Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» Ларченко І.М. звернулася з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка складається з двох жилих кімнат, жилою площею - 28,20 кв. м., загальною площею - 45,20 кв. м. Просить визначити спосіб реалізації іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах, визначити початкову ціну для реалізації предмету іпотеки, яка буде встановлена суб'єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. Кошти отримані від реалізації предмету іпотеки направити на користь банку в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №0106/08-21СL від 23.05.2008 року в розмірі 6 628,72 дол. США. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.05.2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір №0106/08-21СL, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну лінію з лімітом кредитування 15 000 дол. США, зі сплатою 13,5 % річних, терміном повернення до 23.05.2018 року. Відповідно до додаткової угоди №1 від 08.12.2008 року до кредитного договору, банк надав позичальнику транш в розмірі 800 дол. США, зі сплатою 17 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за договором 23.05.2008 між банком та відповідачем укладено договір іпотеки, позивачу передано в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності відповідачу. Враховуючи, що позичальник не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, станом на 18.06.2015 року заборгованість складає 6 977,88 дол. США (151 072,72 грн.), позивач просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.07.2015 року підсудність цивільної справи за позовом ПАТ «Банк Форум» визначено Святошинському районному суду м. Києва (а. с. 45). Справу передано судді 21.07.2015 року. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач повторно не з'явився в судове засідання, викликався до суду через оголошення у пресі та в інтернеті. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вирішив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23.05.2008 року між АКБ «Форум» (далі - Банк), правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір №0106/08-21СL (а. с. 9 - 12), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 15 000 дол. США, терміном по 23.05.2018 (п.1.2 договору), зі сплатою 13,5 % річних (п. 1.3 договору). З метою забезпечення вимог банку за вказаним кредитним договором, 23.05.2008 року між АКБ «Форум» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) укладено іпотечний договір (а. с. 19-24). Іпотекодержатель має право у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором отримати задоволення за рахунок заставленого майна (п. 1.1 договору). Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS] яка складається з двох жилих кімнат, жилою площею - 28,20 кв. м., загальна площа - 45,20 кв. м. (п. 1.2 договору). Квартира належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.10.2005, зареєстрована в Севастопольському ДКП бюро технічної інвентаризації і державної реєстрації об'єктів нерухомого майна 12.10.2005 року під реєстровим №31 (п. 1.3 договору). Іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом Севастопольского міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі за №945. Пунктом 3.4. іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель має право: у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, шляхом його реалізації у спосіб визначений цим Договором та чинним законодавством України (п.п. 3.4.1); задовольнити вимоги в тому обсязі, які є на момент фактичного задоволення, зокрема - суму боргу, проценти, неустойку, збитки, завдані простроченням виконання, витрати, пов'язані з утриманням та зверненням стягнення на предмет іпотеки (п. 3.4.2); звернути стягнення на предмет іпотеки достроково у випадках, передбачених кредитним договором, цим договором та чинним законодавством України (п. 3.4.3 договору). 08.12.2008 року АКБ «Форум» та [PERSON] уклали додаткову угоду №1 до кредитного договору №0106/08-21СL від 23.05.2008 (а. с. 15). В силу п. 1 якого, банк надає позичальнику в межах відкритої відновлювальної кредитної лінії транш в розмірі 800 дол. США, зі сплатою 17 % річних (п. 2 угоди). Позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, не погашав заборгованість за кредитним договором №0106/08-21СL від 23.05.2008, у зв'язку з чим згідно розрахунку заборгованості (а. с. 5 - 8), станом на 18.06.2015 утворилась прострочена заборгованість по кредиту - 104, 37 дол. США (2 259,64 грн.), поточна заборгованість - 5 580,00 дол. США (120 808,31 грн.), прострочені проценти - 842,03 дол. США (18 230,15 грн.), поточна сума заборгованості по процентам - 102,32 дол. США (2 215,25 грн.), штрафні санкції - 6 628,72 грн. (143 513,35 грн.), пеня - 349,16 дол. США (7 559,40 грн.). Загальний розмір заборгованості становить 6 977,88 дол. США (151 072,74 грн.). Спір виник з тих підстав, що позичальник кредитні зобов'язання та рішення суду не виконує, кредитної заборгованості не погашає. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Відповідно до ч. 1. ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому законом. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ст. 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За змістом ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права, звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Факт невиконання зобов'язання підтверджується матеріалами справи. Встановлено, що боржник не виконує належним чином взятих кредитних зобов'язань, доказів у спростування зазначеного суду не надано. Відповідно до п. 5.4 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або відповідно до застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Статтею 39 Закону України «Про іпотеку» закріплено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Крім того, відповідно до п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки (квартиру [ADDRESS]) в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0106/08/21-СL від 23.05.2008 року, що становить 6 628,72 дол. США. Звернення стягнення позивач просить провести шляхом реалізації предмета іпотеки через прилюдні торги в порядку виконавчого провадження за початковою ціною предмета іпотеки на рівні вартості предмету іпотеки, яка буде встановлена суб'єктом оціночної діяльності в межах процедури виконавчого провадження. Встановлено, що сума заборгованості підтверджується матеріалами справи, а обраний спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає вимогам закону. За таких обставин, враховуючи обґрунтованість позовних вимог, доведення факту порушення зобов'язань та наявності заборгованості у боржника, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved