Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, відповідно до змісту якого просить, позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позовну заяву обґрунтовує тим, що [INFO] вона народила сина [PERSON] не перебуваючи в зареєстрованому шлюбі. Батьком дитини є [PERSON] , який визнав своє батьківство по відношенню до сина. Сторони проживають окремо, син проживає спільно з позивачем. Судовим наказом Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 08.11.2013 року (справа № 279/4402/13-ц), зобов`язано відповідача сплачувати на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2013 року. Вказаний судовий наказ подано для виконання до відділу державної виконавчої служби. Станом на 23.07.2018 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 59454,41 грн. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не спілкується з ним. Вказує, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться його життям, не відвідував і не відвідує його вдома, в навчальному закладі. Вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Також, зазначає, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] . Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.03.2019 року [PERSON] , відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні, призначено підготовче засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 серпня 2020 року, справу після повторного автоматизованого розподілу прийнято до провадження судді Збаражського А.М., визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву. Ухвалою від 23.07.2021 року, закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач [PERSON] , позовні вимоги повністю підтримала, просила позов задовольнити та пояснила, що відповідач за три місяці дав 200 гривень і більше 8 років не з`являвся, перешкод у спілкуванні батька з дитиною вона не чинить. Одного разу у телефонній розмові із відповідачем, останній пояснив, що не проти позбавлення його батьківських прав. Відповідач, [PERSON] будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, відповідно до пунктів 1, 4 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується: рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення [PERSON] (а.сп.62); поштовими повідомленнями з відміткою «адресат відсутній» (а.сп.76), поштовим повідомленням «адресат відмовився» (а.сп.44) та розміщеним оголошенням про виклик наофіційному веб-сайті судової влади України (а.сп.46,52,61,73), в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування при виконкомі Хорошівської селищної ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідно статті 128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, 30.11.2021 року представник третьої особи подала до суду заяву у якій просила розглядати справу без її участі та не заперечувала проти задоволення позову (а.сп.83). У відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, заслухавши позивача, дослідивши докази у справі,

Outcome: approved