Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 25 грудня 1993 року, посилаючись на те, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, права та обовязки подружжя, різні характери, внаслідок чого між ними виникали сварки. Спільного господарства вони не ведуть. Їхній шлюб існує лише формально, подальше його збереження є неможливим та суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя немає. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала та пояснила, що з жовтня 2016 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Просила суд позовні вимоги задовольнити, сплачений нею судовий збір із відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (ухвалює заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 25 грудня 1993 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Семиполківською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~32. Суд встановив, що з жовтня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Від шлюбу неповнолітніх дітей вони не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved