Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У листопаді 2017 року представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що [INFO] помер чоловік позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,0944 га для ведення садівництва, що розташована на території Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області у садовому товаристві «Іскра», з цільовим призначенням для ведення садівництва, кадастровий номер [NUMBER] та на ? частку квартири [ADDRESS]. Представник позивача зазначає, що позивач отримала право власності на ? частку вищевказаної квартири, однак на інше майно, а саме: на вищевказану земельну ділянку позивач не може, оскільки нотаріуса який завів спадкову справ позбавлено ліцензії на зайняття нотаріальною діяльність, у зв'язку з втратою спадкової справи. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд його задовольнити. Суду пояснив, що у зв'язку із тим, що приватним нотаріусом Майданюком В.В. документів нотаріального діловодства до Київського обласного державного нотаріального архіву спадкову справу заведену після смерті [PERSON] було втрачено, у зв'язку із цим позивач не може отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник відповідача - Малоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа в якому просив суд розглянути справу без присутності представника сільської ради. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що [PERSON], помер [INFO], що підтверджено Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 07 лютого 2012 року. (а.с.18). Між тим, відповідно до наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про укладення шлюбу Серія [NUMBER], [PERSON] з 28 липня 1974 року перебував у шлюбі з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]». (а.с.45). Як вбачається з матеріалів справи, а саме Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 50965629 від 19 лютого 2018 року, наданої на запит суду, Фастівським районним державним нотаріусом Бігіч С.Ю., 21 липня 2012 року приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Майданюком В.В., було заведено спадкову справу за № 08/2012 після смерті [INFO] [PERSON]. (а.с.111-112). Так, 30 листопада 2012 року, приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області Майданюком В.В. позивачу було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на1/4 частку квартири [ADDRESS], яке зареєстровано в реєстрі за № 567. Між тим, як вбачається з листа № 0-68-4/09-27/4 від 22 травня 2017 року, Головного територіального управління юстиції у Київській області, згідно наказу Головного управління юстиції у Київській області від 22 березня 2013 року № 156/1 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Фастівського міського нотаріального округу Майданюка В.В.» нотаріальна діяльність останнього припинена з 25 березня 2013 року. (а.с.12). Разом з тим, з вищевказаного листа вбачається, що Майданюком В.В. при перевезенні транспортним засобом до Київського обласного державного нотаріального архіву 02 квітня 2013 року, були частково втрачені документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса. (а.с.12). Окрім того, з листа Київського обласного державного нотаріального архіву Головного територіального управління юстиції у Київській області від 17 березня 2017 року за № 306/01-16 вбачається, що спадкова справа № 08/2012 до майна померлого [INFO] гр. [PERSON] до архіву приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Майданюком В.В. згідно акту приймання-передачі документів не передавалася. (а.с.20). Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Між тим, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] від 16 лютого 2006 року, [PERSON], на підставі розпорядження Фастівської райдержадміністрації № 646 від 13 грудня 2004 року, належить земельна ділянка площею 0,0944 га, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Малоснітинської сільської ради, садове товариство «Іскра», Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права. Окрім того, в пунктів 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та те, що позивач не має іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved