Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком. Наразі [PERSON] є студенткою Донецького державного університету внутрішніх справ, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач добровільно брати участь в утриманні [PERSON] відмовляється. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Ухвалою суду від 03.12.2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання позивач не з`явилася, заявою від 09.12.2021 року просила розглянути справу за її відсутності, на задоволенні позову наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - bs.ks.court.gov.ua. Причину своєї неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.11.2016 року (а.с. 6). За довідкою Донецького державного університету внутрішніх справ №136/21/А від 09.11.2021 року, [PERSON] в 2021 році зарахована наказом від 20.08.2021 року №439 о/с до факультету №3 (заочна форма навчання) Донецького державного університету внутрішніх справ, і на сьогодні є здобувачем вищої освіти 1 курсу заочної форми навчання факультету №3 Донецького державного університету внутрішніх справ освітнього ступеня «бакалавр» спеціальності 081 «Право» (2021 року набору, термін навчання 2 роки 10 місяців). [PERSON] навчається на умовах повної компенсації витрат на навчання і знаходиться на повному особистому забезпеченні. Здобувачем вищої освіти факультету №3 безкоштовне житло, стипендія та інша допомога не передбачена. Випуск планується в червні 2024 року (а.с. 7). Між [PERSON] та Донецьким державним університетом внутрішніх справ укладено договір про навчання у закладі вищої освіти, відповідно до якого фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб. Цього ж дня, між вказаними особами укладено договір про надання платної освітньої послуги, відповідно до якого загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 43 576,67 грн., у тому числі за рік навчання - 15 380,00 грн. (а.с.8-11). Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними 23 років. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини третьої статті 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. За положеннями статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виходячи зі змісту статті 182 СК України, до обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів відносяться: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 201 СК України, передбачає поширення на відносини по утриманню між батьками і повнолітніми дочкою, сином норм статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу, які регулюють відносини по утриманню дитини. В постанові Верховного Суду від 06.08.2018 року у справі №748/2340/17 зроблено правовий висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] досягла повноліття, але продовжує навчатися, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач в силу закону зобов`язаний утримувати її до досягнення двадцяти трьох років та має таку можливість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів є обґрунтованими. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує що повнолітня донька [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] , продовжує навчання на платній основі, не працює, несе витрати на отримання платної освітньої послуги, продукти харчування та інші необхідні речі, при цьому, відповідач за віком є працездатним та може надавати допомогу повнолітній дочці, доказів на спростування цього не подав, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме з [PERSON] , з урахуванням ч. 1 ст. 182 СК України, на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved