Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому посилається на те, що в період з 24 квітня 1998 року по 07 липня 2008 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після припинення шлюбно-сімейних відносин проживає разом з нею. Після припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, хоча є працездатним та інших осіб на його утриманні не має, тому для захисту прав неповнолітньої дитини вона вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви. У судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надала заяву (а.с. 22), згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, а справу розглянути в її відсутність. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не з'явився, до суду надав письмові заперечення (а.с. 13-14), згідно яких позовні вимоги визнав частково та згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому в нього на утриманні є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] року, батьком якого він є та на утримання якого витрачає неофіційно зароблені грошові кошти, оскільки офіційно він не працює, а також по можливості надає позивачці допомогу для утримання сина, який лише з серпня 2012 року проживає разом з позивачкою, так як в період з 2005 по 2012 рік навчався за місцем його проживання в [ADDRESS]. Суд, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що позивачка - [PERSON], [INFO] (а.с. 2) та відповідач - [PERSON], [INFO] (а.с. 17), в період з 24 квітня 1998 року по 07 липня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3), який після припинення шлюбно-сімейних відносин проживає разом з позивачкою (а.с. 5). Після припинення шлюбно-сімейних відносин відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, хоча є працездатним, тому для захисту прав неповнолітньої дитини позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви (а.с. 1). Також судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, має на утриманні неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] року, батьком якого він є (а.с. 15), по можливості надає позивачці допомогу для утримання сина (а.с. 16), який лише з серпня 2012 року проживає разом з позивачкою, так як в період з 2005 по 2012 рік навчався за місцем проживання відповідача в [ADDRESS] (а.с. 15 на звороті). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, при цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Позивачкою не надано доказів того, що відповідач офіційно працює, в зв'язку з чим має регулярний дохід, в той час як встановлено судом на підставі доказів наданих відповідачем у нього на утриманні є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO] року, батьком якого він є (а.с. 15), по можливості надає позивачці допомогу для утримання сина (а.с. 16), який лише з серпня 2012 року проживає разом з позивачкою, так як в період з 2005 по 2012 рік навчався за місцем проживання відповідача в [ADDRESS] (а.с. 15 на звороті). Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини вказані у ст. ст. 182, 184 СК України, а саме враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, однак доказів отримання ним регулярного доходу не має; наявність у платника аліментів іншої неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], а також відсутність непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а також положення ч. 2 ст. 182 СК України, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень до досягнення дитиною повноліття, в судовому порядку, починаючи стягнення з 25 лютого 2014 року, тобто з моменту звернення позивачки до суду. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial