Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-31 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 11 липня 2016 року помер її батько [PERSON] в с. Вила Томашпільського району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований по вулиці Зоряна (колишня Жовтнева) № 28 в с. Вила Томашпільського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцем майна після смерті [PERSON] був також її брат [PERSON], який був інвалідом ІІІ ї групи та звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак не встиг прийняти спадщину в нотаріальному порядку, оскільки помер 07 лютого 2017 року. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги залишилися дружина [PERSON] та неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON] Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надіслала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 11 липня 2016 року в с. Вила Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно заповіту від 25 квітня 2016 року [PERSON] заповів земельну ділянку площею 2,3493 га, земельну ділянку площею 3,95 га, та житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Вила по вул. Зоряній за № 28 Томашпільського району дочці [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з довідки № 377 від 03 грудня 2018 року, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Томашпільського району після смерті [PERSON], який помер 11.07.2016 року залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 2,3493 га в межах згідно з планом, розташована на території [PERSON] сільської ради, земельна ділянка площею 3,95 га розташована на території [PERSON] сільської ради, житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в селі Вила Томашпільського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишилася дочка [PERSON] (а.с.8). З довідки № 375 від 03 листопада 2018 року виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Томашпільського району про те, що житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться в с. Вила по вулиці Зоряній (Жовтневій), за № 28 Томашпільського району Вінницької області дійсно належав [PERSON], який помер 11.07.2016 року (а.с.9). В довідці про показники обєкта нерухомого майна № 181 від 15 листопада 2017 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок № 28, розташований по вул. Зоряна (колишня Жовтнева), Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за [PERSON] (а.с. 25). З копії свідоцтва на право власності на житловий будинок вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями розташованого по вул. Жовтнева в с. Вила Томашпільського району Вінницької області зареєстрований за [PERSON] (а.с. 10). Рішенням Томашпільського районого суду від 28 березня 2018 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно, що залишилось після смерті [PERSON], який помер 11 липня 2016 року в с. Вила Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 3,95 га, що розташована на території [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ІV- ВН № 063520 виданого 20 грудня 2001 року [PERSON] сільською радою Томашпільського району (а.с.17-22). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 20/02-31 від 31 січня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 29). Згідно повідомлення державного нотаріуса Томашпільської державної нотаріальної контори №69/01 - 16 від 12 березня 2019 року спадкова справа після померлого 11 липня 2016 року [PERSON] заведена, однак свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 36-40). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК Україниу разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції ПриватБанк № 0.0.1256666137.1 від 01 лютого 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 769 гривень 00 коп. Враховуючи, що відповідачі позов визнали до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн. 50 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved