Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Тростянчикської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що її батько [PERSON] та мати [PERSON] , станом на 15.04.1991 р. були членами одного колгоспного двору, розташованого в [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в с. Тростянчик Тростянецького району Вінницької області. Спадкоємцем до майна покійного батька за законом є його дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) від 29.10.2002р. Позивач звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Позивач просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , які належали померлому [INFO] . [PERSON] . Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 15.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30.10.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, залучено до участі у справі в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Тростянчикської сільської ради, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Треті особи в судове засідання не з`явилися, подали до суду нотаріально посвідчені заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги визнають, просять розглядати справу без їх участі. Згідно з частиною третьою статті 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. [INFO] в с. Тростянчик Тростянецького району народилась [PERSON] , батьками якої записано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). 10.06.1978 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с.8). За даними погосподарської книги №10 Тростянчикської сільської ради за 1991-1995 р.р, станом на 15.04.1991 р. господарство за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. До його складу входили: голова двору - [PERSON] , який помер [INFO] та член двору - дружина [PERSON] , 1937 р.н. (а.с. 9). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] станом 15.04.1991 р., належало кожному по 1/2 частки майна колгоспного двору розташованого за адресою: [ADDRESS] . Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду по [ADDRESS] , загальною площею 72,3 кв.м, житловою площею 46,9 кв.м, допоміжною площею 25,4 кв.м., складається з житлового будинку - А; веранди - а; літньої кухні - Б; веранди - б; сараю - В; погребу - В/п; гаража - Г; огорожі - 1-3 (а.с. 13-17). Згідно з частиною першою статті 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до вимог статей 548, 549 ЦК УРСР для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 71 року, про що в Книзі реєстрації актів про смерть 19.07.2001 р. зроблено запис за №18 (а.с. 6). Відповідно до довідки виконавчого комітету Тростянчикської сільської ради від 18.10.2018 р. №969, виданої [PERSON] , 1960 р.н. про те, що дійсно її батько був зареєстрований і проживав до дня своєї смерті [INFO] в [ADDRESS] . Спадкоємцем після смерті [INFO] [PERSON] на підставі ст.1261 ЦК України є його дочка [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, тому що фактично вступила в управління спадковим майном та подала до Тростянецької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. До складу спадкового майна належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані в [ADDRESS] (а.с.9). З копії спадкової справи №339 до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті зверталася дочка [PERSON] Заява надійшла до Тростянецької ДНК 29.10.2002 р. за №415 (а.с.111). Позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.10.2002р., а саме: на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім.Петровського с.Тростянчик Тростянецького району Вінницької області, розміром 2,36 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 28505,18 грн.; на частку майна пайового фонду ТОВ «Тростянчик» - лтд с.Тростянчик Тростянецького району, визначену в розмірі 0,20 відсотків на суму 10685 грн. (а.с.124). Інші спадкоємці - дружина померлого [PERSON] та дочка померлого - [PERSON] , подали до Тростянецької державної нотаріальної контори заяви в якій зазначили, що спадщину в установлені законом строки після смерті [PERSON] вони не приймали, за продовженням цього строку до суду звертатися не будуть, претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я [PERSON] , не мають (а.с. 112, 113). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 27.10.2018р. №649/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] , у [PERSON] відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на вказану вище частку житлового будинку після померлого (а.с.12). Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю в останньої документа, що посвідчує право власності спадкодавця на житловий будинок. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , і спадкоємцем до його майна за законом є [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки фактично вступила в управління спадковим майном, а тому позовні вимоги про визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батька, а саме на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , які належали останньому за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved