Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

У провадженні суду знаходилась цивільна справа №175/3531/17 за вищевказаним позовом. Рішенням суду від 10 липня 2020 року, ухваленого по вищевказаній справі було вирішено: «У задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності відмовити у повному обсязі». 19 листопада 2020 року Дніпровським апеляційним судом, при вирішенні питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження, було винесено відповідну ухвалу про повернення справи до суду першої інстанції для вирішення питання стосовно судових витрат, оскільки під час ухвалення рішення, судом першої інстанції дане питання вирішено не були. Так, згідно ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ЗУ «Про судовий збір», станом на 2017 рік (період подання позовної заяви) ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою складала 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Як вбачається з матеріалів справи, згідно позовної заяви [PERSON] заявлено 5 (п`ять) позовних вимог майнового характеру, а саме: - визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно майновий комплекс; - визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно гараж № [NUMBER] ; - визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно гараж № [NUMBER] ; - визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно садовий будинок [ADDRESS] ; - визнання права власності за [PERSON] на нерухоме майно житловий будинок [ADDRESS] , проте позивачкою, при поданні позову, було сплачено 800,00 грн. в рахунок сплати судових витрат, тобто фактично сплачено лише за одну позовну вимогу. Разом з тим встановлено, що при ухваленні рішення від 10 липня 2020 року по даній справі, Дніпропетровським районним судом не було вирішено питання стосовно розподілу судових витрат між сторонами, в порядку ст. 141 ЦПК України (судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог). Таким чином, як встановлено судом позивачкою пред`явлено 5 (п`ять) самостійних позовних вимог майнового характеру, та фактично сплачено суму судового збору лише за одну у розмірі 800,00 грн. Також встановлено, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, тому судові витрати слід покласти на неї, що відповідає вимогам п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, та стягнути з позивачки на користь Держави суму недоплаченого судового збору за 4 (чотири) позовні вимоги майнового характеру, розмір якої становить 640,00 грн. за кожну вимогу, оскільки позивачкою не надано оціночну вартість майна на яке вона просила визнати право власності, тому суд позбавлений можливості вирахувати 1% від загальної вартості і вважає за необхідне стягнути з неї мінімальний розмір ставки судового збору за вказані вимоги. Враховуючи вищевказані обставини справи та приймаючи до уваги норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додатково рішення, оскільки при ухваленні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Outcome: approved