Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. У квітні 2019 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про забезпечення його позову шляхом накладення арешту на автомобіль Toyota Rav4, 2015 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER]. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що між ним та відповідачем під час перебування у шлюбі було набуто спільне майно, а саме автомобіль Toyota Rav4, 2015 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER], який за договором оформлений на відповідача. У зв'язку із тим, що між ним та відповідачем шлюб розірваний, з метою недопущення відчуження відповідачем вказаного автомобіля до винесення рішення, що унеможливить в разі задоволення позовних вимог виконання рішення, заявник просить накласти арешт на автомобіль Toyota Rav4, 2015 року випуску з реєстраційним номером [NUMBER], до вирішення справи по суті. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тобто, забезпечення позову виражається, зокрема, у встановлених судом обмеженнях певних прав відповідача на час вирішення справи. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява [PERSON] належним чином не обгрунтована, вона не містить посилання на докази, що підтверджують належність, на час вирішення питання, транспортного засобу Toyota Rav4, д.н.з. [NUMBER], відповідачу по справі [PERSON] Таким чином, суд не має правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на рухоме майно.

Outcome: dismissed