Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

У листопаді 2017 року надійшла до суду позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: комісія з питань захисту прав дітей Лисянської РДА Черкаської області, про позбавлення батьківських прав. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що є з 25.07.2008 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому народилась спільна дитини, донька [PERSON], [INFO] Вказує, що з 2009 року, після офіційного розірвання шлюбу, фактичні шлюбні стосунки з відповідачем припинено. Проживають окремо, дитина перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач самоусунувся від виховання доньки, її не відвідує та матеріально не забезпечує, не сплачує аліменти. Зважаючи на викладені обставини, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просить провести заочний розгляд справи без участі відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник третьої особи комісія з питань захисту прав дітей Лисянської РДА Черкаської області надав до суду Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідача. Суд, вивчивши пояснення сторін, представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наданими суду доказами, задовольнивши позовні вимоги виходячи з наступного. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов'язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1). Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач вказує, що З 25 липня 2008 року перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Від шлюбу маємо спільну дитину - [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актіь цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві 04 грудня 2008 року. 21.12.2010 року Дарницьким районним судом м. Києва було винесено рішення про розірвання шлюбу. Після його розірвання Позивач залишила за собою прізвище [PERSON]. 20 вересня 2016 року прізвище змінено на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Позивач вказує, що фактично шлюбні стосунки з Відповідачем було припинено з 2009 року, проживають окремо. Весь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонує, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва №753/10139/15-ц від 21 липня 2015 року, на Відповідача було покладено обов'язок сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 з усіх його видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 02.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку заборгованості виданого РВ ДВС Дарницького в м. Києві РУЮ заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.09.2017 року складає 60283,91 грн. (копія розрахунку - додається). З 2015 року Відповідач в добровільному порядку свого обов'язку щодо сплати аліментів не виконував та не виконує. Відповідач сплачує аліменти нерегулярно та несвоєчасно. При проведенні обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] встановлено, що для [PERSON] створені умови для проживання, відпочинку та розвитку, дитяча кімната обладнана всім необхідним для розвитку та проживання дитини. За наданим Висновком комісії райдержадміністрації з питань захисту прав дітей від 28.09.2017 позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо [PERSON] є доцільним. Батько на засідання комісії не з'являвся Відповідно до ст. 11 Закону № 2402 -111 сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього . Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків . Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено , що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою , а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб. Які не виконують батьківських обов'язків, і способом захисту прав та інтересів дитини. Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, з наданих письмових доказів, долучених до позовної заяви відповідач здійснює не належне виховання своєї доньки, матеріально не допомагає, її життям не цікавляться. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - ухиляється, нехтують батьківськими правами , не піклується про доньку, не приймає мір для вирішення питання виконання батьківських обов'язків по її вихованню. На підставі викладеного,

Outcome: approved