Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (далі по тексту також - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району міста Києва про стягнення матеріального збитку. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.02.2015 року на транспортний засіб «Фольксваген», який належить позивачу, що був припаркований у дворі, впала льодова брила з даху будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказаний будинок знаходиться на обслуговуванні у відповідача, проте співробітники КП «Михайлівська» не виконували свої обов'язки належним чином та не здійснювали прибирання снігу та льоду з даху будинку, внаслідок чого сталося пошкодження автомобіля позивача льодовою брилою. Позивач звертався до відповідача із заявою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди та за власний кошт замовив оцінювання вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля льодовою брилою з даху будинку. Проте, відповідач шкоду, завдану позивачу неналежним виконанням його співробітниками своїх службових обов'язків не відшкодував, в зв'язку із чим позивач звернувся до суду. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18.11.2015 року, залишеним без змін, було встановлено вину відповідача в заподіянні шкоди автомобілю позивача. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 28993,13 грн. витрат на відновлення автомобіля, 9625,72 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 1000,00 грн. витрат на оплату вартості експертизи, 120,00 грн. вартості довідки про погодні умови, 980,00 грн. витрат за хімічну чистку та прибирання транспортного засобу та судовий збір. В процесі розгляду справи, позивачем було збільшено позовні вимоги, та в останній заяві від 20.05.2016 року він просив суд стягнути з відповідача 28993,13 грн. витрат на відновлення автомобіля, 13345,25 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 1084,00 грн. трьох процентів річних, 18193,39 грн. пені, 1000,00 грн. витрат на оплату вартості експертизи, 120,00 грн. вартості довідки про погодні умови, 980,00 грн. витрат за хімічну чистку та прибирання транспортного засобу, 70,00 грн. вартості витягу з ЄДРПОУ, 10,00 грн. плати за здійснення операції по перерахуванню коштів та судовий збір. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив суд про його задоволення з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог. В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених в запереченнях на позовну заяву. При цьому пояснив, що 18.02.2015 року співробітниками відповідача проводились роботи по очищенню криги та на леді з дахів будинків, які обслуговуються КП ЖЕК «Михайлівська». Окрім того, зазначав, що ціни, вказані в звіті про оцінку транспортного засобу є завищеними. Просив суд звернути увагу на фотокартки з місця події, з яких вбачається, що навколо будинку було розміщено загороджувальні стрічки, тоді як позивач знехтував ними та поставив автомобіль в небезпечному місці. Вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову за наступних підстав. Судом встановлено, що автомобіль марки «Фольксваген», державний номер [NUMBER], належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу (а.с. 9). Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18.11.2015 року у справі № 761/9185/15-ц (провадження № 2/761/4650/2015) було задоволено частково позов [PERSON] до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району міста Києва, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та стягнуто з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна контора «Михайлівська» Шевченківського району міста Києва на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 800 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі - 243 грн. 60 коп. Вказане рішення суду залишене без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 14.01.2016 року (справа № 22-ц/796/2342/2016), а також ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.03.2016 року (провадження № 6-3437св16). Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Частиною 3 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вказаним рішенням було встановлено, що суд вважає встановленими і доведеними позивачем обставини того, що саме з даху будинку [ADDRESS] впала льодова брила на задню частину автомобіля позивача, при цьому пошкодивши його. Відтак, позивач має право на відшкодування заподіяної йому шкоди. Окрім того також встановлено, що судом достовірно встановлено усі підстави для стягнення матеріальної шкоди з відповідача 2 - КП «ЖЕК «Михайлівська», оскільки за умовами укладеного із ним та КП «Керуюча дирекція Шевченківського району» договору саме бездіяльність його працівників по не прибирання льоду з даху будинку [ADDRESS] є наслідком заподіяння шкоди автомобілю позивача. В діях саме працівників вказаної юридичної особи наявні усі елементи складу цивільного правопорушення для настання цивільної відповідальності у вигляді стягнення шкоди у розумінні ст.1166 ЦК України. За умовами частини 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до звіту-оцінки пошкоджень автомобіля позивача від 10.03.2015 року, складеного ФОП [PERSON], вбачається про наявність пошкоджень його задньої частини та заподіяний матеріальних збиток в сумі - 16117,60 грн., а вартість відновлювального ремонту цього автомобіля складає - 28993,13 грн. (а.с. 12-39). За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 28993,13 грн. у відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню. Витрати на оплату вартості проведення оцінки транспортного засобу документально підтверджені в сумі 1000,00 грн. (а.с. 41 та 46), а тому також підлягають стягненню з відповідача. Щодо стягнення з відповідача 13345,25 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 1084,00 грн. трьох процентів річних та 18193,39 грн. пені слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із Листом Верховного Суду України від 01 липня 2014 року «Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві» судам роз'яснено, що відшкодування шкоди - це вiдповiдальнiсть, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повиннi нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є вiдповiдальнiстю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мiрою вiдповiдальностi (лист Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16 січня 2013 року № 10-74/0/4-13). Таким чином, дiя ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку iз завданням шкоди. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (п. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (п. З ст. 549 ЦК України). Проте, в даному випадку, а ні договором, а ні законом не встановлено розмір пені, яка підлягає сплаті на користь позивача, а тому позовні вимоги в цій частині визнаються судом недоведеними. З огляду на зазначене, в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 13345,25 грн. інфляційного збільшення суми боргу, 1084,00 грн. трьох процентів річних та 18193,39 грн. пені слід відмовити. Щодо витрат на оплату вартості хімічної чистки та прибирання транспортного засобу в сумі 980,00 грн., то суд вважає, що оскільки неправомірними діями відповідача було спричинено шкоду автомобілю позивача, внаслідок якої було також забруднено салон автомобіля, то позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 780,00 грн. за вирахуванням вартості покриття кузова автомобіля твердим воском. В частині стягнення з відповідача 120,00 грн. вартості довідки про погодні умови 70,00 грн. вартості витягу з ЄДРПОУ та 10,00 грн. плати за здійснення операції по перерахуванню коштів, то суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині, оскільки понесення таких витрат позивачем не пов'язано із доказуванням у даній справі, а також не належить по переліку судових витрат в розумінні закону. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, у зв'язку із чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 28993,13 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, 1000,00 грн. вартості проведення оцінки транспортного засобу, 780,00 грн. витрат з прибирання та хімічної чистки автомобіля.

Outcome: partial