Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У листопаді 2020 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, в якій позивач просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , тривалістю два місяці. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] померла її баба - [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частини квартири за адресою: [ADDRESS] . На час смерті спадкодавець проживала та була зареєстрована в зазначеній квартирі. На час відкриття спадщини їй - [PERSON] нічого не було відомо про наявність заповіту, складеного її бабою - [PERSON] на її ім`я. Про існування заповіту вона дізналась набагато пізніше від нотаріуса, коли звернулась за оформленням спадщини після смерті своєї матері - [PERSON] , померлої [INFO] . Так, їй стало відомо про те, що вона є спадкоємцем за заповітом після [PERSON] . Заповіт ВТТ № 222361 посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш С.В. 15 квітня 2014 року. Оскільки вона не була зареєстрована разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то відповідно до ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Таким чином, не знаючи про існування заповіту, вона вважала, що спадкоємцями після смерті [PERSON] є її дочки - її мати - [PERSON] , та тітка - [PERSON] . Крім того, на час відкриття спадщини у неї тяжко хворіла мати. Таким чином, перебуваючи протягом тривалого часу біля тяжкохворої матері, яка знаходилась у безпорадному стані і потребувала цілодобового догляду та піклування, вона була позбавлена можливості звернутись до нотаріальної контори після смерті баби через наявність об`єктивних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини. Відповідачу так, як і їй не було відомо про наявність заповіту до 2020 року. Проте вона вважається такою, що прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Поважаючи волю спадкодавця, відповідач подала до нотаріальної контори заяву про те, що вона не претендує на дане спадкове майно (заява долучена до матеріалів спадкової справи № 552/2020 Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, після смерті [PERSON] ). 08 вересня 2020 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з причини пропущення терміну на прийняття спадщини, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Представник третьої особи - Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народилась [INFO] у м. Дніпропетровську, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим 26 січня 2006 року Ленінським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області (а.с. 5). Дошлюбне прізвище [PERSON] « [PERSON] », яке остання змінила на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням 25 червня 2005 року шлюбу з [PERSON] , актовий запис № 431, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00027690810 від 08 вересня 2020 року (а.с. 44-45). Батьками позивача [PERSON] є: батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027690720 від 08 вересня 2020 року (а.с. 46-47). Дошлюбне прізвище матері позивача [PERSON] - « [PERSON] », яке остання змінила на « [PERSON] » у зв`язку з укладенням 14 липня 1984 року шлюбу з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу № [NUMBER] , виданим 14 липня 1984 року Відділом РАЦС Ленінського району м. Дніпропетровська, актовий запис № 862 (а.с. 41 (зворотній бік)). При цьому, батьками матері позивача - [PERSON] , [INFO] , є: батько [PERSON] , мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження № [NUMBER] , виданим 16 березня 1964 року Амур-Нижньодніпровським районним відділом РАЦС м. Дніпропетровська, актовий запис № 572 (а.с. 41 (зворотній бік)). Отже, судом встановлено, що [PERSON] є бабою позивача [PERSON] . 15 квітня 2014 року бабою позивача - [PERSON] , [INFO] , було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-366, згідно з яким [PERSON] належну їй частину квартири [ADDRESS] , заповіла [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до\~ст. 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. [INFO] баба позивача - [PERSON] , [INFO] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 09 лютого 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 302 (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на частину квартири [ADDRESS] , яка належала [PERSON] частково на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 грудня 1997 року, виданого Державним житлово-комунальним підприємством «Південне» згідно з розпорядженням (наказом) від 10 грудня 1997 року № 1013-97 (а.с. 55) та частково на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 травня 2011 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3-1478 (а.с. 34 (зворотній бік)). Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповіт [PERSON] від 15 квітня 2014 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В., зареєстрований в реєстрі за № 3-366, є чинним, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 61152097 від 01 серпня 2020 року, номер у спадковому реєстрі 55983051 (а.с. 36-39). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У частині 1 статті 1269 ЦК України закріплено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч. 1 ст. 1272 ЦК України). 01 серпня 2020 року позивач звернулась до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої бабусі - [PERSON] (а.с. 31), у зв`язку з чим 01 серпня 2020 року Четвертою дніпровською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 552/20 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 31-58), що також підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 61152026 від 01 серпня 2020 року (а.с. 40). Однак, постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Шугаєвої Н.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 вересня 2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/8 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] . З вказаної постанови вбачається, що підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом стало те, що [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк з дня смерті спадкодавця не подавалась до нотаріальної контори заява про прийняття спадщини та вона не була зареєстрована разом з померлою на день її смерті, тобто фактично спадщину не прийняла (а.с. 58). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] наполягала на тому, що пропустила встановлений статтею 1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки за життя бабуся про складання нею заповіту нічого не говорила, а про наявність заповіту [PERSON] на її ім`я вона дізналась лише у 2020 році, коли звернулась до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] (що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 11 грудня 2018 року Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 2770 (а.с. 42)). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім того, відповідач [PERSON] , яка є дочкою спадкодавця [PERSON] (що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00027699942 від 08 вересня 2020 року (а.с. 48)), та відповідно є рідною тіткою позивача [PERSON] , позовні вимоги [PERSON] визнала та не заперечувала проти задоволення позову. У заяві про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 08 вересня 2020 року, що подана до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори, [PERSON] зазначила, що їй відомо про зміст заповіту від імені матері [PERSON] не на її користь, на 3/8 частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вона не претендує, заповіт оскаржувати в суді не буде, до суду з приводу оформлення спадщини на зазначене спадкове майно звертатися не буде (а.с. 56). В судовому засіданні відповідач зазначила, що вона знайшла заповіт серед документів її померлої матері влітку 2020 року, і тільки тоді їй та позивачу стало відомо про волю спадкодавця. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що позивач дізналась про наявність вищевказаного заповіту [PERSON] лише у 2020 році та пропустила строк для подання заяви\~про прийняття\~спадщини за\~заповітом,\~яка відкрилась\~після смерті\~ [PERSON] , з поважної причини. За таких обставин, оскільки [PERSON] з поважної причини пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , суд вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , - два місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1220, 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України та

Outcome: approved