Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про захист прав споживачів. Позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачкою та відповідачем 02.04.2012 року було укладено договір про поставку у належну позивачці квартиру пластикових вікон зі склопакетами на загальну суму 12 900,00 грн, у відповідності до умов якого відповідач протягом 25 днів з моменту передоплати зобов'язаний був виконати договір. Позивачкою своєчасно було сплачено 10 400 грн, однак договір відповідачем виконано не було і лише 28.11.2013 року їй відповідачем було повернуто гроші за договором. Своїми діями ФОП [PERSON] завдав [PERSON] моральну шкоду, яка виражається у тому, що в холодну пору року вона вимушена була залишитися у холоді, вікна можливо встановити лише весною, що потягло за собою простудні захворювання. Крім того, дочка позивачки народила дитину та новонароджений страждає від таких умов проживання, родина [PERSON] була вимушена обігріватися камінами, що призвело до додаткових витрат. Просить стягнути з відповідача моральну шкоду у зв'язку з порушенням зобов'язання у розмірі 10 000,00 грн. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що відповідачем не було виконано умов договору з поставки у належну їй квартиру пластикових вікон, внаслідок чого вона зі своєю сім'єю не можуть користуватися ванною кімнатою. Гроші, сплачені позивачкою у виконання договору, були повернуті відповідачем лише у листопаді 2013 року після її звернення до міліції. Моральна шкода полягає в тому, що [PERSON] протягом 9 місяців телефонувала відповідачеві, ходила до нього з проханнями повернути гроші або поставити вікна, не змогла закінчити ремонт до холодів, її родині нема де помитися, втомилася бігати за [PERSON]. Просила стягнути з відповідача 10000 грн матеріальної шкоди. Відповідач ФОП [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що дійсно між ним та позивачкою було укладено договір з поставки пластикових вікон, однак 70% від суми договору було сплачено позивачкою не у квітні 2013 року, а у червні 2013 року. Відповідачу для виконання договору не вистачало коштів, але гроші [PERSON] він не повертав, оскільки бажав поставити вікна. У листопаді 2013 року він повернув позивачці сплачені нею гроші та виплатив неустойку, тому вважає, що відшкодував позивачці завдану ним шкоду. Не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки моральної шкоди у розмірі 1 000,00 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи установлено, що за договором № 2.0104 від 02 квітня 2013 року (як пояснили сторони в суді - рік укладення договору є 2013), укладеного між сторонами, ФОП [PERSON] зобов'язався протягом 25 днів з моменту внесення позивачкою [PERSON] передоплати у розмірі 70% від загальної сими договору, що становить 7900 грн від загальної суми 12900 грн, поставити та передати у власність позивачці три пластикових вікна. Сума, що залишилася у розмірі 5000 грн, сплачується покупцем після отримання продукції (а.с. 5). У виконання вищезазначених умов договору позивачкою [PERSON] відповідачу було передано за квитанціями: 02.04.2013 року - 7 900 грн; 20.04.2013 року - 1 500 грн; 29.05.2013 року - 1 000 грн, всього - 10 400 грн (а.с. 6) Згідно з розпискою від 26 листопада 2013 року [PERSON] отримала від ФОП [PERSON] суму боргу за договором у розмірі 10 400 грн, судовий збір у розмірі 458 грн та пеню за договором у розмірі 2 502 грн, а всього - 13 360 грн (а.с.8). Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між сторонами склалися цивільні правовідносини з виконання договору про поставку виробів та застосування наслідків його невиконання. Так, частинами 1 та 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, яке має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом установлено, що 02 квітня 2013 року між сторонами було укладено договір на поставку відповідачем пластикових вікон у квартиру позивачки. При цьому відповідач зобов'язався поставити оговорені вироби не пізніше 25 днів з дня отримання від позивачки 70 % передоплати від загальної суми договору. Однак, у договорі сторони прийшли до згоди про внесення позивачкою передоплати у розмірі 7 900 грн та сплати суми, що залишилася, у розмірі 5000 грн після отримання продукції. Таким чином, доводи відповідача про те, що 70% передоплати було внесено позивачкою не 02 квітня 2013 року, а наприкінці травня 2013 року, є такими, що суперечать умовам укладеного між сторонами договору та не мають правового значення для вирішення даної справи. При цьому суд враховує й той факт, що навіть після внесення позивачкою всієї суми передоплати у розмірі 10 400 грн, відповідачем все одно не було виконано взятих зобов'язань за договором, прострочення становить більше 5 місяців . Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки судом встановлено, що відповідач, не поставивши позивачці вікна у встановлений договором строк, порушив взяті на себе зобов'язання та фактично відмовився від їх виконання, то у даному випадку застосовуються правові наслідки порушення зобов'язання, передбачені статтею 611 ЦК України, у відповідності до якої у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди (пункт 4 ч.1 ст.611 ЦК України). Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Судом встановлено, що внаслідок невиконання умов договору з поставки пластикових вікон, яка сталася з вини відповідача, прибудова у квартирі позивачки, в якій розташовані ванна кімната та кухня, взимку залишилися необлаштованими належним чином. Доводи позивачки про те, що внаслідок відсутності вікон вона у січневі морози знаходилася у холоді, що потягнуло за собою простудні захворювання; те, що новонароджена дитина дочки позивачки страждала від таких умов проживання; те, що вони були вимушені обігріватися каміном, що призвело до додаткових витрат, а також те, що у позивачці та членів її родини з'явилося безсоння, суд вважає не доведеними, оскільки суду не надано жодного доказу на їх підтвердження. При цьому, як встановлено судом з пояснень сторін, вікна потрібно було встановити у прибудові, а не в самому будинку, який є утепленим. Проте, суд погоджується з доводами позивачки щодо завдання відповідачем душевних страждань, пов'язаних з протиправною поведінкою відповідача з односторонньої відмови від виконання зобов'язання, що призвело до необхідності докладання зусиль позивачкою для забезпечення нормального користування ванною кімнатою, рівня життя та облаштування побуту тощо. Також суд враховує й той факт, що гроші були повернуті відповідачем через півроку після їх отримання наприкінці листопада 2013 року, перед початком зими. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь вини відповідача, а також характер та тривалість моральних страждань позивачки, стан її здоров'я та з урахуванням інших обставин справи, вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає частковому задоволенню у розмірі 600 грн. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Розмір моральної шкоди у сумі 600 грн суд знаходить достатнім та справедливим й враховує при цьому й той факт, що відповідачем добровільно на користь позивачки при поверненні грошей за договором було сплачено понесені нею витрати зі сплати судового збору й пеню.

Outcome: partial