overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2000 р. У шлюбі у сторін народилося 5 дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. При цьому зазначає, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Спору між сторонами щодо поділу майна та місця проживання дітей немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, до початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів, і тому дослідивши письмові докази по справі, встановив, що 22.07.2000 р. відділом РАЦСу Печерського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 81 (а.с.10). При цьому [INFO] р. народився [PERSON], [INFO] р. народилась [PERSON], [INFO] р. народився [PERSON], [INFO] р. народився [PERSON], [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с. 11-15). Як з'ясував суд, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 27.08.2014 р. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON] [INFO] Позивачка зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Також зазначила, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Тому просить суд розірвати шлюб. Ні позивач ні відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 27.08.2014 р. у відділі РАЦСу Оболонського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1563, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). Від даного шлюбу [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 4), а [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с. 5). При цьому сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з [INFO] р. У шлюбі у сторін народились діти: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на її утриманні. Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Тому враховуючи вищевикладене просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду клопотання, в якому просили розглянути справу без їх участі та проти розірвання шлюбу не заперечували. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, [INFO] р. у міському відділі ДРАЦСу м. Донецька Донецькій обл. зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] а/з № 426 (а.с. 11). [INFO] р. народився [PERSON], а [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с. 9,10). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У лютому 2017р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що [PERSON], яка померла [INFO] була її рідною сестрою. В обґрунтування заяви посилалась на те, що [INFO] померла її рідна сестра - [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина і вона (заявник) є спадкоємцем за законом, однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки не може довести родинні відносини з спадкодавцем. Представник заявника звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, просив заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи - Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] була рідною сестрою [PERSON]. Дані обставини підтверджуються: постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконтори №663/02-31 від 22.02.2017р.; даними довідок виконкому Сковородківської сільської ради Старокостянтинівського району №305, №306 та №307 від 23.02.2017р.; даними Держакту про право власності на земельну ділянку [NUMBER] від 25.06.2004р.; даними свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER]; даними свідоцтва про смерть [PERSON] [NUMBER] від 29.08.2011р.; даними актового запису про народження [PERSON] від 07.12.1934р. Тому на підставі вищевикладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що 14.02.2017 р. Оболонським р/с м. Києва ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] та її (заявника) усунуто від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. та стягнуто із заявника на користь позивача судовий збір у сумі 551,21 грн. Про дане рішення заявнику стало відомо 20.02.2017 р. Заявник [PERSON] вважає, що заочне рішення є необґрунтованим, так як судом не було всебічно з'ясовано обставини справи та заявник була позбавлена можливості надати суду докази, якими вона заперечує проти позову, оскільки не була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. Тому посилаючись на зазначені обставини, заявник просить суд скасувати заочне рішення Оболонського р/с м. Києва від 14.02.2017 р. та призначити справу до нового розгляду. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі та просив скасувати заочне рішення та призначити справу до розгляду. Позивач та її представник у судовому засіданні заяву не підтримали та просили відмовити у ній, як у безпідставній. У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін вважає, що заява [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві остання не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Тому

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей, у якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Мешкають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутності. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.3). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.4). Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування вимог зазначила, що після народження у 2011 р. сина [PERSON] у них постійно виникали сварки та непорозуміння, відповідач не допомагав їй у догляді за дитиною, не працював, жив лише своїми інтересами. У травні 2015 р. він зібрав свої свої особисті речі і пішов з сім'ї, утримувати сина відповідач не допомагає, його вихованням не цікавиться. З того часу вони перестали вести спільне господарство та підтримувати шлюбно-сімейні відносини. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у встановленому законом порядку, проте в судове засідання він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмових заперечень на позов не подав. Враховуючи повторну неявку відповідача в судове засідання, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши надані позивачем докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають шлюбі, зареєстрованому 10 липня 2010 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 964 (а.с. 3). Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що внаслідок розбіжності поглядів на основні принципи подружнього життя, взаємні права і обов'язки подружжя, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини. Наразі у стосунках між подружжям відсутні почуття взаємної любові та поваги, вони не підтримують шлюбних стосунків і не ведуть спільного господарства. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення... Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, суперечить інтересам позивача. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд на підставі положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України присуджує з відповідача понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частки усіх доходів позивача, щомісячно. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалася на наступне. З 14.07.2016 року вона перебує у шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] р. народила дитину - [PERSON]. Дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, хоча працездатний, має постійне джерело доходу, участі у її вихованні дитини не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить задовольнити її позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про дату та час розгляду справи сповіщений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 181 СК України аліменти на неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються в долі від їх доходів та (або) в твердій грошовій сумі. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 14.07.2016 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Комінтернівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №76. Після реєстрації шлюбу позивач набула прізвище чоловіка - [PERSON]. У сторін [INFO] р. народилася дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Комінтернівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №405. Згідно довідки Новомиколаївської сільської ради Лиманського району Одеської області від 14.02.2017 р. №02-13/46, новонароджена дитина [PERSON], [INFO], зареєстрована за місцем реєстрації її матері [PERSON] за адресою6 [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання доньки добровільно не надає, участі у її вихованні не приймає, та не бажає виконувати свої батьківські обов'язки. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідно до п. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст. 180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса КМНО Макарової О.П. про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. 24.02.2017 р. представник позивача звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та накласти заборону відчуження даної квартири посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Посилаючись на вищевикладене, представник позивача просила суд накласти арешт на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2017р., накласти заборону вчиняти будь юридичні дії щодо розпорядження або відчуження квартири [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.01.2017 р. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд з урахуванням доказів, наданих представником позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У лютому 2017 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який народжений у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved