overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить змінити, збільшити, розмір стягнення аліментів на її користь на утримання синів: Богдана, 21.12.2008року народження, Максима, [INFO], [PERSON],29.12.2014року народження, присуджений рішенням Деражнянського районного суду від 15.02.2017р. по 400грн. на кожну дитину, та стягувати з [PERSON] по 1000грн. щомісячно, на утримання синів [PERSON], 21.12.2008р.н. і Максима, 04.09.2010р.н., та 800грн. на сина [PERSON],29.12.2014року народження, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання вона заявила про розгляд справи за її відсутності, вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач був повідомлений про розгляд справи 11.02.2019року в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним\~ чином\~ повідомленого\~ про\~ дату, час і місце\~ судового засідання,\~ який не повідомив\~ причини\~ неявки, не подав\~ відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи,\~ та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ст.ст. 150-157 СК України батьки зобовязані займатися вихованням і матеріальним утриманням дитини незалежно від місця проживання кожного. Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 15.02.2017року встановлено, що відповідач є батьком дітей: Богдана, 21.12.2008р. народження, Максима,04.09.2010р. народження, [PERSON],29.12.2014р. народження, і підтверджується, що з нього на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на їх утримання, на кожного, по 400грн. щомісячно до їх повноліття. Відповідно до змісту ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із сторін. Враховуючи, що діти відповідача підросли і потребують більших матеріальних витрат, на сьогоднішній день збільшився прожитковий мінімум, та, відповідно, розмір аліментів 400грн., визначений судом у 2017році, не забезпечує задовільного їх матеріального утримання, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення вимог про збільшення розміру аліментів та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання синів, на кожного, Богдана і Максима по 1000грн. та [PERSON] 800грн., щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 182, 192 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У позовній заяві [PERSON], просить постановити рішення про визнання [PERSON], зареєстрованого за адресою [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Свої вимоги обґрунтувала тим, що на праві приватної власності їй належить будинок в с.Заозерне Любомльського району, в будинку вона проживає одна, однак там же зареєстровані але не проживають її дочка [PERSON] та її чоловік [PERSON], що стверджується записами в будинковій книжці та довідкою сільської ради. Відповідач з дня його реєстрації від 14.08.2012 року в її будинку не проживає. На її неодноразові прохання знятись з реєстрації відповідач їй відмовляє. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні яке відбулося 05 лютого 2016 року [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить надалі розгляд справи проводити у її відсутності. [PERSON], в судове засідання не з»явився, однак на адресу суду надіслав, заяву в якій вказав, що він знявся з реєстрації місця проживання в [INFO] 09.02.2016 року, і тим же числом його місце проживання зареєстровано за адресою [INFO], що стверджено копією паспорту. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно вбачається,що власником нерухомого майна яке знаходиться в с.Заозерне Любомльського району по вул. Кутовій,15 є [PERSON]. Як вбачається з копії будинкової книги в будинку №15 по вул.Кутовій в селі Заозерне Любомльського району прописано [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Довідкою Згоранської сільської ради Любомльського району від 25.12.2015 року № 1875 стверджено, [PERSON] зареєстрований в [INFO], але фактично з 14.08.2012 року по даний час за місцем реєстрації не проживає. 15.02.2016 року в канцелярію суду надійшла від відповідача [PERSON] заява про розгляд справи без його участі, оскільки 09.02.2016 року його знято з реєстрації місця проживання і тим же числом місце проживання зареєстровано за адресою [INFO], що стверджено копією паспорту. Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON], після проведення судового засідання, 09 лютого 2016 року, знявся з реєстраційного обліку в с.Заозерне вул..Кутова,15 Любомльського району, Волинської області та місце його проживання зареєстровано за адресою в [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України\~у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. \~\~\~ \~\~Таким чином в задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв'язку з виконанням відповідачем зазначених вимог, а з відповідача на користь позивача необхідно стягнути належно підтверджені судові витрати, а саме, 551,20 грн. судового збору.\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням по [ADDRESS] . Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що є власником будинку за вищевказаною адресою. У будинку, окрім неї, її дітей та онука, також зареєстрована відповідач, яка є колишньою дружиною її сина. Шлюб між відповідачем і її сином розірваний рішенням суду від 30.08.2018 року. Після розірвання шлюбу відповідач забрала свої речі і залишила будинок; постійно проживає в селі Вижгів Любомльського району. В добровільному порядку знятись з реєстрації за цією адресою відповідач не бажає. Через це вона позбавлена права на оформлення субсидії. Окрім цього, не може оформити договір дарування цього житлового будинку, чим обмежена у праві розпорядження належним їй майном. У зв`язку із цим захист її прав можливий лише в судовому порядку. Позивач в позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач в канцелярію суду подала заяву, у якій позов по суті спору визнала повністю, просила покласти судові витрати на позивача, оскільки остання не намагалась вирішити спір в досудовому порядку, а сама ж вона була згідна знятись із реєстрації з будинку позивача. Просила розглянути справу за її відсутності. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.316, 323, 383, 391, 405 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Прохання відповідача про не стягнення з неї судових витрат не відповідає положенням ст.ст.4, 141 ЦПК України, через що з урахуванням визнання нею позову у відповідності до вимог ст.142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, а решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване по вулиці Поштовій 49 в місті Любомль Волинської області. Свої вимоги обґрунтувала тим, що являється власником будинку на підставі договору дарування. В будинку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], однак з грудня 2003 року та по даний час не проживаютьі не зявляються. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому вказала про підтримання заявлених вимог і відсутність заперечень проти заочного розгляду. 28.10.2017 року було опубліковано оголошення в газеті «Волинь-нова» із зазначенням часу та місця проведення судового засідання, проте відповідачі в судове засідання не зявились, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду не подали. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Будинок по вулиці Поштовій 49 в місті Любомль Волинської області, в якому проживають сторони, належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] і зареєстрований за нею в установленому порядку 15.09.2014 року на підставі договору дарування від 25.12.2003 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, договором дарування. З довідки Любомльської міської ради Волинської області, копії паспортів відповідачів, акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 18.07.2017 року вбачається, що по вулиці Поштовій 49 в місті Любомль Волинської області з грудня 2003 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], зареєстровані, але фактично не проживають. Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно з ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. \~ \~ \~ \~ Отже, по справі встановлено, що право власності на будинок зареєстроване за позивачкою на підставі договору дарування. Відповідачами не подано доказів поважності причин непроживання в будинку. За таких обставин суд вважає, що відповідачі понад шість місяців не проживають в спірному будинку без поважних причин, а тому втратили право на користування жилим приміщенням. У звязку з наведеним позов є обґрунтованим та доведеним і підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України на відповідачівв рівних частках слід покласти судові витрати по справі, до яких відносяться 640 гривень судового збору та 150 гривень витрат на публікацію судового оголошення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання за нею права власності на ? земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої по вулиці Прирічній 15 в селі Римачі Любомльського району Волинської області(кадастровий номер 0723380800:01:000:0007). Свої вимоги обґрунтувала тим, що 22.03.2013 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за вищевказаною адресою. Згідно з рішенням Любомльського районного суду від 03.09.2015 року таке нерухоме майно віднесено до спільного сумісного майна подружжя, тому за нею визнано право власності на ? майна, а решту в рівних частках по ? успадкували відповідачі по даній справі, спільні з покійним діти. Крім цього, чоловіку належало на праві приватної власності 0,85 га землі відповідно до Державного акту від 15.06.2000 року, в тому числі, 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку. Набувши право на будинок, звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на ? цих 0,25 га, однак одержала відмову з тих мотивів, що така ділянка не відноситься до спільної сумісної власності подружжя відповідно до положень ст.ст.57, 60, 70 СК України. Вважає, що згідно з вимогами ст.377 ЦК України, ч.4 ст.120 ЗК України до неї перейшло право на половину земельної ділянки у звязку з набуттям права власності на нерухоме майно, що на ній знаходиться, тому за захистом свого права звертається до суду. В судове засідання сторони не зявились. Позивачка у позовній заяві виклала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] подав заяву в канцелярію суду, а відповідач [PERSON] направив заяву електронною поштою про розгляд справи за їх відсутності. При цьому кожний з відповідачів у своїй заяві позов визнав повністю. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідження викладених у позовній заяві фактичних обставин, підтверджених доданими доказами; аналіз змісту позовних вимог і їх обґрунтування приводить суд до висновку, що заявлені вимоги відповідають положенням ст.ст.328, 377 ЦК України, ч.ч.1, 4 ст.120 ЗК України, а також п.182 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №7. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. В порядку ч.1 ст.61 ЦПК України фактичні обставини, на які позивач покладається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням позову суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають повному задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідачів у рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай) загальною площею 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого сертифікатом серії РН № 061297, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що як спадкоємець першої черги після смерті чоловіка [PERSON] спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. Інші спадкоємці першої черги є діти позивачки та спадкодавця, які у встановлений законом строк від прийняття спадщини відмовились. До складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай), яке чоловік успадкував після смерті свого батька на підставі сертифікату серії [NUMBER] 0267632, та в подальшому оформив сертифікат серії [NUMBER] . Однак оригінал цього сертифікату був втрачений і через це у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, тому реалізація її спадкових прав можлива лише у судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивачка у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Від Любомльської міської ради надійшла заява про повне визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1222, 1261, 1268, 1297 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 3,73 умовного кадастрового гектара без визначення меж цієї частки в натурі, що посвідчене виданим Любомльською райдержадміністрацією 18 листопада 1996 року сертифікатом серії ВЛ №\~0044921, в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її батька [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що за життя батько не встиг розпорядитись належним йому майном шляхом складання заповіту. Позивач спадщину прийняла шляхом подачі заяви до Любомльської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлені законом строки. Крім позивача, іншими спадкоємцями за законом першої черги є [PERSON] та [PERSON] , які у передбачений законом шестимісячний термін відмовилися від прийняття спадщини шляхом подачі відповідних заяв до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, що претендують на спадкове майно, немає. Однак нотаріус Любомльської державної нотаріальної контори відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька на право на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що на спадкове майно відсутні правовстановлюючі документи, тому реалізація її спадкових прав можлива лише в судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Від Вишнівської сільської ради на електронну адресу суду надійшла заява про повне визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1218, 1223, 1261, 1268, 1297 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 3,98 в умовних кадастрових одиницях без визначення меж цієї частки в натурі, посвідчене сертифікатом серії ВЛ № 0137401, зареєстрованим 03.01.1997 року за № 5093 згідно з розпорядженням Любомльської райдержадміністрації № 475 від 28.12.1996 року, в порядку спадкування після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Заявлені вимоги обґрунтувала тим, що після смерті матері є спадкоємцем за заповітом. Спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України. До складу спадщини увійшло право на земельну частку (пай) згідно вищевказаного сертифікату, яке мати успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON] , проте за життя спадкових прав не оформила. Через відсутність оригіналу сертифікату у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, тому реалізація її спадкових прав можлива лише у судовому порядку. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Від Вишнівської сільської ради надійшла заява про повне визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1218, 1223, 1234, 1235, 1268, 1297 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved