Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У позові [PERSON] вказала, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] За двною адресою, окрім неї, зареєстровані її чоловік [PERSON], її донька [PERSON], її онуки [PERSON] та [PERSON], її племінниця [PERSON] та її зять, відповідач у справі [PERSON]. Її донька [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2016 року було розірвано. Відповідач уже понад рік, як виїхав на інше постійне місце проживання, однак своєї реєстрації у належному їй будинку не припинив. Перешкод у користуванні даним житловим приміщенням йому ніхто не чинив. На її усні прохання знятися з реєстрації відповідач ніяк не реагує. У відповідності до акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.12.2017 року, складеного Устилузькою міською радою Володимир-Волинського району, відповідач зареєстрований, однак не проживає у вищевказаному будинку Враховуючи, що відповідач більше року не проживає у будинку позивача, комунальних послуг не сплачує, будинок не утримує в належному стані, своїх обов'язків за договором найму житлового приміщення не виконує, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням житлового будинку [ADDRESS] У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, але надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. У підготовче судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (частина 4). Відповідно до ст.. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5). Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] що стверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, а також витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Згідно довідки про склад сім»ї та зареєстрованих № 6168/05-04, виданої Устилузькою міською радою Володимир-Волинського району 12.2.2017 року, у житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані позивачка, [PERSON], її чоловік [PERSON], її донька [PERSON], її онуки [PERSON] та [PERSON], її племінниця [PERSON], а також її зять, відповідач у справі [PERSON]. Відповідно до рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 07.12.2016 року, яке набрало законної сили 20.12.2016 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 12.12.2017 року, складеним Устилузькою міською радою Володимир-Волинського району, відповідач не проживає [ADDRESS] з квітня 2016 року. Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідач зареєстрований [ADDRESS], належному позивачу, однак фактично там не проживає з квітня 2016 року, підстав для збереження за відповідачем житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved