Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що після смерті їх батька та чоловіка [PERSON], померлого 24.06.2013 року залишилася спадщина: земельна ділянка площею 4,4275 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424280500:02:000:0069, розташована за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Андріївка, [PERSON] сільська рада, діл. 26. На випадок своєї смерті останній не залишив заповіт, однак вони належать до першої черги спадкування, інших спадкоємців немає. Звернувшись до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки вони не надали документ, який би посвідчував право власності померлого [PERSON] на вказану земельну ділянку та у звязку з відсутністю документів, які б посвідчували родинні відносини між померлим та [PERSON], так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку та у свідоцтві про одруження прізвищем зазначено [PERSON]. У звязку з викладеним просять суд визнати за ними право власності в порядку спадкування за законом по 1/2 частки за кожною земельної ділянки площею 4,4275 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424280500:02:000:0069, що розташована за адресою: Донецька область, Словянський район, с. Андріївка, [PERSON] сільська рада, діл. 26, після померлого [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали заяви про розгляд справи за своєї відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають (а.с.34, 35, 42, 43). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Представник відповідача [PERSON] сільської ради у судове засідання не з′явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.39), причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про одруження серії І-НО № 013292, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 30.09.1974 року, прізвище дружини після одруження: [PERSON] (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження серії ІV-НО № 493151, 12.06.1981 року народилася [PERSON], батьками якої зазначено: [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 372278, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 17.05.1997 року, після чого дружині присвоєно прізвище: [PERSON] (а.с.13). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО № 709592, [PERSON] помер 24.06.2013 року (а.с.14). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є донькою та дружиною, відповідно, померлого [PERSON] Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 07.08.2006 року, [PERSON] належала земельна ділянка площею 4,4275 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1424280500:02:000:0069, розташована за адресою: с. Андріївка, [PERSON] сільська рада, діл. 26 (а.с.15). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 36201235 від 24.12.2013 року, у Другій словянській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 353/2013 від 24.12.2013 року після смерті [PERSON] (а.с.16). Як вбачається з постанови Другої словянської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07.11.2017 року, [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, у звязку з відсутністю документа, який посвідчує право власності на вказану земельну ділянку на імя померлого та відсутністю доказів родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] (а.с.17). Відповідно до відповіді Другої словянської державної нотаріальної контори від 06.12.2017 року вбачається, що після померлого 24.06.2013 року [PERSON] заведено спадкову справу за заявою про прийняття спадщини за законом [PERSON] Також спадкоємцем є донька [PERSON], яка фактично прийняла спадщину зареєстрована разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини. Заповіти від імені померлого не посвідчувались (а.с.41). Вирішуючи питання стосовно визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за [PERSON] та [PERSON], суд виходить з наступного. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч. 1 ст. 125 ЗК України. Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність\~\~фізичної особи припиняється у момент її смерті. Тому зареєструвати право власності на земельну ділянку належним чином за померлим [PERSON] або встановити факт, що має юридичне значення, а саме належності документу Державного акту на право власності на земельну ділянку за останнім, є неможливим. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного Кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. У відповідності зі ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або спадкоємцем незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п.«г» ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно із\~ст. 1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.1\~ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-1У,\~право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. У відповідність до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини відсутності документа, який посвідчує право власності на вказану земельну ділянку на імя померлого та відсутності доказів родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності зі ст. 1268 ЦК України визнається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Спадкоємцем майна [PERSON] є позивачі по справі, які прийняли спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Виходячи з вищенаведеного, з огляду на перелічені обставини справи, закон надає право суду ухвалити рішення щодо визнання за позивачами права власності на земельну ділянку, що створене на законних підставах, оскільки зробити це у якийсь іншій спосіб є неможливим, тому право позивачів є порушеним і підлягає захисту. Позивачі не вимагають компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного й

Outcome: approved