Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі відокремленого структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2018 позов [PERSON] задоволено частково. Скасовано наказ регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №675/Н від 23.11.2017 року притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Скасовано наказ регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №9/Н від 10.01.2018 року про звільнення [PERSON] на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Скасовано наказ директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018 року про звільнення [PERSON] з посади заступника начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Скасовано наказ (розпорядження) структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018 року про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на посаді заступника начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.01.2018 по 02.11.2018 у розмірі Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. У задоволенні позову про скасування наказів регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №224/Н від 26.04.2017, №384/Н від 03.07.2017 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відмовлено. Разом з тим, при ухвалені рішення судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, в тому числі пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги. Згідно пунктом 3 частини 1статті 270 ЦПК України,суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. В судовому засіданні представник позивача просив вирішити питання про стягнення витрат на правничу допомогу у загальному розмірі 4004,00 грн. згідно поданої 01.11.2018 заяви. Представник відповідача проти цього заперечував, посилаючись на те, що позивачем не надано документа, який свідчить про оплату гонорару та інших витрат, як то квитанцій до прибуткового касового ордера, платіжних доручень з відміткою банку, касових чеків тощо. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Стаття 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача. З урахуванням прийнятого рішення про задоволення позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку\~за час\~вимушеного прогулу\~у сумі\~183658,40\~грн.та моральної шкоди у сумі 5000,00 грн., з відповідача підлягає стягненню пропорційно до задоволених вимог судовий збір в дохід держави у сумі 2591,38 грн. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України подав заяву про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 44004,00 грн. У даній справі адвокатом [PERSON] позивачу надавалася професійна правнича допомога згідно договору, укладеного 01.06.2018 між позивачем і адвокатським обєднанням «Юридична практика», за тарифами, що є Додатком 1 до вказаного договору. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку, сума судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку з розглядом справи, за участь адвоката у пяти судових засіданнях становить 44004,00 грн., з розрахунку 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб за одну годину надання правничої допомоги. Приймаючи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, підтверджені належними доказами, є співмірними зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, обсягом наданих адвокатом послуг та часом, витраченим на їх виконання, з ціною позову та значенням справи для позивача, а тому підлягають стягненню з відповідача у справі. Доводи представника відповідача щодо відсутності документів, що підтверджують сплату цих коштів позивачем, суд вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до змісту ст.ст. 137, 141 ЦПК України розподілу між сторонами підлягають судові витрати, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved