Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що 08 травня 2011 року вона і відповідач зареєстрували шлюб, за час якого у них [INFO] народилась дочка [PERSON] та [INFO] - син [PERSON]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є зловживання відповідачем спиртними напоями на ґрунті чого він вчиняє різного роду сімейні конфлікти, наносить їй в присутності дітей побої. Просить суд шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені в позовній заяві і пояснила, що неодноразово відповідач знаходячись у стані алкогольного сп'яніння безпричинно затіював істерики під час яких хапався за ножі, бігав з ними висловлюючи наміри покінчити життя самогубством. В кінці травня на початку червня 2015 року він знаходячись у тверезому стані закрив її у будинку на і ґрунті ревнощів застосував до неї фізичне насильство. Із-за таких його дій вона побоюючись за своє здоров'я та життя проживати з ним не може. Просить суд після розірвання шлюбу її прізвище залишити шлюбне [PERSON]. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що він бажає проживати з дітьми в одній сім'ї. Просить шлюб не розривати, надати йому ще строк для примирення. Свою протиправну поведінку щодо позивачки визнає. У подальшому її допускати не буде. Позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Як вбачається з свідоцтв про укладення шлюбу, народження дітей сторони 08 травня 2011 року уклали шлюб, за час якого у них [INFO] народилась дочка [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідач визнав суду, що між ним і позивачкою шлюбні відносити на даний час припинені. В силу ч.1 ст.24 згаданого Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування їх до шлюбу до допускається. Згідно вимог ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати у сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні однин перед одним, перед іншими членами сі'мї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч.3, 4 ст.156 Кодексу, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені по справі обставини, те, що сторонам надавався строк для примирення протягом якого вони не примирились і будь-яких заходів для цього не вжили, те, що з червня 2015 року вони не підтримують подружніх стосунків, суд доходить висновку, що шлюб носить формальних характер який слід розірвати, оскільки його не розірвання буде суперечити інтересам позивачки. Підстав для надання сторонам додаткового строку для примирення, проти надання якого позивачка заперечує, немає. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивачка клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявляла, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в користь позивачки 243 грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved