Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 29 жовтня 2016 року виконавчим комітетом Парищенської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №\~5. В обґрунтування позову зазначала, що 29 жовтня 2016 року вона і [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Шлюб виявися невдалим, спільне сімейне життя у них з відповідачем не склалося, через різні характери та погляди на життя, у результаті чого між ними постійно виникають непорозуміння та сварки. З 01 квітня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають різні бюджети. Спір майнового характеру у сторін відсутній. Примирення між ними неможливе, шлюб носить лише формальний характер. Після розірвання шлюбу дочка залишиться проживати разом із матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, при подачі до суду позову просила суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, просив суд його задовольнити, час на примирення не надавати, оскільки з 01 квітня 2020 року сторони проживають окремо. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 29 жовтня 2016 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Парищенської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис №\~5. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. 3 ст. 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з 01 квітня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved