Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У лютому 2014 році позивач [PERSON] звернулася до суду з позову, в якому просить розірвати шлюб, укладений 03 червня 1994 року з [PERSON] В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалось, у зв'язку із чим сторони у справі з вересня 2013 року не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважаю неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх дитині. Спору щодо визнання місця дитини не мають, як не мають спору і з приводу поділу майна. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги , посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила суд розірвати шлюб між нею і відповідачем. Відповідач в судовому засіданні визнав позов та не заперечував проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 03 червня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано 03.06.1994 року Відділом реєстрації актів громадського стану Печерського району м. Києва України, про що у книзі реєстрації шлюбів 03.06.1994 року зроблено відповідний актовий запис № 317, що підтверджується даними свідоцтва про укладання шлюбу серія [NUMBER], виданого 03.06.1994 року Відділом реєстрації актів громадського стану Печерського району м. Києва України (а.с. 4). У період перебування у шлюбі у сторін у справі народилась діти, зокрема, донька - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 15 листопада 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районну м. Києва України ( а.с. 11) та син - [PERSON], [INFO] року, що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06 лютого 2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районну м. Києва України ( а.с. 10). У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін у справі. З вересня 2013 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму верховного суду України « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, у зв'язку із чим вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved