Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, треті особи: ТОВ «Кей-Колект», ПАТ «УкрСиббанк», [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення приватного нотаріуса та державної реєстрації Представник позивача адвокат [PERSON] звернулась до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно а саме: квартиру [ADDRESS], заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження, пошкодження чи знищення майна, заборони здійснювати реєстраційні дії щодо вказаного майна. Заявник зазначає, що на теперішній час власником спірного майна є відповідач і він має намір продати квартиру та виселити позивача. Заявник вважає, що існує загроза того, що відповідач може вчинити дії, пов'язані з відчуженням майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню. Таким чином, у зв'язку із тим, що існує реальна вірогідність того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та/або зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а між сторонами дійсно існує спір відносно права власності, тому суд вважає за доцільне накласти арешт на квартиру [ADDRESS], що в достатній мірі забезпечить виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Разом з тим, спір між сторонами по суті не вирішено, а заборона вчиняти дії власнику відносно належного йому майна суттєво порушить його права та законні інтереси як власника, тому у задоволенні вимог в частині ряду заборон вчинення іншими особами дій відносно спірного майна, слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: partial