Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 20 квітня 2018 року у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №39. У шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Позивачка, посилаючись на ст.ст. 104, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки вони через різні погляди на сімейні стосунки, спільне проживання, виховання дитини та ведення домашнього господарства припинили шлюбні відносини та з серпня 2019 року проживають окремо, спільного господарства та бюджету не ведуть. Збереження шлюбу з відповідачем позивачка вважає недоцільним, оскільки на сьогоднішній день між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, а тому збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 21 лютого 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Кожен з них окремо подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позивачка позов підтримала, відповідач такий визнав. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивачка посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 квітня 2018 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 20 квітня 2018 року зареєстрували шлюб у Нетішинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, про що було зроблено актовий запис №39 (арк. спр. 4). У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2018 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (арк. спр. 7). Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних стосунків через різні погляди на сімейні стосунки, спільне проживання, виховання дитини та ведення домашнього господарства, а також втрату почуття любові та взаємоповаги, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивачка в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя неповнолітньої дитини, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 21 лютого 2020 року. Як позивачка, так і відповідач наполягали на розірванні шлюбу, про що кожен з них зазначив у поданій заяві. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, тому у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору стягнути на її користь з відповідача згідно приписів ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved