Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-15 00:00:00

у листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є одноосібним власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідачка доводиться онукою її рідної сестри, зареєстрована у цьому будинку, однак фактично не проживає з 2014 року. Її реєстрація у вказаному будинку перешкоджає позивачці вільно розпоряджатися своїм майном. У зв`язку з викладеним, позивачка просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 03.12.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 18). У судове засідання сторони не з`явилися, від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 27). Відповідачка двічі належним чином повідомлялася про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, натомість поштові відправлення повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 26,33), а також викликалася шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті Машівського районного суду (а.с. 24,32), однак у засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Виходячи з викладеного, суд уважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності зі ст. 281 ЦПК України розглядає справу в заочному порядку. Судом установлено, що позивачка є власницею житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 19 березня 1996 року (а.с.9). Відповідно до довідки виконавчого комітету Машівської селищної ради № 988 від 21.09.2020 р. позивачка зареєстрована в [ADDRESS] та разом з нею зареєстрована [PERSON] ,1993 р.н. (а.с. 10). За повідомленням Машівської селищної ради Полтавської області №155 від 01.12.2020 р. відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.16). Натомість, згідно з актом від 24 вересня 2020 року, складеного комісією в складі депутата селищної ради [PERSON] та сусідів [PERSON] та [PERSON] у присутності власника будинку [PERSON] встановлено, що [PERSON] , [INFO] з 2014 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але в період з 2014 року і по даний час за вказаною адресою не проживає. З усіх зареєстрованих осіб у будинку проживає лише власник [PERSON] (а.с.11). Відповідно до статті 41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами статей 16, 386\~ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до ч. 4 ст.\~9\~ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше, як з підстав і в порядку передбачених законом. Відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, якими є дружина наймача, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Згідно з ч. 1 ст.\~405\~ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Отже, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд уважає, що оскільки відповідачка з 2014 року, тобто більше шести років, без поважних причин не проживає в належному позивачці житловому будинку, де вона зареєстрована, тим самим порушує її право на користування та розпорядження своїм майном, відповідачка не надала доказів того, що позивачка чинить їй перешкоди у проживанні у спірному житлі чи вона не могла там проживати з інших об`єктивних причин, а тому дійшов висновку, що відповідачку потрібно визнати такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до ст.ст. 136,141 ЦПК України, хоча позивач і не сплатила судовий збір, який був відстрочений в термін до ухвалення рішення, але оскільки позов задоволено, а тому з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved