Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Полтавської міської ради, в якому просить визначити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0858 га, кадастровий номер: 5310137000:15:004:0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становила 2/5 частки; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом право власності на 2/5 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0858 га, кадастровий номер: 5310137000:15:004:0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що належали [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі Державного акту від 15.01.2010 року, серії ЯИ 535784, ЯИ 535783, ЯИ 535785. На обґрунтування вимог позивач вказав, що його мати [PERSON] померла [INFO] . За життя мати склала заповіт від 19.05.2016 року, згідно якого позивачу заповідається все належне їй майно. Позивач прийняв спадщину за заповітом після померлої матері шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці відсутні. З метою оформлення спадкових прав на нерухоме майно позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Полтавської Державної нотаріальної контори Мізік В.В. Проте, постановою від 26 жовтня 2019 року нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на те, що з поданих документів немає можливості встановити склад спадкового майна, оскільки не визначена частка померлої [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку. До складу спадкового майна входять, зокрема, майнові права на 2/5 частки житлового будинку з частиною господарських будівель та споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки за цією адресою. Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.10.2019 року за реєстровим № 3-73, яке видано державним нотаріусом Мізік В.В. на ім`я [PERSON] підтверджується факт набуття позивачем права власності на 2/5 частки житлового будинку з частиною господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , та виходячи з цього набуття ним також і права на 2/5 частки на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку. Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку посвідчується, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] належить померлій [PERSON] та відповідачам [PERSON] та [PERSON] . При цьому, частки у праві власності не зареєстровані в Державному земельному кадастрі. З інформаційної довідки від 26.10.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на праві спільної часткової власності з часткою 2/5, отже, частка спадкодавця у праві власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] також становила - 2/5. 20 лютого 2020 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Представник відповідача Полтавської міської ради подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі. 16 березня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач та його представник не з`явились, надали заяву, в якій просили справу розглядати за їх відсутності, позов задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилися, про місце та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, письмовий відзив на позов не подали. Згідно ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ст.ст. ч.4 ст. 223, 280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення. Відповідно до ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно дост.355ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ст.368ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно дост.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Судом установлено, що Державним актом серії серії ЯИ 535784, ЯИ 535783, ЯИ 535785 від 15.01.2010 року, посвідчується, що земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] та відповідачам [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності (а.с. 10-11). Відповідно до Інформаційної довідки від 26 жовтня 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що будинок за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на праві спільної часткової власності з часткою 2/5 (а.с.9). [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] (а.с. 6). Згідно постанови державного нотаріуса Першої Полтавської Державної нотаріальної контори Мізік В.В. від 26.10.2019 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки з державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] немає можливості встановити склад спадкового майна, оскільки не визначена частка померлої [PERSON] у праві спільної власності на земельну ділянку (а.с.7). Для визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування позивачу необхідно встановити розмір частки співвласника. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Аналогічна позиція роз`яснена в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», а саме: право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Згідно з ст.372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Позивач, заявляючи вимогу про визначення частки у праві спільної сумісної власності на землю, посилається на ті обставини, що померлій належить 2/5 частки, ураховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] належав спадкодавцю на праві спільної часткової власності з часткою 2/5. Щодо даної позовної вимоги суд враховує положення вказаних вище норм законодавства, а також те, що частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду, а не визначення часток не дає можливості в повній мірі розпоряджатися своїм правом власності на вказане майно. З огляду на викладене, суд вважає, що вимога про визначення розміру частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0858 га, кадастровий номер: 5310137000:15:004:0057, що розташована за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню. При цьому, суд бере до уваги роз`яснення, викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст. 87 Земельного кодексу України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду та при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами. Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України у спільній сумісній власності перебуває земельна ділянка співвласників жилого будинку. Норма ч.5 ст. 89 Земельного кодексу України передбачає загальне правило про визначення часток у праві спільної сумісної власності: вони «є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом». Відповідно до ч. 4 ст.120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Статтями 1296, 1297, 1298 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному із них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлої, своєчасно прийняв спадок після померлої, набув право власності на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на підставі Державного акту від 15.01.2010 року, серії ЯИ 535784, ЯИ 535783, ЯИ 535785. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 ЦК України). Пунктом 1 ч.2ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ст.13 Ковенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Беручи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON] , своєчасно прийняв спадщину після померлої матері і її частка земельної ділянки становить 2/5 пропорційно до частки у праві власності на будинок, що на ній розташований, відповідачі - співвласники майна не спростували обставини, на які позивач посилається як на підставу позову, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, а тому підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved