Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19 листопада 2019 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 27 лютого 2019 року в сумі 75 258, 10 грн., три проценти річних у розмірі 618, 55 грн та проценти на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 4 676, 28 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 15.03.2019 року в сумі 50 172, 07 грн, три проценти річних у розмірі 230, 92 грн та проценти на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 2 987, 77 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 02.07.2019 року в сумі 75 258, 10 грн., три проценти річних у розмірі 49, 48 грн та проценти на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 2 190, 98 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 28.03.2019 р. в сумі 125 430, 17 грн, три проценти річних складає 577, 32 грн та проценти на рівні облікової ставки Національного банку України у розмірі 6 652, 97 грн. Під час розгляду справи, до закінчення судових дебатів, сторона позивача зробила заяву про подання протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду доказів понесених витрат у зв`язку з розглядом справи. Щодо відшкодування судових витрат Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 04 грудня 2019 року позивач подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 3 605, 02 грн та судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400, 00 грн, а також повернення оригіналу квитанції сплаченого [PERSON] судового збору на рахунок Оболонського районного суду міста Києва від 11.09.2019 р. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У судове засідання сторони та їхні представники не з`явилися, про час, дату і місце судового засідання, призначеного для ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до суду оплачена судовим збором у розмірі 3 605, 02 грн. Розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає сплаті Позивачем, підтверджується Договором про надання правничої допомоги № 82-2019-к від 01.10.2019 року, укладеного між [PERSON] та АО «ТАЙПАН» та Актом приймання-передачі наданих послуг від 29 листопада 2019 року до Договору про надання правничої допомоги № 82-2019-к від 01.10.2019 року, укладеного між [PERSON] та АО «ТАЙПАН». Відповідно до пункту 3.6 договору факт наданих послуг підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг та/або фактом надання відповідного виду послуги на користь клієнта. 29 листопада 2019 року між [PERSON] та АО «ТАЙПАН» підписано акт приймання-передачі наданих послуг, в якому міститься деталізований опис наданих послуг, документів підготовлених за результатами роботи та їх вартість із зазначенням кількості витраченого часу. За змістом частини першої, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На виконання вимог частини третьої статті 137 ЦПК України представник позивача надав суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а відтак такі витрати є доведеними. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то за правилами статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, які складаються з судового збору у розмірі 3 605, 02 грн грн та судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 400, 00 грн, мають бути відшкодовані відповідачем у повному обсязі. Щодо вимог про повернення оригіналу квитанції помилково сплаченого судового збору Слід зазначити, що приписами статтей 141, 270 ЦПК України не визначено процесуальної можливості повернення судом оригіналу доказів сплати судового збору. Встановивши, що судовий збір сплачено не за місцем розгляду справи, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та пропонує сплатити судовий збір до бюджету за місцем розгляду справи і одночасно цією ж ухвалою відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного або місцевого бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року № 787 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2013 року за № 1650/24182, вирішує питання про повернення помилково сплаченого судового збору. Питання щодо повернення сплаченої суми судового збору в будь-якому разі вирішується судом, який вирішував питання, пов`язані з відкриттям провадження у справі, чи розглядав справу, навіть якщо таку сплату помилково здійснено не за місцем розгляду справи. Враховуючи те, що під час звернення до суду із позовом позивачем помилково сплачено судовий збір у розмірі 3 605, 02 грн на рахунок Оболонського районного суду м. Києва не за місцем розгляду справи, то такий судовий збір підлягає поверненню судом, який розглянув справу.

Outcome: approved