Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У лютому 2017р. [PERSON] звернувся до суду із уточненим в подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що йому, на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2002року належить квартира [ADDRESS], в якій зареєстрована його колишня дружина, відповідачка у справі. Зазначав, що [PERSON] у вересні 2013року забрала свої особисті речі, залишила спірну квартиру та з цього часу в ній не проживає. Місце проживання відповідачки в теперішній час не відомо, оскільки зв'язок із нею відсутній та до квартири вона не приходить. Посилаючись на порушення своїх прав, як власника спірної квартири, позивач просив суд винести рішення, яким визнати відповідачку такою, що втратила право на користування квартирою №24 по вул. Петровського, 7 в м.Одесі, та встановити порядок виконання рішення суду. Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідачки в судові засідання, та в його відсутність (а.с.46) Відповідачка в судове засідання не зявилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.20,29,43,45). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Малиновського районного відділу в місті Одеса ДВС України в судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась, відповідно до вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України (а.с.44). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з неявкою відповідачки та неповідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, які беруть участь у справі, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житломпідлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються главою 29, розділом першим, та главою 32 розділу другого книги третьою Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 27 серпня 2002року належить квартира [ADDRESS] (а.с.10). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості 11 жовтня 2002року, що підтверджується відміткою на договорі (а.с.10зв.). Відповідно до довідки (виписки з будинкової книги про склад сім`ї та прописку) б/н, в зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON] (а.с.9). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 11 січня 2003року по 07 грудня 2016року перебували у шлюбі, зареєстрованому 11 січня 2003року Другим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис №6 (а.с.8). Встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.11). З матеріалів справи вбачається, що відповідачка з грудня 2012року в квартирі [ADDRESS] не проживає, що було встановлено рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07 грудня 2016року (а.с.11). Факт не проживання відповідачки за спірною адресою також підтверджується актом сусідів від 06 квітня 2017р. (а.с.27). Відповідно до довідки УДППЗ «Укрпошта» Одеська дирекція, за період 10 травня 2016р. по 10 травня 2017року на імя [PERSON] значиться рекомендований лист (судова повістка) №6504511969905, із Одеси-45 до відділення поштового звязку №85 м. Одеси надійшов 21березня 2017р., повернутий на зворотну адресу 26 березня 2017року, по закінченню терміну зберігання; рекомендований лист (судова повістка) №6504512107250, із Одеси-45 до відділення поштового звязку №85 м. Одеси надійшов 08 квітня 2017р., повернутий на зворотну адресу 13 квітня 2017року, по закінченню терміну зберігання (а.с.41). Факт не проживання відповідачки в квартирі [ADDRESS], підтверджується поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON], які були допитані в судовому засіданні і які пояснили суду, що відповідачка ще до розлучення забрала свої речі та залишила будинок позивача, більше вони її не бачили (а.с.33,34). У відповідності до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідачка відсутня в квартирі понад один рік без поважних причин. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для зняття відповідачки з реєстрації місця проживання. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідачкою до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилась на власний розсуд. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 640,00грн., які сплачені позивачем у повному обсязі (а.с.1). На підставі ст.ст. 391, ч.2 ст.405 ЦК України,

Outcome: approved