Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , зареєстрований 02 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~954. В обґрунтування позову зазначала, що 02 липня 2009 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося, через відсутність між ними взаєморозуміння, протилежність поглядів на права та обов`язки подружжя. Вони втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного. Уже більше двох років подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливими та суперечать інтересам сторін. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. За домовленістю між ними їхня малолітня дочка після розірвання шлюбу буде проживати з матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов, оскільки сторони з 01 березня 2017 року проживають окремо. Відповідач [PERSON] М [PERSON] . у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти його задоволення та розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності, надання строку для примирення подружжя є недоцільним, оскільки з 01 березня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 02 липня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~954. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Суд встановив, що з 01 березня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved