Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить перевести на неї права та обов'язки покупця 1/2 частини квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу від 23 грудня 2010 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. та зареєстровано в реєстрі за № 4937. Позов обґрунтовано тим, що на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 22 травня 2007 року про визнання мирової угоди в справі про поділ майна подружжя, вона є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Після поділу квартири з її чоловіком, останній подарував свою 1/2 частину квартири [PERSON] за нотаріально посвідченим договором дарування від 26 вересня 2008 року. Знаючи про те, що [PERSON] є співвласником квартири, оскільки на його ім'я постійно приходили й приходять квитанції про сплату за житлово-комунальні послуги, до останнього часу вона вважала, що зміни власника не відбулось. Проте в один із днів на адресу її квартири, де вона продовжує проживати, надійшло податкове повідомлення-рішення, із змісту якого позивачу стало відомо про те, що у квартири є новий співвласник - [PERSON]. Після отримання цієї інформації позивачем було здійснено запити до реєструючи органів, і отримавши витяг із державного реєстру їй остаточно стало відомо про те, що [PERSON] стала співвласником на підставі договору купівлі-продажу від 23 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. Враховуючи положення ст. 362 ЦК України, позивача, як співвласника 1/2 частини квартири, не було повідомлено про продаж іншої частини квартири, як і не було запропоновано придбати таку частку за ціною, за яку її придбала інша особа. За таких обставин на неї необхідно перевести права та обов'язки покупця. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 12 березня 2018 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 8 травня 2018 року в підготовчому провадженні до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача залучено приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Андрущенко Л.М., оскільки саме вона здійснювала процедуру повідомлення [PERSON] про продаж [PERSON] 1/2 частини квартири у 2010 році. Ухвалою суду від 8 травня 2018 року строк підготовчого провадження продовжено до 11 червня 2018 року. У судовому засіданні 30 травня 2018 року в межах підготовчого провадження суд постановив ухвалу, яку внесено до протоколу судового засідання, якою виключив приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Андрущенко Л.М. із числа третіх осіб у зв'язку з тим, що вона припинила здійснення нотаріальної діяльності. Ухвалою суду від 30 травня 2018 року з ініціативи суду строк підготовчого провадження було продовжено до 12 червня 2018 року. 12 червня 2018 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. 18 червня 2018 року представник [PERSON] - адвокат [PERSON] надіслав до суду та іншим учасникам справи відзив на позов. Зазначений відзив обґрунтовано тим, що процедура повідомлення [PERSON] іншого співвласника - [PERSON] було дотримано нотаріусом Андрущенко Л.М., у зв'язку з чим остання видала свідоцтво від 22 грудня 2010 року, в якому виклала хронологічний порядок таких дій. Таким чином, [PERSON] була належним чином повідомлена і про ціну, за якою було здійснено продаж 1/2 частини квартири [PERSON] (200 010 грн), і про дату, на яку її запрошували на укладення договору, але вона не з'явилась. У відзиві також звернуто увагу на те, що на сьогодні вартість 1/2 частини квартири становить 28 177,31 доларів США, а не 200 010 грн. Крім того, представник відповідача звернув увагу на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки в 2011 році [PERSON] вживала заходів для вселення до своєї частини квартири, а тому ще з того часу [PERSON] чудово знала про нового співвласника квартири. Зазначаючи про те, що вона дізналась про нового співвласника з податкового повідомлення-рішення, позивач забула додати, що це ППР датоване червнем 2016 року, а з цим позовом [PERSON] звернулась в лютому 2018 року. Заперечень на відзив до суду не надходило. У вступному слові [PERSON] позов підтримала. Додатково пояснила, що вона ніколи від квартири не відмовлялась і завжди за неї боролась для своїх дітей. Вона не знала і навіть уявити не могла, що без неї [PERSON] і [PERSON] уклали договір купівлі-продажу в іншого нотаріуса. Представник [PERSON] - адвокат [PERSON] у вступному слові позов підтримала. Зазначила, що попередженням [PERSON] про продаж квартири займався один нотаріус, а договір купівлі-продажу посвідчено іншим, що є дуже дивним. [PERSON] є пересічним громадянином та не має юридичної освіти. Тому вона прийшла з родичами у визначений нотаріусом день та час 10 грудня 2010 року до нотаріуса Онищенко М.А. та принесла гроші, але її офіс був зачиненим. Крім того, увесь цей час до її поштової скрині надходять квитанції про нарахування житлово-комунальних послуг на ім'я [PERSON], тому вона вважала, що він залишається співвласником. Дослідивши надані Державним нотаріальним архівом документи приватного нотаріуса Андрущенко Л.М. можна переконатись, що останнє повідомлення [PERSON] направлялось двічі, але є довідка начальника поштового відділення, що [PERSON] відмовилась від отримання конверта, а також сам конверт із відміткою «за закінченням терміну зберігання» і цьому треба дати належну оцінку. У вступному слові представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] проти задоволення позову заперечив. Додатково пояснив, що 5 жовтня 2010 року [PERSON], діючи відповідно до ст. 84 Закону України «Про нотаріат» через приватного нотаріуса Андрущенко Л.М., передав [PERSON] листа, в якому пропонував по 15 грудня 2010 року внести авансовий платіж на рахунок нотаріуса в розмірі 20 % від вартості квартири, а також з'явитись на укладення договору, проте цього зроблено не було. Адвокат також звернув увагу на те, що станом на 2010 рік 200 010 грн становило 25 000 доларів США, а зараз це приблизно 7 000 доларів США. Крім того, [PERSON] забирав свої речі з квартири, а [PERSON] намагалась вселитись в квартиру у 2011 році, тому [PERSON] прекрасно знала про існування нового власника, проте не зверталась до суду з позовом аж до 2018 року. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Онищенко М.О. в судове засідання не з'явилась, повідомлена про час та місце розгляджу справи належним чином. Заслухавши вступне слово позивача, її представника та представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 6 серпня 2007 року [PERSON] в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна зареєструвала за собою право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] на підставі ухвали Оболонського районного суду м.Києва від 22 травня 2007 року (а.с. 5-6). Іншим співвласником квартири був [PERSON] 26 вересня 2008 року [PERSON] подарував [PERSON] належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS], що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, зареєстрованим у реєстрі за № 3505 (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред'явити до суду позов про переведення на нього прав та обов'язків покупця. Одночасно позивач зобов'язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець. До таких вимог застосовується позовна давність в один рік. Передача співвласником свого переважного права купівлі частки у праві спільної часткової власності іншій особі не допускається. Згідно із ст. 84 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на грудень 2010 року) нотаріус передає заяви громадян, підприємств, установ та організацій іншим громадянам, підприємствам, установам і організаціям, якщо вони не суперечать закону та не містять відомостей, що порочать честь і гідність людини. Заяви передаються поштою із зворотним повідомленням або особисто адресатам під розписку. Заяви можуть передаватися також з використанням технічних засобів. На прохання особи, що подала заяву, їй видається свідоцтво про передачу заяви. Із наданих суду Київським державним нотаріальним архівом матеріалів встановлено, що 5 жовтня 2010 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Андрущенко Л.М. із проханням передати [PERSON] повідомлення про намір продати належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] за 200 000 грн, із пропозицією 25 листопада 2010 року о 12 год. 00 хв. з'явитись до приватного нотаріуса КМНО Андрущенко Л.М. для укладення договору купівлі-продажу та попередженням, що в разі нездійснення свого переважного права на купівлю частини квартири протягом місяця від дня отримання цього повідомлення, таку буде продано іншій особі (а.с. 173). Зазначений лист було вручено [PERSON] 8 жовтня 2010 року (а.с. 171-172). 12 жовтня 2010 року [PERSON] передала через нотаріуса Андрущенко\~Л.М. лист для [PERSON], в якому повідомила, що згодна викупити в нього 1/2 частину квартири. Зазначений лист надійшов до нотаріуса 21 жовтня 2010 року (а.с. 175). 22 листопада 2010 року [PERSON] звернулась до нотаріуса Андрущенко Л.М. з листом, в якому просила відкласти продаж у зв'язку з хворобою. Вказаний лист нотаріус отримала 25 листопада 2010 року (а.с. 176). Відповідно до свідоцтва, виданого 25 листопада 2010 року приватним нотаріусом КМНО Андрущенко Л.М., [PERSON] 25 листопада 2010 року о 12 год. 00 хв. перебував у приміщенні, яке є робочим місцем цього нотаріуса (а.с. 198). 26 листопада 2010 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Андрущенко Л.М. із проханням передати [PERSON] повідомлення про намір продати належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] за 200 000 грн, із пропозицією до 10 грудня 2010 року з'явитись до приватного нотаріуса КМНО Андрущенко Л.М. для укладення договору купівлі-продажу або попереднього договору на купівлю вказаної частини квартири, а також внести забезпечувальний платіж у розмірі 10 % від зазначеної суми продажу на підтвердження наміру придбати частину квартири. [PERSON] також було попереджено про те, що у випадку відмови чи нездійснення цього права до 10 грудня 2010 року - частину квартири буде продано іншій особі (а.с. 180). Суд зауважує, що реквізитів для сплати забезпечувального платежу це повідомлення нотаріуса не містило. Заяву від 26 листопада 2010 року [PERSON] отримала 27 листопада 2010 року (а.с. 178). 1 грудня 2010 року до приватного нотаріуса Андрущенко Л.М. надійшов лист від [PERSON], датований 30 листопада 2010 року, в якому вона погодилась придбати 1/2 частину квартири в [PERSON] та просила про зустріч із останнім (а.с. 182). Зі слів [PERSON], вона приходила 10 грудня 2010 року до офісу приватного нотаріуса КМНО Андрущенко Л.М., проте офіс був зачинений. 14 грудня 2010 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Андрущенко Л.М. із проханням передати [PERSON] повідомлення про намір продати належну йому 1/2 частину квартири [ADDRESS] за 200 000 грн, із пропозицією до 17 грудня 2010 року включно внести на розрахунковий рахунок нотаріуса аванс у розмірі 20 % від зазначеної суми продажу на підтвердження наміру купити частину квартири, та з'явитись 17 грудня 2010 року об 11 годині 00 хв. до приватного нотаріуса КМНО Андрущенко Л.М. для укладення договору. [PERSON] також попереджено про те, що в разі неявки з будь-яких причин 17 грудня 2010 року до нотаріуса, вказана частина квартири буде продана іншій особі (а.с. 184). За даними Київського державного нотаріального архіву, заява [PERSON] від 14 грудня 2010 року з якихось причин надсилалась [PERSON] двічі: один раз викладена не на нотаріальному бланку, проте засвідчена печаткою нотаріуса (а.с. 184 та зворот а.с. 184), а другий раз - на нотаріальному бланку й також засвідчена печаткою нотаріуса (а.с. 187 та зворот а.с. 187). Згідно довідки начальника ОПЗ Київ-201 від 15 грудня 2010 року, рекомендований лист № 0103012932603 від 14 грудня 2010 року не вручено в зв'язку з відмовою 15 грудня 2010 року (а.с. 183). Суд зауважує, що даних про те, чи це була відмова від вручення листа поштою, чи відмова в отриманні адресатом - довідка начальника поштового відділення не містить. Водночас той самий рекомендований лист № 0103012932603 повернувся 15 січня 2011 року до приватного нотаріуса КМНО Андрущенко Л.М. з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що свідчить про його невручення адресату (а.с. 185-186). 22 грудня 2010 року приватним нотаріусом КМНО Андрущенко Л.М. видано свідоцтво, відповідно до якого заяву [PERSON] від 14 грудня 2010 року, адресовану [PERSON] з відомостями про продаж 1/2 частини квартири, не вручено у зв'язку з відмовою адресата від отримання; станом на 22 грудня 2010 року будь-яких повідомлень про бажання купити зазначену 1/2 частину квартири, або будь-яких інших повідомлень (заяв, заперечень тощо) від [PERSON] не надходило (а.с. 188). Із урахуванням цього свідоцтва 23 грудня 2010 року приватний нотаріус КМНО Онищенко М.А. посвідчила договір купівлі-продажу 1/2 частини квартири [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], за умовами якого остання купила вказану частину квартири за 200 010 грн (а.с. 71-76). Оскільки повідомлення [PERSON] від 14 грудня 2010 року, адресоване [PERSON] через приватного нотаріуса Андрущенко Л.М., надсилалось адресату декілька разів, а конверт із цією заявою повернувся до нотаріуса 15 січня 2010 року з відміткою пошти «за закінченням строку зберігання» (що свідчить про його невручення [PERSON]), то суд трактує цю обставину на користь [PERSON] та робить висновок про те, що її не було належним чином повідомлено про дату, час та місце укладення з [PERSON] договору купівлі-продажу 1/2 частини квартири, яке мало відбутись у приватного нотаріуса Андрущенко Л.М. 17 грудня 2010 року об 11 год. 00 хв. Таким чином переважне право [PERSON] на купівлю 1/2 частини квартири - порушено. Статтею 362 ЦК України визначено, що до вимог про переведення прав та обов'язків покупця застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 30 травня 2018 року представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про застосування строку позовної давності (а.с. 127-128). Як зазначала в позовній заяві [PERSON], про своє порушене право вона дізналась після того, як знайшла в поштовій скрині податкове повідомлення-рішення (ППР) про сплату податку на нерухомість, адресоване [PERSON] Конкретної дати отримання ППР [PERSON] не зазначає. Із змісту цього ППР випливає, що воно датоване 21 червня 2016 року та сповіщає [PERSON] про її обов'язок сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, як власнику об'єкту житлової нерухомості (а.с. 9). Таким чином, принаймні з кінця 2016 року [PERSON] знала чи могла дізнатись про своє порушене право, та пред'явити позов про переведення на неї права та обов'язків покупця. Проте такий позов було подано лише 16 лютого 2018 року. Суд також зауважує, що в судовому засіданні [PERSON] повідомила суд про те, що знає про нового власника квартири [PERSON] вже приблизно два роки. За таких обставин, із урахуванням також відкритості даних державного реєстру права власності на нерухоме майно, суд робить висновок про відмову в позові [PERSON] у зв'язку з пропуском нею строку позовної давності. На користь [PERSON] підлягає стягненню внесена на депозитний рахунок сума 200 010 грн, а з [PERSON] в дохід держави підлягає додатковому стягненню недоплачена сума судового збору в розмірі 59 грн. 30 коп.

Outcome: dismissed