Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У лютому 2015р. до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла позовна заява [PERSON] (Позивач1), [PERSON] (Позивач2), [PERSON].(Позивач3), [PERSON].(Позивач4), [PERSON].(Позивач5), [PERSON].(Позивач6), [PERSON].(Позивач7), а разом Позивачі, до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (ДП «АМПУ», Відповідач), треті особи: Міністерство інфраструктури України, первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про визнання незаконними та скасування наказу і повідомлень. Вказана позовна заява здана Позивачами через відділення поштового зв'язку 16.02.2015р., що підтверджується відтиском поштового штемпеля на конверті (а.с.25). Позовні вимоги Позивачі обґрунтовували тим, що вони працюють в службі з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ», їх робочі місця розташовані за адресою: [ADDRESS]. 23.01.2015р. Відповідачем видано Наказ «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників», в якому зазначено про проведення в апараті управління ДП «АМПУ» змін в організації виробництва і праці шляхом переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «АМПУ» служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи і інспектора з запобігання і протидії корупції, які розміщуються в орендованих приміщеннях за адресою [ADDRESS], до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 1. Також в даному наказі зазначено, що про зміну істотних умов праці працівникам апарату управління, робочі місця яких за посадами визначені за адресою: [ADDRESS], а саме: перенесення робочих місць, які розташовані за цією адресою до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м.Одеса, вул.Ланжеронівська,1, а у разі незгоди працівників від продовження роботи в нових умовах праці здійснити заходи по припиненню трудових договорів згідно з законодавством. 04.02.2015р. Позивача1, Позивача3, Позивача4, Позивача5, Позивача6, Позивача7, а 10.02.2015р. Позивача2 було ознайомлено під особистий підпис із вказаним наказом та вручено відповідні повідомлення датовані 26.01.2015р. про зміни в організації виробництва і праці та про наступну зміну істотних умов праці за посадою. Позивачі вважають вказаний наказ незаконним, оскільки підприємство зареєстровано саме в м.Києві і реєстрація змін місцезнаходження Відповідача не здійснювалось. Крім того, фактично зміни в організації виробництва і праці не здійснювались, оскільки наказ не містить інформації щодо раціоналізації робочих місць, введення нових форм організації праці чи впровадження передових методів і технологій, наказів про зміну у структурі Служби в організації закупівель та здійснення договірної роботи, введення нових або скорочення існуючих посад не видавалось. Поряд з цим Позивачі вважають, що наказ суперечить положенням Кодексу законів про працю України (далі КЗПпУ) та Закону України «Про оплату праці» щодо відсутності будь-яких виплат чи компенсацій працівникам, які переводяться на роботу в іншу місцевість. Також Позивачі наголошують на тому, що відбулась зміна умов трудового договору без попереднього погодження з первинною профспілковою організацією, що на їх думку суперечить ч.2 ст.252 КЗПпУ. З огляду на викладене, Позивачі просили: - визнати незаконним та скасувати наказ ДП «АМПУ» від 23.01.2015р. №18-к «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників»; - визнати незаконними та скасувати повідомлення ДП «АМПУ» від 26.01.2015р., з якими ознайомлено Позивачів. При цьому 22.04.2015р. представником Позивачів [PERSON] до суду було подано клопотання про долучення до матеріалів справи копії наказу про затвердження порядку погодження проектів розпорядчих документів ДП «АМПУ» та у судовому засіданні наголошувалось на тому, що при підготовці оскаржуваного наказу також потрібна була згода профспілкової організації (а.с.110-115). Слід зазначити, що у судовому засіданні 22.04.2015р. судом відмовлено у прийнятті заяви певних Позивачів про збільшення розміру позовних вимог, оскільки фактично даною заявою змінювався предмет позову (а.с.123-124). Відповідачем щодо заявлених позовних вимог подані письмові заперечення (а.с.61-104), в яких зазначено, що ДП «АМПУ» є державним унітарним підприємством і діє як державне комерційне підприємство, яке входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Відповідно до статуту ДП «АМПУ», затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 24.03.2014р. за №149, юридична адреса відповідача - [ADDRESS]. При цьому Статутом визначено, що у складі підприємства утворюється Головне Представництво Підприємства, місцезнаходження якого - м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 1. Представництво знаходиться в будівлі площею 6300 кв.м, в ній працює 160 працівників. Із 153 штатних одиниць ДП «АМПУ», лише 52 були закріплені за юридичною адресою [ADDRESS], решта 100 посад знаходяться за адресою м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 1. Управління підприємством здійснює Голова Підприємства, який підзвітний уповноваженому органу - Міністерству інфраструктури України. Саме Голова в межах повноважень вирішує питання діяльності підприємства, видає в тому числі накази, які є обов'язковими для всіх працівників. З метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України було прийнято рішення щодо переміщення робочих місць з м.Києва до м.Одеси. В рамках здійснення таких заходів було видано оскаржуваний наказ. Законодавством України не передбачено погодження наказу підприємства про зміну істотних умов праці, який видається підприємством, з профспілковою організацією. Кодексом законів про працю України чітко передбачені питання, які потребують згоди профспілкової організації або її виборного органу, проте в даному випадку підстави для застосування таких норм Кодексу відсутні. Про зміни істотних умов праці, які полягають саме у розміщенні робочих місць у приміщеннях, закріплених за ДП «АМПУ» у м.Одесі, працівники, в тому числі Позивачі були повідомлені відповідно до законодавства. Всі подальші дії, пов'язані із введенням в дію оскаржуваного наказу та його наслідків для працівників, які погодилися чи не погодилися зі зміною істотних умов праці Відповідачем були дотримані, в тому числі щодо працівників, які не надали згоду на переведення були направлені подання до Профспілкових організацій для розгляду питання про звільнення таких працівників. Щодо порушеного Позивачами питання про компенсації працівникам у зв'язку з переведенням на роботу в іншу місцевість, то воно може розглядатись лише стосовно тих працівників, які дадуть згоду на таке переведення. Крім того, у запереченнях зазначено, що Позивачами не доведено, яке саме їх право порушується, не визнається чи оспорюється наказом Відповідача. На час складання заперечень до суду, як в них зазначено, трудові правовідносини між Позивачем 5 ([PERSON].), Позивачем6 ([PERSON].), Позивачем7 ([PERSON].) та Відповідачем припинені. З огляду на викладене Відповідач вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню (а.с. 61-104). Третьою особою - Міністерством Інфраструктури України до суду надано письмові пояснення щодо заявлених позовних вимог, в яких зазначено, що видання Відповідачем оскаржуваного наказу відповідає положенням Статуту ДП «АМПУ» та КЗПпУ, а тому позовна заява задоволенню не підлягає. Оскаржуваний наказ було видано з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами(а.с. 50-52). Третя особа - Первинна профспілкова організація ДП «АМПУ» письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог не направила. В судовому засіданні представник Позивачів1-6 [PERSON] позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити. Наголосила в судовому засіданні 22.04.2015р. також на тому, що оспорюваний наказ Відповідача видано без погодження проекту даного документу з профспілковою організацією, що суперечить Порядку погодження проектів розпорядчих документів в ДП «АМПУ». Представник Відповідача - [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позову та просила відмовити у його задоволенні. Щодо погодження проекту оспорюваного наказу з головою профспілкової організації зазначила, що здійснення такого погодження не потрібно. Представник третьої особи Міністерства інфраструктури України - Ярошенко Н.Ю. заперечувала проти позову. Представник третьої особи Первинної профспілкової організації ДП «АМПУ» - [PERSON], яка одночасно є Позивачем, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Позивач7 - [PERSON] про день та час засідання повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки не повідомила, до суду не з'явилась, заяв про залишення позову без розгляду чи про відмову від позову не подавала, а тому суд приходить до висновку про можливість у даному конкретному випадку проводити розгляд справи за відсутності даного Позивача. Вислухавши пояснення представників сторін та представників третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є працівниками служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ» і кожен з них займає відповідну посаду. Позивачі працюють за юридичною адресою - [ADDRESS], що сторонами у судовому засіданні не заперечувалось. ДП «АМПУ» є державним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04.03.2013 року № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України. Дане підприємство утворено з метою забезпечення функціонування морських портів, організації та забезпечення безпеки мореплавства, утримання та ефективного використання державного майна, закріпленого за ним на праві господарського відання та отримання прибутку. Місцезнаходження підприємства [ADDRESS] (а.с.70). При цьому відповідно до п. 7.12 Статуту ДП «АМПУ» у складі підприємства утворюється головне представництво з метою координаційного, організаційного, інформаційного, методологічного та іншого забезпечення діяльності підприємства. Місцезнаходження головного представництва підприємства - м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 1 (а.с.97). за п.7.2. Статуту управління підприємством здійснює Голова, який підзвітний уповноваженому органу. Голова в межах компетенції здійснює повноваження, визначені п.7.6 Статуту, в тому числі видає накази, розпорядження…і дає вказівки обов'язкові до виконання всіх працівників, в тому числі структурних та відокремлених підрозділів підприємства (а.с.17-18). 23.01.2015р. Головою ДП «АМПУ» було видано наказ № 18-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників». Даний наказ, як в ньому зазначено, прийнято з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України, створення умов для підвищення продуктивності праці працівників апарату управління ДП «АМПУ» шляхом розміщення їх робочих місць у приміщеннях, закріплених за ДП «АМПУ» у м.Одесі, а також забезпечення економного та раціонального використання матеріальних і фінансових ресурсів підприємства (а.с.9-10). Так, оскаржуваним наказом було вирішено провести в апараті управління ДП «АМПУ» зміни в організації виробництва і праці шляхом переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «АМПУ» служби організації закупівель та здійснення договірної роботи і інспектора з запобігання і протидії корупції, які розміщуються в орендованих приміщеннях за адресою: [ADDRESS], до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м.Одеса, вул.Ланжеронівська, 1. У зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, зазначеними в п.1 оскаржуваного наказу, з дотриманням вимог законодавства змінити істотні умови праці працівникам апарату управління, робочі місця яких за посадами визначені за адресою: [ADDRESS], було вирішено - перенести робочі місця, які розташовані за адресою: [ADDRESS] до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м.Одеса, вул. Ланжеронівська, 1. Відповідно до вказаного наказу на службу управління персоналом було покладено обов'язок ознайомити під особистий підпис всіх працівників служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи і інспектора з запобігання і протидії корупції, робочі місця яких за посадами визначені за адресою [ADDRESS], з цим наказом та повідомленням про наступну зміну істотних умов, а у разі незгоди працівників від продовження роботи в нових умовах праці здійснити заходи по припиненню трудового договору згідно з законодавством (а.с. 9-10). На другому аркуші самого оскаржуваного наказу містяться підписи осіб про ознайомлення, в тому числі і Позивачів (а.с.10). На виконання п. 3 наказу ДП «АМПУ» № 18-К від 23.01.2015р. Відповідачем були складені письмові Повідомлення від 26.01.2015р., в яких зазначено, що відповідні зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці відбудуться через 2 місяці з дати ознайомлення з цим повідомленням. В цих повідомленнях Позивачам пропонувалось продовжити роботу (в межах спеціальності та кваліфікації, обумовленої трудовим договором) без зміни найменування посади, із збереженням посадового окладу, із збереженням режиму роботи з розташуванням робочого місця в будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м.Одеса, вул..Ланжеронівська, 1. Позивачі із вказаними повідомленнями були ознайомлені, а саме: Позивач1 та Позивачі 3-7 - 04.02.1015р., а Позивач2 -10.02.2015, про що свідчать їх підписи на повідомленнях (а.с. 11-17). Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. При цьому за змістом ч.1 та ч.2 вказаної статті Кодексу переведення працівника в іншу місцевість відбувається за його згодою. Пунктом 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» визначено, що якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці. Отже, зі змісту зазначених норм вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці, а не лише повідомлення працівника в установлений законом строк. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04.07.2012 року у справі N 6-59цс12. Як було встановлено судом, зміна в організації виробництва і праці та зміна істотних умов праці працівників ДП «АМПУ» проводиться з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України, в результаті чого і прийнято рішення щодо переміщення робочих місць з м.Києва до м.Одеса. Суд в даному випадку приходить до висновку, що в ДП «АМПУ» відбулась зміна в організації виробництва і праці шляхом переведення підрозділів та робочих місць певних працівників апарату Управління підприємства з м.Києва на м.Одесу. Доводи представника позивачів, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ч.2 ст.252 КЗпП України та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» суд вважає безпідставними з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 ст.252 КЗпП України зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Отже, є виключні підстави погодження з виборним профспілковим органом, серед яких, відсутнє погодження наказу про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників. Правових підстав для застосування вказаної норми Кодексу саме до оскаржуваного наказу судом в даному випадку не встановлено. Також судом не беруться до уваги доводи представника Позивачів, що наказ № 18-К від 23.01.2015р. суперечить вимогам ст.ст.5-1, 120 КЗпП України та ст.12 Закону України «Про оплату праці», оскільки даними нормами передбачено гарантії і компенсації працівнику при переїзді на роботу в іншу місцевість, тобто в даному випадку питання дотримання законодавства щодо відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з переведенням на роботу в іншу місцевість може розглядатися тільки до тих працівників, які дадуть згоду на переведення. При цьому на час розгляду справи судом встановлено, що трудові договори між Позивачами5,6,7 - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та Відповідачем припинені на підставі п.6 ст.36 КЗПпУ - у зв'язку з відмовою від продовження роботи внаслідок зміни істотних умов праці (а.с. 102-104). Щодо інших Позивачів, то Відповідачем 10.03.2015р. також направлені подання до первинної профспілкової організації щодо надання згоди про їх звільнення на підставі п.6 ст.36КЗпПУ в певну дату закінчення двох місячного строку з дня повідомлення (а.с. 96-99), проте листом від 23.03.2015р. за вих№14 голова первинної профспілкової організації повідомив ДП «АМПУ» фактично про передчасність розгляду питання про надання згоди на звільнення працівників до закінчення двохмісячного строку протягом якого вони мають надати згоду або відмову від продовження роботи у зв'язку зі зміною істотних умов праці(а.с.100-101). Документами, які містяться в матеріалах справи, як і вказаним листом підтверджується те, що Позивачі повідомлені про зміну істотних умов праці і протягом 2-х місяців, з дня їх повідомлення, мають визначитись - надають вони згоду чи відмовляються від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці. Вручення Позивачам вказаних письмових повідомлень відповідає положенням КЗпПУ. Щодо посилання представника Позивачів [PERSON] на те, що оспорюваний наказ на стадії проекту не був погоджений та завізований головою профспілкового комітету, що суперечить Порядку погодження проектів розпорядчих документів ДП «АМПУ», затвердженому Наказом ДП «АМПУ» від 23.07.2014р. №155, судом встановлено, що до підпункту 2 пункту 1 вказаного наказу щодо візування проектів розпорядчих документів з питань управління персоналом були внесені зміни наказом від 26.12.2014р. №283. Після внесення змін вказаний підпункт Порядку викладено в редакції, яка містить чіткий перелік питань, з яких проекти розпорядчих документів потребують візування певних служб, в тому числі і голови профспілкового комітету. Необхідність погодження всіх проектів розпорядчих документів з питань управління персоналом даним Порядком (зі змінами) не передбачена, а також на відміну від попередньої редакції не міститься посилання про необхідність візування проектів документів «..інших питань з особового складу, організації праці…» (а.с.111-113). Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що оскаржуваний наказ містить зміни в організації виробництва та містить достатні на те обґрунтування. Відповідачем дотримано вимоги трудового законодавства, а саме: направлено працівникам повідомлення про наступну зміну умов праці за два місяці; відповідач звертався до профкому по кожному окремому працівнику щодо надання згоди на застосування до нього істотних змін умов праці. Щодо подальших питань, які виникають у зв'язку з виданням оскаржуваного наказу, а саме надання працівниками згоди на зміну істотних умов праці та переведення їх на робочі місця в іншу місцевість чи про відмову у наданні такої згоди і відповідно надання профкомом згоди на їх звільнення, видання Відповідачем наказів про звільнення, суд не надає їм правої оцінки, оскільки в даному випадку оскаржується саме наказ Відповідача від 23.01.2015р. №18-к. Згідно з ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Трудові спори між працівниками та підприємствами, які розглядаються безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах визначені у ст.232 КЗпПУ. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням всього наведеного вище, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування наказу і повідомлень не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.2, 5-1, 32, 120, 252 221, 222, 232, 233 Кодексу законів про працю України, ст.12 Закону України «Про оплату праці», з урахуванням п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 4 липня 2012 р. № 6-59 цс 12, та

Outcome: dismissed