Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги позивач мотивує тим, що рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.08.2020 року стягнуто з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 3000,00 грн щомісячно, починаючи з 09.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Святошинському РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). З січня 2020 року відповідач сплату аліментів не проводив, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 39 000,00 грн, що підтверджується довідкою державного виконавця від 01.02.2021 року. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочену сплату аліментів у розмірі 39 000,00 грн за період з 01.02.2020 року по 01.02.2021 року. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 27). Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та ухвали про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, заяв з запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направив. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник поливача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні обставинам викладеним у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надав, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі. З матеріалів справи вбачається, що відповідач 03.03.2021 року, 24.03.2021 року, 21.04.2021 року, 11.06.2021 року подавав заяви про перенесення судвого засідання у зв`язку з неможливістю прибути в судове засідання, доказів на підтвердження неявки в судові засідання не надав. У відповідності до вимог ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України - суд зважаючи на наявність законних підстав приходить до висновку про можливість у відповідності до вимог ст.223 ЦПК України ухвалити рішення про задоволення позову на підставі наданих сторонами доказів, без вислуховування особистих пояснень відповідача по справі. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини: Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Пунктом 2 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року передбачено, що відповідно до ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь - якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 р. у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі «Bellet v. France» Суд зазначив, що ст.6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 19.08.2020 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі 3 000,00 грн щомісячно, починаючи з 09.01.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 11-12) На виконання зазначеного рішення Святошинським районним судом міста Києва видано виконавчий лист, який був пред`явлений до виконання до Святошинського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Державний виконавцем Святошинського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лигір О.О. 10.12.2020 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63883353. (а.с. 15) Згідно з довідкою-розрахунком державного виконавця Святошинського РВДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Лигір О.О. від 01.02.2021 року боржник [PERSON] з січня 2020 року по січень 2021 року сплату аліментів не проводив, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 39 000,00 грн (а.с. 16). Позивач просить суд стягнути з відповідача відповідача на її користь пеню за прострочену сплату аліментів у розмірі 39 000,00 грн за період з 01.02.2020 року по 01.02.2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсоток від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Розмір пені становить 1 відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Вбачається, що розмір пені має розраховуватись за наступною формулою: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 відсоток. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі № 333/6020/16-ц. Позивачем у позовній заяві наданий суду помісячний розрахунок пені за період з лютого 2020 року по лютий 2021 року, який відповідає вимогам закону (а.с. 4). Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до наданого розрахунку пеня за несвоєчасну сплату аліментів за цей період складає 71 700 грн. Загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з лютого 2020 року по лютий 2021 року вже значно перевищує 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів, тому на підставі ч. 1 ст. 196 СК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 100 відсотків заборгованості по сплаті аліментів у сумі 39 000,00 грн. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved