Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 4 листопада 1989 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чернівці, про що зроблено відповідний актовий запис № 2428. Від вказаного шлюбу у них народився син, [PERSON], [INFO], місце проживання якого за взаємною згодою з відповідачем визнано разом із нею. Крім того, зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини між ними вже практично припинені, спільного господарства вони практично не ведуть, не спілкуються й відповідно примирення з відповідачем неможливе та суперечить її інтересам. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі і підтвердила обставини, викладені в позовній заяві. При цьому вказала на те, що надання судом строку для примирення позитивного результату не дасть, оскільки шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Проти розірвання шлюбу не заперечував, а також вказав на те, що примирення між ним та позивачкою неможливе. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану м. Чернівці 4 листопада 1989 року, про що вчинено відповідний актовий запис № 2428 (а.с.5). Від вказаного шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7) та який за взаємною згодою сторін проживає разом із позивачкою, що також не заперечується поясненнями сторін. Також, в ході розгляду справи судом встановлено, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо збереження шлюбу є неможливим, що підтверджується поясненнями сторін, наданими в судовому засіданні. Таким чином, судом достовірно встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася й відповідно існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що її зберегти немає можливості. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи вищевказані положення закону, а також оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог в їх сукупності та взаємозв'язку між собою, суд вважає, що збереження сім'ї неможливе, суперечить інтересам сторін, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить лише формальний характер, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved