Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що па підставі рішення [PERSON] міської ради від 25.10.2017 року № 7/22-2077 та [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 12.12.2017 року, підтверджуючих право оренди земельної ділянки, на підставі договору оренди від 17.11.2017 року позивачу надано у користування нерухоме майно, а саме земельна ділянка, площею 0.0788 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхінгольська, буд. 6 (кадастровий номер 1412336600:01:017:0593). До моменту оформлення земельної ділянки у користування на підставі оренди у листопаді 2017 року для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на цієї земельній ділянці до 2005 року знаходився житловий будинок № 6 з усіма будівлями та спорудами, жилою площею 14.9 кв.м., власниками якого були [PERSON] та його матір [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1997 року. При цьому [PERSON], з моменту купівлі будинку мешкала іншою адресою в [ADDRESS] разом з батьком позивача [PERSON], відповідачем у справі. Земельна ділянка використовувалась весь цей час, а саме у період з 1997 по 2005 рр., за цільовим призначенням без проведення будівництва на ній. Однак, за час володіння жилим будинком та користуванням земельною ділянкою, у зв'язку із юридичної необізнаністю позивачем без належного дозволу та затвердженої проекту з метою поліпшення умов для проживання його сім'ї та підвищення комфорту у період з 2006 по 2010 рр. в межах земельної ділянки, що пізніше була надана йому у користування на праві оренди, був збудований житловий будинок (літера Е-1), з жилою мансардою (літера Е/м) та сходовою кліткою (літера Ж-2), погріб під частиною будівлі (літера 3/п), гараж (З-1), сауна (літера З1-1), сарай (літера И-1), літня кухня (літера К-1), замощення (літера І), огорожа (№ 1-3). В результаті будівництва були витрачені особисті заощадження [PERSON], власні будівельні матеріали та обладнання. 29.10.2016 року мати позивача, [PERSON], померла. Після смерті він та відповідач є єдиними спадкоємцями на її майно. [PERSON] від спадщини не відмовився та вважається таким, що фактично прийняв спадщину. У свою чергу [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, державним нотаріусом відкрита спадкова справа. Однак, крім жилого будинку, якого не має, а на будівельні матеріали нового будинку відповідач не претендує, предметом спадщини є тільки 1/2 частина трикімнатної квартири [ADDRESS], спадкоємцями якої [PERSON] та [PERSON] є у теперішній час. У червні 2017 року по закінченню шестимісячного терміну з метою отримані свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку відповідними до нього господарськими будівлями і спорудами, позивач звернувся до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори\~ з відповідною заявою. 08.06.2017 року державним нотаріусом [PERSON] було винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину житлового будинку № 6 по вул. Халхінгольській в м. Маріуполі, через те, що у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи на новий будинок у зв'язку зі знесенням старого, що і перешкодою для видачі вказаного документу. У звязку із цим [PERSON] був вимушений звернутися до суду та просив визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме житловий будинок (літера Е-1) з жилою мансардою (літера Е/м) та сходовою кліткою (літера Ж-2), жилою площею 113,3 кв.м., загальною площею 220,7 кв.м., погріб під частиною будівлі (літера 3/п), гараж (З-1), сауну (літера З1-1), сарай (літера И-1), літню кухню (літера К-1), замощення (літера І), огорожу (№ 1-3), які розташовані на земельній ділянці № 6, площею 0,0788 га по вул. Халхінгольській в м. Маріуполі Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, за участю його представника, адвоката [PERSON] Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник позивача, адвокат [PERSON], у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, позовні вимоги не визнав, вважав, що позивачем не надано доказів відповідності самочинно збудованих обєктів архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам. При цьому доданий до позову Звіт про проведення технічного обстеження від 23.01.2018 року садибного (індивідуального) житлового будинку, розташованого по вул. Халхінгольській, 6 в м. Маріуполі, не може бути прийнятий судом до уваги, адже виконаний поза межами судового розгляду. За таких підстав, з урахуванням того, що [PERSON] не довів, що забудова земельної ділянки була здійснена ним відповідно до вимог місцевих правил забудови (містобудівельної документації), благоустрою вулиць, не порушує громадських і приватних інтересів, у тому числі власників суміжних земельних ділянок, позовна заява задоволенню не підлягає. Представник третьої особи Управління державного архітектурно-будівельного контролю [PERSON] міської ради [PERSON] у судове засідання не зявився. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно матеріалів справи, позивач є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія І-НО № 488700, виданим 16.07.1973 року Іллічівським районним бюро РАЦС м. Жданова Донецької області (а.с. 32). На підставі договору купівлі-продажу від 29.01.1997 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованим у реєстрі за № 2/257, [PERSON] та [PERSON] є\~ власниками жилого будинку з усіма надвірними побудовами, що знаходиться в м. Маріуполі по вул. Халгінгольській, 6, на земельній ділянці [PERSON] міської ради. На вказаній земельній ділянці знаходиться: один цегляний жилий будинок літ. А, жилою площею 14,9 кв.м., літня кухня літ. Б, гараж літ. В, уборна літ. Д, сараї літ. б, Г, бІ, тин № 1, 2, мощення [PERSON] власності зареєстроване у [PERSON] БТІ 30.01.1997 року за № 40735 (а.с. 5). Судом встановлено, що у період проживання позивача за вказаною у справі адресою, ним за власні кошти був збудований житловий будинок (літера Е-1) з жилою мансардою (літера Е/м) та сходовою кліткою (літера Ж-2), погріб під частиною будівлі (літера 3/п), гараж (З-1), сауна (літера З1-1), сарай (літера И-1), літня кухня (літера К-1), замощення (літера І), огорожа (№ 1-3). 17 листопада 2017 року між [PERSON] міською радою та [PERSON] укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років, предметом якої є земельна ділянка площею 0,0788 га за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхінгольська, 6 (кадастровий номер 1412336600:01:017:0593), на якій знаходяться наступні обєкти нерухомого майна: житловий будинок, господарські будівлі і споруди (а.с. 18-23). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серія І-НО № 964640, виданого 31.10.2016 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у донецькій області, [PERSON] померла 29 жовтня 2016 року (а.с. 41). У відповідності до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті [PERSON] позивач та відповідач подали до нотаріальної контори заяви про прийняття ними спадщини після матері та дружини відповідно (а.с. 96-98). Зокрема, у своїй заяві від 08.06.2017 року [PERSON] зазначає, що його мати мешкала за адресою: [ADDRESS], на день її смерті залишилось спадкове майно, яке складається з частки вказаної вище квартири та частки будинку з усіма надвірними побудовами та спорудами за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхінгольська, 6 (а.с. 99). Згідно повідомлення [PERSON] бюро технічної інвентаризації від 05.05.2017 року № 1451 будинок № 6 по вул. Халхінгольській в м. Маріуполі в рівних часках належить [PERSON] та [PERSON] та був знесений. На земельній ділянці самовільно збудований житловий будинок (літера Е-1), жила мансарда (літера Е/м), загальною площею 113,3 кв.м., гараж (З-1), погріб (літера 3/п), сауна (літера З1-1), сходова клітка (літера Ж-2), сарай (літера И-1), літня кухня (літера К-1). (а.с. 101). Постановою державного нотаріусу Третьої маріупольської державної нотаріальної контори\~ від 08.06.2017 року № 1355/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом\~ після смерті [PERSON] на майно, яке складається з частки житлового будинку, розташованого в м. Маріуполі по вул. Халхінгольській, 6, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документу на це нерухоме майно (а.с. 102). Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути визнання права. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідач [PERSON] повністю погодився з позовними вимогами [PERSON] про визнання за ним права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Натомість, щодо доводів представника відповідача [PERSON] міської ради, суд зазначає наступне. Так, за клопотанням позивача у справі проведено судову будівельно-технічну експертизу щодо встановлення допущення порушень архітектурних, будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм і правил згідно із законодавством та містобудівної документації при будівництві житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхінгольська, 6, з урахуванням знаходження за цією адресою житлового будинку, господарських будівель і споруд на момент попередньої інвентаризації 04.02.1997 року. Судовим експертом [PERSON] було складено Висновок № 19-с судової будівельно-технічної експертизи, за яким житловий будинок літ. Е-1, жила мансарда літ. Е/м, жилою площею 113,3 кв.м., загальною площею 220,7 кв.м., літня кухня літ. К-1, літня кухня (сходова клітина) літ. Ж-2, гараж літ. З-1, сауна літ. З1-1, погріб літ. 3/п, сарай літ. И-1 по вул. Халхінгольській, 6 в м. Маріуполі Донецької області, за обємно-планувальним рішенням не суперечать ДБН В. 2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення, ДБН В.3.2.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, п. 6.1.33 ДБН Б.2.2-12:2008 «Планування та забудова територій» та знаходяться у задовільному технічному стані. Відхилень від архітектурних, будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм і правил при будівництві жилого будинку, господарських споруд, розташованих за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхінгольська, 6, з урахуванням находження за цією адресою житлового будинку, господарських будівель і споруд на момент інвентаризації 04.02.1997 року, не знайдено. Крім того, згідно з письмовими згодами сусідів позивача [PERSON], яка мешкає по вул. Халхінгольській, буд. 8 в м. Маріуполі, та [PERSON], яка мешкає по вул. Халхінгольській, буд. 4 в м. Маріуполі, затверджених головою КСН сел. «Мирний», останні не заперечують проти розміщення прибудов, що розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Халхінгольська, буд. 6 (а.с. 88, 92). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України суд за вимогою власника (користувача) земельної ділянки може визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Із урахуванням всіх обставин, зокрема того, що [PERSON] є орендарем земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, суд вважає вимоги позивача законними та можливим їх задовольнити, визнавши за ним право власності на самочинно зведені житловий будинок літ. Е-1 з жилою мансардою літ. Е/м та сходовою кліткою літ. Ж-2, жилою площею 113,3 кв.м., загальною площею 220,7 кв.м., погріб під частиною будівлі літ. 3/п, гараж літ. З-1, сауну літ. З1-1, сарай літ. И-1, літню кухню літ. К-1, замощення літ. І, огорожу № 1-3, які розташовані на земельній ділянці № 6, площею 0,0788 га по вул. Халхінгольській в м. Маріуполі Донецької області.

Outcome: approved