Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У лютому 2018 року керівник Городоцької місцевої прокуратури в інтересах держави: Управління охорони здоровя Хмельницької міської ради, Хмельницької міської лікарні звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 18.09.2016 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016240260000280 про кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.125 КК України. 06.06.2017 року вироком Чемеровецького районного суду [PERSON] визнано винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення та призначено покарання у вигляді громадських робіт строком 160 годин. Внаслідок кримінального правопорушення вчиненого [PERSON] потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділені Хмельницької міської лікарні з 20.09.2016 року по 30.09.2016 року. Витрати Хмельницької міської лікарні на лікування потерпілого [PERSON] склали 925, 50 грн., оскільки лікування потерпілого здійснювалося за рахунок бюджетних коштів керівник Городоцької місцевої прокуратури звернувся в суд з даною позовною заявою. 21.02.2018 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що [PERSON], 18 вересня 2016 року близько 1:00 год. перебуваючи в приміщенні бару «Берізка», що розташований в с. Свіршківці, вул. Шкільна, 15 Чемеровецького району, Хмельницької області, під час сварки, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільну небезпеку власних дій, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс удар кулаком правої руки в обличчя [PERSON]. За вказаних обставин, [PERSON] умисно спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток спинки носа із зміщенням з зазубреним краєм, з однобічним порушенням носового дихання, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи по ступеню тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, яке призвело до незначної стійкої втрати працездатності до 10% (5%). Так, вироком Чемеровецького районного суду від 06.06.2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, та призначено йому покарання у вигляді громадських робіт строком 160 годин. Зазначений вирок набрав законної сили 04.08.2017 року. Відповідно до ч.6\~ст.82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В матеріалах справи міститься довідка-розрахунок Хмельницької міської лікарні №443 від 14.06.2017 року, проте, що [PERSON] дійсно перебував на стаціонарному лікуванні в ЛОР відділені Хмельницької міської лікарні з 20.09.2016 року по 30.09.2016 року, загальна сума фактичних витрат на лікування потерпілого на стаціонарному лікуванні за 10 ліжко-днів складає 925,50 грн.. Відповідно до ч.1 ст.81ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1\~ст.1206 ЦК України,\~особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 року\~(із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 12 від 03.12.1997 року), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим\~Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 року\~(далі Порядок). Як передбачено п.2 Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоровя або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Враховуючи той факт, що існує причинний зв'язок між злочинними діями відповідача [PERSON] та перебуванням потерпілого [PERSON] на стаціонарному лікуванні у ЛОР відділені Хмельницької міської лікарні та те, що витрати на таке лікування відповідачем добровільно не відшкодовані, відсутність обставин, які виключають обов'язок відповідача відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я, які передбачені ст.1206 ЦК України. Враховуючи відсутність обставин, що виключають обов'язок відповідача відшкодувати витрати закладу охорони здоров'я, які передбачені ч.1\~ст.1206 ЦК України, суд приходить до висновку про задоволення позову в заявленому розмірі, оскільки вимоги ґрунтуються на законі, підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, згідно ч.3 ст.88 ЦПК України\~суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved