Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

У листопаді 2020 року КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.09.2019 року в місті Кременчуці по вул. Першотравневій біля будинку № 38 водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz GLE 3500», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не впевнився у безпечності маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з тролейбусом з реєстраційним номером [NUMBER] , що належить на праві власності КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана». За фактом ДТП співробітниками патрульної поліції було складено протокол серії БД № 340697, яким було визначено, що відповідач порушив вимоги п. 10.9 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Полтавського апеляційного суду від 09.06.2020 року визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП. Позивач просить про стягнення матеріальних збитків з відповідача у розмірі 48 352 грн 80 коп. Ухвалою судді від 26.01.2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 15.04.2021 року за клопотанням представника третьої особи [PERSON] розгляд справи постановлено проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через мережу EasyCon. Ухвалою суду від 18.05.2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача Шинкаренко С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник пояснив, що [PERSON] поводився недобросовісно - не повідомив, хто є страховиком, що ускладнило звернення позивача до страхової компанії. Представник зазначав, що страховик неправомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування. У такому випадку, на думку представника, відповідати має особа, винна у завданій шкоді. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимог заперечував як безпідставні. Зазначав, що [PERSON] є неналежним відповідачем, оскільки підстав для застосування положень ст. 1194 ЦК України у справі немає. Позивач не надав належного доказу - висновку експертного автотоварознавчого дослідження на підтвердження розміру завданих збитків. Окрім того, позивач не повідомив страховика про ДТП вчасно та відремонтував транспортний засіб, хоча до цього він не був оглянутий експертом. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні пояснила що страховик правомірно відмовив у виплаті страхового відшкодування позивачу, оскільки транспортний засіб було відремонтовано до огляду його представником страховика, із-за чого неможливо встановити розмір шкоди. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані сторонами докази, встановив такі фактичні обставини справи: 25.12.2018 року між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0186987 від 25.12.2018 року; забезпечений транспортний засіб «Mercedes Benz GLE 3500», д.н.з. [NUMBER] , зі строком дії з 26.12.2018 року по 25.12.2019 рок, на умовах якого була застрахована цивільно-правова відповідальність будь-якої особи, яка керувала транспортним засобом. Страхова сума за договором за шкоду, завдану майну - 100 000 грн 00 коп., франшиза 00 грн 00 коп. 30.09.2019 року в місті Кременчуці по вул. Першотравневій біля будинку № 38 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі водія [PERSON] , який керував транспортним засобом «Mercedes Benz GLE 3500», д.н.з. [NUMBER] . За фактом ДТП співробітниками патрульної поліції було складено протокол серії БД № 340697, в якому зазначено, що [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Mercedes Benz GLE 3500», д.н.з. [NUMBER] , під час руху заднім ходом не впевнився у безпечності маневру, внаслідок чого скоїв зіткнення з тролейбусом з реєстраційним номером [NUMBER] , що належить на праві власності КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана». Постановою Крюківського районного суду міста Кременчука від 03.01.2020 року провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 11-12). Постановою Полтавського апеляційного суду від 09.06.2020 року постанову Крюківського районного суду міста Кременчука від 03.01.2020 року скасовано, постановлено нову, якою визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП (а.с. 13-17). 02.10.2019 року [PERSON] повідомив Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» про ДТП. 29.07.2020 року КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» звернулось до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» із заявою про страхове відшкодування (а.с. 25-27). До заяви підприємством було додано Акт виконаних робіт № 1306 від 26.11.2019 року про відновлення тролейбуса Т70117. 28.07.2020 року експерту було замовлено провести огляд пошкодженого транспортного засобу. 04.08.2020 року до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» надійшла заява від КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» про виплату страхового відшкодування. 31.08.2020 року експертом було надано лист, згідно якого за інформацією власника тролейбус з реєстраційним номером 029 відремонтовано, тому він не має можливості та підстав розрахунку матеріального збитку. Листом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» за № 01/11/20/4 від 02.11.2020 року КП «Кременчуцьке тролейбусне управління імені Л.Я. Левітана» було відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с. 28). Вирішуючи спір, суд приймає до уваги наступні норми діючого законодавства: Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно із пунктом 22.1 ст. 22 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції від 09.12.2015, далі - Закон №1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до п. 33.-1.1 ст. 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. П. 33.3 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Верховний Суд роз`яснив, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. З викладеного слідує, що виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (страховим полісом) (частина 1 статті 528, частина 1 статті 979, статті 1166, 1194 ЦК України, пункт 22.1 статті 22, пункту 35.1 статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до частини 1 статті 50 Цивільного процесуального кодексу України позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. В постанові Верховного Суду від 20.06.2018 року № 308/3162/15-ц роз`яснено, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд враховує, що між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» і власником автомобіля [PERSON] , яким було вчинене ДТП, було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/0186987 від 25.12.2018 року. Розмір заявленої шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика. Оскільки позов до страховика не заявлений, предметом спору у справі не є законність відмови Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» у виплаті відшкодування. У той же час суд встановив, що відповідач виконав обов`язки, покладені на нього п. 33.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки вчасно повідомив страховика про настання ДТП. Потерпілий до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ГАРДІАН» із повідомлення про ДТП не звертався. Про страховика винної особи мав можливість дізнатися з інформації на сайті МТСБУ. Якщо цивільно-правова відповідальність винуватця застрахована, то потерпілий повинен вимагати відшкодування розміру завданого збитку зі страхової компанії. При цьому сам винуватець відповідає за відшкодування вартості відновлювального ремонту, яка не покривається страховою компанією. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Крім того, він був підтриманий і в постанові Великої Палати № 752/16797/14-ц від 27.03.2019 року і численних постановах Верховного Суду ухвалених пізніше. Він полягає у тому, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності…» має на меті захист інтересів винуватців та потерпілих. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди на страхувальника суперечить меті вищевказаного закону, а тому, відшкодовувати шкоду повинен саме страховик. Тобто, якщо потерпілий звернувся з позовом до винуватця, який мав поліс обов`язкового страхування, то суди повинні відмовляти у задоволенні таких позовних вимог. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed