Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, яка діє в інтересах [PERSON] , [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, третя особа - Служба у справах дітей Одеської міської ради. У обґрунтування правової позиції та пояснюючи підстави звернення до суду сторона позивача посилалась на ті обставини, що на обліку Служби у справах дітей Одеської міської ради перебувають малолітні діти - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , як діти, що опинились у складних життєвих обставинах та проживають в сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Представник адміністрації свідчив, що мати дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - [PERSON] - та батько [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] - не створюють дітям належних умов для розвитку та виховання, не цікавляться станом здоров`я дітей, періодично вживають алкогольні напої, тривалий час не працюють, підтримують відношення із людьми, які ведуть асоціальний спосіб життя, часто змінюють місце мешкання, мати [PERSON] часто віддає дитину своїм батькам на виховання. [PERSON] не займається належним ефективним лікуванням малолітнього [PERSON] , який знаходиться на обліку у міському центрі із діагнозом В-23.1 (ВІЛ-інфекція) ІV клінічна стадія. Між [PERSON] та [PERSON] постійно відбуваються сварки в присутності дітей. Орган опіки та піклування вважає, що існують достатні підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , а також позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] . Зважаючи на викладене Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з даним позовом, у якому просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , а також позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , а також стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття з дня пред`явлення позовної заяви до суду із перерахуванням коштів на особисті рахунки дітей; стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття з дня пред`явлення позовної заяви до суду із перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Відповідач [PERSON] та [PERSON] не скористалась наданим процесуальним правом подачі відзиву на позов, від осіб до суду відзивів на позовну заяву Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради не надходило. Але від відповідачів [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви, у яких особи просили суд відмовити у задоволенні позову щодо позбавлення них батьківських прав відносно їх дітей, заперечували проти обставин, зазначених у позові. Також від представника [PERSON] надійшли пояснення, у яких особа пояснила, що дійсно [PERSON] знаходиться у КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Одеської міської ради через складні життєві обставини, що склались в їх сім`ї. Проте, [PERSON] завжди відвідує дитину. [PERSON] також постійно знаходиться у КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Одеської міської ради. Батьки його відвідують. На момент проживання дітей із відповідачами у справі дітям було забезпечено нормальні умови проживання, необхідні для їх розвитку. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради надала до суду пояснення, у яких просила суд задовольнити позов у повному обсязі, звертаючи увагу суду на те, що малолітній [PERSON] категорично проти повернення його до матері. Діти постійно на протязі року знаходяться у КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації» Одеської міської ради, батьки не звертались до служби із заявами про повернення дітей додому. [PERSON] та [PERSON] безвідповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, не забезпечують дітей необхідним харчуванням, лікуванням, що негативно впливає на їх фізичний та духовний розвиток. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та її представник у відкрите судове засідання не з`явились, але надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази в їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, допитавши свідків, вислухавши думку малолітнього [PERSON] стосовно позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно нього та його брата - [PERSON] - , суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи суд установив, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції в Одеській області 03 серпня 2007 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками указані [PERSON] та [PERSON] . Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Роздільнянськиим районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] [INFO] помер, про що складено актовий запис 232 від 02 квітня 2019 року. Як убачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі 06 квітня 2016 року, [INFO] народився [PERSON] , батьками указані [PERSON] та [PERSON] . Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] знаходяться на обліку Служби у справах дітей Одеської міської ради, як такі, що опинились у складних життєвих обставинах та проживають у сім`ї, в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків, що підтверджується наказами Служби у справах дітей Одеської міської ради №94 від 14 серпня 2019 року та №157 від 09 серпня 2018 року. Мати дітей - [PERSON] - зареєстрована разом із малолітніми дітьми за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою №830 від 20 травня 2019 року, виданою КП ЖКС «Черьомушки». Згідно із заявою ГО «Сонячне коло» від 14 червня 2012 року вих. №842/12 адресованою Службі у справах дітей Одеської міської ради, зокрема, [PERSON] є клієнтом ГО «Сонячне коло» з 2009 року. Дитина [PERSON] цього ж року потрапила до реанімаційного відділення дитячої обласної лікарні з діагнозом ВІЛ-інфекцїя IV клінічна стадія. Мати категорично відмовилась давати дитині ВААРТ терапію, призначену йому лікарем-педіатром міського Центру ВІЛ. Малолітній [PERSON] протягом шести місяців знаходився на лікуванні. З [PERSON] працював соціальний працівник організації, надавав консультації з приводу здійснення догляду за ВІЛ позитивною дитиною. Організація забезпечувала дитину всім необхідним. Після стаціонарного лікування та отримання ВААРТ терапії здоров`я дитини покращилось, але після виписки з лікарні мати не займалася здоров`ям дитини, порушувала приписи щодо прийому ліків, часто залишала дитину на свою матір, яка зловживала алкогольними напоями. [PERSON] часто змінювала місце проживання, що призвело до погіршення стану дитини. Відповідно до інформації міського центру профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом Управління охорони здоров`я Одеської міської ради від 13 вересня 2012 року №02-02/660, [PERSON] знаходиться на обліку в міському центрі з 10 червня 2010 року з діагнозом В-23.1 IV клінічна стадія. Через безвідповідальне відношення [PERSON] до стану здоров`я дитини [PERSON] не отримував ефективного лікування. Мати неодноразово змінювала місце проживання, віддавала дитину батькові в село, невчасно приїжджала за терапією, не виконувала рекомендації лікаря. Дитина часто хворіла простудними захворюваннями, не доїдала. Відповідно до медичного висновку КНП «Одеський обласний центр соціально значущих хворіб» Одеської обласної ради» від 08 жовтня 2018 року №1788 07 травня 2010 року [PERSON] змінено діагноз: В-20, клінічна стадія IV, дуже важка ступінь імуносупресії, кандидоз слизової оболонки ротової порожнини, ПГЛ, затримка вікових темпів психічного та фізичного розвитку. Дитина [PERSON] має право на оформлення державної соціальної пенсії як інвалід дитинства. Судом звернуто увагу, що згідно з епікризом-випискою №480 КУ «Одеський обласний центр з профілактики та боротьби зі СНІДом» [PERSON] має діагноз ВІЛ-інфекція, IV клінічна стадія, з ускладненнями. Інфекція виявлена в 2007 році. Також відповідно до листа №6490 від 17 жовтня 2018 року КУ «Одеський обласний центр соціально значущих хворіб» Одеської обласної ради» [PERSON] перебуває на обліку з приводу туберкульозу легенів в КУ «Міський протитуберкульозний диспансер», з 25 травня 2018 року до моменту складення листа перебувала на амбулаторному лікуванні. Відповідно до характеристики Малиновського районного відділу Одеського міського управління ГУМВС України в Одеській області від 16 липня 2012 року [PERSON] , зокрема, періодично вживала алкогольні напої, тривалий час не працює, підтримує відношення з людьми, які ведуть асоціальний спосіб життя. Відповідно до клопотання КУ «Притулок №1 для дітей служби у справах дітей Одеської міської ради» від 22 листопада 2013 року №1350 щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її сина [PERSON] , дитина [PERSON] доставлена до притулку ВКМСД Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області 18 жовтня 2013 року. Дитина в притулку не вперше. Так, 01 серпня 2013 року [PERSON] потрапив до притулку по акту ВКМСД Малиновського РВ м. Одеси, та 03 вересня 2013 року за дозволом ССД ОМР [PERSON] був переданий на виховання до матері ( [ADDRESS] ). У жовтні 2013 року малолітній [PERSON] знову потрапляє до притулку, оскільки мати не доглядає за дитиною. За період перебування дитини в притулку, мати не приходила, не цікавилась його здоров`ям, його подальшою долею. Згідно з протоколом бесіди від 13 серпня 2019 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Одеської міської ради, [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Одеської міської із заявою щодо тимчасового влаштування малолітнього [PERSON] до державного закладу на повне державне забезпечення у зв`язку із тяжкими життєвими обставинами. Відповідно до інформації КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 20 серпня 2019 року №704 [PERSON] доставлений в Центр за направленням ССД ОМР від 20 серпня 2019 року №03/7561. Згідно із актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 03 вересня 2019 року, малолітній [PERSON] доставлений до КУ «Центр соціально- психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області». Згідно з актом обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] від 19 червня 2019 року, складеного Службою у справах дітей Одеської міської ради, за адресою: [ADDRESS] , в квартирі не дотримані санітарно-гігієнічні умови проживання: брудно, неприємний запах, в кімнаті порожні склянки від спиртного. У квартирі немає гарячої води. [PERSON] під час відвідування був з ознаками алкогольного сп`яніння. [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Одеської міської ради із заявою від 27 липня 2018 року, в якій зазначив, що його цивільна жінка [PERSON] проживає разом з сином - [PERSON] у [ADDRESS] , та з серпня 2016 року неодноразово залишала сина та йшла з дому без пояснень на 4-7 діб. Так, 3 листопада 2017 року він тричі звертався до Хмельницького ВП щодо пошуку [PERSON] , потім вона поверталася, та писала пояснення у відділі поліцій. Він також зазначив, що [PERSON] , хворіє на туберкульоз, але не лікується, вживає алкоголь, що є загрозою для малолітнього [PERSON] . [PERSON] надала пояснення до Служби у справах дітей Одеської міської ради від 11 липня 2018 року, де зазначила, що дійсно проживає з малолітнім [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . З батьком дитини [PERSON] не проживає, тому що він отримує гроші від квартирантів (здає в оренду квартиру у [ADDRESS] ) та витрачає їх на алкогольні напої. Дитячі гроші теж пропивав, бив її та дитину, знущався, принижував, лаявся. Він не працює уже багато років, вкрав у неї папку з документами та телефон. Спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради складено протокол бесіди з [PERSON] від 09 серпня 2018 року, яка повідомила, що вирішила повернутися до цивільного чоловіка та виховувати дитину разом. На теперішній час претензій до чоловіка у неї немає. Указала адресу проживання - [ADDRESS] . Згідно з протоколом бесіди з [PERSON] від 19 грудня 2018 року, складеним спеціалістами Служби у справах дітей Одеської міської ради, наприкінці листопада чоловік ( [PERSON] ) був напідпитку, вночі виник конфлікт, після чого чоловік побив дружину. 17 грудня 2018 року мати з сином повернулися за місцем реєстрації ( [ADDRESS] ). Згідно з поясненнями від 02 травня 2019 року та протоколами бесід від 27 травня 2019 року, від 19 червня 2019 року з [PERSON] , та заявою від 20 травня 2019 року, а також протоколу бесіди від 22 липня 2019 року із [PERSON] , наданих до Служби у справах дітей Одеської міської ради, стало відомо, що [PERSON] та [PERSON] дійсно зловживають алкогольними напоями, чоловік чинить фізичне та психологічне насилля відносно цивільної дружини та дітей. У матеріалах справи знаходяться належним чином засвідчена копія постанови Малиновського районного суду м. Одеси у справі №521/4620/20, відповідно до якої [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. У відкрите судове засідання було викликано малолітнього [PERSON] , [INFO] , для висловлення думки стосовно позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно нього та його брата [PERSON] та позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його брата - [PERSON] . [PERSON] пояснив, що не хоче жити разом із матір`ю та вітчимом, бажає жити у дитячому будинку у м. Білгорд-Дністровський разом із братом, підтвердив, що вітчим [PERSON] ображає його та мати, періодично знущається, лається та б`є їх. Дитина під час висловлення своєї думки була налякана, говорила тихо. Крім того, у судовому засіданні судом було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] , які знайомі, як вони зазначили, із відповідачами довгий час. Свідки свідчили, що [PERSON] та [PERSON] є повноцінною нормальною сім`єю, у їх дітей є усе необхідне, батьки приділяють належну увагу дітям. Свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] лаявся на дитину, але він ніколи не бачив, щоб [PERSON] бив дитину. Надаючи оцінку показанням свідків у даній справі, суд зазначає, що показання носять суперечливий характер, який підтверджується наявними матеріалами справи у сукупності. Свідки не привели конкретних прикладів, які б слугували позитивною характеристикою відповідачів, як батьків дітей. Натомість свідки не заперечували, що у [PERSON] та [PERSON] дійсно виникали конфлікти у присутності дітей. Так, у даному випадку суд не може ґрунтувати своє рішення тільки на показаннях двох свідків та прагненні батьків не розлучатись із дітьми, та ставить насамперед у пріоритет інтереси дітей. Як випливає з висновку органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради №3292/01-20 від 09 грудня 2019 року, орган вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON] та [PERSON] , та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 13 Сімейного кодексу України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до ч. 1 ст. 3, ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з п. 54 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» (Заява №31111/04), Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№2), п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Зважаючи на викладене, діючи в інтересах дітей, на переконання суду, існують достатні підстави для задоволення даного позову та позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] , а також позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , адже батьки не приділяють належної уваги своїм дітям, не піклуються про них, ведуть асоціальний спосіб життя, а також проживають періодично окремо один від одного через чисельні сварки та непорозуміння, що є перешкодами для нормального розвитку дітей та формування їх як особистостей. Стороною позивача було також заявлено позовні вимоги до [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття з дня пред`явлення позовної заяви до суду із перерахуванням коштів на особисті рахунки дітей; стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття з дня пред`явлення позовної заяви до суду із перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідачів аліментів, суд виходить з того, що згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч. 1, 2, 3 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 ч. 1 ЦПК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 ч. 1 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року, судом звернуто увагу на той факт, що відомості про доходи відповідачів відсутні. Суд також ураховує, що з 01 грудня 2020 року до 31 грудня 2020 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 1 921,00 гривень, від 6 до 18 років - 2 395,00 гривень, мінімальна заробітна плата - 5 000,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком до 6 років 1921,00х0,5=960,50 гривень; від 6 до 18 років - 2 395,00 х 0,5 = 1 197,50 гривень. У зв`язку з цим суд погоджується із обґрунтованістю заявлених позовних вимог та вбачає доцільним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття з дня пред`явлення позовної заяви до суду із перерахуванням коштів на особисті рахунки дітей; стягнути з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття з дня пред`явлення позовної заяви до суду із перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Разом з тим, суд вбачає доцільним роз`яснити сторонам, що в силу ст. 181 ч.ч.8,9 СК України, якщо, зокрема, батьки ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Відповідно до ст. 141 ч. 1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути в рівних частках з відповідачів на користь держави судові витрати, пов`язані із розглядом справи, а саме: суму неоплаченого судового збору - у розмірі 840,80х2=1681,60 гривень.

Outcome: approved