Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

У лютому 2016 р. до суду від представника позивача надійшов позов про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову було вказано, що право власності на [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] Судовим наказом Оболонського р/с м. Києва 28.10.2011 р. було здійснено стягнення з [PERSON] на користь відповідача № 1 - ПАТ «Київенерго» на суму боргу у розмірі 1054 грн. 70 коп. та судових витрат у розмірі 55 грн. 50 коп., а усього 1110 грн. 20 коп. Як вказано у позові, сума основного боргу у розмірі 1054 грн. 70 коп. була погашена боржником (позивачем по справі), а сума 55 грн. 50 коп. помилково не була оплачене своєчасно, в зв'язку з чим, 06.03.2015 р. судовим виконавцем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження на суму боргу 55,50 грн. Станом на 07.09.2015 р. увесь борг і основний, і додатковий було погашено позивачем [PERSON] Як вказано у позові, 05.02.2016 р. представник позивача звернулась до відповідача № 2 ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві із заявою щодо скасування постанов по арешт та заборону на відчуження майна позивача. Цього ж числа представник позивача отримала роз'яснення від начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві згідно до якого, розмір стягнення не перевищував 10 розмірів мінімальної заробітної плати, в зв'язку з чим арешт та заборона відчуження стосувалась тільки рухомого майна. Зі слів представника позивача, рухоме майно, яке знаходиться у квартирі власника - позивача [PERSON] не представляє для неї ніякої цінності, воно більше 20 р. знаходилось у користуванні членів її сім'ї і має статус речей, які були у користуванні більше ніж 20 р., і непридатне для продажу і оцінки, вона відмовляється від позову про визнання права власності на рухоме майно. А так як, борг сплачений повністю і позивач [PERSON] не є боржником перед стягувачем тому просить суд У зв'язку з тим, що рухоме майно, яке знаходиться у квартирі власника [PERSON], не представляє для неї ніякої цінності, воно більше 20 років знаходилось у користуванні членів її сім'ї і має статус речей, які були у користуванні більше ніж 20 років, і непридатне для продажу і оцінки, вона відмовляється від позову про визнання права власності на рухоме майно. Також, в зв'язку з тим, що борг сплачений повністю і [PERSON] не є боржником перед стягувачем, а також в зв'язку з тим, що [PERSON] бажає розпорядитись своїм основним нерухомим майном (квартирою), представник позивача просить суд зняти арешт з усього майна позивача, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, що було накладено державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві від 27.12.2012 р. ВП № 34069325, згідно з судовим наказом Оболонського р/с м. Києва від 28.10.2011 р. У судовому засіданні представник позивача підтримав даний позов у повному об'ємі, але у судове засідання не з'явився надіславши заяву. Представник відповідача № 1 - ПАТ «Київенерго» не з'явився. Представник відповідача № 2 - відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві у судове засідання також не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як з'ясовано судом, право власності на [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] При цьому судовим наказом Оболонського р/с м. Києва 28.10.2011 р. було здійснено стягнення з [PERSON] на користь відповідача № 1 - ПАТ «Київенерго» на суму боргу у розмірі 1054 грн. 70 коп. та судових витрат у розмірі 55 грн. 50 коп., а усього 1110 грн. 20 коп. У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Як з'ясовано судом, сума основного боргу у розмірі 1054 грн. 70 коп. була погашена боржником (позивачем по справі), і станом на 07.09.2015 р. увесь борг і основний, і додатковий було погашено позивачем [PERSON] У відповідності до ст. 16 1ІК України кожна особа мас право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня. коли йому стало відомо про такі обставини. Як вбачається з матеріалів справи, 05.02.2016 р. представник позивача звернулась до відповідача № 2 ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві із заявою щодо скасування постанов по арешт та заборону на відчуження майна позивача. Цього ж числа представник позивача отримала роз'яснення від начальника ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві згідно до якого, розмір стягнення не перевищував 10 розмірів мінімальної заробітної плати, в зв'язку з чим арешт та заборона відчуження стосувалась тільки рухомого майна. Тому суд приходить до висновку про необхідність зняття арешту із усього рухомого та нерухомого майна позивача [PERSON], так як стягнення по даній справі вже проведено, а виконавче провадження закінчене та знищене. Також суд вважає за доцільне зобов'язати відповідача - відділ ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві виключити з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна заборону на відчуження рухомого та нерухомого майна, що належить [PERSON] на підставі власності. На підставі викладеного,

Outcome: approved