Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 20 листопада 2017 року. Крім того, він сплачує аліменти на підставі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 21 жовтня 2019 року на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 09 листопада 2018 року він уклав шлюб з [PERSON] , від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Зазначає, що на сьогоднішній день його майновий стан значно погіршився. У зв`язку із введенням локдауну та коронокризою за січень 2021 року він отримав на руки після усіх відрахувань 2 806 грн 20 коп. З даної суми він повинен утримувати третю дитину [PERSON] та непрацездатну дружину [PERSON] . Також його син [PERSON] , який перебуває на його утриманні, має захворювання правового ока, що потребує постійного медичного спостереження та стаціонарного лікування. Власного нерухомого майна він не має, але має обтяження щодо арешту нерухомого майна на підставі постанови Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області у ВП № 59784456 та постанови Зарічного ВДВС м. Суми ГТУЮ у Сумській області у ВП № 58781094, про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні записи за індексним номером 48609720 від 10 вересня 2019 року та за індексним номером 48388701 від 27 серпня 2019 року. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів за рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року у справі № 591/6657/17, провадження № 2/591/104/19; зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, припинивши з цього часу стягнення аліментів за судовим наказом Зарічного районного суду від 21 жовтня 2019 року у справі № 591/6402/19, провадження №2-н/591/1396/19. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі на правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 квітня 2021 року. 19 квітня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено до 11 травня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачки [PERSON] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 11 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09 липня 2021 року. 02 липня 2021 року відповідачка [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вона проти задоволення позову не заперечує та просить суд його задовольнити (а.с. 84-85). 09 липня 2021 року розгляд справи відкладено до 30 липня 2021 року у зв`язку з витребуванням доказів по справі. В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від позивача [PERSON] , його представника [PERSON] та відповідачки [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позов підтримують у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Судом встановлено, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 20 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20-24). Крім того, на підставі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 21 жовтня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Від шлюбу з [PERSON] у них [INFO] народився син [PERSON] , батьком якого є позивач [PERSON] (а.с. 7, 19). Згідно з довідками, виданими ТОВ «ВП «Полісан» від 04 лютого 2021 року та від 30 липня 2021 року позивач [PERSON] працює у вказаному товаристві з 17 березня 2017 року, на даний момент займає посаду апаратник приготування замісів (а.с. 8, 102). Відповідачка [PERSON] не працює, не зареєстрована як безробітна і не отримує допомогу по безробіттю в Сумському міському центрі зайнятості (а.с. 11, 12-13). Неповнолітній [PERSON] має захворювання правового ока та потребує постійного лікування у окуліста (а.с. 14). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна позивач [PERSON] на праві власності нерухомого майна не має, але має обтяження у виді арешту майна у виконавчих провадженнях № 59784456 та № 58781094 (а.с. 15). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки в іншому шлюбі він має двох синів - [PERSON] та [PERSON] , а також непрацездатну дружину [PERSON] , які перебувають на його утриманні. Відтак, на його утриманні перебуває троє малолітніх дітей. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 15 січня 2018 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 20 листопада 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 20-24). Судовим наказом Зарічного районного суду м. Суми від 21 жовтня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Крім того, під час розгляду даної справи в суді відповідачка подала дані про те, що на підставі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 22 червня 2021 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 10 червня 2021 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 86). Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів. Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 591/926/20, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судами при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у [PERSON] відбулася зміна сімейного стану, народження третьої дитини [PERSON] та зміна матеріального стану, оскільки на даний час, окрім утримання трьох дітей, на утриманні у позивача перебуває також відповідачка [PERSON] , яка ніде не працює. Обставин збільшення доходів у [PERSON] судом не встановлено, оскільки розмір його заробітної плати починаючи з січня 2018 року суттєво не збільшився, ураховуючи збільшення загальної вартості життя (а.с. 102). Водночас, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Крім того, відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Однак, загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача за аліментами на даний час становить більше 70 % (1/4 + 1/4 + 1/4 = 3/4, що дорівнює 75 %), що суперечить вимогам закону. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Оскільки позов задоволено, з відповідачів у дольовому порядку на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 грн, тобто по 454 грн з кожної з них. Однак, суд відмовляє у стягненні судових витрат на правничу допомогу, про стягнення яких заявив позивач у заяві від 30 липня 2021 року (а.с. 104), з огляду на наступне. Відповідно до частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Однак, у позовній заяві, тобто у першій заяві по суті спору позивач [PERSON] не надав попереднього розрахунку суми судових витрат. З огляду на те, що під час розгляду справи в суді позивач разом з першою заявою по суті спору не подав суду попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які він очікує понести в зв`язку із розглядом справи, про розподіл яких заявив лише у заяві від 30 липня 2021 року, суд дійшов висновку про відмову у відшкодуванні таких судових витрат. Подібних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Outcome: approved