Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом, в 3/4 частках на земельні ділянки: загальною площею 0,3600 га, 2,7800 га та 0,2100 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Стриївської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області (далі Земельні ділянки), які залишились після смерті [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті його бабусі [PERSON] відкрилась спадщина, що, окрім іншого, складається з Земельних ділянок. Вона, в свою чергу, прийняла спадщину за законом після смерті свого сина та його батька [PERSON], не оформивши при цьому своїх спадкових прав. Як спадкоємець за законом, прийняв спадщину після смерті бабусі та батька, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на Земельні ділянки, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник сільської ради до суду не прибув, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, в порядку визначеному ст. 76 ЦПК України, зокрема судові повістки отримано 07.04.2016 року та 28.05.2016 року, про причини неявки до суду не повідомив, жодних заперечень чи клопотань проти позову не подав. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.08.2012 року помер [PERSON], дід позивача, після смерті якого відкрилася спадщина, окрім іншого, на Земельні ділянки, які належали [PERSON] на підставі Державного акту, виданого 07.06.2001 року Стриївською сільською радою. Спадкоємцями [PERSON] були його дружина [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилась, та син [PERSON], батько позивача. Останній спадщину прийняв у встановлений законом шестимісячний термін, подавши відповідну заяву до нотаріальної контори, 18.07.2014 року зареєстрував Земельні ділянки в Державному земельному кадастрі, однак не встиг дооформити свої спадкові права та 01.09.2014 року помер. Після смерті [PERSON], спадщину прийняв його син [PERSON], позивач по справі, та мати [PERSON], баба позивача, в одній другій частці кожен, проте 08.11.2014 року [PERSON] померла, так і не оформивши своїх спадкових справ після смерті сина. Спадкоємцями пятої черги померлої [PERSON], її онуками [PERSON], позивачем, та [PERSON], відповідачем, було прийнято спадщину. З копії спадкової справи № 23/2015, виданої Баранівською державною нотаріальною конторою, встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] дійсно прийняли спадщину після смерті баби [PERSON], що підтверджується відповідними заявами від 29.01.2015 року та 24.04.2015 року, а також копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 08.07.2015 року, виданих на імя позивача. Вказані обставини також підтверджуються інформаційною довідкою, наданою Новоград-Волинською державною нотаріальною конторою від 05.04.2016 року. [PERSON], баба позивача та відповідача, в свій час прийняла спадщину померлого сина [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, однак не оформила при цьому своїх спадкових прав, оскільки померла. Таким чином після смерті батька [PERSON]П та смерті його баби [PERSON] позивач має право на 3/4 частки Земельних ділянок (з урахуванням 1/2 частки після смерті батька та 1/2 частки після смерті баби, яка = 1/4 частці Земельних ділянок, оскільки ще 1/4 частка належить відповідачу [PERSON]М.) При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на Земельні ділянки після смерті батька та баби, листом від 28.01.2016 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Основним юридичним документом на право власності на землю за життя спадкодавця був державний акт на право приватної власності на землю (ст. 126 ЗК України в редакції від 01.01.2004 року). З введенням в дію з 05.03.2009 року нової редакції ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яка, в свою чергу, проводиться за заявочним принципом. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя дід позивача [PERSON], правомірно набув на Земельні ділянки право власності, отримав Державний акт, які зареєстрував в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю, та відкрито користувався ними. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю. Після смерті [PERSON] у встановлений законом термін та відповідно до чинного законодавства спадщину прийняв його син [PERSON], проте своїх спадкових прав так і не оформив, після смерті якого спадщину, окрім позивача, прийняла і [PERSON], яка також не оформивши своїх спадкових прав, померла. Статтею 1276 ЦК України встановлено, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).\~ Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцям на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок їх смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на Земельні ділянки. Відтак, позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved