Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 01 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08 серпня 2019 року судді Андрейчуку Т.В. передано на розгляд цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя, оскільки за рішенням Вищої ради правосуддя від 06 серпня 2019 року №2033/0/15 суддю Васалатія К.А. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя на строк шість місяців. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28 серпня 2019 року роз`єднано позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Свої позовні вимоги про розірвання шлюбу позивач обґрунтовувала тим, що 26 січня 1992 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Великосорочинській сільській раді Миргородського району, актовий запис №1. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи є повнолітньою. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 26 січня 1992 року між нею та [PERSON] . Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити та пояснила, що шлюб з відповідачем зберегти неможливо, а її рішення про розірвання шлюбу є остаточним. Представник відповідача у судовому засіданні проти розірвання шлюбу між сторонами заперечувала, просила суд відмовити у його задоволенні. Заслухавши вступні слова позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 26 січня 1992 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у зареєстрований у Великосорочинській сільській раді Миргородського району, актовий запис №1 (а. с. 14). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка на час розгляду справи є повнолітньою (а. с. 15). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У своїй постанові від 26 листопада 2018 року у справі №761/33261/16-ц Верховний Суд вказав на те, що тлумачення ст. 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Позивач у судовому засіданні пояснила, що у неї відсутнє почуття любові до відповідача, також [PERSON] зазначила, що її рішення розірвати шлюб є обміркованим, виваженим та остаточним. Враховуючи викладене, суд не вважає доцільним вживати заходи щодо примирення подружжя. За приписами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони справи тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. За наведених обставин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 704,80 грн. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved