Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). На обґрунтування позову було зазначено, що 21 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області укладено шлюб, про що зроблено запис №711, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2014 року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового розгляду представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 21 серпня 2013 року між позивачем та відповідачем Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області укладено шлюб, про що зроблено запис №711, та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 7). Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Оскільки дійсною причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинення шлюбні відносини, сторони мають діаметрально протилежні світоглядні позиції та ціннісні орієнтири, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач та його представник категорично наполягали на розірванні шлюбу, то суд робить висновок про те, що, шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Суд дійшов висновку про те, що надання строку на примирення суперечитиме моральним засадам суспільства. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved