Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення повноліття та на її утримання у розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення донькою трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину, яка проживає з матір'ю. На даний час вона не працює, а відповідач проживає окремо та участі в утриманні дитини не приймає. Розмір його доходів їй невідомо, проте останній отримує нерегулярний мінливий дохід, а тому доцільно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі та у визначених нею розмірах. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого позивачем та її представником клопотання позовні вимоги підтримують повністю та просять розглянути справу без їх участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] з 18 липня 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає достатніх коштів на утримання дітей, проживає окремо від них, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має змогу виплачувати кошти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але отримує реальні неофіційні доходи і має можливість виплачувати аліменти, інших стягнень по його заробітній платі не проводиться. Відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік розмір прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить з 1 травня 2017 року становить 1426 грн. Таким чином, з урахуванням вище викладеного при взаємному обов'язку батьків утримувати дитину (ч.1 ст.141 СК України) та відсутності у розумінні ст.57-59 ЦПК України належних та допустимих доказів про можливість відповідача сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі, суд дійшов висновку, що розмір стягнення з відповідача аліментів на дитину слід визначити у розмірі 713 грн. 00 коп. Відповідно до положень ст.ст.84, 91 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Доказів можливості надавати відповідачем допомогу [PERSON], з якою проживає їх малолітня дитина, остання не надала. А тому вимога позивача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. є недоведеною і задоволенню не підлягає. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Позов до суду предявлений 24 травня 2017 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 640 грн. 00 коп. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст.84, 141, 180, 181-184, 191 СК України,

Outcome: approved