Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те, що відповідно до договору дарування від 28 серпня 1992 року, посвідченого старшим нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий F1-3070, [PERSON] була власником 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Суворовська 9 (на час укладення договору (9-а [PERSON]), будинок F30. 03 липня 2009 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено та зареєстровано в реєстрі за номером 747 заповіт, яким [PERSON] усе своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON]. 12 січня 2018 року [PERSON] померла, про що 12 січня 2018 року [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис F 443. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить: 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Суворовська 9, будинок F30. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] щодо майна померлої [PERSON] за заявою [PERSON] відкрито спадкову справу F21/2018. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] листом за F300/02-14 від 20.07.2018 року позивачці було повідомлено про неможливість видачі Свідоцтва про право власності на спадщину з наступних підстав. Із договору дарування частини нерухомого майна, посвідченого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 28.08.1992 року за реєстровим F1-3070 вбачається, що померлій належить 1/3 частка в праві власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Суворовська 9, будинок F30. З інформації, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради, вбачається, що після перерахунку часток із співвласниками вищезазначеного нерухомого майна 02.08.2006 року, частка померлої складала 2/10 частин зазначеного домоволодіння, право власності на які вона не зареєструвала у відповідності до чинного законодавства. Спадкодавець не зареєструвала право власності після перерахування часток співвласників за Розпорядженням Суворовської районної адміністрації [PERSON] міської ради «Про затвердження перерахунку ідеальних часток у домоволодінні F30 по вул. 9-а [PERSON]», а тому нотаріус позбавлений можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину. Враховуючи зазначене, позивачка просить її позовні вимоги задовольнити та визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 12.02.2018 року, на 2/10 домоволодіння що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Суворовська 9, будинок F30. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, однак надала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, вимоги позову підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міскої ради в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Треті особи в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так встановлено, що відповідно до договору дарування від 28 серпня 1992 року, посвідченого старшим нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], реєстровий F1-3070, [PERSON] була власником 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Суворовська 9 (на час укладення договору (9-а [PERSON]), будинок F30. Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. 12 січня 2018 року [PERSON] померла, про що 12 січня 2018 року [PERSON] міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис F 443. За положеннями статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовFязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Статтями ст. 1217,1258 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкодавці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 кодексу. 03 липня 2009 року приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] посвідчено та зареєстровано в реєстрі за номером 747 заповіт, яким [PERSON] усе своє рухоме та нерухоме майно, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день її смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповідає [PERSON]. До складу спадщини, згідночт.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До складу спадкового майна, яке залишилось після смерті [PERSON] входить 1/3 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Суворовська 9, будинок F30. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] щодо майна померлої [PERSON] за заявою [PERSON] відкрито спадкову справу F21/2018. Приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON] листом за F300/02-14 від 20.07.2018 року позивачці було повідомлено про неможливість видачі Свідоцтва про право власності на спадщину з наступних підстав. Із договору дарування частини нерухомого майна, посвідченого Восьмою одеською державною нотаріальною конторою 28.08.1992 року за реєстровим F1-3070 вбачається, що померлій належить 1/3 частка в праві власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Суворовська 9, будинок F30. З інформації, наданої КП «Бюро технічної інвентаризації» [PERSON] міської ради, вбачається, що після перерахунку часток із співвласниками вищезазначеного нерухомого майна 02.08.2006 року, частка померлої складала 2/10 частин зазначеного домоволодіння, право власності на які вона не зареєструвала у відповідності до чинного законодавства. У звFязку із тим, що спадкодавець не зареєструвала право власності після перерахування часток співвласників за Розпорядженням Суворовської районної адміністрації [PERSON] міської ради «Про затвердження перерахунку ідеальних часток у домоволодінні F30 по вул. 9-а [PERSON]», нотаріус позбавлений можливості видати позивачці свідоцтво про право на спадщину. Беручи до уваги відсутність інших спадкоємців, як за законом, так і за заповітом, суд приходить до висновку що єдиним ефективним способом захисту її прав як спадкоємця є визначення права власності на домоволодіння. Іншої форми захисту прав спадкоємця на спадкове майно у вигляді частини домоволодіння, окрім визнання права власності на спадкове майно, позивач не має. Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. F24-753/0/4-13 (далі - [PERSON] F24-753/0/4-13), право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності , ст. 392 ЦК. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Право позивача на отримання та оформлення прийнятої спадщини порушується через відсутність реєстрації перерахованої частки спадкодавця на спірне майно. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес шляхом визнання права. Таким чином, приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця правоустановчих документів на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку.

Outcome: approved