Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 24 листопада 2014 року, яка утворилась станом на 23 жовтня 2017 року в сумі 15983 грн., з яких: 1421 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту, 1347 грн. 17 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 11977 грн. 45 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 737 грн. 29 коп. штраф (процентна складова). В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON], яка отримала кредит в розмірі 2200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, не виконує взятих на себе зобов»язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 23 жовтня 2017 року утворилась заборгованість. В судове засідання представник позивача [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з»явився, однак подав клопотання, у якому просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задоволити. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду не з»явилась, причини неявки суду не повідомила. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 30 листопада 2017 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 листопада 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав останній кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії із лімітом 2200 грн. під 2,9 % на місяць або 34,8% річних, які нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, на строк дії платіжної картки, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок позичальника. [PERSON] зобов'язалась повернути позивачеві кредит і сплатити банку проценти щомісячними платежами в розмірі 5% від заборгованості, але не менше 100 грн. і не більше залишку заборгованості. ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останньої до запропонованих банком Умов і Правил надання банківських послуг. Сторони визначили, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Пам»ятка клієнта та Тарифи становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши позивачеві анкету-заяву клієнта від 24 листопада 2014 року, [PERSON] приєдналась до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Укладаючи кредитний договір, сторони визначили право ПАТ КБ «ПриватБанк» змінювати тарифи та інші умови обслуговування рахунку. З 01 квітня 2015 року позивач збільшив процентну ставку за кредитом до 3,6% на місяць або 43,2% річних. За несвоєчасне погашення заборгованості [PERSON] повинна була щомісяця сплачувати банку пеню у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн., у розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту) + 100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше. У випадку порушення [PERSON] строків платежів за будь-яким із грошових зобов»язань, передбачених кредитним договором, остання зобов»язалась сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Після укладення договору [PERSON] одержала на картковий рахунок 2200 грн. кредитного ліміту, останній платіж на погашення кредиту нею внесено 10 грудня 2015 року. З того часу відповідачка не виконує зобов»язання за кредитним договором. Станом на 23 жовтня 2017 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 15983 грн., з яких: 1421 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту, 1347 грн. 17 коп. заборгованість по процентах за користування кредитом, 11977 грн. 45 грн. пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 737 грн. 29 коп. штраф (процентна складова). Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається, Згідно п.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Отже, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором б/н від 24 листопада 2014 року, яка утворилась станом на 23 жовтня 2017 року, а саме: 1421 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту, 1347 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом. При вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачки пені та штрафу, суд враховує наступне. Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ч. ч. 1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п.1.1.5.21 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання. Одночасно, пунктом 1.1.5.20 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, визначених цим договором. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Даний висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15), прийнятій за наслідками розгляду заяв про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, яка згідно ст.360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. За таких обставин, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафу не може бути задоволений, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути лише пеню у розмірі 11977 грн. 45 коп. Всього з [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 24 листопада 2014 року в загальній сумі 14745 грн. 71 коп., з яких 1421 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту, 1347 грн. 17 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 11977 грн. 45 коп. пеня. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 15983 грн., а задоволено на суму 14745,71 грн., тобто на 92,26 % (14745,71х100:15983). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1476 грн. 16 коп. судового збору (1600 х 92,26%).

Outcome: approved