Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

У лютому 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в реалізації права власності шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS], в якій наразі проживає відповідач. Відповідач в даній квартирі не зареєстрована. Протягом всього часу проживання відповідач веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, добровільно виселитися з квартири не бажає. Тому, посилаючись на вимоги ст.ст. 16, 383, 386 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 150 Житлового кодексу України (далі ЖК України) позивач просить усунути йому перешкоди у праві власності шляхом виселення відповідача з вищезазначеної квартири (а.с. 24). Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 березня 2018 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у даній цивільній справі та вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи (а.с. 22). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2018 р. призначено розгляд даної справи в судовому засіданні із викликом сторін на 14 червня 2018 р. (а.с. 27). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити з підстав, викладених в ньому. Також представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась судом належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями за адресою фактичного проживання та останнім відомим зареєстрованим місцем її проживання, проте конверти із поштовими відправленнями були повернуті на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про відмову відповідача від отримання судових повісток. Відповідно до ч. 9 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України) особа,\~яка відмовилася\~одержати судову\~повістку,\~вважається повідомленою.\~Також відповідач\~повідомлялась шляхом\~розміщення оголошення\~про виклик\~на офіційному\~веб-порталі\~Судової влади\~України.Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. За таких обставин судом в судовому засіданні постановлено ухвалу про заочний розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із занесенням до протоколу судового засідання. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до відоцтва про право власності на житло № 30159 від 14 квітня 2009 р., свідоцтв про право на спадщину за законом від 28 вересня 2013 р., виданих державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори [PERSON], № по реєстру 4-492, 4-494, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28 вересня 2013 р. № 10142999, квартира [ADDRESS] належить позивачеві [PERSON] (а.с. 67, 1517). Позивач [PERSON] на даний час не має змоги використовувати належну йому квартиру через те, що у ній проживає відповідач [PERSON], що підтверджується актом про проживання громадян від 2 лютого 2018 р., складеного комісією Квартального комітету № 20 Комунарського району м. Запоріжжя (а.с. 5). Крім того, з вказаного акту випливає, що відповідач [PERSON] проживає у вказаній квартирі з 2012 р. по теперішній час, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України,\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами ст.ст.\~16,\~386 ЦК України\~власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права. За правилами\~ст. 150 ЖК України\~власник має право використовувати житло для власного проживання. Відповідно до\~ст. 383 ЦК України\~власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання. За змістом зазначених норм права власник майна має право на вільне користування зазначеним майном у повному обсязі та має право на усунення перешкод у такому користуванні у будь-який час. Відповідно до статті 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. В даному випадку відповідач [PERSON] займає житлове приміщення квартиру, за відсутності відповідної законної підстави, в даному приміщенні не зареєстрована, веде аморальний спосіб життя, чим псує дане приміщення. Вказані дії відповідача позбавляють позивача як власника квартири права користуватись спірною квартирою, позивач в добровільному порядку не має можливості усунути перешкоди в користуванні та розпоряджанні своєю власністю, а тому суд доходить висновку, що такі перешкоди підлягають усуненню в судовому порядку. Тому, суд вважає за можливе поновити порушене право позивача, усунувши йому перешкоди у здійсненні права власності шляхом виселення відповідача із вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. Отже, позов [PERSON] є обгрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved