Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У листопаді 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно. У обґрунтування позову позивачі зазначили, що грудня 2019 року померла мати позивачів [PERSON] . [PERSON] перебувала в шлюбі з [PERSON] . У 1965 році батьки почали будівництво домоволодіння [ADDRESS] , яке закінчили у 1970 році. Згідно Акту приймання індивідуального домобудівництва від 14 липня 1971 року, зазначене домоволодіння було прийнято в експлуатацію 14 липня 1971 року. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 15 березня 1986 року, [PERSON] була власником 1/2 долі домоволодіння з належними до нього надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка та стала власником вцілому всього домоволодіння. У 1992 році бабка відповідача [PERSON] самочинно збудувала на цій ділянці житлову прибудову та господарські будівлі. Рішенням Іллічівської районної ради народних депутатів виконавчого комітету м. Маріуполя № 562 від 09 грудня 1992 року йому було видано свідоцтво про право власності на житлову прибудову літ. А-1 та господарські будівлі літ. літ. В, Л. И, Б,Н, що складає 47/100 частки домоволодіння [ADDRESS] відповідача померла, а її син, [PERSON] , прийняв спадщину. У подальшому [PERSON] подарував належну йому 47/100 частки своєму синові, [PERSON] . Таким чином, відповідач [PERSON] на теперішній час є співвласником зазначеного домоволодіння. 12 жовтня 1998 року [PERSON] отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку, площею 0,0568 га. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем за законом першої черги після смерті матері є позивачі по справі. Між тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено. На підставі викладеного, просили визнати за позивачами право власності на 53/200 частки спірного домоволодіння за кожною. Позивачі та їх представник в судове засідання не з`явилися, направили на адресу суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (актовий запис про народження №75). [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (актовий запис про народження №1822). [PERSON] уклала шлюб 12 лютого 1994 року із [PERSON] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (актовий запис №08). Відповідно до свідоцтва про шлюб № [NUMBER] , [PERSON] ,1929 року народження, перебував у шлюбі із [PERSON] ,1935 року народження, з 07 червня 1963 року. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (актовий запис №573). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (актовий запис №01). Судом встановлено, що актом приймання індивідуального домоволодіння від 14 липня 1971 року, пред`явлене до здачі домоволодіння [PERSON] , яке знаходиться по [ADDRESS] , було прийнято в експлуатацію - 14 липня 1971 року. Згідно свідоцтва про право власності та свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 15 березня 1986 року, яке було видано державним нотаріусом Третьої Жданівської державної нотаріальної контори, [PERSON] , як дружина [PERSON] , який помер [INFO] , має право власності на 1/2 частину домоволодіння з належними до нього надвірними будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а також на 1/2 частину вказаного домоволодіння як спадкоємець після смерті чоловіка. Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю, [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку площею 0,0568 гр, земельну ділянку передано для обслуговування житлового будинку, адреса: [ADDRESS] . ККП «ГБТІ - Маріупольська нерухомість» Донецька область видано довідку, відповідно до якої домоволодіння [ADDRESS] належить: 1) [PERSON] 47/100, 2) [PERSON] 53/200, 3) [PERSON] 53/200. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, [PERSON] належить 53/100 частки домоволодіння [ADDRESS] ( будинок літ.Д-1, що складає в собі сіни, кладову, 5 житлових кімнат, ванну, кухню, загальна площа 92,6 кв.м., житлова площа 69,3 кв.м., допоміжна площа 23,3 кв.м.). У 1975 році були побудовані літня кухня літ.Е-1, сарай літ.М-1, у 1980 році були побудовані житловий будинок літД-1, житлова прибудова літ.д-1, ґанок літ.д1, сарай літ.К-1, убиральня літ. Ж-1, погріб літ.З/п, огорожа лі№1. Згідно проведеної технічної інвентаризації на дату останнього обстеження 12 серпня 2020 року та до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 житловий будинок по [ADDRESS] має наступні показники: Загальна площа - 183,4 кв.м, житлова площа -126,2 кв.м. На земельній ділянці розташовані житлові будинки А-1,Д-1, нежитлові прибудови д-1,а2-1,житлова прибудова а-1,тамбури а1-1,аЗ-1, ґанок д1, сараї В-1, Б-1,Л-1,в-1,И-1,М-1,К-1,погріб з/п, літня кухня Е-1, убиральні Г-1, Ж-1,огорожа №1,2, мостіння І. У судовому засідання досліджено матеріали інвентаризаційної справи на домоволодіння [ADDRESS] . Судом було отримано від приватного нотаріуса Кудлаєва О.О. копію спадкової справи № 45/2020 після померлої [INFO] [PERSON] , відповідно до якої [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про отримання спадщини після смерті матері [PERSON] . Так, єдиними спадкоємцями після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , інших спадкоємців за законом першої черги більш немає. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право власності на спадкове майно. Постанови нотаріусом вмотивовані наступним. Спадкоємцями у якості правовстановлюючого документу було надано свідоцтво право власності, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області 15 березня 1986 року за реєстром № 1764, та свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області 15 березня 1986 року за реєстром № 1765, про належність на праві власності за [PERSON] , житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованих Міським комунальним підприємством «Маріупольське БТІ» 15 квітня 1986 року за № 13984. 24 серпня 2020 року від Міського комунального підприємства «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» була отримана інформація щодо реєстрації права власності за [PERSON] , [INFO] . На ім`я [PERSON] зареєстровано 53/100 частки житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] : 53/200 частки на підставі свідоцтво про право власності, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області 15 березня 1986 року за реєстром № 1764, та 53/200 частки свідоцтво про право на спадщину за законом, виданого Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою Донецької області 15 березня 1986 року за реєстром № 1765, а також 47/100 частки належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 22 січня 1993 року. Нотаріусом в ході перевірки за відомостями про об`єкт нерухомого майна та за суб`єктом (померлим) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (який діє з 01 січня 2013 року від 13 жовтня 2020 року) щодо реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , було встановлено: 47/100 частки житлового будинку належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності № [NUMBER] , виданого 22 січня 1993 року Маріупольською міською радою, 47/100 частки житлового будинку належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 30 березня 2005 року Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-272, 47/100 частки житлового будинку належить [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 22 липня 2005 року Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою за реєстром № 1-1536. Відповідно до договору дарування частки домоволодіння від 22 липня 2005 року, [PERSON] подарував [PERSON] 47/100 частки домоволодіння [ADDRESS] . Тобто був один власник вищевказаного житлового будинку: [PERSON] , якій належала цілі частка, тобто 1/1, а станом на 13 жовтня 2020 року є два співвласника цього будинку: [PERSON] - 53/100 частки, та [PERSON] - 43/100 частки. Таким чином, частка [PERSON] у розмірі 1/1 змінилась, у зв`язку з чим складові частини, загальна та житлова площа житлового будинку змінилися. Правовстановлюючі документи підлягають обміну. За життя спадкодавець не здійснив обмін правовстановлюючих документів. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 11 грудня 2020 року, [PERSON] та [PERSON] отримали у спадок по 1/2 частині земельної ділянки, загальною площею 0,0568 га, за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 1412336600:01:016:0434, Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця від спадщини. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Згідно з пунктами 3.1-3.3 «Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої Наказо Міністерства з питань житлово-комунального господарства України №55 від 18 червня 2007 року, а саме: - п.3.1 .Розрахунок частки у спільній власності на об`єкт нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників об`єктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у право встановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних право встановлювальних документів; - п.3.2. Право кожного співвласника в спільний частковій власності визначається частками, яка виражається в простих правильних дробах (1/2; 1/3; 3/5 тощо). При цьому вказані в право встановлювальних документах розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинен становити одиницю; - п.3.3.За відсутністю згоди всіх співвласників щодо змін часток питання вирішується в судовому порядку. Таким чином, після виділу 47/100 частки домоволодіння, частка у праві спільної часткової власності на об`єкт нерухомого майна співвласника [PERSON] , мала бути перерахована на 53/100 частки домоволодіння та отримано новий документи, що встановлював її право власності. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, а статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Порядок поділу нерухомості, право особи розпоряджатись об`єктом права спільної часткової власності, зокрема, шляхом виділу частки в натурі із спільного майна, визначається ст. ст. 183, 361, 364 ЦК України. Характер спірних правовідносин полягає у здійсненні особами, яким на праві спільної часткової власності належить вказане домоволодіння, прав володіння та користування спільним майном, без виділу часток в натурі. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Отже, з огляду на наведене, суд встановивши коло обставин, оцінивши представлені сторонами докази, приходить до висновку що на теперішній час у позивачів відсутня можливість отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, у зв`язку з чим їх права підлягають захисту в судовому порядку. На підставі викладеного позовна вимога про визнання права власності на частку домоволодіння є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved