Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою в якій просила звільнити з-під арешту нерухоме майно належну на праві приватної власності квартиру [ADDRESS] , що накладений постановою № 620/8 від 28.12.2000 державного виконавця ВДВС Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова Малихіна О.О., номер запису обтяження: 56033324; виключити запис про арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування позову зазначила, на виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова про стягнення з позивача на користь [PERSON] суми боргу 6 472, 41 грн на підставі виконавчого листа № 2/2 2318 від 03.11.2000, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова державним виконавцем ВДВС Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова Малихіним О.О. було відкрито виконавче провадження. 28.12.2000 постановою державного виконавця Малихіна О.О. для забезпечення реального виконання зазначеного рішення суду накладено арешт на все майно. 07.02.2001 на підставі вищезазначеної постанови державний нотаріус Першої ХДНК вніс до єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, якою є належна позивачу квартира [ADDRESS] , відомості про арешт. 15.04.2001 позивачем [PERSON] було повернуто стягувачу [PERSON] суму боргу в розмірі 6 471, 41 грн, про що останній в присутності свідків написав розписку та зазначив, що претензій не має. Оскільки по теперішній час [PERSON] не повідомив виконавчу службу про погашення боргу та відповідно державна служба не скасувала арешт майна, не закрила виконавче провадження. У жовтні 2019 року позивач звернулася до виконавчої служби з заявою про скасування арешту майна, але виявилось, що виконавче провадження відсутнє (не збережено за строком давності), у скасуванні постанови відмовлено. Таким чином, на сьогоднішній день позивач по справі не має змоги повноцінно та на власний розсуд розпоряджатися своїм нерухомим майном, так як арешт не знято, у зв`язку із чим змушена звернутися до суду для захисту своїх законних прав та інтересів. Ухвалою від 18.03.2020 було відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення сторін та надано строк для подання відзиву на позов. 20.01.2021 ухвалою судді було витребувано інформацію щодо стану виконавчого провадження відкритого на виконання рішення суду. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області про розгляд справи повідомлені належним чином, клопотань та відзиву на позов не надходило. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1\~ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав (а.с. 11). На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 28.12.2000, винесеної державним виконавцем ВДВС Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова Малихіним О.О. на квартира [ADDRESS] накладений арешт, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 13170 від 07.02.2001 (а.с. 9-10). Відповідно до інформації наданої Східним МУ МЮ Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у місті Харкові від 19.03.2021 за № 10604, згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі не перебувають. Згідно відомостей\~з Єдиного\~реєстру заборон\~відчуження об`єктів\~нерухомого майна\~встановлено,\~що в\~Реєстрі міститься\~інформація щодо\~архівного запису\~про арешт\~(реєстраційний\~номер обтяження\~5603324)\~квартири [ADDRESS] ,\~на підставі\~ухвали б/н\~від 28.12.2000.Крім цього, документи виконавчого провадження після закінчення строку зберігання підлягають знищенню. На запит\~суду завідувачем\~архіву було\~надано ухвалу\~суду від\~08.09.2000\~про накладення\~арешту квартири [ADDRESS] по справі 2-2318/2000. На теперішній час у позивача відсутні будь-які зобов`язання майнового характеру. Крім того на теперішній час у Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харкова ГТУЮ у Харківській області відсутні будь які відкриті виконавчі провадження про стягнення з позивача на користь будь-яких осіб, а тому відсутні підстави для арешту майна позивача. Також позивачем надана копія заяви стягувача [PERSON] про отримання від [PERSON] суми боргу в розмірі 6 471, 41 грн, про що останній в присутності свідків написав розписку та зазначив, що претензій не має (а.с. 12). Відповідно до\~ст. 19 Конституції України\~\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~\~\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Непорушність права власності регулюється\~ст. 321 ЦК України\~та зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За правилами\~ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження»\~арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Аналіз правових норм дає підстави для висновку, що право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Відповідно до\~ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ\~арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.5\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VІІІ\~арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно з ч. 1\~ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV, який був чинний на час завершення виконавчих проваджень, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення закріплені у відповідності до\~ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Наявність арешту майна, перешкоджає малолітньому спадкоємцю, опікуном якого є позивач, яка і захищає його права та інтереси, реалізувати свої права на спадщину після смерті матері. Отже, оскільки спадкоємець, прийнявши спадщину, позбавлений можливості оформити свої спадкові права, зважаючи на викладені обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно спадкодавця, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку в іншій спосіб, крім як звернення до суду з позовом про зняття арешту, позивач захистити порушене право не може, є необхідність захисту прав шляхом скасування такого арешту та виключити запис про арешт нерухомого майна з Єдиного реєстру обтяжень. Таким чином, станом на сьогоднішній день, арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] , на підставі постанови № 620/8 від 28.12.2000 державного виконавця ВДВС Червонозаводського районного управління юстиції м. Харкова Малихіна О.О., номер запису обтяження: 56033324, порушує права позивача, як власника майна і таке право підлягає відновленню шляхом скасування обтяження на вказане майно. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved