережа» і відповідачем виникли цивільні права та обов'язки. В зв'язку з цим позивач зобов'язаний надавати послуги теплопостачання, а абонент зобов'язаний своєчасно оплачувати за надані послуги. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2001р. відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Відповідно до чинного законодавства він зобов'язаний щомісячно вносити плату за відпущену теплову енергію. Однак за період з 01.10.2007р. по 01.10.2012р. він має заборгованість в розмірі 7 403 грн. 28 коп., тому вказана заборгованість підлягають стягненню на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 229 грн. 40 коп. (а.с.1), з огляду на що на користь позивача з відповідачів підлягають стягненню 229 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 11, 509,526 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 27 березня 2013 року за заявою представника позивача накладено арешт на належний [PERSON] автомобіль марки Lexus RX 350, реєстраційний номер [NUMBER], № шасі [NUMBER], 2007 року випуску. 27 березня 2013 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва задоволено позов [PERSON] та стягнуто з [PERSON] 80 000 грн. заборгованості. При цьому, у квітні 2014 року представником позивача - [PERSON] до суду подано заяву про скасування заходів забезпечення позову з огляду на добровільне виконання [PERSON] рішення суду та сплату усієї суми заборгованості. В судовому засіданні [PERSON] та його представником підтверджено відсутність необхідності забезпечення позову. [PERSON] підтвердила у судовому засіданні сплату суми заборгованості та просила про задоволення заяви. У відповідності до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Зі змісту вказаної статті вбачається, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Судом встановлено, що заява про скасування заходів забезпечення позову подана від імені позивача, яким попередньо і було ініційоване питання про накладення арешту на майно. Таким чином, на думку суду, насамперед позивач вправі визначатися із доцільністю заходів забезпечення позову, більше того ініційованих особисто. Відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

у лютому 2013 року представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.02.2014 року провадження по справі № 2/756/82/14 (Унікальний номер: 756/3089/13-Ц) зупинено, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, визнання недійсним договору іпотеки. 15.07.2014 року представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до суду з клопотанням про відновлення провадження у справі, оскільки обставини, які стали підставою для зупинення провадження, перестали існувати. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.05.2014 року по справі № 22-Ц/796/6506/2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва за позовом [PERSON] до ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк» про захист прав споживача, визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, визнання недійсним договору іпотеки, яким відмовлено [PERSON] в задоволенні позову, залишено без змін. Згідно ч. 1 ст. 204 ЦПК України провадження у справі відновлюється ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі, або з ініціативи суду після усунення обставин, що викликали його зупинення. Оскільки обставини, що викликали зупинення провадження у даній цивільній справі перестали існувати, суд вважає за необхідне відновити провадження у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У лютому 2013р. позивач звернулася в суд з позовом про визначення порядку користування квартирою [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вона та відповідачі є співвласниками (по 1/3 частки) спірної квартири, у користуванні якою їй відмовляє [PERSON], тому є необхідність у визначенні судом порядку користування. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримала, просила визначити порядок користування, за яким надати позивачу будь-яку ізольовану частку приміщень у спільне користування із співвласником [PERSON] за будь-яким варіантом у висновку експерта №125-115 від 21.10.2013р.; відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечив, вважаючи, що прав на спірне майно позивач не має, оскільки отримала за нього гроші. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні був відсутній, у письмовій заяві до суду заявив про згоду із позовом, просив розглянути справу без його участі. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] розташована в одноповерховому будинку, належить сторонам на праві спільної часткової власності: кожному - по 1/3 частки за договором купівлі-продажу від 25.01.2002р. і на той час в себе включала: 1-коридор площею 6,1кв.м, 2-житлова кімната площею 10,5кв.м, 3-кухня площею 10,9кв.м, 4-коридор площею 2,4кв.м, 5-житлова кімната площею 15,7кв.м. На сьогодні спірне житло самовільно реконструйоване, до нього самовільно зведена прибудова, житло знаходиться в користуванні відповідачів; позивач можливості користуватися ним позбавлена і згоди між співвласниками у користуванні квартирою не досягнуто. Відповідно до ст.358 ЦК України слідує, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, вони можуть домовлятися про порядок володіння та користування спільним майном, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Співвласники [PERSON] і [PERSON] виявили бажання отримати у спільне володіння та користування ту частину спільного майна, яка відповідає їх часткам разом - 2/3. Згідно висновку експерта №125-115 від 21.10.2013р. виділити житлові приміщення в квартирі у точній відповідності ідеальним часткам співвласників є неможливим; можливе виділення житлової площі у розмірі, приблизному до часток, окремо [PERSON] - меншу житлову кімнату і окремо [PERSON] разом із [PERSON] - більшу житлову кімнату. При цьому, суд вважає за необхідне у обраному порядку користування зазначити про залишення у спільному користуванні всіх співвласників підсобних приміщень (кухні, коридорів у вигляді до самовільного будівництва). На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У лютому 2014 позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 березня 2003 року Виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний запис № 42. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у них з [PERSON] через несумісність характерів часто виникають сварки, і через це вони втратили повагу один до одного. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 42, та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 29 березня 2003 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки в позивачки та відповідача різні характери та погляди на життя. Як пояснила позивачка [PERSON], їхня сім'я розпалася, разом з відповідачем [PERSON] вони не проживають більше трьох місяців, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]», а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачу [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У лютому 2014р. [PERSON] звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до Національної Академії Наук України, третя особа: Державна установа «Інститут геохімії навколишнього середовища НАН України» про визнання протиправною бездіяльність та зобов'язання вчинити певні дії, в якому просив: - визнати протиправною бездіяльність Президії НАН України щодо затвердження рішення ДУ «Інституту геохімії навколишнього середовища НАН України» про призначення [PERSON] на посаду директора ДУ «Інституту геохімії навколишнього середовища НАН України» від 26.11.2013р.; - зобов'язати Президію НАН України затвердити рішення ДУ «Інституту геохімії навколишнього середовища НАН України» про призначення [PERSON] на посаду директора ДУ «Інституту геохімії навколишнього середовища НАН України» від 26.11.2013р. (а.с.3-6). Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Пархоменко О.В. від 28.02.2014р. відкрито провадження у вказаній справі та призначено до розгляду в судовому засіданні (а.с.49). Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 11.04.2014р.,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У лютому 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, якою просив встановити факт того, що прізвище, ім'я, по-батькові у свідоцтві про право власності на житло від 04 березня 1994 року № 1747, видане Державним підприємством суднобудівний завод імені 61 Комунара у графі «та члени його сім'ї» слід вважати вірним [PERSON]. В судовому засіданні представник заявника позовні вимоги підтримала. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення представника заявника дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що заявлені вимоги слід задовольнити. 10 березня 1994 року Державним підприємством суднобудівний завод імені 61 Комунара видано свідоцтво про право власності, відповідно до якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам її сім'ї [PERSON]. По-батькові останнього в даному документі зазначено Костантинович, що є опискою. Дане вбачається з копії паспорту громадянина України, згідно якого по-батькові [PERSON] зазначено - [PERSON]. Також, згідно копії паспорту, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 3,4). Наведені обставини в їх сукупності дають підстави, у відповідності до пункту 6 частини 1 статті 256 ЦПК України, встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У лютому 2014р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачкою у справі він перебуває в шлюбі, зареєстрованому 16.06.2002р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №513. Від шлюбу у них є неповнолітній син: [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою майже три роки разом не проживають, спільного господарство не ведуть і шлюбних стосунків не підтримують. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів та, як наслідок, втрата почуття любові та взаємоповаги. [PERSON] не бажає проживати з відповідачкою однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як шлюб між ними існує формально. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивач просив шлюб між ним та [PERSON], розірвати, у зв'язку з тим що їх із відповідачкою спільне проживання в шлюбі неможливе і він не бажає підтримувати подружні відносини, так як сім'я розпалася остаточно і збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, а також розглянути справу в його відсутність (а.с.19). Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, якою визнала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, а також розглянути справу в її відсутність (а.с.20). Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 16.06.2002р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис №513, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.15). Від шлюбу у сторін є неповнолітній син: [PERSON], [INFO], що підтверджуються свідоцтвами про народження (а.с.5). Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, однією сім'єю не проживають і спільне господарство ними не ведеться. Позивач не бажає продовжувати з відповідачкою подружні стосунки та проживати однією сім'єю. На примирення сторони не згодні, відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. За такими обставинами, суд доходить до висновку, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Судовий збір по справі складає 243,60 грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду (а.с.2). На підставі ч. 3 ст.105, ст. ст. 110, 112,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У лютому 2014 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, погодився на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 23 грудня 1994 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1140 (а.с. 5). Дітей не мають. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У лютому 2014 р. [PERSON] звернувся з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 03 лютого 2001 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Миколаєва, актовий запис № 54. Мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У лютому 2014р. [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування заяви зазначила, що [INFO] померла [PERSON], яка є матір'ю заявниці . Про смерть матері заявниця дізналась лише через 57 днів, на похоронах не була присутня. 20 лютого 2014року заявниця звернулась до Жовтневого РАГС м. Маріуполя для отримання дубліката свідоцтва про смерть, але їй було відмовлено оскільки прізвище заявниці в її свідоцтві про народженні написано , як «[PERSON]» та прізвище в паспорті матері «[PERSON]» . В зв'язку з тим, що прізвище заявниці та прізвище її матері в документах є різними, заявниця не може довести свої родині стосунки з матір'ю, і не може вступити в права спадкоємця. Просила задовольнити вимоги заяви у повному обсязі, встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON] [INFO] , яка померла [INFO]. Заявниця [PERSON] до суду не з'явилась, в письмовій заяві на адресу суду просила розглянути справу у її відсутність наполягала на задоволенні заяви. Представник заінтересованої особи Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції до суду не з'явився, в письмовій заяві на адресу суду просив заяву [PERSON] розглянути у їх відсутності. Суд перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON] [INFO], яке було видано 13.02.1947 р. відділом актів цивільного стану м. Кок-Янгаке, Ошскої області Киргизської РСР , [NUMBER], батьками значаться - [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) В повторно виданому свідоцтві про народження [PERSON] [NUMBER], батьками записані - [PERSON] та [PERSON] (а.с.8) Зміна прізвища «[PERSON]» на «[PERSON]» відбулось при укладенні шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 24 липня 1965 року, та видано свідоцтво прол шлюб [NUMBER] (а.с.9) Відповідно до ст.256 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення власних або майнових прав фізичної особи, якщо законом не передбачено інший порядок їх встановлення. Відповідно до п.7 роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України№5 від 31.03.95року - суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON], про встановлення факту родинних відносин між нею та [PERSON].

Outcome: approved