Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначено, що 29.06.2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір завдатку № ОМ/5С-К306 для підтвердження намірів позивача по укладенню в подальшому договору забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до умов якого позивач зобов`язалась до 29.06.2018 року включно внести на поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 104480,00 грн., та загальна сума, яку позивач зобов`язалась сплатити відповідачу до 02.07.2018 р. становила - 307540,80 грн. 29.06.2018 року позивачем було сплачено відповідачу кошти в розмірі 104480,00 грн. 02.07.2018 року між сторонами було укладено попередній договір договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов`язались протягом першого кварталу 2019 року укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати у власність позивачу окрему квартиру в будинку [ADDRESS] . Крім того, 02.07.2018 року між сторонами було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К306, відповідно до умов якого позивач зобов`язалась сплатити відповідачу до 02.07.2018 року кошти на загальну суму 307540,80 грн., що включають в себе раніше сплачену суму в розмірі 104480,00 грн. На виконання умов зазначеного договору, позивачем було сплачено відповідачу кошти в сумі 203540,00 грн., та позивачем було виконано взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. Однак, станом на червень 2019 року відповідач свої зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав, та не уклав із позивачем договір купівлі-продажу квартири та не передав їй у власність окрему квартиру в будинку [ADDRESS] , в зв`язку з чим 07.06.2019 року попередній договір купівлі-продажу квартири від 02.07.2018 р. та договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К306 від 02.07.2018 р. було розірвано за згодою сторін. Відповідно до договору від 07.06.2019 року, сторонами було обумовлено, що грошові кошти в розмірі 307540,80 грн., сплачені позивачем, мають бути їй повернуті. Однак, відповідачем зазначені кошти повернуті не були, та 20.09.2019 року позивач звернулась до відповідача із відповідною вимогою про їх повернення. Разом з тим, станом на дату подачі позову, відповідачем в добровільному порядку на виконання умов договору, гроші повернуті не були, в зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути з відповідача на її користь в примусовому порядку кошти в сумі 307540,80 грн., та судовий збір. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.01.2020 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила їх задовольнити з викладених в позові підстав. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов зі сторони відповідача до суду не надходив, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справ без його участі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а також суд може захистити цивільне право іншим способом, встановленим договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 29.06.2018 року між ТОВ «Укрміськбуд холдинг» та [PERSON] було укладено договір завдатку № ОМ/5С-К306, відповідно до умов якого для підтвердження намірів по укладенню договору забезпечення виконання зобов`язань у строк до 02.07.2018 року включно, позивач зобов`язалась до 29.06.2018 року включно внести на поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 104480,00 грн., загальна сума, яку позивач зобов`язалась сплатити відповідачу до 02.07.2018 р. становила - 307540,80 грн. (а.с.8) 29.06.2018 року позивачем було сплачено відповідачу кошти в розмірі 104480,00 грн. (а.с.9). 02.07.2018 року між ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» та [PERSON] було укладено попередній договір договору купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого сторони зобов`язались протягом першого кварталу 2019 року укласти договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач зобов`язався передати у власність позивачу окрему квартиру в будинку [ADDRESS] , а позивач зобов`язалась сплатити її вартість в обсязі згідно із розділом 2 цього договору. Крім того, 02.07.2018 року між ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» та [PERSON] було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К306, відповідно до умов якого позивач зобов`язалась сплатити відповідачу до 02.07.2018 року кошти на загальну суму 307540,80 грн. На виконання умов зазначеного договору позивачем було сплачено, з урахуванням раніше сплаченої суми в розмірі 104480,00 грн., решту суми в розмірі 203540,00 грн., що підтверджується копією квитанції від 02.07.2018 року (а.с.14). Однак, станом на червень 2019 року відповідач свої зобов`язання за вищевказаними договорами не виконав, не уклав із позивачем договір купівлі-продажу квартири та не передав їй у власність окрему квартиру в будинку [ADDRESS] . 07.06.2019 року між ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» та [PERSON] було укладено договір про розірвання попереднього договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом 02.07.2018 р., за умовами якого сторони дійшли згоди з 07.06.2019 року розірвати вказаний попередній договір (а.с.15). Крім того, 07.06.2019 року між ТОВ «Укрміськбуд Холдинг» та [PERSON] було укладено договір про розірвання договору про забезпечення виконання зобов`язань № ОМ/5С-К306 від 02.07.2018 р., відповідно до умов якого сторони дійшли згоди з 07.06.2019 року розірвати зазначений договір, а також грошові кошти в сумі 307540,80 грн., сплачені відповідачу повернути позивачу (а.с.16). 20.09.2019 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про повернення грошових коштів із зазначенням реквізитів рахунку (а.с.17-18). 25.10.2019 року позивачем було направлено відповідачу заяву про зміну реквізитів її рахунку (а.с. 22). Позивач зазначає, що грошові кошти відповідачем в порушення вимог укладеного між сторонами договору від 07.06.2019 року, повернуті їй не були, та в позасудовому порядку врегулювати спір було неможливо, оскільки, відповідачем на її вимогу кошти повернуті не були. При вирішенні спору суд приймає до уваги те, що статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 цієї статті визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З матеріалів справи вбачається, що основний договір між сторонами станом на день звернення до суду з позовом не укладений, та позивачем були виконані умови укладених між сторонами договорів та оплачена повна сума коштів в розмірі 307540,80 грн., однак, доказів на підтвердження виконання умов частини другої договору про розірвання договору про забезпечення виконання зобов`язання № ОМ/5С-К306 від 02.07.2018 року, матеріали справи не містять, та стороною відповідача суду ці докази надані не були. 20.09.2019 року позивач звернулась до відповідача із вимогою про повернення коштів, а також 25.10.2019 року позивачем були повідомлені відповідачу нові реквізити для зарахування цих коштів. Разом з тим, ані станом на дату подачі позову, ані станом на час розгляду даного спору, відповідачем в добровільному порядку на виконання умов договору, гроші повернуті не були та відповіді на зазначені заяви позивача відповідачем надані не були. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача доведені позовні вимоги, зокрема, в частині неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо повернення коштів, та, останнім, викладені в позові обставини спростовані не були, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved