Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] , звертаючись до суду з даним позовом, зазначила, що вона є власником житлової квартири, що в [ADDRESS] . У житлі зареєстрований [PERSON] , однак за вказаною адресою не проживає більше року, не сплачує комунальні платежі та не несе інших витрат по утриманню квартири, особистих речей у ній не має. Реєстрація відповідача у вказаній квартирі створює їй перешкоди у користуванні та розпорядженні своєю власністю. Вона як власник житла має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном. Тому, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою квартирою, що в [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач [PERSON] свій позов підтримала та вказала, що сторони родичами та членами сім`ї не являються, а реєстрація відповідача у належній їй квартирі є перешкодою для отримання нею субсидії. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з повідомлення Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області № 1671 від 25 листопада 2019 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «за зазначеною адресою не проживає». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 24 січня 2020 року на 15 год. 00 хв. Іншої адреси свого місця проживання чи перебування [PERSON] суду не повідомив. Тому у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації суд вважає, що останній повідомлений належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Суд, з`ясувавши позицію позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27 березня 2007 року є власником житлової квартири, що в [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 27 березня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельською В. П. та зареєстрованим у реєстрі нотаріальних дій за № 1396, витягом з Державного реєстру правочинів № 3747706 від 27 березня 2007 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» № 14064261 від 29 березня 2007 року. Зазначена квартира є адресою реєстрації місця проживання [PERSON] , що підтверджується довідкою Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області № 5167 від 19 листопада 2019 року. Сторони не є родичами і членами сім`ї один одного, будь-яких усних чи письмових договорів щодо користування відповідачем квартирою не укладали. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили суду, що [PERSON] у спірному житлі фактично не проживає більше року. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На підставі ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав. Положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. На підставі ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім`ї власника квартири, які проживають разом із ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Із аналізу наведених законодавчих норм слідує, що за загальним правилом право користування квартирою з дозволу його власника можуть набути лише члени його сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, співвласника у тому числі житлового приміщення або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним у цьому випадку є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. З огляду на викладене, пред`явлення вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном є належним способом захисту, зокрема у випадку, коли між позивачем, який є власником майна, і відповідачем, який чинить власнику перешкоди у користуванні майном, не існує договірних відносин щодо цього майна, у тому числі щодо реєстрації місця проживання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки [PERSON] є власником спірної квартири, сторони не є родичами і членами сім`ї між собою, у добровільному порядку знятись з реєстрації [PERSON] не бажає, а обраний позивачем спосіб захисту передбачений законом і призведе до відновлення порушеного права, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача 768 грн. 40 коп. сплаченого нею при зверненні з позовом до суду судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved