Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, а 03.04.2015 р., на виконання ухвали від 26.03.2015 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, уточнила свої позовні вимоги, та просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]; обґрунтовуючи їх тим, що 19.02.2005 р. вона вступила у шлюб з [PERSON], на цей час у її особистій приватній власності була квартира [ADDRESS]. Після реєстрації шлюбу відповідач був зареєстрований за вказаною адресою. У квітні 2014 р. відповідач покинув сімю і пішов проживати за іншою адресою. Самостійно знятися з реєстраційного обліку відмовляється, що створює перешкоди у володінні та користуванні власністю, його власних речей у квартирі немає, комунальні платежі не сплачує. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за місцем свого фактичного проживання, яке зазначив у заяві до суду по іншій цивільній справі за позовом [PERSON] до нього, у судове засідання не зявився. Третя особа Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровський області, будучи повідомленим належним чином, не забезпечило явку у судове засідання свого представника. Суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи докази: копії: витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно; свідоцтва [NUMBER] про право власності на житло від 09.09.2004 р.; свідоцтва про шлюб; заяви про перегляд заочного рішення; довідку про склад сімї; акт про непроживання; довідку від 16.03.2015 р. АДБ ГУДМС України у Дніпропетровській області; (а.с. 8, 9, 10, 43, 11, 12, 20), судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. 11.10.2004 р. позивач, шляхом приватизації стала одноособовим власником квартири [ADDRESS]. 19.02.2005 р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб, після чого відповідач вселився до спірної квартири та зареєструвався за вказаною адресою 05.04.2005 р.. Відповідач зареєстрований на цей час у квартирі [ADDRESS] та за вказаною адресою не проживає починаючи з квітня 2014 р.. Місцем проживання відповідача є квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, вони вважаються судом належними та допустимими. згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про наявність перешкод позивачу у користуванні належною їй власністю та підстав для визнання відповідача, члена сімї позивача, таким, що втратив право користування житлом, так як він без поважних причин понад рік відсутній в ньому, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин. передбачених законом, які вважаються поважними. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Розподіл судових витрат, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд не проводить, так як позивач не заявляла клопотання про їх відшкодування. На підставі викладеного, ст. ст. 317, 319, 383, 39, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved