Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики в сумі 107 500 грн. та 3 відсотки річних в розмірі 2 817,50 грн. за час порушення строку виконання зобов`язань, а саме: з 01.04.2019 р. по 31.12.2019 р. по 13.02.2020 р. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15.12.2018 року [PERSON] отримав від нього у борг грошові кошти у розмірі 3 000, 00 доларів США, та 31.03.2019 року - в розмірі 34 000, 00 грн., про що останнім укладено відповідні розписки. Згідно зазначеним розпискам строк повернення боргу визначено - 31.03.2019 року. Незважаючи на досягнуту домовленість [PERSON] по сьогоднішній день взяті на себе зобов`язання не виконав, що спричинило порушення прав та виникнення збитків для позивача, у зв`язку з чим останній вимушений звернутись до суду з даним позовом. Представником позивача надано заяву про розгляд справи у його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ч.7 ст. 128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, згідно оригіналу розписки 15.12.2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 3 000,00 доларів США з терміном повернення - до 31.03.2019 року (а.с.59). Згідно оригіналу розписки від 29.12.2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти в сумі 34 000, 00 гривень з терміном повернення - до 31.03.2019 року (а. с. 60). У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Припиняється зобов`язання частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч.1 ст.598 ЦК України). Виходячи з норм ст. 545 ЦК України, після прийняття виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі; якщо боржник видавав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові, у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає, підтвердженням виконання боржником свого обов`язку є наявність боргового документа у боржника. Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, позивач просив суд стягнути за договором позики від 15.12.2018 р. суму заборгованості в розмірі 73 500 грн. (а.с.4), виходячи з курсу НБУ, за яким: 1 дол.США дорівнює 24,5 грн. За ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку, наданого позивачем, останній просить стягнути 3 відсотки річних за період прострочення сум заборгованості в загальному розмірі 107 500 грн. (73 500 = 34 000) з 01.04.2019 р. по 31.12.2019 р. по 13.02.2020 р., що становить 2 817,50 грн. (а.с.5-6). Отже, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (с.13 ЦПК України), суд має задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved