Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики, пеню, інфляційні збитків, 3 % річних та судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що відповідачка в березні 2015р. позичила у позивачки [PERSON] 10 000 грн. Пізніше, в квітні 2015 року відповідачка позичила у позивачки [PERSON] 7000 грн. У подальшому, в червні 2016 року відповідачка позичила у позивача [PERSON] 2000 доларів США, які зобов`язувалась повернути до кінця 2016р. Позивачі, довіряючи відповідачці, передавали грошові кошти без будь-яких письмових розписок. Через деякий час позивачі звернулись до відповідачки з вимогою повернути кошти, які вона отримала від них, однак відповідачка уникала зустрічей. На початку червня 2018 року позивачі з даного приводу звернулись до Святошинського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві, після чого відповідачка написала розписку, у якій підтвердила факт отримання у позивачів коштів в розмірі 2000доларів США, які зобов`язалась повернути до кінця листопада 2018 року. Однак, у визначений строк відповідачка гроші не повернула, чим порушила взяте на себе зобов`язання, у зв`язку чим позивач повторно звернувся до поліції із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. За результатами такого звернення було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відкрито кримінальне провадження № 12018100080009103 за ч. 1 ст. 190 КК України та розпочато досудове розслідування. Оскільки відповідачка отримані від них кошти не повернула, позивачі просять їх стягнути в примусовому порядку з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 47- 48). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року було здійснено перехід від розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін (а.с. 54). Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, просить слухати справу у її відсутність. Відповідачка в судове засідання не з`явилась повторно, про день розгляду справи повідомлялась належним чином, відзив на позовну заяву не подала, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як зазначено в позовній заяві, позивачі протягом 2015-2016р.р. позичали відповідачці кошти. 06.05.2018 року відповідачка написала розписку, у якій підтвердила факт отримання від [PERSON] коштів у розмірі 2000доларів США для своїх друзів та зобов`язалась їх повернути позивачу до кінця листопада 2018року (а.с. 9). Проте, у зазначений строк відповідачка кошти не повернула, у зв`язку з чим позивач звернувся до поліції із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України (а.с. 10). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачка у встановлений строк своїх зобов`язань по поверненню взятих в борг коштів не виконала, заборгованість за розпискою у розмірі 2000 доларів США підлягає стягненню в примусовому порядку. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання за період з листопада 2018року (початок прострочення виконання зобовязання згідно розписки) по 12.11.2020р. в межах заявлених позовних вимог відповідно до ст. 13 ЦПК України, що становить 2 000 х 3%/100/365 х 728днів = 119, 67 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 17.06.2021 року, 1 долар США становить 27, 0275 грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню борг в розмірі 2000 доларів США, 3% річних в розмірі 119,67 доларів США, а всього 2119,67 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ становить (2119,67 х 27,0275) = 57 289 грн. 38 коп. Вимога про застосування до суми боргу індексу інфляції задоволенню не підлягає з таких підстав. Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, тому норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, яке визначене договором у гривні. Відповідно до наданої розписки, позивач передав відповідачці в користування грошові кошти в доларах США, а тому жодних підстав стягувати дану суму з урахуванням індексу інфляції немає. Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог позивачів в частині стягнення боргу в розмірі 10 000грн. та 7 000грн. з урахуванням 3% річних та інфляційних втрат, оскільки доказів надання в борг відповідачці вказаних сум матеріали справи не містять, будь-якого документу, який посвідчує передання відповідачці та отримання нею даних коштів позивачі не надали. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial