Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсацією втрати частки зарплати у звязку із затримкою її виплати, який уточнив у червні 2016 року, посилаючись на те, що він працював у відповідача на посаді старшого інспектора відділу охорони виробничих підприємств управління економічної безпеки і охорони. Наказом від 12.05.2015 року був звільнений за власним бажанням. За період з 01 вересня 2014 року по 30 березня 2015 року відповідач не виплатив йому заробітну плату у розмірі 19499,50 грн. При звільненні остаточний розрахунок з ним проведено не було. Тому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 19499,50 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 83,5 грн. в день, починаючи стягнення з 01 квітня 2015 року по день прийняття судом рішення по справі, компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати, рішення в частині стягнення на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за один місяць допустити до негайного виконання. Позивач у судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги і просив задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Позивач не заперечував щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] працював у ПАТ «МНПК «ВЕСТА» на посаді на посаді старшого інспектора відділу охорони виробничих підприємств управління економічної безпеки і охорони з 01.06.2013 року. Згідно наказу № 68-к від 30.03.2015 року був звільнений з 31.03.2015 року за угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України. що підтверджується копією трудової книжки. Відповідно до статті 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. За період з 01 вересня 2014 року по 30 березня 2015 року включно відповідач не виплатив позивачу заробітну плату у розмірі 19499,50 грн., що підтверджено випискою по рахунку позивача у ПАТ «ВТБ Банк». У відповідності до ст. 47 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплати всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нарахування суми, належної працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Позивача було звільнено 31.03.2015 року, остаточний розрахунок із ним не було проведено. Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по заробітній платі у розмірі 19499,50 грн. та його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 26031,72 грн. (станом на день постановлення рішення). Здійснення розрахунку середньої заробітної плати визначено в Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 8\~лютого 1995 року № 100. Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 лютого 2012 року та від 11 червня 2014 року. Термін розрахунку останні два повних робочих місяців, тобто лютий, березень 2015 року. Середньоденна заробітна плата складає 1707,48 грн. (лютий 2015 року) + 3217,29 грн. (березень 2015 року) : 42 робочі дні за два місяці = 117,26 коп. Період невиплати належної заробітної плати з 01 вересня 2014 року по 11 липня 2016 року (день постановлення рішення суду) 222 робочих дні. Загальний розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 26031,72 грн. (117,26 грн. х 222 робочі дні). Однією із законодавчих встановлених гарантій майнових прав на оплату праці працівників від несвоєчасної її виплати є механізм виплати компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати.\~ Механізм нарахування сум компенсації визначено Законом України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 № 2050 та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159. Дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) та стосувалася усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців нарахованих, але своєчасно не виплачених грошових доходів.\~ Нараховується та виплачується сума компенсації у тому самому місяці, в якому здійснюється виплата\~\~заборгованості. Таким чином позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved