Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом, який обґрунтував тим, що він і відповідач [PERSON] є спадкоємцями [PERSON], який помер [INFO] року. За життя померлий успадкував після своїх батьків 5 земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, що знаходяться на території Старокошарівської сільської ради Ковельського району. Зважаючи на те, що [PERSON] не провів державну реєстрацію успадкованих земельних ділянок, він позбавлений можливості оформити свідоцтво про право на спадщину на ці земельні ділянки у нотаріуса, тому просить суд визнати за ними право власності на це нерухоме майно. У судове засідання сторони, їх представники та представник третьої особи не з'явилися, кожен зокрема, подали заяви про слухання справи у їх відсутності. Представник позивач просила задовольнити позов, представник третьої особи - не заперечував проти задоволення позову. Відповідач у заяві, посвідченій секретарем сільської ради, також просила задовольнити позовні вимоги [PERSON], оскільки її інтереси як спадкоємця [PERSON] забезпечені іншим нерухомим майном, зокрема земельними ділянками. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 01 липня 2013 року Виконавчим комітетом Старокошарівської сільської ради Ковельського району Волинської області, встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року у віці 72 років у с. Кругель Ковельського району. Померлий є батьком позивача [PERSON] і чоловіком відповідача [PERSON], що убачається із копій свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01 серпня 1968 року, відмітки у паспорті на ім'я відповідача та наявних відомостей у матеріалах спадкової справи на ім'я [PERSON], заведеної Ковельською державною нотаріальною конторою. Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1223, ст. 1261 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту право на спадкування за законом, зокрема, у першу чергу, мають діти спадкодавця та пережиле подружжя. Із встановлених обставин та наведених норм закону випливає, що позивач і відповідач є спадкоємцями [PERSON]. Відповідно до положень ч. 3 ст. 1268, ч. 1, ч. 2 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців він не заявив про відмову від неї. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За матеріалами спадкової справи на ім'я [PERSON] спадщину після його смерті прийняла відповідач [PERSON], оскільки постійно проживала разом із ним на час відкриття спадщини і протягом шести місяців не заявила про відмову від неї. Позивач [PERSON] постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини не проживав, пропустив строк для прийняття спадщини, але прийняв спадщину за письмовою заявою спадкоємця [PERSON], подавши заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відомості про те, що крім позивача і відповідача спадщину прийняли інші особи, у спадковій справі та в матеріалах судової справи відсутні. Таким чином, суд вважає встановленим те, що спадщину прийняли тільки позивач і відповідач. За життя [PERSON] успадкував після [PERSON] земельну ділянку, розташовану території Старокошарівської сільської ради Ковельського району Волинської області, площею 3,17 га в межах згідно з планом та призначену для ведення особистого підсобного господарства. Указана земельна ділянка складається із трьох окремих земельних ділянок площею 0.5441га, 0,7791га, 1,84450га. Також, після [PERSON] він успадкував земельну ділянку, розташовану території Старокошарівської сільської ради Ковельського району Волинської області, площею 3,12 га в межах згідно з планом та призначену для ведення особистого підсобного господарства. Ця земеля складається із двох окремих земельних ділянок площею 2,0га, 1,12га. Такі обставини стверджуються наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про право на спадщину, виданим 19 лютого 2008 року державним нотаріусом Ковельської державної нотаріальної контори, та державних актів на право приватної власності на землю на ім'я [PERSON] від 24 грудня 2001 року і на ім'я [PERSON] від 13 серпня 2001 року, що видані Старокошарівською сільською радою. На час оформлення [PERSON] права на спадщину після [PERSON] і [PERSON] закон, зокрема ст. 1299 ЦК України, визначав обов'язок спадкоємця зареєструвати право на спадщину на нерухоме майно в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відомості про це майно у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні, тому нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на ці земельні ділянки. Відомості про земельні ділянки, що були успадковані [PERSON], внесені до державного земельного кадастру - у грудні 2014 року позивачем виготовлено технічну документацію про встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), отримано витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельним ділянками присвоєно кадастровий номер. З витягів слідує, що ці земельні ділянки є тими, які були успадковані [PERSON] у 2008 році та розташовані на території Старокошарівської сільської ради Ковельського району Волинської області, цільове призначення А.01.03. для ведення особистого селянського господарства, площа і кадастрові номери наступні: 0,5441 га - [NUMBER], 1,8450 га - [NUMBER], 0,7791 га - [NUMBER], 1,1200 га - [NUMBER], 2,0000 га - [NUMBER]. Відповідач [PERSON] у своїй письмовій заяві фактично позов визнала, вказала, що її інтереси як спадкоємця [PERSON] забезпечені іншим нерухомим майном, зокрема земельними ділянками. Виходячи з принципу диспозитивності цивільного процесу, того, що сторони на свій розсуд розпоряджаються своїми правами, з урахуванням встановлених обставин та відповідно до наведених норм законодавства суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на вказані земельні ділянки. Згідно з витягами з технічної документації з нормативної грошової оцінки грошова оцінка земельних ділянок складає 109826,13 грн. Судовий збір сплачено з урахуванням цієї суми. Враховуючи характер спору та за відсутності заперечень відповідача щодо задоволення заявленого позову, судові витрати у справі залишаються за позивачем. На підставі ст. ст. 1216, 1218, 1223, 1261, 1268, 1270, 1299 ЦК України, ст. 120 Земельного кодексу України,

Outcome: approved