Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачі звернулися до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалися на те, що 15 лютого 2000 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] набули право власності на 23/100, що складається із квартири [ADDRESS] . Вказували, що [INFO] гр. померла [PERSON] , єдиним спадкоємцем якої став [PERSON] , який успадкував земельну ділянку, площею 0, 0065 га, кадастровий номер 7310136600:07:002:1158, що знаходиться у [ADDRESS] та 23/400 частини житлового будинку, що складається з квартири [ADDRESS] загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 38,770 та підвладних приміщень IV, V загальною площею 21,0 кв.м. Стверджували, що в ході підготовки та збирання всіх необхідних доказів для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 23/400 частини житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] , було встановлено втрату оригіналу свідоцтва про право власності на житловий будинок та була наявна лиш його копія, а тому [PERSON] визнав право власності на спадкове майно на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2020 року. Посилалися на те, що на даний час оригінал свідоцтва ними так і не знайдено, зареєструвати своє право власності, згідно норм чинного законодавства України неможливо. Вказували, що частки між всіма співвласниками визначаються рівними, оскільки, набуття право власності відбулося без визначення часток, що підтверджується рішенням ВК Чернівецької міської Ради від 15 лютого 2000р. № 136/4 та діє презумпція спільної часткової власності, що також підтверджено рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2020 року. Стверджували, що ціна позову визначено виходячи із вартості всього будинку, якій складає 904 343 грн. згідно довідки ЧК ОБТІ № 3732. На підставі вищевикладеного, просили суд визнати за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - право власності по 23/400 частки за кожним, житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами [ADDRESS] , що складається з квартири [ADDRESS] загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 38,770 кв.м., підвладних приміщень IV, V загальною площею 21,0 кв.м. Позивачі в судове засідання не з`явились. Від їх представника через канцелярію суду надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному об`ємі та просив розглянути справу за їх відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явилася. Від неї через канцелярію суду надійшла заява, у якій вона позовні вимоги визнала та не заперечувала, щодо їх задоволення. Просила суд справу слухати без її участі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Суд, приймає визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін. Як вбачається з матеріалів справи, позивачі надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного: Так, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало 23/100 часток житлового будинку [ADDRESS] , що складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 38,770 кв.м. та підвальних приміщень IV, V загальною площею 21,0 кв.м.(а.с.13-17). У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.372 ЦК України передбачено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Таким чином, виходячи із принципу рівності часток кожного зі співвласників спільного сумісного майна, суд вважає, що частка кожного із них складає по 23/400 (1/4). [INFO] гр. померла [PERSON] , єдиним спадкоємцем якої став [PERSON] , який успадкував земельну ділянку, площею 0,0065 га, кадастровий номер 7310136600:07:002:1158, що знаходиться у [ADDRESS] та 23/400 частини житлового будинку, що складається з квартири [ADDRESS] загальною площею 62,30 кв.м., житловою площею 38,770 та підвладних приміщень IV, V загальною площею 21,0 кв.м. (а.с.18-22). Як було встановлено судом, оригінал свідоцтва про право власності на вказаний житловий будинок було втрачено, а в матеріалах справи знаходиться його копія, що було підтверджено і рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2020 року. Частки між всіма співвласниками визначаються рівними, оскільки, набуття право власності відбулося без визначення часток, що підтверджується рішенням ВК Чернівецької міської Ради від 15 лютого 2000р. № 136/4 та діє презумпція спільної часткової власності, що також підтверджено рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 02.06.2020 року (а.с.17, 19-22). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи всі обставини справи з посиланням на докази, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved