Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернулось до суду з позовом до [PERSON] ( останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ) про стягнення надмірно виплачених коштів допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, третя особа Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 17.11.2014 року [PERSON] року звернулась із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В заяві [PERSON] зроблено відмітку про відсутність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. [PERSON] , як непрацездатній особі (пенсіонеру) призначено щомісячну адресну допомогу на підставі заяви від 17.11.2014 в розмірі 884,00 грн. на період з 17.11.2014 по 16.05.2015 та на підставі заяви від 05.11.2015 в розмірі 884,00 грн. на період з 05.11.2015 по 04.05.2016 щомісячно. Актом ревізії Державної аудиторської служби України від 17.10.2016 № 04-22/5 За даними, які отримані за результатами верифікації щодо фізичних осіб, які отримують державні виплати, надані Мінфіном на оптичних носіях, встановлено, що [PERSON] станом на момент подачі заяви мала на депозитному рахунку кошти в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в період з 17.11.2014 по 16.05.2015. Таким чином, відповідач в період з 17.11.2014 по 16.05.2015 неправомірно отримувала щомісячну адресну допомогу на загальну суму 5288 грн. 79 коп. Виходячи з вищевикладеного, [PERSON] в заяві про призначення щомісячної адресної допомоги зазначила недостовірні відомості про наявність у неї на депозитному рахунку коштів у сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Як наслідок, на порушення п. 6 Порядку безпідставно призначено [PERSON] допомогу на загальну суму 5288,79 грн., з якої нараховано та виплачено щомісячну адресну допомогу в сумі 5288,79 грн., чим завдано матеріальну шкоду (збитки) державному бюджету на зазначену суму, яку позивач просить стягнути з відповідача. Справа надійшла до суду за визначеною Подільським районним судом м. Києва підсудністю та розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду\~ України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та\~ ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи у його відсутність. Представник третьої особи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (за довіреністю) Шпаковата А.М. в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, 25.02.2020 року надіслала до суду заяву в якій повідомила, що зареєстроване місце її фактичного перебування смт Макарів Макарівського району Київської області, про що надала копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Просила передати справу за підсудністю на розгляд Макарівського районного суду Київської області та на підставі ст.ст. 257-258 ЦК України застосувати строки позовної давності до позовних вимог. Щодо заяви відповідача про передачу справи за підсудністю на розгляд Макарівського районного суду Київської області, суд виходить з наступного. Відповідно ч.2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Враховуючи, що справа була прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності за правилами ч.9 ст. 28 ЦПК України, за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання [PERSON] - відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого було невідоме, що підтверджено відомостями АДР УДМС України у Донецькій області (а.с. 57), суд, зважаючи на положення ст. 31 ЦПК України, дійшов до висновку справа повинна бути розглянута Бердянським міськрайонним судом Запорізької області. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив наступне. Як встановлено судом, 17.11.2014 та 05.11.2015 відповідач [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті державної адміністрації із заявами про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В змісті заяв на отримання допомоги отримувач державної допомоги [PERSON] підтвердила відсутність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку кошти, в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (а.с. 8,9). [PERSON] , як непрацездатній особі (пенсіонеру) призначено щомісячну адресу допомогу на підставі заяви від 17.11.2014 в розмірі 884, грн.. на період з 17.11.2014 по 16.05.2015 та на підставі заяви від 05.11.2015 в розмірі 884 грн. в період з 05.11.2015 по 04.05.2016 року щомісячно (а.с.20-21). Посилаючись на акт ревізії Державної аудиторської служби України від 17.10.2016 № 04-22/5 ( який до позовної заяви не додано), позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення отриманих нею коштів адресної допомоги, однак в добровільному порядку зазначена сума не повернута. За змістом абз. 2 п. 5 Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. № 505, що набула чинності 07.10.2014р. (діюча редакція на момент призначення допомоги) (далі за текстом - Порядок № 505), в заяві про отримання грошової допомоги зазначаються відомості про всіх членів сім`ї, які претендують на отримання грошової допомоги, зокрема, наявність у будь-кого з членів сім`ї на депозитному банківському рахунку кошти, в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно із п. 12 Порядку № 505 виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення допомоги. Положеннями п. 11 Порядку № 505 передбачено, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до\~ст. 78 ЦПК України\~суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що згідно з Актом ревізії Державної аудиторської служби України від 17.10.2016 № 04-22/5 та даними, які отримані за результатами верифікації щодо фізичних осіб, які отримують державні виплати, надані Мінфіном на оптичних носіях, встановлено, що [PERSON] станом на момент подачі заяви мала на депозитному рахунку кошти в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в період з 17.11.2014 по 16.05.2015. Разом з тим, належних та допустимих доказів, які б достовірно свідчили про те, що кошти в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в період з 17.11.2014 по 16.05.2015 знаходились на депозитному рахунку відповідача станом на момент звернення [PERSON] з заявою про отримання допомоги, суду не надано. Крім того, позовна заява та додатки до неї не містять й відомостей щодо конкретної суми, яка за ствердженням позивача, станом на момент подачі заяви мала на депозитному рахунку [PERSON] та що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб в період з 17.11.2014 по 16.05.2015. Суд зауважує також, що згідно п. п. 7-10 Порядку здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої фізичними особами для нарахування та отримання соціальних виплат, пільг, субсидій, пенсій, заробітної плати, інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого\~постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 18\~лютого 2016\~р.\~№ 136 ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) верифікація та моніторинг державних виплат здійснюються структурним підрозділом Мінфіну. У процесі верифікації та моніторингу для визначення відповідності даних, що використовуються під час призначення (продовження), нарахування або здійснення державних виплат, здійснюється їх порівняння з даними, отриманими з офіційних джерел інформації, аналітичних та статистичних матеріалів, розроблених скорингових моделей та затверджених в установленому порядку методик визначення показників за непрямими ознаками. У разі виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, на підставі якої призначено (продовжено), нараховано або здійснено державну виплату, Мінфін надсилає розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, рекомендацію щодо зупинення або припинення таких виплат відповідним реципієнтам або групі реципієнтів. У рекомендації щодо зупинення або припинення державних виплат зазначається виявлена Мінфіном інформація, яка не узгоджується з нормативно-правовими актами, які регулюють державні виплати. Зазначена рекомендація надсилається щомісяця до 10 числа розпоряднику бюджетних коштів та/або іншому органу, який здійснює виплати за рахунок коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. Даних про виявлення під час здійснення верифікації та моніторингу невідповідності інформації, наданої відповідачем та надіслання Мінфіном розпоряднику бюджетних коштів рекомендації щодо зупинення або припинення таких виплат стосовно відповідачки, суду не надано. Таким чином, надані суду докази не дають підстав вважати, що у відповідача [PERSON] на момент подання заяви про призначення щомісячної адресної допомоги на депозитному банківському рахунку були наявні кошти в сумі, що перевищують 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~в зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності до позовних вимог, суд виходить з того, що за змістом частини першої статті 261\~ЦК України\~позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. На підстав викладеного,

Outcome: dismissed