Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

У лютому 2018 р. позивач\~ звернулася до суду з позовом до приватного підприємства «Безпека-Захід» про стягнення коштів та судових витрат. В обґрунтування позову зазначила, що 12 грудня 2017 р. звернулась до охоронної фірми «Безпека-Захід» з проханням взяти під охорону мою квартиру [ADDRESS], на рахунок, який вручив директор фірми, сплатила 6500 грн. Договір не укладала, оскільки директор запевнив, що немає потреби укладати офіційно договір. Пізніше, позивач вивчила акт прийняття обєкта під охорону, і позивач виявила, що її ввели в оману, оскільки зі змісту актів вбачається, що підставою для їх складання в першому випадку є кошторис, а в другому випадку договір на охорону обєкта від 01.01.2017 року, якого в дійсності не існує.\~ З урахуванням зазначеного позивач просила визнати договір №01-12/17 (ТЗО) про спостереження за сигналом ОТС обєкту недійсним та стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в розмірі 13000грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та судові витрати в сумі 704, 80грн. 05 лютого 2018 року ухвалою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Островським Л.Є. відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого судового засідання (а.с.17). Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 84 від 01.10.2018 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у звязку із звільненням судді Островського Л.Є. у відставку, вказана справа передана у провадження судді Польської М.В. Відповідна ухвала про прийняття цивільної справи № 344/1401/18 до свого провадження постановлена 16 жовтня 2018 року. Позивач в судовому засіданні зменшила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача кошти сплачені нею в розмірі 6500 гривень та понесені нею судові витрати в розмірі 704,80 гривень. Просила позов задоволити та щодо винесення заочного рішення не заперечила, також пояснила, що договір не укладався, оскільки вона не погоджувалась з умовами договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України\~ ухвалив про заочний розгляд справи, за наявності всіх чотирьох умов в сукупності. Відповідно до ч.2 ст. 247\~ ЦПК\~ України,\~ у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового\~ процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~ не здійснюється. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дані спірні правовідносини врегульовані нормами ст.1212 ЦК України. Судом встановлено, що позивач 12 грудня 2017 р. звернулась до охоронної фірми «Безпека-Захід» з проханням взяти під охорону квартиру [ADDRESS], на рахунок, який надав їй директор фірми, сплатила 6500 грн.(а.с.4). Договір, як зазначає позивач і встановлено судом вона не укладала, оскільки директор запевнив, що немає потреби укладати офіційно договір. 21.12.2017 року виконавець провів монтажно-налагоджувальні роботи по монтажу та підключенню до ПЦО ПП «Безпека-Захід» охоронно-тривожної сигналізації, про що було складено Акт прийому-передачі виконаних монтажно-налагоджувальних робіт та акт прийняття обєкта під охорону засобами ТЗО. Цей акт позивачем отримано 29.12.2017р., однак позивач такий Акт не підписувала. Зі змісту актів вбачається, що підставою для їх складання в першому випадку є кошторис, а в другому випадку договір на охорону обєкта від 01.01.2017 року, який не був укладений сторонами договору. Згідно проекту договору про спостереження за сигналами ОТС обєкту, що обладнано системою ТЗО від 01.01.2018 року встановлено, що цей проект позивачем\~ не підписано. Згідно п.4.2 проекту договору на охорону мають використовувати охоронно-технічні засоби, які мають відповідний сертифікат на право їх застосування в Україні. Разом з тим, обладнання надане фірмою не сертифіковане. Охоронна фірма «Безпека Захід» отримавши з позивача 6500 грн. не представила жодних платіжних документів про дійсну вартість цього обладнання та сертифікатів на це обладнання. На початку січня 2018р. сигналізація вийшла з ладу, тобто після встановлення такої без договору та прийнятих робіт, про що позивач повідомила охоронну фірму, однак представник фірми зявився через добу. Це і призвело до того, що позивач листами від 12.01.2018р. та 24.01.2018р. відмовилась від послуг ПП «Безпека Захід». Зідно ч.1,2 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала; положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, зі спірних правовідносин слід прийти до висновку, що договір у встановленому порядку укладений сторонами не був, встановлена, за попередньо оплаченими коштами позивача, сигналізація без прийняття замовником таких послуг, вийшла з ладу. А тому, вимоги позивача про повернення оплачених перед укладенням договору, коштів підлягають до задоволення. Виходячи з наведеного, дослідивши усі надані сторонами докази у їх сукупності, перевіривши відповідність позовних вимог діючому законодавству України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON]. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму у розмірі 6500,00грн, а також понесені позивачем судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені нею судові витрати. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved