Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначив, що 25.09.2010 року між ним та відповідачкою зареєстровано шлюб, в якому сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя між сторонами за час сумісного проживання не склалося, пропали відчуття поваги та кохання, спільне господарство не ведуть. Позивач у судове засідання не з`явився, проте у позовній заяві поміж іншого просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Також від представника позивача - адвоката Багдасарової Г.М. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 року (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , місце державної реєстрації: Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 778 від 25.09.2010 року, видане повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) 20.08.2021 року). Сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружнє життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Подружжя не бажають проживати разом, шлюбні відносини між ними припинено. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ч. 1\~ст. 55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України). На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст.\~104,\~110,\~112 СК України, з урахуванням небажання сторін перебувати в шлюбі, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб\~розірванню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не заявлено клопотань щодо відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому, після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище, набуте під час шлюбу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а відтак з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню 50% судового збору, що становить 454,00 грн.

Outcome: approved