Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

у лютому 2015 року позивач через свого представника звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до відповідача про стягнення боргу шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: шестикімнатну [ADDRESS] загальною площею 205,00 кв. м, жилою площею 112,80 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить на відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 04 квітня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Кравченко І.В. за реєстровим № 1111 та зареєстрованого у державному реєстрі за реєстровим № 2009327. Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Стягнути з відповідача 3654 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 04 квітня 2007 року між сторонами було укладено кредитний договір № 10-29/3188, на виконання умов якого, відповідачу було видано кредитні кошти на придбання нерухомого майна. Цього ж з дня, з метою забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором, між сторонами також було укладено договір іпотеки № 02-10/1078. В зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 10-29/3188, виникла заборгованість. За наведених обставин й враховуючи неплатоспроможність відповідача, позивач просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов з викладених у ньому підстав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив повністю відмовити у його задоволенні. Подав письмові заперечення, що долучені до матеріалів справи, в яких зазначив, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним, належними доказами не підтверджений; позивачем пропущено строк позовної давності щодо частини заборгованості, в зв'язку з чим, вимоги про стягнення заявленої заборгованості є неправомрвними; розрахунок пені в доларах США не ґрунтується на вимогах закону; оцінка предмету іпотеки в позовній заяві відсутня; з вимогою в досудовому порядку до відповідача, позивач не звертався. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у судовому засіданні, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 04 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 10-29/3188 (а.с. 18-20). На виконання умов вказаного договору позивач надав відповідачу для придбання нерухомого майна, кредитні кошти в сумі 450000 доларів США 00 центів, зі сплатою 11,95% річних, кінцевою датою повернення кредитних коштів 04 квітня 2032 року. В подальшому сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 26.06.2009 р. про внесення змін договору кредиту № 10-29/3188 від 04.04.2017 р., за умовами якої сторонами погоджено кінцевий строк погашення основної заборгованості до 04.04.2037 р. та узгоджено новий графік погашення заборгованості. Додатковою угодою № 2 від 18.02.2011 р. про внесення змін договору кредиту № 10-29/3188 від 04.04.2017 р. сторонами узгоджено новий графік погашення заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ухиляється від виконання своїх зобов'язань за кредитним договором. В зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором, виникла заборгованість, яка станом на 02 лютого 2015 року складає 669600 доларів США 72 центи, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 10819285,97 грн. та включає в себе: суму заборгованості за кредитом 456 200 доларів США 44 центи, що еквівалентно 7 371 203 гривень 22 коп.; суму заборгованості за відсотками 174 062 доларів США 95 центів, що еквівалентно 2 812 477 гривень 23 коп.; пеню за несвоєчасне повернення кредиту 11 967 доларів США 68 центів, що еквівалентно 193 371 гривень 58 коп.; пеню за несвоєчасне повернення відсотків 27 369 доларів США 66 центів, що еквівалентно 442 233 гривень 94 коп. (а.с. 8-17) Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У судовому засідання знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачкою порушені умови кредитного договору щодо погашення заборгованості та повернення кредитних коштів в обумовлені сторонами кредитного договору строки. Також судовим розглядом встановлено, що 04 квітня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] з метою забезпечення виконання останньою зобов'язань за вищевказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки № 02-10/1078 (а.с. 30-31). Відповідно до ч.2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Умовами вищевказаного договору іпотеки передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником умов кредитного договору, забезпеченого іпотекою, банк має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Також статтею 4 вказаного договору іпотеки встановлена можливість звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем на поштові адреси позивача неодноразово направлялися вимоги іпотекодержателя про усунення порушень, які повернулися на адресу позивача без вручення з відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання». Таким чином, доводи відповідача про ненаправлення на адресу відповідача таких вимог є безпідставними (а.с. 42-53). Також є хибними доводи заперечень відповідача про застосування строків позовної давності до окремих частин заборгованості, оскільки, як вбачається з розрахунку заборгованості останній платіж позивача про сплату нарахованих відсотків датований 01.12.2014 р., а позовна заява подана до суду 17.02.2015 р., тобто в межах строку позовної давності (а.с. 14-16). Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Як вбачається з п. 1. 2 договору іпотеки № 02-10/1078 вартість предмту іпотеки за згодою сторін становить 4343000,00 грн. Таким чином, доводи заперечень на позовну заяву, що він не містить оцінки предмету іпотеки є безпідставними. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення кредитної заборгованості ні відповідачем, ні її представником суду не надано. Також стороною відповідача в належний спосіб перед судом не доведена неправильність, як на її думку, розрахунку заборгованості. Оскільки, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачкою порушено передбачений договором порядок виконання кредитного зобов'язання, яке забезпечене іпотекою, позовні вимоги підлягають задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу понесені ним судові витрати по справі - судовий збір в розмірі 3654 гривень 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved