Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У листопаді 2017 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ШАНС-2013» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON], згідно якої просив: стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ШАНС-2013» грошові кошти за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрований за р/н 1013 від 23.04.2014р. у розмірі 603 212, 00 грн. (шістсот три тисячі двісті дванадцять гривень 00 копійок); інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 446 376.88 грн. (чотириста сорок шість тисяч триста сімдесят шість гривень 88 копійок);три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2015 р. до 25.09.2017р. у розмірі 49480,00 грн. (сорок дев'ять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 копійок) та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 квітня 2014 року між ТОВ «ШАНС-2013» та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1013, згідно якого ТОВ «ШАНС-2013» передало у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], що складається в цілому з однієї жилої кімнати, житловою площею 24,1 кв. м., загальною площею 60,6 кв. м., а [PERSON] прийняв у власність дану квартиру та зобов'язався сплатити за неї 603 212,00 грн (шістсот три тисячі двісті дванадцять гривень, 00 коп.) до 31 грудня 2014 року з можливістю сплати зазначеної суми частками. Позивач зазначив, що повністю виконав свої зобов'язання за договором купівлі-продажу, право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] 23 квітня 2014 року у встановленому законом порядку, проте відповідач свої зобов'язання по оплаті вартості квартири не виконав, у зв'язку із чим позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила розглядати цивільну справу за її відсутності, позовні вимоги підтримла та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ШАНС-2013» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 1013, згідно якого ТОВ «ШАНС-2013» передало у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS], що складається в цілому з однієї жилої кімнати, житловою площею 24,1 кв.м., загальною площею 60,6 кв.м., а [PERSON] прийняв у власність дану квартиру та зобов'язався сплатити за неї грошові кошти. Згідно п. 2 договору купівлі-продажу від 23.04.2014 року, продаж вчинено за 603 212,00 грн. (шістсот три тисячі двісті дванадцять гривен,00 коп.) з ПДВ. Грошові кошти у вказаній сумі покупець зобов'язується сплатити продавцю до 31 грудня 2014 року з можливістю сплати зазначеної суми частками. Фактом підтвердження повного розрахунку за договором буде договір про повний розрахунок, який підписується сторонами договору та є невід'ємною частиною цього договору. Відповідно до п.12 договору купівлі-продажу встановлено, що право власності на зазначену квартиру виникає з моменту нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Тобто, право власності на квартиру було зареєстроване за [PERSON] у встановленому законом порядку 23 квітня 2014 року. Проте, у визначений договором купівлі-продажу строк, а саме до 31 грудня 2014 року [PERSON] взяті на себе зобов'язання виконані не були, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою від 21.09.2017 року та оборотно-сальдовою відомістю по рахунку № 361, згідно якої заборгованість відповідача на користь ТОВ «ШАНС-2013» станом на 21.09.2017 року становить 603212,00 гривень. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч.1 ст. 691 ЦК України покупець зобов'язується оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Згідно зі ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст.526 ЦК України). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями статей 530, 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути суму заборгованості в розмірі 603212,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 446376,88 грн. та три проценти річних в розмірі 49480,00 грн., згідно наданого розрахунку, який суд бере до уваги, оскільки, він не спростований іншими доказами по справі. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до змісту ч.2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved