Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У лютому 2021 року позивачі звернулись до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилались на те, що 28.10.2011 року ЧКОБТІ було зареєстровано право спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 72,70 кв.м. в тому числі житловою площею 35,00 кв.м. та 15.09.2011 року було видано свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на вказану квартиру. [INFO] помер [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на належну йому у праві спільної сумісної власності частку вказаної квартири, проте позивачі як спадкоємці першої черги за законом, а саме дружина та син померлого, своєчасно звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини,позбавленні можливості оформити документи про прийняття спадщини на вказане нерухоме майно, оскільки частка померлого у праві спільної сумісної власності не визначена. Зазначали, що між співвласниками відсутня будь-яка домовленість про розмір їх часток, а тому відповідно до закону вони вважаються рівними. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просили визначити, що частки співвласників квартири [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є рівними, тобто по 1/6 кожному, припинити право спільної сумісної власності на вказану квартиру; визнати право власності на 1/6 частину вказаної квартири за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . В судове засідання сторони не з`явились від позивача [PERSON] та представника [PERSON] адвоката Романюка В.Я. до суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, відповідачі направили до суду заяви в яких не запече ували проти задоволення позову, представник третьої особи про причини своєї неявки суд не повідомив, натомість на виконання ухвали про витребування доказів направив до суду належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №693/2015 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Суд, приймає до уваги визнання позову відповідачами та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В рамках судового розгляду даної справи, судом, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи витребувано інформаційну довідку з державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо спірних об`єктів нерухомості, а також копії матеріалів спадкової справи. Так, за наслідками судового розгляду справи встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 15.09.2011 року квартира [ADDRESS] , загальною площею 72,70 кв.м., житловою площею 35,00 кв.м. (а/с 16). Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. У відповідності до вимог ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Так, матеріали справи не містять відомостей про наявність відповідного письмового та нотаріально посвідченого договору між співвласниками про визначення розмір часток, а тому суд приходить до висновку, що їх частки рівні та складають по 1/6 частці за кожним співвласником. Судом встановлено, що [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 17). Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що постановою державного нотаріуса Першої чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. від 29.01.2021 року №67/02-31 відмовлено позивачам як спадкоємцям за законом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] на частку вказаного вище об`єкту нерухомості, оскільки частка померлого у праві спільної сумісної власності не визначена (а/с 19-20). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням вище наведеного наявні підстави для визначення часток співвласників у праві спільної сумісної власності в порядку передбаченому ст. 372 ЦК України, припинивши право спільної сумісної власності, при цьому необхідність у визнанні права власності за кожним із співвласників на відповідну частку квартири відсутня, оскільки юридичне значення для сторін даного спору полягає у переході із спільної сумісної власності у спільну часткову власність, при цьому кожному із співвласників вже належить на праві власності відповідна частка нерухомого майна. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial