Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У лютому 2018року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач)звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.12.2012 року між ПАТ «КБ «Приват банк» та [PERSON] був укладений договір №б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту. Однак, вказані зобов`язання за кредитним договором відповідачем не виконуються, внаслідок чого, станом на 31.12.2017 року за відповідачем обліковується заборгованість, яка в загальному розмірі складає 117000,00 грн., у зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму боргу, а також судовий збір. Відповідач подав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що на час ухвалення заочного рішення, він знаходився в місцях позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення від 26.09.2018 року, перебував відповідач у місцях позбавлення волі з 26.08.2015 року по 26.09.2018 року. На момент знаходження відповідача в місцях позбавлення волі штрафні санкції та пеня не повинні були нараховуватися, крім того, зазначає, що кредитний договір укладений від 27.12.2012 року, а позивач звернувся до суду 28.02.2018 року, тобто, з пропущенням строку позовної давності. Тому відповідач просить відмовити у задоволення вимог позову з урахуванням загальних та спеціальних строків позовної давності. Позивач подав відповідь на відзив у якому зазначив, що кредитний договір укладений банком з відповідачем має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. За даним кредитним договором відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно до правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні картки. Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Картка була пере випущена 08.2017 року. Позивач звернувся з позовом до відповідача 25.02.2018 року, до сплину строку позовної давності. У зв`язку з викладеним, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Стосовно спеціального строку позовного давності, позивач зазначає, що відсутні підстави застосування строків позовної давності, оскільки порушення зобов`язання триває та відсутня можливість встановити початок перебігу позовної давності. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення вимог позовної заяви. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Заочним рішенням Шевченківського районного суд м. Києва від 30.07.2018 року позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі - 117 000 грн. та судовий збір в сумі - 1762 грн. Ухвалою суду від 05.02.2019 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 липня 2018 року, задоволено. Заочне рішення суду від 30 липня 2018 року скасували та призначили справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Протокольною ухвалою суду від 10.03.2019 року було долучено пояснення позивача та докази до матеріалів справи Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2012року на підставі заяви [PERSON] , між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 8-24). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил, відповідач [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В порушення своїх зобов`язань та правил, відповідач кредит не повертаву повному обсязі. Згідно розрахунків, наданих позивачем, станом на 31.12.2017року має заборгованість 117 000,00грн. (а.с. 5-7) Відповідно до довідки АТ КБ «Приват банка» [PERSON] було видано кредитні картки за кредитним договором №б/н - 27.12.2012, 19.04.2013, 03.12.2013 року. Як встановлено судрм, позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. Однак, [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконавзобов`язань, визначених Договором, порушивумови щодо погашення кредиту. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушивсвої зобов`язання, суд вважає за необхідне стягнути з нього кредитні кошти, проценти у повному обсязі, відповідно до вимог ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил визначено, що у разі порушення позичальником строків погашення суми боргу по сплаті кредитну та нарахованих відсотках більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за Договором № б/н від 27.12.2012року станом на 31.12.2017року відповідач має заборгованість та повиненсплатити: тіло кредиту - 7 996,78грн.; загальний залишок заборгованості за відсотками - 109 003, 22грн.; залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість - 425, 06грн.; залишок заборгованості за відсотками на прострочену заборгованість - 108 578, 16грн., а всього у сумі 117 000, 00грн. Щодо застосування позовної давності до вимог позивача за даним позовом, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Крім цього, відповідно до умов Договору картка діє до останнього місяці вказаного на лицевій стороні карти включно. Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14. З наданої позивачем довідки вбачається, що [PERSON] було підписаний кредитний договір № б/н, за яким було надано наступні кредитні картки: за № [NUMBER] від 27.12.2012 з терміном дії до жовтні 2016 року, № [NUMBER] від 19.04.2013 з терміном дії до жовтня 2016 року та кредитної картки за [NUMBER] від 03.12.2013 з терміном дії до серпня 2017 року. Оскільки строк дії картки, яка відповідно до довідки банку перевипускалась спливає у серпні 2017 року, а позов подано лютому 2018 року, враховуючи, що загальна позовна давність встановлена законом три роки, а спеціальна в один рік, суд дійшов висновку про те, що що позовов подано з додержанням вимог строків позовної давності. Таким чином, оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума заборгованості за кредитним договором 117 000,00. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved