Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 28.08.2017 року зареєстровано шлюб та проживали разом до вересня 2020 року. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . З вересня шлюбні відносини припинені та з дитиною переїхала на нове місце проживання до своїх батьків де і проживає в даний час. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в забезпеченні дитини не надає, тому вимушена звернутись до суду для примусового стягнення аліментів, крім того після народження дитини перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, що позбавляє її можливості отримувати будь-який дохід на своє утримання та утримання дитини. Відповідач має нерегулярний заробіток, не має постійного місця роботи, і в зв`язку з цим просить суд про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідач надав відзив на позовну заяву згідно якого просив суд відмовити в задоволенні позову обґрунтовуючи відзив вказав, що викладені обставини позивачем не відповідають дійсним обставинам справи та спростовуються доказами наданими ним до суду. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 01.12.2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає (тимчасово) разом з колишньою дружиною, оскільки місце проживання дитини між батьками після розлучення остаточно не визначено. Крім того на утримання свого малолітнього сина сплачує аліменти починаючи з 06.10.2020 року, про що позивачка не вказує в позові. Позивач не надає жодного доказу що малолітня дитина - рідний син відповідача отримує всі належні умови для розвитку, не надає жодної квитанції, розрахункового документу який бт підтверджував, що саме вона витрачає грошові кошти на утримання дитини. Просить суд взяти до уваги, що твердження позивача щодо находження у відпустці по догляду за дитиною не можна брати до уваги оскільки вказана обставина не підтверджується належними та допустимими доказами. Відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справи щодо спорів про стягнення аліментів розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження. За змістом ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с. 2). Відповідно до довідки № 492 від 10.11.2020 року виданої виконавчим комітетом Магдалинівської селищної ради старостинський округ № 1 Магдалинівського району Дніпропетровської області [PERSON] , [INFO] зареєстрована в [ADDRESS] та має такий склад сім?ї: син - [PERSON] , 2018 р.н. (а.с. 4). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 28.08.2017 року був зареєстрований шлюб (а.с. 5). Відповідач надав до суду відзив, в якому прохає суд відмовити у задаволенні позовних вимог, оскільки регулярно надсилає аліменти на утримання дитини та додає до суду копії квитанцій про сплату аліментів в сумі 1000 грн. 06.10.2020р., 03.11.2020р., 03.12.2020р. (а.с. 17-20). Крім того в матеріалах справи мається довідка про склад сім?ї № 5008 виданої виконавчим комітетом Слобожанської селищної ради згідно якої [PERSON] проживає в [ADDRESS] та має такий склад сім?ї: мати - [PERSON] , 1970 р.н., батько - [PERSON] , 1965 р.н., син - [PERSON] , 2018 р.н. (а.с. 23). Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров`я дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатного віку, наявність у нього рухомого та нерухомого майна та інші обставини, що мають істотне значення. Слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину до 6 років з 01.07.2020 по 30.11.2020 року становить - 1859 грн., але не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи. Ним не подано жодного доказу про те, що він непрацездатний, відзиву на позовну заяву надавав, яким заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивачем не представлено жодних доказів про те, чи відповідач працює, отримує заробітню плату, дохід, які б надавали можливість сплачувати аліменти у заявленому розмірі, відповідач позов не визнає. Суд бере до уваги, що дитина у своєму віці потребує постійного догляду, витрат на одяг, харчування, а також на дозвілля, оскільки вона повинна розвиватися духовно. Все це є значними матеріальними витратами. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з предмету спору та суб`єктивного складу сторін, суд вважає доведеним той факт, що малолітня дитина - проживає разом із позивачем, між сторонами не досягнуто домовленостей щодо розміру матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка не досягла трирічного віку, тому у сукупності наведених обставин з урахуванням положень ст. 84 Сімейного кодексу України є підставою для стягнення аліментів на утримання дружини. Суд вважає, що позивачем правомірно пред`явлено позов до відповідача з вимогою про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, тому необхідно стягнути із [PERSON] на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1000 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною - трирічного віку. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, а оскільки [PERSON] звернулась до суду із позовом 10 листопада 2020 року, тому суд має підстави для стягнення аліментів із 10.11.2020 року. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є підстави для задоволення позовних вимог позивача. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 10 листопада 2020 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору, а тому у порядку ст. 141 ЦПК України маю підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 840,80 гривень. На підставі ст.ст. 79, 80, 84, 180-184 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial