Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У провадженні Верховинського районного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , [PERSON] про виділення в натурі житлового приміщення та визнання права власності. Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2021 року позов задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у справі в розмірі 1000 гривень та компенсовано [PERSON] сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1300 гривень за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. [PERSON] 23.09.2021 року подала до суду заяву, в якій просить: - ухвалити додаткове рішення у справі №347/571/18, яким стягнути з [PERSON] на її користь понесені судові витрати у розмірі 8400 грн за проведення будівельно-технічної експертизи згідно з ухвалами від 06.12.2018 року та від 30.03.2021 року; - стягнути з [PERSON] в сумі 420 грн. судових витрат про сплату судового збору, які у зв`язку із її звільненням від сплати судового збору компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Заяву обґрунтовує тим, що під час ухвалення рішення судом у зв`язку з неможливістю представлення суду доказів понесення судових витрат, пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи на підставі ухвал суду від 06.12.2018 року та 30.03.2021 року, її представником [PERSON] до закінчення судових дебатів в справі було заявлено клопотання про стягнення на її користь таких судових витрат та подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення в справі. Крім того, судом при ухваленні рішення не вирішено питання щодо стягнення на її користь судового збору в сумі 420 грн., що сплачено нею за подання апеляційної скарги на ухвалу Верховинського районного суду від 18.02.2020 року, яку Івано-Франківським апеляційним судом було задоволено. Також, 23.09.2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] подав заяву, в якій просить: - ухвалити додаткове рішення у справі №347/571/18, яким стягнути з [PERSON] на його користь понесені судові витрати у розмірі 6300 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи згідно з ухвалою Косівського районного суду від 06.12.2018 року - стягнути з [PERSON] компенсацію на пальне, яке було використано для заправлення автомобіля при поїздках на судові засідання, в сумі 1998 грн. Заяву обґрунтовує тим, що під час ухвалення рішення судом у зв`язку з неможливістю представлення суду доказів понесення судових витрат, пов`язаних з проведенням судової будівельно-технічної експертизи на підставі ухвали суду від 06.12.2018 року, до закінчення судових дебатів у справі, ним було заявлено клопотання про стягнення на його користь таких судових витрат та подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення в справі. Крім того, оскільки він брав участь в судових засіданнях та через встановлені карантинні обмеження і відсутність громадського транспорту, змушений був доїжджати до суду власним транспортним засобом за власні кошти, а тому вважає, що на його користь слід стягнути судові витрати понесені ним на оплату пального на загальну суму 1998 грн. Ухвалою Верховинського районного суду від 23.09.2021 року питання про судові витрати позивача [PERSON] та третьої особи на стороні позивача [PERSON] призначено до розгляду на 01 жовтня 2021 року. Згідно з розпорядженням керівника апарату Верховинського районного суду Івано-Франківської області № 13 від 27.09.2021 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.09.2021 року в зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Бучинського А.Б., матеріали справи передано на розгляд судді Чекан Н.М. Ухвалою Верховинського районного суду від 28.09.2021 року заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі №347/571/18 щодо стягнення з [PERSON] на користь заявниці судових витрат за проведення будівельно-технічної експертизи згідно з ухвал від 06.12.2018 року та від 30.03.2021 року в розмірі 8400 грн. і судового збору в розмірі 420 грн. та заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі №347/571/18 щодо стягнення з [PERSON] на користь заявника судових витрат за проведення будівельно-технічної експертизи згідно з ухвали Косівського районного суду від 06.12.2018 року в розмірі 6300 грн. і компенсації на пальне, яке було використано для заправлення автомобіля при поїздках на судові засідання у розмірі 1998 грн. - прийнято до розгляду. Призначено розгляд справи на 19 жовтня 2021 року. Ухвалою суду від 19.10.2021 року розгляд справи було відкладено на 04.11.2021 року у зв`язку з неявкою сторін по справі та відсутності відомостей про вручення судової повістки третій особі. У зв`язку з поданням 19.10.2021 року відповідачем [PERSON] апеляційної скарги на рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2021 року, матеріали цивільної справи були направлені судом до Івано-Франківського апеляційного суду. Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 02.11.2021 року цивільну справу знято з апеляційного розгляду та направлено до Верховинського районного суду Івано-Франківської області для ухвалення додаткового рішення. Матеріали цивільної справи повернулися на адресу Верховинського районного суду Івано-Франківської області 11.11.2021 року, питання щодо ухвалення додаткового рішення в справі призначено до розгляду на 26.11.2021 року. Ухвалою суду від 26.11.2021 року розгляд справи відкладено на 16.12.2021 року у зв`язку із задоволенням клопотань відповідача про відкладення розгляду справи та надання їй для ознайомлення заяви [PERSON] , третьої особи [PERSON] про ухвалення додаткового рішення та докази щодо витрат позивача та третьої особи. Заявник [PERSON] у судове засідання 16.12.2021 року не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася у передбаченому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила. Представник заявника [PERSON] 26.11.2021 року подав клопотання про розгляд справи без його участі, заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав. Заявник [PERSON] в судове засідання 16.12.2021 року не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у передбаченому законом порядку, через канцелярію суду подав клопотання про розгляд справи без його участі, вимоги заяви про ухвалення додаткового рішення підтримав, просить заяву задовольнити. Крім цього, попередньо 19.10.2021 року він подав клопотання, в якому додатково зазначив, що сім`я відповідача [PERSON] є заможною та підтвердження чого представив суду декларацію [PERSON] за 2020 рік та просив врахувати дані обставини при ухваленні додаткового рішення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги заяв про ухвалення додаткового рішення заперечила, просить в їх задоволенні відмовити. Подала до суду заперечення, суть якого зводиться до її не згоди з порядком проведення будівельно-технічної експертизи в справі та ухваленим в цивільній справі рішенням Верховинського районного суду від 17 вересня 2021 року. Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, оглянувши заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що Верховинським районним судом Івано-Франківської області 17 вересня 2021 року ухвалено рішення, яким позов задоволено частково. Визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 239,1 кв.м., житловою площею 139,4 кв.м., що складається з: - по першому поверху, загальною площею 159,2 кв.м., житловою площею 64,2 кв.м.: сходова площею 35,1 кв.м. (номер приміщення по плану - І), кімната площею 17,7 кв.м. (номер приміщення по плану - 1), гараж площею 22,7 кв.м. (номер приміщення по плану - ІІ), котельня площею 4,1 кв.м. (номер приміщення по плану - 2), ванна площею 14,1 кв.м. (номер приміщення по плану - 3), кімната площею 24,0 кв.м. (номер приміщення по плану - 4), кімната площею 22,5 кв.м. (номер приміщення по плану - 5), кухня площею 13,1 кв.м. (номер приміщення по плану - 6), котельня, площею 5,9 кв.м. (номер приміщення по плану - 11); - по другому поверху,загальною площею 79,9 кв.м., житловою площею 75,2 кв.м.: сходова, площею 4,7 кв.м. (номер приміщення по плану - 1), кімната, площею 21,3 кв.м. (номер приміщення по плану - 7), кімната, площею 14,1 кв.м. (номер приміщення по плану - 8), кімната, площею 15,2 кв.м. (номер приміщення по плану - 9), кімната площею 24,6 кв.м. (номер приміщення по плану - 10). У решті в задоволенні позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати у справі в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень, сплачений судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 (нуль) копійок компенсовано [PERSON] за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також, встановлено, що в частині розподілу судових витрат представник позивача [PERSON] - адвокат Кіт Р.С. просив відповідно до норм закону вирішити питання про понесення витрат на оплату експертизи, до закінчення судових дебатів зробив заяву про їх вирішення судом після рішення суду на підставі доказів, які зобов`язався надати не пізніше спливу п`яти днів після ухвалення рішення суду. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] підтримував позовні вимоги [PERSON] та просив суд вирішити питання судових витрат. Після ухвалення рішення по справі, а саме 23.09.2021 року від позивача [PERSON] в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України надійшла заява про ухвалення додаткового рішення та стягнення з відповідача [PERSON] на її користь судових витрат, а саме у розмірі 8400 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи згідно з ухвалами від 06.12.2018 року та від 30.03.2021 року, а також судового збору в сумі 420 грн, що сплачено нею за подання апеляційної скарги на ухвалу Верховинського районного суду від 18.02.2020 року, який компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України у зв`язку із звільненням відповідача [PERSON] від сплати судового збору. Також, 23.09.2021 року третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі №347/571/18 та стягнення з [PERSON] на його користь понесені судові витрати у розмірі 6300 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи згідно з ухвали Косівського районного суду від 06.12.2018 року, а також 1998 грн. компенсації на пальне, яке було використано для заправлення автомобіля при поїздках на судові засідання. Відповідно до ч. 8, 12 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Згідно зі ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Таким чином з наведеного вбачається, що позивачем [PERSON] та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] у порядку передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення Верховинського районного суду від 17.09.2021року, подано до суду відповідні докази, що підтверджують понесення ними судових витрат у справі. При цьому, п`ятиденний строк подання відповідних доказів суду позивачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не порушено, оскільки як вбачається з поштових конвертів, такі заяви надіслано ними до суду 18.09.2021 року та 21.09.2021 року (а.с.149, 164 том 4). Вирішуючи заяву позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 3,4, 6-9 ст.139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених позивачем [PERSON] судових витрат в загальному розмірі 8400 грн. на проведення будівельно-технічної експертизи в справі згідно з ухвалою Косівського районного суду від 06.12.2018 року та Верховинського районного суду від 30.03.2021 року, нею представлено суду банківські квитанції №0.0.1349207294.1 від 11.05.2019 року на суму 6300,00 грн, №18817-1043497-49750 від 09.07.2021 року на суму 2156,00 грн, листи судового експерта Юзвенко Р.В. за вих. №115 від 03.05.2019 року, за вих. №139 від 05.07.2021 року, рахунки №56 від 03.05.2019 року, №70 від 05.07.2021 року (а.с. 143-148 том 4). З наведеного вбачається, що позивачем [PERSON] у встановленому законом порядку, підтверджено понесення нею судових витрат по справі на проведення будівельно-технічної експертизи на загальну суму 8400,00 грн. (6300 грн+2100 грн.), а тому така вимога є підставною. При цьому, суд враховує, що згідно з банківською квитанцією №0.0.1349207294.1 від 11.05.2019 року, листа судового експерта Юзвенко Р.В. за вих. №115 від 03.05.2019 року, рахунку №56 від 03.05.2019 року, платником за такими є [PERSON] , а не позивач [PERSON] , оскільки встановлено, що ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2018 року, оплату за проведення експертизи покладено саме на [PERSON] , який звернувся з позовом до суду та діяв в інтересах позивача [PERSON] на підставі довіреності № 691 від 22.08.2015 року (а.с.48-49, 76-77 том 1). У той же час, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що судом частково задоволено позов, а саме задоволено одну із двох позовних вимог про визнання права власності, а тому відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пов`язані із проведенням експертизи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 4200 грн. 00 коп. (8400*1/2=4200 грн). Щодо вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] в сумі 420 грн. судового збору, які у зв`язку із її звільненням від сплати судового збору слід компенсувати [PERSON] за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України, суд зазначає наступне. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, Верховинським районним судом 18.02.2020 року постановлено ухвалу, якою позов [PERSON] в інтересах [PERSON] до [PERSON] про виділення частки із майна, що є у спільній частковій власності - залишено без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України (а.с. 124-125 том 2). Позивач [PERSON] 28.02.2020 року звернулася до Івано-Франківського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Верховинського районного суду від 18.02.2020 року, яка у зв`язку з несплатою скаржником судового збору в сумі 420,40 грн. ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11.03.2020 року була залишена без руху (а.с.151-153, 161 том 2). На виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху, скаржником [PERSON] згідно квитанції № 39.19042.1/207580550 від 18.03.2020 року (а.с.165 том 2) сплачено судовий збір в сумі 420,40 грн. за подання апеляційної скарги. Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.04.2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, ухвалу Верховинського районного суду від 18 лютого 2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.181-184 том 2). При цьому, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 21.05.2020 року [PERSON] відмовлено у задоволенні заяви про ухвалення додаткової постанови щодо вирішення питання про судові витрати, а саме стягнення з відповідача на її користь сплаченого судового збору в сумі 420,40 грн. за подання апеляційної скарги (а.с.201 том 2). Оскільки, позивачем [PERSON] понесено судові витрати у справі, які складаються з судового збору в сумі 420,40 грн за подання апеляційної скарги на ухвалу Верховинського районного суду від 18.02.2020 року, яка постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.04.2020 року задоволена і суд при ухваленні рішення в справі не вирішував питання про стягнення судового збору за подання [PERSON] апеляційної скарги, а тому судовий збір в сумі 420,40 грн підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. У той же час, згідно з ч.1, 6 ст.141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України). Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 11.09.2007 (а.с.10 том 3). Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено, відповідач в силу дії п. 9 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а тому сплачений позивачем судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 420,40 грн слід компенсувати їй за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За наведених обставин, суд вважає, що заява позивача [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в справі підлягає до часткового задоволення і з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати пов`язані із проведенням експертизи пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 4200,00 гривень. Сплачений [PERSON] судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 420,40 грн слід компенсувати їй за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому, при вирішені заяви [PERSON] про ухвалення додаткового рішення, суд не враховує заперечення відповідача [PERSON] , оскільки такі по суті не стосуються заяви про ухвалення додаткового рішення в справі, а їх суть зводиться виключно до не згоди відповідача з прийнятими в цивільній справі процесуальними рішеннями суду. Вирішуючи заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] про ухвалення додаткового рішення в справі, суд зазначає наступне. Згідно з ч.12 ст.141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, особа яка не заявляє самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні 17.09.2021 року підтримував заявлені [PERSON] позовні вимоги, а тому враховуючи вимоги ч.12 ст.141 ЦПК України, на його користь підлягають стягненню з відповідача [PERSON] судові витрати по справі. На підтвердження понесених третьою особою судових витрат на проведення будівельно-технічної експертизи згідно з ухвали Косівського районного суду від 06.12.2018 року в розмірі 6300 грн., [PERSON] представлено суду лист судового експерта Юзвенко Р.В. за вих. №167 від 27.06.2019 року (а.с.153 том 4), з якого вбачається, що судовий експерт повідомляє про обстеження об`єкту та просить забезпечити доступ експерта до об`єкту дослідження. Інших доказів, понесення таких судових витрат на проведення земельно-технічної експертизи на підставі ухвали Косівського районного суду від 06.12.2018 року в розмірі 6300,00 грн, третьою особою суду не представлено. Посилання [PERSON] в заяві про ухвалення додаткового рішення на те, що оригінал квитанції про оплату витрат на експертизу він не може долучити, оскільки такий знаходиться у позивача [PERSON] та долучений нею до заяви про ухвалення додаткового рішення в справі, суд не бере до уваги, оскільки судом вже було встановлено, що ухвалою Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.12.2018 року, оплату за проведення експертизи було покладено на [PERSON] , який діяв в інтересах позивача [PERSON] на підставі довіреності № 691 від 22.08.2015 року. А тому, судові витрати на проведення експертизи в сумі 6300,00 грн. є такими, що понесені саме позивачем [PERSON] , а не [PERSON] як третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в справі. Враховуючи наведене, вимога третьої особи про стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат пов`язаних із проведенням експертизи в сумі 6300 грн. є безпідставною та задоволенню не підлягає. Щодо стягнення з відповідача на користь третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] судових витрат, пов`язаних з явкою до суду, суд зазначає наступне. На підтвердження витрат, пов`язаних з явкою до суду, третьою особою [PERSON] представлено суду фіксальні чеки на пальне в кількості 10 шт. на загальну суму 1999,02 гривень (а.с.154-163 том 4). Згідно зі ч.ч.1,3 ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У ч. 1 ст. 48 ЦПК України закріплено, що сторонами в цивільному процесіє є позивач і відповідач. Оскільки витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників несуть саме сторони, тобто позивачем та відповідачем, а третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, є учасником справи, а не стороною, то відповідно вимога третьої особи [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь понесених судових витрат, пов`язаних з явкою до суду, в сумі 1999,02 гривень є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Outcome: partial