Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-02 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу; вказував, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16.02.2001 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2018 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв`язку з чим в сім`ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, справу слухати без його участі. Відповідач у судове засідання не прибула, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином через оголошення на веб-сайті судової влади України та поштою, про причини неявки суд не повідомляла, письмової заяви про розгляд справи в її відсутність суду не надала. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою судді від 29.12.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 18.103.2019 року здійснено виклик відповідача через оголошення на веб-сайті судової влади України. Ухвалою суду від 03.05.2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 26 лютого 2001 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області, актовий запис № 86. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з листопада 2018 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити « [PERSON] ». Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У своїй заяві на ім`я суду від 03.05.2019 року представник позивача просить не стягувати на користь позивача судові витрати з відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved