Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради (надалі за текстом відповідач 1) та Новомосковської районної державної нотаріальної контори Південно-Східного межрегеіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (надалі за текстом відповідач 2). В уточненій позовній заяві просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно - ділянку площею 3,5500 га кадастровий номер 1223286000:01:014:1282, розташовану на території Попасненської сільської ради, Новомосковськом) району, Дніпропетровської області та зобов`язати Новомосковську районну Державну нотаріальну контору у Дніпропетровській області видати їй Свідоцтво про право на спадщину за законом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, що складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,5500 га, кадастровий номер 1223286000:01:014:1282, розташована на території Попасненської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області. Вказана земельна ділянка належала батьку на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 915534 за № реєстрації 01-09-126-04001 від 14.12.2009. Її батьком не було складено заповіт, тому спадкування після смерті батька здійснювалося за законом і все майно успадкувала матір позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Після смерті матері, позивач звернулася до Новомосковської районної державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Листом від Новомосковської районної Державної нотаріальної контори 17.01.2018 за № 74/02-14 завідувачем державної нотаріальної контори Л.П. Крутько позивачу\~ відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав не надання документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку. Позивач вважає, що дії державної нотаріальної контори не є обґрунтованими і не містили підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку. Тому просить задовольнити її позов. Ухвалою судді від 30 квітня 2021 року відкрито провадження у справі\~ в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 09 серпня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Представник відповідача 1 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, у вирішення справи покладається на розсуд суду. Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [INFO] помер [PERSON] , який позивачу доводився батьком, що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу позивача в частині зміни прізвища\~ (а.с.5,7,8). На підставі Державного акта про право власності на земельну ділянку, серія ЯЖ № 915534 за №01-09-126-04001 від 14.12.2009 [PERSON] належала земельна ділянка площею 3,550 га кадастровий номер 1223286000:01:014:1282, розташована на території Попасненської сільської ради, Новомосковського району, Дніпропетровської області (а.с.11,12). Крім того, та обставина, що [PERSON] належала вищезазначена земельна ділянка підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.13-15). Після смерті [PERSON] заведено спадкову справу на підставі заяви позивача [PERSON] . Дружина померлого\~ [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини на користь своєї донька [PERSON] (а.с.59-76). Позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який належав померлому.\~ У видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку відмовлено у зв`язку з тим, що спадкоємцем не подано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну ділянку. Відповідно до ст. 1216 ЦК України,\~ спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до\~ ст. 1225 ЦК України та згідно п.10 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, спадкодавцю належала спірна земельна ділянка на праві власності, яке зареєстровано у\~ Державному земельному кадастрі, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на земельну ділянку. Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача 2 видати свідоцтво про право на спадщину суд вважає за необхідне зазначити наступне. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється ЗУ «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно ст. 67 ЗУ «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом визначений ст. 68 ЗУ Про нотаріат» та п. 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5. Можливість оскарження нотаріальної дії передбачена положеннями ст. 50 ЗУ «Про нотаріат», де зазначено, що право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. Тлумачення ст. 50 Закону України «Про нотаріат» свідчить, що слід розмежовувати оскарження: 1) нотаріальної дії, 2) відмови у вчиненні нотаріальної дії. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові по справі № 754/16825/15-ц (провадження № 61-3156св18) від 19.03.2018 року дійшов висновку, що суд не може зобов`язати нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки такі дії вчиняються нотаріусом відповідно до Закону України «Про нотаріат». У постанові від 10.04.2019 року у справі № 161/9939/17 (провадження № 61-40053св18) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Тобто суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01.03.2021 року по справі № 473/1878/19 (провадження № 61-20469сво19). Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину не підлягають задоволенню. Крім того, рішення у цій справі, за яким за позивачем визнано право власності на земельну ділянку в порядку спадкування є самостійною підставою для набуття права власності та є належним способом захисту прав позивача як спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: partial