Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У лютому 2010 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що на підставі договорів про надання споживчих кредитів № 11273774000 від 21.12.2007 року, № 11288340000 та № 11288373000 від 25.01.2008 року, укладених між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 145000,00 доларів США під 12,90 % на строк до 20.12.2028 року, 123000,00 доларів США під 12,25 % на строк до 24.01.2029 року та 7910,04 доларів США під 12,25 % на строк до 24.01.2029 року відповідно. Станом на 03.11.2011 року заборгованість позичальника перед банком у гривневому еквіваленті становить: за договором про надання споживчого кредиту № 11273774000 від 21.12.2007 року в сумі 1555716,14 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 1106.437,67 грн., заборгованість за процентами 395573,48 грн., пеня 53704,99 грн., за договором про надання споживчого кредиту № 11288340000 від 25.01.2008 року в сумі 1333090,66 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 961505,65 грн., заборгованість за процентами 327085,63 грн., пеня 44499,38 грн. та за договором про надання споживчого кредиту № 11288373000 від 25.01.2008 року в сумі 70393,81 грн., яка складається з: заборгованість за сумою кредиту 58267,16 грн., заборгованість за процентами 10943,85 грн., пеня 1182,80 грн. З метою виконання зобовязань за цими кредитними договорами між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки, за якими вони поручилися перед позивачем за належне виконання кредитних зобовязань [PERSON] Взяті на себе зобовязання позичальник не виконує. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитними договорами, яка дорівнює 2.959.200,61 грн. та судові витрати по справі (т.1 а.с.3-4,117-120, т.2 а.с.21-24). Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 07 травня 2012 року позовні вимоги задоволені частково (т.2 а.с.183-184): -стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11273774000 від 21.12.2007 року в сумі 1555716,14 грн.; -стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11288340000 від 25.01.2008 року в сумі 1333090,66 грн.; -стягнуто солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 11288373000 від 25.01.2008 року в сумі 70393,81 грн. Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року за апеляційною скаргою [PERSON] рішення суду змінено в частині розподілу судових витрат, а в іншій частині залишено без змін (т.3 а.с.62-64). В апеляційній скарзі (т.3 а.с.75-76) [PERSON] просить рішення суду змінити, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, відмовивши у задоволенні позовних вимог до [PERSON] в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами, оскільки: - в порушення вимог ст.76 ЦПК України [PERSON] не була вручена судова повістка; - суд при ухваленні рішення керувався лише доказами, наданими банком, в той час як ніяких договорів поруки [PERSON] не підписував. В іншій частині рішення суду першої інстанції, в тому числі щодо розміру заборгованості за кредитними договорами, [PERSON] не оскаржує. Рішення суду першої інстанції щодо розміру заборгованості за кредитними договорами залишено без змін рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року, підстав для перегляду якого в порядку ст.318 ЦПК України немає. За відсутності доводів апеляційної скарги щодо розміру заборгованості за кредитними договорами рішення суду першої інстанції в цій частині не є предметом апеляційного розгляду. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитні договори, виконання яких забезпечено договорами поруки, укладеними з відповідачем [PERSON]; внаслідок невиконання умов кредитного договору з боку позичальника виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідача [PERSON], як з поручителя. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Зі справи вбачається, що в суді першої інстанції розгляд справи здійснено та судове рішення ухвалено у відсутність відповідача [PERSON], який на час розгляду справи згідно з реєстрацією за місцем свого проживання в м. Запоріжжя не був повідомлений судом належним чином про час та місце розгляду справи. Відповідно до внесених до ст.311 ЦПК України змін, які набрали чинність з 30.07.2010 року, не повідомлення судом першої інстанції будь-кого з осіб, які беруть участь у справі, належним чином про час і місце судового засідання, не є для суду апеляційної інстанції підставою для скасування судового рішення. Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Тому доводи апеляційної скарги про поважні причини неявки відповідача в судове засідання самі по собі не є підставою для скасування судового рішення. З матеріалів справи вбачається, що: - 21 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 11273774000 на суму 145000,00 доларів США (т.2 а.с.25-30), - 25 січня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 11288340000 на суму 123000,00 доларів США (т.2 а.с.45-52), - 25 січня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір споживчого кредиту № 11288373000 на суму 7952,29 доларів США (т.2 а.с.68-74). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом першої інстанції встановлено, що: - 21 грудня 2007 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 11273774000/П1 по кредиту № 11273774000 від 21 грудня 2007 року (т.2 а.с.92-93), - 25 січня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 11288340000/11288373000/П1 по кредиту № 11288340000 від 25 січня 2008 року (т.2 а.с.96-97). Згідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Правильно встановивши в мотивувальній частині судового рішення, що між банком та відповідачем [PERSON] укладено два договори поруки, якими встановлено відповідальність відповідача [PERSON] за невиконання позичальником [PERSON] зобовязань лише за двома кредитними договорами № 11273774000 від 21 грудня 2007 року та № 11288340000 від 25 січня 2008 року, суд першої інстанції помилково в резолютивній частині рішення стягнув з відповідача [PERSON] солідарно з позичальником [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11288373000 від 25 січня 2008 року, про забезпечення якого між банком та відповідачем [PERSON] договір поруки не укладався. Як вбачається зі справи, висновки суду першої інстанції в мотивувальній частині рішення суду щодо укладення між банком та відповідачем [PERSON] двох договорів поруки в забезпечення лише двох кредитних договорів банком не були оскаржені. Заперечення представника банку в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції щодо забезпечення договором поруки № 11288340000/11288373000/П1 від 25 січня 2008 року зобовязань за кредитними договорами № 11288340000 та № 11288373000 від 25 січня 2008 року є безпідставними, оскільки згідно з п.1.1. цього договору поруки поручитель [PERSON] зобовязується перед банком відповідати за невиконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань лише за кредитним договором № 11288340000 від 25 січня 2008 року. За вказаних обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову банку про стягнення з поручителя [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 11288373000 від 25 січня 2008 року підлягає скасуванню у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову банку до відповідача [PERSON] в цій частині. Тому відповідно до ст.318 ЦПК України рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2013 року в зазначеній частині підлягає скасуванню. В той же час не можуть бути прийняті до уваги у якості підстави для скасування судового рішення в іншій частині доводи апеляційної скарги відповідача [PERSON] про те, що договори поруки ним не були підписані. Як вбачається зі справи відповідач [PERSON] з позовами про визнання недійсними укладених між ним та банком договорів поруки до суду не звертався. Разом з тим згідно правової позиції, викладеної постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі № 6-16цс15, відсутність позову про визнання договору поруки недійсним як оспорюваного правочину не може бути перешкодою для неврахування інтересів поручителя при вирішенні справи за позовом банку до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором. Тому за клопотанням відповідача у справі проведено почеркознавчу експертизу з питання чи виконані підписи у договорах поруки № 11273774000/П1 від 21 грудня 2007 року та № 11288340000/11288373000/П1 від 25 січня 2008 року [PERSON] Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи № 5416-15 від 07.06.2016 року (т.3 а.с.230-242): - підписи від імені [PERSON] у договорах поруки № 11273774000/П1 від 21 грудня 2007 року та № 11288340000/11288373000/П1 від 25 січня 2008 року та підписи від імені [PERSON] в договорі іпотеки № 11297288000/ 11297548000/11297564000/З від 12.02.2008 року (т.3 а.с.211-214), укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 489, та в договорі іпотеки № 11313617000/11313674000/З від 13.03.2008 року (т.3 а.с.215-218), укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1114, виконані однією особою, - підписи від імені [PERSON] у договорах поруки № 11273774000/П1 від 21 грудня 2007 року та № 11288340000/11288373000/П1 від 25 січня 2008 року та підписи від імені [PERSON] в наданих ним квитанціях, а також експериментальні зразки підпису [PERSON] виконані різними особами. За вказаних обставин суд апеляційної інстанції, враховуючи, що договори іпотеки з підписом [PERSON] були посвідчені нотаріусом, а згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи експертизи підписи від імені [PERSON] в спірних договорах поруки та в договорах іпотеки, які укладені протягом грудня 2007 року березня 2008 року, виконані однією особою, приходить до висновку про те, що підписи в спірних договорах поруки від імені [PERSON] виконані саме [PERSON] Відмінність підпису від імені [PERSON] в наданих ним квитанціях та в експериментальних зразках його підпису вказаних висновків апеляційного суду не спростовує. В той же час незмінність підпису від імені [PERSON] в наданих ним квитанціях за 2008 рік та в експериментальних зразках, виконаних в 2015 році, зважаючи на наявність у відповідача [PERSON] брата [PERSON] (також відповідача у справі), дає підстави вважати надані [PERSON] «вільні зразки підпису» неналежними доказами, виготовленими спеціально для проведення еспертизи. З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову банку до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 11273774000 від 21 грудня 2007 року та № 11288340000 від 25 січня 2008 року є безпідставними. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed