Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У листопаді 2018 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою до Качалівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що в квітні 1999 року померла його баба [PERSON] , яка мала право на земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай).Після її смерті відкрилася спадщина , яка складається з права на земельну частку (пай), що знаходиться на території Качалівської сільської ради . За життя баба склала заповіт та все своє майно заповідала [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. [PERSON] померла в 1997 році до відкриття спадщини , а [PERSON] в 2000 році . [PERSON] після смерті матері своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини , де була відкрита спадкова справа , однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. На час смерті [PERSON] з нею в одній квартирі проживав позивач , тому є такий , що спадщину прийняв. Він звернувся до нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав, однак відсутність правовстановлюючого документа , перешкоджає йому реалізувати право на спадщину. Прохав визнати право на земельну частку (пай) в порядку спадкування , що належить [PERSON] .. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов , прохав його задовольнити. Представник відповідача до суду не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечую. Суд, вислухавши пояснення представника позивача , дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 21.09.2018 р. , [PERSON] включена до списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП « АФ «Мурафська» Качалівської сільської ради серії ХР № 18-00-000787 від 26.04.1997 р. Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] [PERSON] отримала 22.09.1997 року , про що в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) по КСП «АФ «Мурафська» Качалівської сільської ради зроблено запис за № 454. Згідно свідоцтва про смерть від 14.02.2018 року серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] в с.Качалівка Краснокутського району Харківської області . Заповітом , посвідченим секретарем Качалівської сільської ради від 14.11.1980 р., реєстраційний №50, [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки Качалівської сільської ради від 06.11.2016 р. , [PERSON] на момент смерті проживала сама по [ADDRESS] . Заповіт не скасований та не змінений. Як свідчить відповідь Харківського обласного державного нотаріального архіву від 17.04.2019 р., 10.09.1999 р. до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] , заява прийнята , зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ. 10.09.1999 р. за порядковим номером 358 , заведено спадкову справу № 212/1999. Спадкова справа відкрита , свідоцтво про право на спадщину не видано. Оскільки спадщина відкрилася в 1999 році , то застосуванню підлягають норми ЦК УРСР ( в редакції 1963 року). Згідно ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Як свідчить ст.525 , ст. 526 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця … Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є рівних частках, діти померлого … Відповідно до п. 2 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається , що спадкоємець прийняв спадщину якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини . [PERSON] є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] , інших спадкоємців не має та вона в установлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини і вказані дії свідчать про прийняття нею спадщини. Однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. [PERSON] померла [INFO] в м.Харкові , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 02.09.2000 р. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть від 04.08.2018 р. , [PERSON] померла [INFO] , до відкриття спадщини після [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина в 2000 р. , застосуванню підлягають вище вказані норми ЦК УРСР ( в редакції 1963 року). Згідно ст. 549 ЦК визнається , що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном . З довідки заступника директора КП « Жилкомсервіс» від 03.10.2019 р. [PERSON] проживала та була зареєстрована на час смерті з [PERSON] в квартирі [ADDRESS] в період з 17.04.1987 р. по 31.08.2000 р. . Факт того , що позивач є сином [PERSON] підтверджено матеріалами справи . Окрім позивача , інших спадкоємців не має, оскільки його брат [PERSON] помер в 2004 р . . Таким чином позивач є такий, що спадщину прийняв , оскільки фактично вступив у володіння спадковим майном. Згідно п.п.4.12. п.4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України , затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 , зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 р. за № 282/20595 свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів … Позивач звернувся після смерті матері до нотаріальної контори , однак з відповіді Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області від 17.10.2018 р. вбачається , що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа . Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки внаслідок відсутності правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), яка входить до складу спадкового майна, порушується право позивача, належним чином реалізувати своє право на оформлення спадкового майна. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved