Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

у лютому 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 2013 року між сторонами укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, за яким застраховано автомобіль [NUMBER]. У квітні 2015 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача було пошкоджено, що за умовами договору є страховим випадком. Страховиком визначена сума страхового відшкодування у розмірі 25196,71 грн., яка не відповідає дійсності та умовам укладеного договору. позивач посилається на те, що сума страхового відшкодування, яка підлягає сплаті, становить 33889,52 грн. у повному обсязі. Відтак, відповідачем не доплачено на користь позивача грошові кошти у сумі 8692,81 грн. За таких обставин, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування у розмірі 8692,81 грн., пеню - 4398,56 грн., три проценти річних - 361,53 грн., інфляційні втрати - 832,00 грн., а також 20000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення проти заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши позовні вимоги, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 08 серпня 2013 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5003-13-00072, за умовами якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску. Дійсна вартість транспортного засобу на дату укладення договору становить 101000,00 грн. Строк дії договору страхування встановлений з 18 серпня 2013 року по 17 серпня 2017 року. Страховими випадками за договором визначено викрадення, дорожньо-транспортна пригода, стихійне лихо, пожежа, вибух, падіння предметів, напад тварин. Згідно з п.п. 12.2 п. 12 частини 2 договору страхування у разі настання страхових випадків по КАСКО, крім випадків конструктивної загибелі та викрадення, страхове відшкодування розраховується за наступною формулою: СВ = (ВВР - ВД х ЗЕ%) х ПЗС + ДДВ - Фрп - ВЗПО - НЧСП, де СВ - сума страхового відшкодування, що підлягає виплаті; ВВР - вартість відновлювального ремонту, яка включає вартість деталей, вузлів, агрегатів, що замінюються, вартість робіт та витратних матеріалів. ЗE - експлуатаційний знос деталей, вузлів та агрегатів ТЗ, що підлягають заміні, за період з початку експлуатації ТЗ до дати настання страхового випадку; ПЗС - коефіцієнт пропорційності зобов'язань страховика, що розраховується за формулою (застосовується у випадку коли страхова сума менше дійсної вартості ТЗ і різниця складає більше 10%) ПЗС = СС / ДВ, але в будь-якому не більше 1,0 (одиниці), де: CC - страхова сума по КАСКО згідно частини 1 договору; ДВ - дійсна вартість застрахованого ТЗ та ДО на момент настання страхового випадку, визначена на підставі акту авто товарознавчої експертизи; ДДВ - додаткові витрати Страхувальника по КАСКО, спричинені страховим випадком по КАСКО; Фрп - франшиза по КАСКО по ризиках інших ніж «Викрадення», зазначена в частині 1 договору. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування). (стаття 980 ЦК України) Згідно з ст. 981 ЦК України договір страхування укладається в письмовій формі. За приписами ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, за умовами якого застраховано автомобіль [NUMBER], 2012 року випуску. Автомобіль застраховано строком на чотири роки з поетапною сплатою страхової премії. Франшиза по іншим ризикам, крім викрадення, становить 0,3%. Серед страхових випадків сторонами визначено пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. 20 квітня 2015 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій позивач повідомив про пошкодження застрахованого автомобіля внаслідок ДТП 20 квітня 2015 року. Відповідно до ремонтної калькуляції від 29 квітня 2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 47838,87 грн. Використовуючи формулу, визначену у п.п.12.2 п.12 частини 2 договору страхування, страховиком було розраховано суму страхового відшкодування, яка підлягає виплаті на користь позивача. Так, СВ = (47838,87 грн. - 0) х 0,5324 - 272,70 грн. - 0 - 0 = 25196,71 грн. Коефіцієнт пропорційності зобов'язань страховика, який дорівнює 0,5324, розрахований за формулою ПЗС = СС / ДВ, де СС - страхова сума по КАСКО. У пункті 6 частини 1 договору вказано, що у період з 18 серпня 2014 року по 17 серпня 2015 року страхова сума становить 90900 грн. Дійсна вартість застрахованого транспортного засобу на момент настання страхового випадку, за доказами відповідача, становить 170737,00 грн. На підтвердження таких обставин відповідачем долучено до матеріалів справи звіт про оцінку автомобіля [NUMBER], складений 26 травня 2015 року експертом-оцінювачем ТОВ «Асистанська компанія «Українська служба допомоги» [PERSON] (а.с. 72-78) Заперечуючи проти вказаного звіту про оцінку, позивач долучив до матеріалів справи звіт про оцінку майна № RS48-160512-001, складений ТОВ «АКР-Консалт», за яким вартість автомобіля [NUMBER], становить 120000 грн. (а.с. 111-118) Оцінюючи докази зібрані у справі, суд доходить висновку, що звіт про оцінку автомобіля [NUMBER], складений 26 травня 2015 року експертом-оцінювачем [PERSON], не є належним та допустимим доказом, оскільки експерт-оцінювач [PERSON] або представник суб'єкта оціночної діяльності пошкоджений автомобіль не оглядали. Відповідно до актів огляду пошкодженого автомобіля забезпечений транспортний засіб оглядався представниками страхової компанії в присутності позивача по справі. Отже, при розрахунку суми страхового відшкодування, яка підлягає виплаті на користь позивача, має бути використано дійсну вартість автомобіля, встановлену у звіті про оцінку майна № RS48-160512-001, складеному ТОВ «АКР-Консалт», зважаючи на те, що оцінювач [PERSON] оглянув пошкоджений автомобіль. Відтак, коефіцієнт пропорційності зобов'язань страховика у даному випадку становить 0,7575, тобто ПЗС = 90900,00 грн. / 120000 грн. Сума страхового відшкодування становить 35965,24 грн., тобто СВ = (47838,87 грн. - 0) х 0,7575 - 272,70 грн. - 0 - 0. Таким чином, сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті на корить позивача, становить 10768,53 грн., тобто 35965,24 грн. - 25196,71 грн. - сума страхового відшкодування, отримана позивачем на час розгляду справи. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму невиплаченого страхового відшкодування у розмірі 8692,81 грн. Позивач у своїх підрахунках розміру страхового відшкодування застосував процент експлуатаційного зносу деталей, вузлів, агрегатів транспортного засобу у розмірі 8%. Відповідно до частини першої договору страхування врахування амортизаційного зносу не застосовується, однак суд позбавлений можливості вийти за межі заявлених позовних вимог, а тому доходить висновку, що сума страхового відшкодування, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 8692,81 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з п. 17.1 частини другої договору страхування за невиконання або неналежне виконання обов'язків за договором сторони несуть майнову відповідальність шляхом сплати пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, встановленої на кінцеву дату такого платежу. Суд погоджується з розрахунками позивача. Страхувальником нарахована пеня за період з 04 травня 2015 року по 20 вересня 2016 року у розмірі 4398,56 грн., три проценти річних та інфляційні втрати за аналогічний період - 361,53 грн. та 832,00 грн. відповідно. Вказані кошти підлягають стягненню на користь позивача. Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування» та положеннями договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладеного між сторонами, не передбачено відшкодування моральної шкоди страхувальнику у разі порушення страховою компанією умов договору. Відтак, суд вирішує відмовити у задоволенні позову в цій частині. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн. на користь держави.

Outcome: partial