overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.08.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 1020. [INFO] у подружжя народився син [PERSON]. Шлюбні відносини між сторонами припинені з травня 2018 р., з того часу вони не ведуть спільного господарства. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки та суперечки. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що пів року їх сім'я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.01.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 29. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, причина розірвання шлюбу полягає у тому, що сторони виявилися абсолютно різними людьми, з протилежними поглядами на сімейне життя, поведінку та роль кожного з подружжя в сім`ї. Сторони не проживають разом більше ніж три роки. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що більше ніж три роки їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.08.2001 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 905. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час сторони проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дочка навчається у Польщі з серпня 2018 р. З червня 2018 р. сторони припинили спільне проживання. Підозра у наявності у позивача іншого чоловіка. Заслухавши учасників справи та дослідивши докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.08.2001 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 905. Подружжя має дочку [PERSON] , [INFO] . Із пояснень сторін вбачається, що їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на встановлені обставини суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження цього шлюбу суперечить не лише інтересам позивача і малолітніх дітей сторін, а й моральним засадам суспільства. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.05.2015 реєстратором шлюбів у місті Мальме (Королівство Швеція) Ліліан Бекстрьом . У подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідаче не склалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Подружжя має різна погляди на сімейне життя та несумісні зхарактери, які унеможливлюють проживання сторін однією сімєю. З грудня 2017 р. сторони проживають окремо. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач, який мешкає у Королівстві Швеції, про розгляд справи повідомлений належним чином про що свідчить його заяви наявні в матеріалах справи. Незважаючи на те, що суд на прохання відповідача відклав розгляд справи з 24.09.2019 на 25.11.2019, в дане судове засідання відповідач не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23.05.2015 реєстратором шлюбів у місті Мальме (Королівство Швеція) Ліліан Бекстрьом . Подружжя має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З позовної заяви вбачається, що з грудня 2017 р. шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24.07.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 55, мотивуючи свої вимоги тим, що з серпня 2018 року сторони припинили спільне проживання, в зв'язку з тим, що між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Питання щодо розподілу спільного майна подружжя вирішується між сторонами мирним шляхом. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивача визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. У зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 24.07.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 55.(а.с.4) Від спільного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] . Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У листопаді\~2018\~р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 89, мотивуючи свої вимоги тим, що одруження з відповідачкою виявилось невдалим, сумісне життя не склалося, тривалий час сторони не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, сумісне господарство не ведуть. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подальше збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе. Позивач у судовому засіданні не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, з позовними вимогами згодна, не заперечує проти задоволення позовних вимог. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 26.10.2013 року зареєстрованого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ренійського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 89. (а.с.9) Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.8) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, суд вважає за можливе шлюб розірвати. Судові витрати, згідност.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.12.1999 р. відділом РАГСу Дніпровського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON]- відповідачем, актовий запис № 1618. Як вказує позивач, на даний час вирішується питання про розірвання шлюбу. При цьому за час шлюбу було придбано майно, що належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності, а саме: [ADDRESS] загальною площею 94,70 кв.м., жилою площею 49,50 кв.м.; земельна ділянка загальною площею 0,06 га, розташованої па [ADDRESS], кадастровий № [NUMBER]; автомобіль «Хьонде» д/н [NUMBER], автомобіль «Інфініті» д/н [NUMBER], мотоцикл-А «Сузукі» д/н [NUMBER], мотоцикл-А «Сузукі» д/н [NUMBER] Зі слів позивача. про добровільний поділ майна між позивачем та відповідачем не досягнуто. З огляду на вищенаведене просить суд визнати за собою право особистої приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,06 га, розташованої на [ADDRESS], кадастровий № [NUMBER] на автомобіль «Hyundai-Equus» д/н [NUMBER], автомобіль «Інфініті-QX80» д/н [NUMBER], мотоцикл-А «Сузукі» д/н [NUMBER] та мотоцикл-А «Сузукі» д/н [NUMBER] А також визнати за відповідачем [PERSON] право особистої приватної власності на 2/5 квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 94,70 кв.м., жилою площею 49,50 кв.м. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному об'ємі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свій відзив та написала особисту заяву щодо визнання позову у повному об'ємі. Таким чином суд приходить до висновку щодо задоволення позову позивача [PERSON] у повному об'ємі, так як він не суперечить вимогам законодавства та визнаний відповідачем [PERSON] Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір сплачений позивачем у суму 5286 грн. залишається на користь держави та не стягується із відповідача. Тому

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, 1-й пров.\~Суворова, 4, посилаючись на те, що він є власником 75/100 зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований його онук [PERSON], який там не проживає з липня 2013\~р. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла 75/100 за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, 1-й пров.\~Суворова, 4 (а.\~с.\~4, 5). Право власності на 25/100 зазначеного житла не зареєстровано (а.\~с.\~5, 21). Адреса цього житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], який є онуком [PERSON] (а.с.\~6, 11). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, 1-й пров.\~Суворова, 4 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, 1-й пров.\~Суворова, 4, не проживає з 2013\~р., що підтверджується заявами від 14.03.2019\~р. [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~25, 26). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, 1-й пров.\~Суворова, 4, відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, 1-й пров.\~Суворова, 4, який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved