Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №2/756/3032/18 за позовом [PERSON] до державного реєстратора Гребенюкова Костянтина Віталійовича, Київської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», Департамент з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації, Міністерство юстиції України, [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом заборони Державній реєстраційній службі України та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження третім особам нежилого приміщення [ADDRESS], яке перебуває в іпотеці, іпотекодавцями виступають [PERSON] та [PERSON] Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову шляхом заборони Державній реєстраційній службі України та нотаріусам вчиняти будь-які реєстраційні дії, спрямовані на відчуження третім особам нежилого приміщення [ADDRESS], що обтяжені іпотекою, не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи містять відомості лише про те, що право власності на спірне майно належить третій особі - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», а відомостей про те, що вказане майно буде відчужуватися, матеріали справи не містять. Окрім цього вимоги позовної заяви стосуються оскарження рішення державного реєстратора, тобто дії, яка на думку позивача є не правомірною, і це є предметом судового дослідження. Тому обмеження права третьої особи, яка його набула, у рамках розгляду питання про неправомірність дій державного реєстратора, суд не вбачає, оскільки воно є передчасним, а твердження позивача про наявність можливих ризиків - необґрунтованим. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed