Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У лютому 2020 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 108099 грн. 03 коп. за кредитним договором № б/н від 11.10.2010 року, яка складається з наступного: 57 976 грн 50 коп. заборгованості за тілом кредиту, 9 340 грн 10 коп. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 35 158 грн 67 коп. пені, 500 грн штрафу (фіксована частина) та 5 123 грн 76 коп. штрафу (процентна складова) та судові витрати у розмірі 2102 грн., посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, зобов`язання за яким відповідач не виконує, тому станом на 09.12.2019 року за нею утворилася заборгованість, яку позивач просить стягнути у судовому порядку. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 02 березня 2020 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позов, в якому вказує, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» є незаконними та необґрунтованими. Зазначає, що із анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 11.10.2010 року не вбачається погодження сторонами умов кредитного договору, оскільки немає, ні відомостей щодо встановленого кредитного ліміту, ні номеру картки, а ні строку її дії. Крім цього, відсутні докази отримання нею грошових коштів в сумі 25000 грн. чи будь-якої іншої суми в жовтні 2010 року, тоді як розрахунок доданий до позову та виписка за договором, беруть свій хронологічний початок з вересня 2012 року. Оскільки позивачем не надано належних доказів наявності кредитних відносин між ними та ураховуючи позовну давність відповідачка просить відмовити у задоволенні позову. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому вказав, що відповідачка знала про заборгованість за кредитним договором, оскільки частково сплачувала заборгованість, що підтверджується випискою про рух коштів. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач зазначає, що власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.44 кредитного договору - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Разом з цим, підстав для застосування позовної давності до позовних вимог, оскільки зобов`язання триває, а згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідачка до певного часу виконувала належним чином свої зобов`язання за кредитом та знала про умови кредитування, а тому її посилання про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не заслуговують на увагу. Також представник відповідача подав заперечення на відповідь на відзив, у якому просить відмовити у задоволенні позову за спливом строків позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, зазначивши у позовній заяві про розгляд справи без участі представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у письмовому відзиві. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши та надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що 11 жовтня 2010 року [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» і отримала платіжну картку «Кредитка «Універсальна» із встановленням кредитного ліміту на картковий рахунок та сплатою 30 % річних за користування коштами (а.с. 28, 29) Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Вона погодилась та ознайомилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй у письмовому вигляді. Також вона зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на офіційному сайті банку, про що свідчить її підпис в Анкеті-заяві. Позивачем надані до суду Умови та Правила надання банківських послуг, затверджені наказом № 906 від 06 березня 2010 року (а.с.111-135), з якими погодилась відповідачка, підписуючи заяву, а також змінені Умови та Правила надання банківських послуг (а.с. 30-46), з якими відповідачка зобов`язувалась ознайомлюватись при укладенні договору на сайті банку. Також, одночасно із вищезазначеним свідченням приєднання до угоди відповідача, дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з ч. 2. ст. 642 ЦК України згідно якої особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.5, 2.1.1.2.6 договору на підставі яких відповідач при укладанні Договору надав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.44 Договору короткостроковий кредит, який надається банком клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно з випискою по картковому рахунку відповідача та довідкою банку старт карткового рахунку відбувся 04 вересня 2012 року із встановленням кредитного ліміту у розмірі 300 грн, частиною з яких позичальник скористалася 04 вересня 2012 року (а.с. 107, 108) Починаючи з цього часу відповідачка користувалась кредитними коштами, здійснювала покупки з кредитної картки, отримувала готівкові кошти, сплачувала відсотки за користування коштами, штрафи за простроченим кредитом, поповнювала картку готівкою, погашала заборгованість тощо. Термін дії картки, отриманої вперше відповідачкою, становив до 06/2016. У подальшому вона отримувала платіжні картки з новим терміном дії, зокрема, 21 лютого 2017 року (а.с. 47, 48, 109) отримала картку з терміном дії до 09/18, про що свідчить її підпис у матеріалах, які додані позивачем до позовної заяви. Остання картка отримана нею 03 вересня 2018 року терміном дії до 07/2022 (№**8665) У судовому засіданні відповідачка пояснила, що цією карткою вона ще не користувалася, проте, отримала її. Натомість судом установлено, що [PERSON] неодноразово користувалася цією карткою, про що свідчить виписка по картковому рахунку, останній платіж здійснено відповідачкою на погашення боргу 30 серпня 2019 року у розмірі 300 грн (а.с. 89-90) Пунктами 1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 договору передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, банк використав своє право щодо зміни умов договору та впровадив зміни відсоткової ставки із 01.09.2014 року до 34,8% річних, із 01.04.2015 року до 43,2% річних, що не суперечить діючому законодавству та умовам договору. Із 01 вересня 2015 року впроваджені зміни Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків, а саме відповідно до п. 2.1.1.3.1. клієнт доручає банку здійснювати списання грошей з його картрахунку в тому числі за рахунок кредитного ліміту. Із 01 квітня 2019 року впроваджені зміни Умов та Правил надання банківських послуг в частині нарахування відсотків. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 2.1.1.2.9 Договору у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа м`ясця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредиту, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному у Тарифах, що діють на дату здійснення трат за рахунком. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п. 2.1.1.2.11 Договору клієнт сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.5 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн +5 % від суми боргу. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та вимог цивільного законодавства. Як вбачається з наявних матеріалів, позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] , надавши їй кредитні кошти у вигляді кредитного ліміту в сумі, строки та на умовах, передбачених договором, на платіжну картку. Проте, відповідач [PERSON] у терміни, встановлені договором, свої зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк» не виконувала належним чином та не у повному обсязі. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 11 жовтня 2010 року з урахуванням внесених коштів на погашення боргу відповідач станом на 09.12.2019 року має заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» у сумі 108 099 грн. 03 коп. яка складається з наступного: 57 976 грн 50 коп. заборгованості за тілом кредиту, 9 340 грн 10 коп. заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, 35 158 грн 67 коп. пені. Разом з цим, за порушення умов договору позивачем відповідачу нараховано: 500 грн штрафу (фіксована частина) та 5 123 грн 76 коп. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Такий розмір заборгованості є обґрунтованим, здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданим до суду розрахунком заборгованості, який є належним та допустимим доказом по справі. Відповідачкою [PERSON] не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання нею своїх кредитних зобов`язань. Натомість у судовому засіданні, відповідачка підтвердила ті обставини, що їй була надана платіжна картка, якою вона користувалася, термін дії картки був неодноразово продовжений шляхом перевипуску нової картки, і відповідачка не заперечувала тих обставин, що отримувала її, про що свідчить зокрема і виписка по картрахунку, де прослідковуються усі витрати, які здійснювала відповідачка з отриманих нею карток. Отже, відповідачка користувалась наданими банком коштами, спочатку сплачувала банку кредитні кошти та відсотки за користування ними, а у подальшому припинила. Доводи відповідачки про застосування до позовних вимог позовної давності, є безпідставними, оскільки відповідачка здійснювала погашення боргу і останній платіж сплатила 30 серпня 2019 року, що свідчить про переривання перебігу позовної давності (ст. 264 ЦК України), а відтак і дотримання їх позивачем. Крім того, як встановлено у судовому засіданні, відповідно до правил користування кредитною карткою строк дії картки вказано на її лицевій стороні (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Строк останньої перевипущеної банком картки становить - до останнього дня 07.2022 року, що підтверджується довідкою про видачу кредитних карт. Позивач звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача [PERSON] 18.02.2020 року, тобто до спливу строку позовної давності. Крім цього, підстави для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені відсутні, оскільки пеня була нарахована банком з дотримання річного строку, починаючи з 01 березня 2019 року, про що свідчить розрахунок боргу (а.с. 9-26) Таким чином, строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом позивачем дотримано. Посилання відповідача та її представника на ті обставини, що позичальник не отримувала коштів у жовтні 2010 року при укладенні договору, є безпідставними, оскільки з матеріалів справи видно, що [PERSON] почала користуватись карткою у вересні 2012 року з наявністю на картці кредитного ліміту у сумі 300 грн, а ті обставини, що відповідачка ним не користувалась до цього часу не може свідчити про ненадання їй банком кредитних коштів. Посилання представника відповідачки на ті обставини, що відповідачка не отримувала нових платіжних карток у встановленому порядку, оскільки позивачем не надано розписки щодо її отримання, є безпідставним та спростовується поясненнями відповідача у судовому засіданні та матеріалами справи, з яких видно, що кредитна картка неодноразово перевипускалась банком з новим терміном дії і її отримувала відповідачка, оскільки користувалась нею, про що свідчить виписка з карткового рахунку. Посилання представника відповідача на ті обставини, що позичальник не була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, є безпідставними, оскільки спростовуються підписом анкети-заяви, яка міститься в матеріалах справи, а згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідачка до певного часу виконувала належним чином свої зобов`язання за кредитом та знала про умови кредитування, а тому посилання відповідачки про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування, суд не може взяти до уваги. Інші доводи представника відповідача не ґрунтуються на обставинах, які були встановлені у судовому засіданні, та спростовуються матеріалами справи, а також не можуть слугувати підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення боргу лише з формальних міркувань. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову, так як [PERSON] порушила зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом. Судові витрати по справі сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду складають 2102 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі у вигляді судового збору у сумі 2102 грн.

Outcome: approved