Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

у листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути на його користь грошові кошти в розмірі 46 737,44 грн., з яких: 44 170,13 грн. - основний борг, 309,19 грн. - інфляційне збільшення боргу, 2 065,71 грн. - пеня, 192,41 грн. - 3% річних. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 10.02.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Skoda» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. Звернувшись до страхової компанії з відповідними заявами, яких вимагає закон, та подавши всі необхідні документи, 23.09.2019 року ПрАТ «СК «Уніка» без будь-яких пояснень перерахувало йому 40 617,69 грн. Проте, з таким розміром страхового відшкодування він категорично не погодився і звернувся до страхової компанії із заявою, до якої долучив звіт № 724-ф/19 від 10.02.2019 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Skoda Fabia номерний знак [NUMBER] , згідно якого вбачається фактичне знищення автомобіля, оскільки вартість відновлювального ремонту становить 197 237,88 грн., а ринкова вартість КТЗ - 113 747,48 грн., вартість залишків - 32 959,66 грн. Тому, вважає, що страховою компанією йому не доплачено 44 170,13 грн. (113 747,48 грн. - 32 959,66 грн. = 80 787,82 грн. + 2 900,00 грн. вартість двох експертиз + 1 100,00 грн. - оплата евакуатора = 84 787,82 грн. - 40 617,69 грн.). Як наслідок, також стягненню зі страхової підлягають інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та пеня в силу ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Ухвалою від 22.11.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 20.02.2020 року (а.с. 90-91). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Ухвалою від 20.02.2020 року розгляд справи відкладено на 13.05.2020 року (а.с. 213). Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність (а.с. 95-139). На обґрунтування своєї позиції вказав на звіт ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, від 28.02.2019 року, виконаного експертом за допомогою програми «Аудатекс» із застосуванням середньо-ринкової вартості нормо-годин заводу виробника згідно «Бюлетеня автотоварознавця», рекомендованого наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, на підставі протоколу огляду пошкодженого транспортного засобу. Щодо безпідставності стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та пені в силу ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посилався на те, що позивачем заява про виплату страхового відшкодування була подана лише 19.07.2019 року, а тому проведення виплати страхового відшкодування будо здійснено страховою компанією в межах законодавчо визначних 90 днів, через що стягнення сум, котрих вимагає позивач, є безпідставним. В частині судових витрат, зокрема, витрат на правову допомогу, також просив суд відмовити з огляду на недоведеність вимоги. 03.01.2020 року до суду надійшла відповідь на відзив з відхиленням доводів відповідача та проханням задовольнити позов у повному обсязі (а.с. 148-150). Позивач вказав на те, що поданий відповідачем звіт не відповідає вимогам, визначеним Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, не містить підпису в.о. директора ТОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит», лише його факсимільне відтворення, відсутні фото пошкодження автомобіля, огляд останнього не провадився. Вказав на те, що страховою компанією вживаються всі дії, спрямовані на затягування процесу виплати страхового відшкодування та зменшення його розміру. Заперечення на відповідь на відзив до суду не надходили. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.02.2019 року о 00 год. 15 хв. на Кільцевій дорозі навпроти вул. Зодчих, 18/1 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля марки «Skoda Fabia» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Skoda» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.03.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 5). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» з лімітом відповідальності за шкоду, заподіяну майну, в розмірі 100 000,00 грн., франшиза - 1 000,00 грн. (а.с. 100). 13.02.2019 року [PERSON] у відповідності до ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомив ПрАТ «СК «Уніка» про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 78, 79). Крім того, 19.07.2019 року [PERSON] у відповідності до ст. 35 та п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав ПрАТ «СК «Уніка» заяву про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.02.2019 року о 00 год. 15 хв. на Кільцевій дорозі навпроти вул. Зодчих, 18/1, у розмірі 84 787,82 грн., до заяви долучив документи та відшкодування просив здійснити шляхом перерахування на розрахунковий рахунок. Вказана заява зареєстрована 19.07.2019 року за вх. № 6606 (а.с. 80-81). 19.02.2019 року складено протокол № 9997 огляду колісного транспортного засобу «Skoda Fabia» реєстраційний номер [NUMBER] , підписаний позивачем та оцінювачем [PERSON] . Згідно звіту № 11183 про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу від 18.09.2019 року, дата оцінки: 19.02.2019 року, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит» на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», ринкова вартість транспортного засобу «Skoda Fabia» реєстраційний номер [NUMBER] станом на 19.02.2019 року може складати 71 000,00 грн. (а.с. 111-121). Згідно звіту № 9997 про визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 28.02.2019 року, дата оцінки: 19.02.2019 року, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит» на замовлення ПрАТ «СК «Уніка», вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ після аварійного пошкодження автомобіля «Skoda Fabia» реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 19.02.2019 року - 111 517,69 грн., вартість відновлювального ремонту - 159 483,28 грн. (а.с. 122-138). Відповідно до звіту № 724-ф/19 від 10.02.2019 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Skoda Fabia номерний знак [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Skoda Fabia номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП станом на 10.02.2019 року становить 113 747,48 грн. (а.с. 9-36). Відповідно до звіту № 725-ф/19 від 10.02.2019 року про визначення вартості пошкодженого при ДТП транспортного засобу «Skoda Fabia» номерний знак [NUMBER] , складеного ФОП [PERSON] на замовлення [PERSON] , ринкова вартість транспортного засобу Skoda Fabia номерний знак [NUMBER] станом на 10.02.2019 року складає 32 959,66 грн. (а.с. 37-65). За складання вказаних звітів позивачем сплачено 800,00 грн. та 2 100,00 грн. відповідно (а.с. 66-69). За послуги евакуатора позивачем 10.02.2019 року сплачено 1 100,00 грн. (а.с. 71). 20.09.2019 року ПрАТ «СК «Уніка» складено страховий акт/наказ № 00289659 та визначено розмір страхового відшкодування у розмірі 40 617,69 грн. (а.с. 110). 23.09.2019 року ПрАТ «СК «Уніка» позивачу сплачено 40 415,12 грн. (а.с. 82). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Так, встановивши, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Уніка», отже, остання взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за мінусом франшизи, яка згідно договору становить 1 000,00 грн. і покладається на страхувальника. Судом встановлено та не заперечно сторонами, що автомобіль «Skoda Fabia» номерний знак [NUMBER] внаслідок ДТП, що мала місце 10.02.2019 року, є фізично знищеним. Згідно ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з дотримання строків 13.02.2019 року повідомив ПрАТ «СК «Уніка» про дорожньо-транспортну пригоду, 19.07.2019 року - подав заяву про виплату страхового відшкодування та необхідні документи. ПрАТ «СК «Уніка» 23.09.2019 року перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 40 617,69 грн. як різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до звіту № 9997 про визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 28.02.2019 року та звіту № 11183 про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу від 18.09.2019 року. Доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України про повідомлення позивача про прийняте рішення в розпорядження суду не надано, копія листа б/н та б/д, що міститься на а.с. 109, не спростовує даних висновків суду. Разом з тим, суд не приймає вказані звіти до уваги з огляду на їх невідповідність положенням (розділи IV, V) Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду Державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року та Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року (п. п. 59, 60). Зокрема, звіт № 11183 про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу від 18.09.2019 року не містить підпису оцінювача, документи, що підтверджують його кваліфікацію, відомості про те, що оцінювачем [PERSON] проводився огляд пошкодженого автомобіля позивача. Звіту № 9997 про визначення матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, від 28.02.2019 року не містить відомості про те, що оцінювачем [PERSON] проводився огляд пошкодженого автомобіля позивача. Натомість, вказані висновки містять протокол огляду ТЗ, підписаний оцінювачем [PERSON] , за відсутності документів, що підтверджують кваліфікацію останнього. Відсутність вказаних відомостей не дає підстав суду для впевненості у достовірності оцінки. Відповідач вказаних висновків суду не спростував у порядку, визначеному цивільним процесуальним законодавством. Тому, суд вважає за можливе прийняти до уваги подані позивачем в обґрунтування своєї позиції позивачем звіт № 724-ф/19 від 10.02.2019 року та звіт № 725-ф/19 від 10.02.2019 року. Дані звіти суд оцінює, як належні та допустимі докази, які слугує підтвердженням обставин, викладених в позовній заяві, оскільки останні не викликають сумнівів в їх правильності, що вони є неповними або неясними, суд не визнає їх необґрунтованими або такими, що суперечить іншим матеріалам справи. На спростування останніх стороною відповідача не надано жодного належного доказу. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 133 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на його користь суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 40 170,13 грн., 2 900,00 грн. сплачених за складання звітів та 1 100,00 грн. - оплата евакуатора, підлягають задоволенню. Крім того, встановивши, що ПрАТ «СК «Уніка» належним чином не виконало зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 3 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи сторони позивача в цій частині підставні. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, у межах позовних вимог з урахуванням того, що заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем 19.07.2019 року, з відповідача ПрАТ «СК «Уніка» на користь позивача за період з 19.10.2019 року по 14.11.2019 року підлягають стягненню: три проценти річних у розмірі 98,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 44,17 грн та пеня згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону в розмірі 1 027,41 грн. Тому, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, то суд виходить із диспозиції ст. 141 ЦПК України, у відповідності до якої, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, у відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Тому, згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 802,80 грн. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно частин 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 29.05.2019 року між адвокатом Лук`янчуком А.В. та позивачем укладено договір про надання правової допомоги (а.с. 83-84). Проте, в розпорядження суду не надано ні акту приймання - передачі наданих послуг за договором про надання правої допомоги, ні розрахункових документів про оплату наданих послуг та їх розмір. Тому, вимога позивача про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн. задоволенню не підлягає з огляду на її недоведеність. На підставі викладеного,

Outcome: partial