Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся з цим позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує, посилаючись на те, що 15 січня 2013 року о 16 годин 00 хвилин по вул. Щорса в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на перехрестя вулиць Щорса Святоюріївська, де здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу , відповідно до звіту № 6352 про оцінку автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] та складає 15707, 93 грн. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1297073 з терміном дії з 31.10.2012 року до 30.10.2013 року. 11.03.2013 р. здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 13089,94 грн. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просив суд стягнути з\~ [PERSON] на користь Моторно (транспортного) страхового бюро України 13089,94 грн. відшкодування понесених витрат, стягнути судові витрати та витрати по оплаті правової допомоги. В судове засідання представник позивача не з»явилася. Надіслала на адресу суду листа, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, не зявився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомляв. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до положень ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до пп.33.1.4. п. 33.1. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», «водій транспортного засобу, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), причетний до такої пригоди , зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу». Згідно з абзацом «ґ» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.» Верховний Суд України у постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-1ЦС14 зробив правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з 18 вересня 2011), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Згідно Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами: «Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями джерела підвищеної небезпеки має наставати як при цілеспрямованому їх використанні так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Збитки відшкодовуються в повному обсязі відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобовязання про відшкодування шкоди.» Судом встановлено, що 15 січня 2013 року о 16 годин 00 хвилин по вул. Щорса в м. Вишневе, Києво-Святошинського району Київської області, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, виїхав на перехрестя вулиць Щорса Святоюріївська, де здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідач своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Зазначені обставини підтверджуються постановою Києво-Святошинського районного суду м.Києва, за якою відповідач був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнений до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ці самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Власник автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] повідомив позивача про страховий випадок та МТСБУ здійснило виплату вартості відновлювального ремонту власнику пошкодженого автомобіля, в результаті чого у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З метою врегулювання спору в досудовому порядку представником позивача12.03.2013 р. було надіслано відповідачу досудову вимогу щодо до добровільного відшкодування завданого збитку в порядку регресу. Проте, вимоги позивача виконані відповідачем не були. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved