Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У лютому 2013 р. [PERSON] (Позивач за первісним позовом) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (КП «ЦОС Шевченківського району»), Управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м.Києва про визнання протиправними дій і бездіяльності та зобов'язання вчинити дії Ухвалою судді від 25.02.2015р. у відкритті провадження за вказаною позовною заявою в частині вимог до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м.Києва про зобов'язання призначити субсидію та відшкодування витрат на ЖКП за поточний період - відмовлено, а в іншій частині вимог - позов залишено без руху (а.с.5-7 т.1). 21.03.2013р. постановлено ухвалу, якою позовну заяву [PERSON] повернуто заявнику, оскільки у визначений строк нею не усунуто недоліки позовної заяви (а.с.29-30 т.1). Разом з тим, ухвалою Апеляційного суду м.Києва за результатами розгляду апеляційної скарги [PERSON] ухвалу суду першої інстанції скасовано і матеріали повернуто для вирішення питання про відкриття провадження (а.с. 110-111 т.1). У серпні 2013р. [PERSON] подано нову редакцію позовної заяви до КП «ЦОС Шевченківського району», третя особа: Управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м.Києва (а.с.156-139 т.1). 29.08.2013р. за вказаним позовом відкрито провадження у цивільній справі, а справу призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с. 153 т.1). З урахуванням неодноразового уточнення позивачем вимог, нею ставилися вимоги щодо визнання недостовірним здійснення КП «ЦОС Шевченківського району» статистичного обліку та нарахувань оплати за житлово-комунальні послуги по квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], а також нездійснення своєчасної перевірки та перерахунку зазначеної інформації; зобов'язання відповідача КП «ЦОС Шевченківського району» списати за строком давності борг за житлово-комунальні послуги по квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] за період до 01.12.2006 р. в розмірі 3764,65 грн. разом з сумою індексу інфляції та 3% річних; зобов'язаня відповідача КП «ЦОС Шевченківського району» списати за строком давності борг за житлово-комунальні послуги по квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] за період з 01.12.2006 р. по 30.11.2010 р. в розмірі 3919,42 грн. разом з сумою індексу інфляції та 3% річних, а у подальшому просила за період з 01.12.2006р. по 01.02.2011р. за строком давності у розмірі 8 335,16грн.; визнати, що весь борг за житлово-комунальні послуги є безнадійною заборгованістю. Судові витрати позивач просила покласти на відповідача КП «ЦОС Шевченківського району» (а.с. 136-139 т.1, 189 т.1, 230 т.1, а.с. 105, 108 т.2). В обґрунтування своїх вимог, Позивач посилається на те, що в червні 2013 р. нею було отримано квитанцію за спожиті житлово-комунальні послуги, в якій зазначена сума заборгованості за попередні періоди в розмірі 14870,81 грн. Позивач звернулася до обслуговуючої організації (ЖЕК), в якій пояснили, що зазначена інформація про борг з'явилася в квитанції в зв'язку зі списанням боргів ліквідованого попереднього надавача комунальних послуг, та в подальшому буде проведено перерахунок. Позивач стверджувала, що нею добросовісно протягом всього часу оплачувалися виставлені рахунки за житлово-комунальні послуги, однак Відповідач продовжував виставляти до оплати суму заборгованості за попередній період. Більш того, представлені на її прохання п'ять розрахунків сум боргу містять розбіжності в сумах, та не надають змоги з'ясувати з якого саме періоду обраховано виникнення заборгованості. При цьому, на запит до КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Київської міської державної адміністрації позивачеві було надано відповідь про те, що надання інформації про нараховані суми за комунальні платежі за вказаний період є неможливим за строком давності. Таким чином, будь-які нарахування за житлово-комунальні послуги за період до 01.12.2006р. Позивач просила списати за строком давності у відповідності до приписів ст.257 ЦК України. Крім того, Позивач вказувала, що 24.01.2006р. вона звернулася до відділу субсидій з проханням призначення субсидії (дотації) на сплату комунальних послуг починаючи з грудня 2006р., оскільки отримувана нею пенсія була нижчою за розмір прожиткового мінімуму. Натомість, як стверджувала позивач, комісією з розгляду заяв про субсидію було допущено помилку, та призначено субсидію синові позивача, а не їй, хоча син за отриманням субсидії не звертався. Позивач посилалася на те, що в ході розгляду адміністративної справи №2-3071/09/2670 адміністративними судами першої та апеляційної інстанції підтверджено неправомірність відмови в призначенні їй часткової компенсації плати житлово-комунальних послуг у зв'язку з відсутністю реєстрації місця проживання. Отже, позивач зазначала, що з грудня 2006 р. нею своєчасно та регулярно сплачувалися комунальні послуги в розмірі 10% від суми отриманої пенсії, тому визначення боргу за житлово-комунальні послуги починаючи з 2006 року пов'язано виключно з протиправною відмовою у призначенні субсидії, тобто заборгованість може бути стягнута лише в межах строку позовоної давності, яка складає три роки. 11.11.2013р. до суду надійшла зустрічна позовна заява КП «ЦОС Шевченківського району» (Позивач за зустрічним позовом) до [PERSON] щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги за квартирою за адресою: [ADDRESS] за період з квітня 2007р. по вересень 2013р. (а.с. 199-201 т.1). Ухвалою суду від 11.11.2013 р. для спільного розгляду в одному провадженні з первісним позовом [PERSON] було прийнято зустрічну позовну заяву КП «ЦОС Шевченківського району», в якому поставлено питання про стягнення з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в загальному розмірі 21897,38 грн. (а.с. 225 т.1). У подальшому представником КП «ЦОС Шевченківського району» подано заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог за період з січня 2012р. по вересень 2013р., оскільки в наказному провадженні в цей період не стягував не звертався (а.с.98 т.2). Ухвалою суду від 14.05.2015р. вимоги в цій частині залишені без розгляду (а.с.119 т.2). Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Статуту КП «ЦОС Шевченківського району», підприємство створене з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконання цих послуг. Основними напрямками діяльності підприємства є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. Разом з тим, споживач житлово-комунальних послуг [PERSON] несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує квартирну плату та оплачує житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, станом на 01.09.2013 р. утворилась заборгованість в сумі 15579,28 грн., яка, враховуючи інфляційні втрати (4773,99 грн.) та 3% річних (1544,11 грн.), складає 21897,38 грн., яку позивач за зустрічним позовом просить стягнути з [PERSON] У письмовому запереченні на первісну позовну заяву представником третьої особи - Управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м.Києва зазначається, що оскільки згідно довідок КП «ЖЕК Сирець» та ТОВ «Київжитлосвіт» гр. [PERSON], яка є власником квартири за адресою: [ADDRESS], не зареєстрована в ній, то згідно вимог положення «Про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату за житлово-комунальні послуги, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового палива», затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 р. №848, право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги позивач не має. Також, повідомлено, що питання стосовно призначення субсидії гр. [PERSON] вже було предметом розгляду суду в справі №2а-3071/09/2670, за результатами розгляду якої залишена без задоволення позовна заява [PERSON] про зобов'язання призначити їй субсидію починаючи з грудня 2006 р. (а.с. 160-161 т.1, а.с. 50-51 т.2) В судовому засіданні Позивач за первісним Позовом [PERSON] підтримала вимоги свого позову з підстав, викладених в ньому. Також, у письмовій заяві від 06.05.2015 р. позивач в порядку ст.ст.27, 31 ЦПК України просила: визнати весь борг за житлово-комунальні послуги по її квартирі за адресою: [ADDRESS] за період до закінчення строку позовної давності таким, що не підлягає стягненню за строком давності і застосувати ст.ст. 254, 256, 257, 262, 266, 267 ЦК України; зобов'язати відповідача КП «ЦОС Шевченківського району» списати з облікового рахунку [NUMBER] по квартирі за адресою: [ADDRESS] весь борг за житлово-комунальні послуги, який виник за період до сплину строку позовної давності, та встановити суму цього боргу для списання (а. с. 105 т.2).. Представник Відповідача за первісним позовом, який є одночасно Позивачем за зустрічним позовом КП «ЦОС Шевченківського району» [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, посилався на те, що вимоги за є необґрунтованими та безпідставними, за квартирою наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги. Зустрічний позов просила задовольнити. В судовому засіданні представник Третьої особи -[PERSON] проти задоволення первісного позову [PERSON] заперечувала з підстав, викладених у письмовому запереченні, а зустрічний позов підтримала. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, та перевіривши їх наявними доказами, суд встановив наступні обставини. Судом установлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 09.06.2000 р. серії АВМ №165868, [PERSON] є власником двокімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], у якій остання фактично проживає без реєстрації. Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Таким чином, судом установлено, що позивач не виконавши норму закону не здійснила реєстрацію свого місця проживання. Позивач за первісним позовом, як на одну з підстав для задоволення позовних вимог щодо списання заборгованості за житлово-комунальні послуги за період після грудня 2006 року, що виникли по квартирі за адресою: [ADDRESS], зазначала, що нею було неодноразово подано звернення до відділу субсидій Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (надалі - Шевченківська РДА) у січні 2007 року з проханням призначення субсидії для сплати комунальних платежів. Проте, розпорядженням Шевченківської РДА №500 від 20.04.2007р. їй було відмовлено з підстав, визначених у п.п. 1 п. 5 та п.п. 1 п. 6 Порядку призначення та надання населенню субсидій. У червні 2007 р. Позивач [PERSON] повторно звернулася до відділу субсидії Шевченківської РДА із заявою про призначення субсидії. В зв'язку з винятковим випадком (обставини проживання позивачки за вказаною адресою без реєстрації), заява була адресована для розгляду по суті до міської комісії з вирішення питань, пов'язаних з наданням часткових компенсацій населенню міста Києва на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням міської комісії з вирішення питань, пов'язаних із наданням часткових компенсацій населенню міста Києва 26.07.2007 р., яке оформлене протоколом №15, розглянута заява позивача та ухвалено рішення не призначати останній часткову компенсацію через відсутність реєстрації заявника за адресою надання житлово-комунальних послуг. [PERSON] не погодилась із зазначеним рішенням суб'єкта владних повноважень, та оскаржила його в судовому порядку. Так, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2010 р. у справі №2-а-3071/09/2670 скасовано рішення міської комісії з вирішення питань, пов'язаних із наданням часткових компенсацій населенню міста Києва на оплату житлово-комунальних послуг у виняткових випадках оформлене протоколом №15 від 26.07.2007р. в частині відмови [PERSON] в призначенні субсидії. Зобов'язано комісію з питань дотацій, субсидій та компенсацій на оплату житлово-комунальних Шевченківської районної у м.Києві державної адміністрації призначити [PERSON] субсидію, починаючи з червня 2007р. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19.01.2011 р., яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.09.2011 р., рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.02.2010 р. у справі №2-а-3071/09/2670 було скасовано та прийнято у справі нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог щодо зобов'язання Головного управління праці та соціального захисту населення Київської міської державної адміністрації призначити [PERSON] субсидію на житлово-комунальні послуги. В подальшому, [PERSON] у жовтні 2013 року також зверталася до суду з адміністративним позовом до Управління праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Києва та Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії, призначення субсидії, списання боргу та стягнення моральної шкоди. За результатами розгляду зазначеної позовної заяви, у справі №761/13249/14-а постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 26.11.2014 р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду м.Києва від 05.11.2015 р., у задоволенні позову [PERSON] було відмовлено. Так, Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату за житлово-комунальні послуги, придбання скрапленого газу, твердого та пічного побутового палива, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. №848 (надалі - Положення) передбачено, що субсидія призначається уповноваженому власнику (співвласнику) житла, наймачу державного та громадського житлового фонду, членові житлово-будівельного (житлового) кооперативу, власнику (співвласнику) житлового приміщення, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, що позивач [PERSON] зверталась до відділу субсидій Управління праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою від 26.07.2013 р. про призначення субсидії, надала довідку житлово-експлуатаційної організації ТОВ «Київжитлосвіт» №3099 від 24.07.2013 р. про склад сім'ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги. У відповідь на вказану заяву, Управлінням праці та соціального захисту населення Шевченківського району м. Києва направлено лист від 01.08.2013 р. №13/37-3115, в якому було роз'яснено порядок призначення субсидій та повідомлено, що Положенням чітко передбачено та прописано перелік випадків і умови при яких субсидія громадянам не призначається та умови при яких вона може бути призначена лише за наявності особового рахунку за місцем реєстрації громадян, які звертаються за її призначенням на оплату за житлово-комунальні послуги. При цьому, суд встановив, що [PERSON] в цьому випадку не направлялось рішення про відмову у призначенні субсидії, оскільки таке питання взагалі не вирішувалось у зв'язку з неповнотою наданих позивачем відповідних документів, передбачених Положенням. За таких обставин, суд дійшов висновку, що твердження [PERSON] стосовно неправомірної відмови у призначенні їй субсидії є безпідставними, оскільки позивачем не дотримано умови за яких призначається субсидія на житлово-комунальні послуги, що регулюються вищезазначеним Положенням. А отже, доводи про необхідність списання визначеної заборгованості за житлово-комунальні послуги за період після грудня 2006 р. в сумі, яка перевищує 10% розміру отриманої пенсії Позивача за первісним позовом, тобто в сумі, що перевищує оплачені нею послуги за цей період, є необгрунтованими. Щодо вимоги [PERSON] про списання суми заборгованості за житлово-комунальні послуги, вимога про стягнення яких сплила у часі на підставі положень ст. 257 ЦК України, та щодо заявлених вимог за зустрічним позовом КП «ЦОС Шевченківського району» суд зазначає наступне. Відповідно до п.п. 2.2 Статуту КП «ЦОС Шевченківського району» основними напрямками діяльності комунального підприємства є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених позивачем з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених позивачем безпосередньо зі споживачами послуг; здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень; забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг; здійснення комплексних заходів по підвищенню платіжної дисципліни населення. В свою чергу, приписами ст.ст. 151, 162 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Обов'язок власника утримувати належне йому майно визначений і положеннями Цивільного кодексу України. При цьому, згідно п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Також, у відповідності до положень п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Водночас, вимоги про зобов'язання суб'єкта господарювання, яким є Відповідач за первісним позовом КП «ЦОС Шевченківського району», списати борг за житлово-комунальні послуги, який виник за період до сплину строку позовної давності не узгоджуються з установленими в цивільному судочинстві способами захисту порушених прав. Так, згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно положень ст. 4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Диспозитивність цивільного судочинства визначена ст. 11 ЦПК України, в якій зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд, обирає способи захисту цивільного права. Як вбачається зі змісту позовної заяви [PERSON] звернувся з позовом про визнання недостовірним здійснення КП «ЦОС Шевченківського району» статистичного обліку та нарахувань оплати за житлово-комунальні послуги та списання визначеної заборгованості, посилаючись на те, що строк для стягнення боргу сплинув. Отже, [PERSON] обрала спосіб захисту своїх прав шляхом звернення до суду з позовом, та обґрунтовуючи вимоги безпідставністю виставлення рахунків поза межами строку давності. Суд не наділений повноваженнями вказувати на те, у який спосіб необхідно захищати порушене право та до кого з осіб необхідно звертатися із позовом. Недоведеність вимог або ж неможливість захисту порушеного права позивача обраним способом є підставою для відмови в позові. Разом з тим, вирішуючи зустрічний позов КП «ЦОС Шевченківського району», який був поданий безпосередньо до канцелярії суду - 11.11.2013р., щодо стягення з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка утворилась станом на 01.09.2013 р., суд дійшов наступного висновку. В розрахунку суми заборгованості за жилово-комунальні послуги за період з 01.04.2007 р. по 01.09.2013 р., який наданий відповідачем до зустрічної позовної заяви, визначено суму богру по особовому рахунку [NUMBER] по квартирі за адресою: [ADDRESS] в розмірі 15358,86 грн. (без урахування інфляційних витрат та 3% річних). Разом з тим, як вказувалось вище представником КП «ЦОС Шевченківського району» надано заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог, при цьому нового розрахунку заборгованості з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних за період до грудня 2011р. включно суду не надано. З матеріалів справи убачається, що на адресу [PERSON] КП «ЦОС Шевченківського району» неодноразово протягом квітня 2010 р. - серпня 2012 р. надсилалися повідомлення про наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги більше ніж за три роки, та попередження про можливе припинення газопостачання і звернення до суду за стягненням боргу в примусовому порядку з врахуванням інфляційних витрат та інших штрафних санкцій. Судом установлено, що часткова сплата [PERSON] певних грошових сум по виставленим їй квитанціям, в оплату за спожиті послуги, пов'язана з оплатою послуг здійснювалось, проте не у повному розмірі, що встановлено, в тому числі при перевірці квитанцій про оплату, наданих [PERSON], з даними розрахунку заборгованості, наданого КП «ЦОС Шевченківського району». Разом з тим, у відповідності до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, Верховний Суд України прийшов до висновку, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовна давність щодо стягнення з Відповідача заборгованості по сплаті комунальних послуг, нарахування і сплата яких відбувається щомісяця, повинна обчислюватися з моменту настання строку сплати кожного платежу окремо. З огляду на викладене суд вважає, що КП «ЦОС Шевченківського району» пропущено строк позовної давності щодо вимог, які утворилися до вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, яка виникла та наявна станом більше ніж за 3 (три) роки до звернення даного підприємства до суду з позовом. Суд вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог КП «ЦОС Шевченківського району» щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційні втрати та 3% річних за період з квітня 2007 року по листопад 2010 року, оскільки позов було подано до суду лише у листопаді 2013р. З урахуванням дати звернення КП «ЦОС Шевченківського району» з позовом до суду - 11.11.2013р., суд дійшов висновку, що задоволенню підлягають заявлені позовні вимоги за період з листопада 2010р. по грудень 2011р. включно у розмірі 2 999,7грн. Сума заборгованості, яка підлягає стягненню визначена судом виходячи з перевірки даних про оплату в оригіналах квитанцій про сплату, наданих [PERSON] для огляду у судовому засіданні, та з даних, зазначених у розрахунку заборгованості, долученому КП «ЦОС Шевченківського району» до зустрічного позову. При цьому враховуючи, що представниками КП «ЦОС Шевченківського району» суду не надано детального розрахунку за вказаний період суми 3 (трьох) відсотків річних та індексу інфляції на визначену судом суму заборгованості, то відповідно позовні вимоги про стягнення вказаних сум задоволенню не підлягають, оскільки є недоведеними. Таким чином, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням строків позовної давності про застосування яких було заявлено [PERSON], а тому підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги за період з листопада 2010р. по грудень 2011р. в сумі 2 999,70грн. Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням всього наведеного вище, суд приходить до висновку, що первісний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, а зустрічний позов КП «ЦОС Шевченківського району» підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON], як власника квартири, суми заборгованості встановленої судом у судовому засіданні в результаті перевірки наданих сторонами доказів. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь КП «ЦОС Шевченківського району» судовий збір за позов майнового характеру, сплачений при зверненні до суду в розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст. 3, 12, 256, 257, 261, 267, 625 ЦК України, ст.ст. 1, 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 66, 67 Житлового кодексу України,

Outcome: partial