Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У лютому 2017 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 490923738, відповідно до умов якого, позивач зобов`язується надати відповідачеві кредит у сумі 52137,91 грн. та відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 - Графіком погашення кредиту. Проте, відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 55849,01 грн., а саме: за кредитом - 42568,32 грн., по відсотках - 7765,70 грн., штраф - 5514,99 грн. та витрати по сплаті судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явився, до суду подав клопотання, у якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 10.09.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 490923738, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику кредит у сумі 52137,91 грн. Відповідно до п. 2.2 договору, процентна ставка за користування кредитом -39,90% річних. Згідно п. 2.3 договору, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків - 11.09.2019 року. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за договором, станом на 24.01.2017 року становить 55849,01 грн., а саме: за кредитом - 42568,32 грн., по відсотках - 7765,70 грн., штраф - 5514,99 грн. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що банком зобов'язання за кредитним договором № 490923738 від 10.09.2014 року виконано, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача з 10.09.2014 по 24.01.2017 року, яку сформовано 24.01.2017 року (а.с.12), а відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, а отже зобов'язаний повернути позивачу борг по кредитному договору в розмірі 55849,01 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн..

Outcome: approved