Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до ТОВ «Компанія «Скорта», у якому просив стягнути суму забезпечувального платежу з урахуванням індексу інфляції за час прострочення у розмірі 577 492,08 грн., 3 % річних у розмірі 13 907,28 грн., 484 880,00 грн. завдатку і судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, вказуючи на невиконання відповідачем взятих за Попереднім договором зобов'язань. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 25.12.2014 року, між позивачем та відповідачем було укладено попередній договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Басенко К.О., відповідно до умов якого позивач та відповідач зобов'язувалися у строк до 01.04.2015 року укласти договір купівлі - продажу квартири [ADDRESS] у нотаріальній формі на умовах встановлених цим договором. В підтвердження наміру придбати вищевказану квартиру та з метою забезпечення оформлення основного договору сторонами був укладений Договір про забезпечення виконання зобов'язань №16/12/14-С5-К81б від 25 грудня 2014 року, за умовами якого позивачем було передано відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 484 880 грн. Даний договір відповідачем не виконано. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, утворилась прострочена заборгованість за попереднім договором у розмірі 484 880,00 гривень основної суми боргу, 101 339,92 гривень заборгованості з урахуванням індексу інфляції, 3% річних у розмірі 17 586,60 гривень і додаткову суму у розмірі забезпечувального платежу у розмірі 484 880,00 гривень. Частиною 1 ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. В судовому засіданні було встановлено, що основний договір купівлі-продажу укладений між сторонами не був. На спростування вказаного стороною відповідача докази надані не були. Згідно з підпунктом 1.4.1. Попереднього договору сторони зобов'язуються укласти Основний договір протягом першого кварталу 2015 року, але в будь-якому разі не раніше отримання Товариством правовстановлюючих документів на Об'єкт та надання Державною реєстраційною службою України та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладання та нотаріального посвідчення Основного договору та з урахуванням вимог пункту 5.2. Розділу 5 Попереднього договору. Відповідно до частини 1 статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Згідно з частинами 1, 2 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Із урахуванням положень наведених правових норм, зі змісту вказаного пункту 1.4.1. Попереднього договору вбачається, що сторони дійшли згоди про укладення Основного договору у строк - протягом першого кварталу 2015 року із урахуванням терміну - не раніше отримання Товариством зазначених документів. При цьому, частиною 2 статті 252 ЦК України законодавець закріпив положення, за яким термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Однак, подія із якою сторони пов'язали настання терміну укладення Основного договору, за своєю природою є такою, що залежить від волі Товариства, а тому може і не настати; так, у разі, якщо Товариство не вчинить дій із проходженням визначеної законодавством процедури отримання вказаних документів, то встановлена Попереднім договором подія не настане. Наведене свідчить про те, що пункт 1.4.1 Попереднього договору у цій частині суперечить приписам статей 251, 252 ЦК України. Із наведеного вбачається, що Основний договір купівлі-продажу квартири сторонами у строк, визначений підпунктом 1.4.1 Попереднього договору не укладений. Зобов'язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (частина 3 статті 635 ЦК України). У пункті 7.9 Попереднього договору сторони домовились про те, що зобов'язання, встановлене Попереднім договором припиняється у разі порушення сторонами строку укладення Основного договору. У даному пункті договору сторони пов'язали момент припинення визначеного ним зобов'язання із спливом саме строку укладення Основного договору. Відтак, зобов'язання, джерелом якого є укладений між сторонами Попередній договір, було припинене з 1 квітня 2015 року, у зв'язку із неукладенням сторонами основного договору до цього часу. Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, із врахуванням факту припинення з 1 квітня 2015 року зобов'язання, в силу якого позивач передав відповідачу 484 880,00 грн., суд приходить до висновку про те, що із цього часу припинилась і правова підстава, за якою ТОВ «Компанія «Трейдгруп Скорта» набула вказані грошові кошти. Тому із 1 квітня 2015 року у відповідача виникло грошове зобов'язання із повернення позивачеві сплачених йому грошових коштів у розмірі 484 880,00 грн. У відповідності до статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних. Враховуючи грошову природу невиконаного з 01.04.2015 року ТОВ «Компанія «Трейдгруп Скорта» зобов'язання із повернення [PERSON] грошових коштів у розмірі 484 880,00 грн., суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача даної суми з урахуванням інфляційних втрат і трьох відсотків річних. Суд погоджується із здійсненим позивачем розрахунком вказаних складових заборгованості і доходить до висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача, у тому числі, інфляційних втрат у розмірі 101 339,92 грн. і трьох відсотків річних у розмірі 17 856,60 грн. Відтак, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню із ТОВ «Компанія «Трейдгруп Скорта» на користь [PERSON] становить 603 806 (шістсот три тисячі вісімсот шість) гривень 52 коп. Що стосується стягнення з відповідача 484 880,00 гривень завдатку, то при вирішенні спору у цій частині суд бере до уваги те, що ані умовами Попереднього договору, ані умовами Договору про забезпечення виконання зобов'язань сторонами не визначено, що сплачений позивачем забезпечувальний платіж у розмірі 484 880,00 грн. є завдатком. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом (частина 2 статті 570 ЦК України). Водночас на аванс не розповсюджуються правові наслідки порушення зобов'язання забезпеченого завдатком, що свідчить про відсутність підстав для стягнення із відповідача подвійного розміру сплачених позивачем грошових коштів. Наведене зумовлює необхідність відмови у позові у цій частині. Також, згідно ст. 88 ЦПК України, із ТОВ «Компанія «Трейдгруп Скорта» на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 654,00 гривень. На підставі ст.ст. 220, 570, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 10-11, 60-61, 88, 209, 212, 214-215, 217, 218, 224-226 ЦПК України, суд,

Outcome: partial