Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просив стягнути з останньої на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 76 010 186,85 грн., в тому числі 34 640 000 гривневого боргу; 23 753 040 грн. інфляційної суми з гривневого боргу; 3 111 905,75 грн. - 3% річних з гривневого боргу; еквівалент 637 000 дол. США, що станом на 01.05.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 13 402 480 грн., 1 092 761,10 грн. - 3% річних з боргу у доларах. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.02.2015 року між сторонами було укладено Договір позики, що підтверджується розпискою. Відповідач отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 1 300 000 дол. США і 34 640 000 грн., які зобов`язалася повернути до 20.02.2015 року. Окрім того, не пізніше 20.02.2015 року зобов`язалася передати: у власність довіреної особи позивача будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , та забезпечити їх продаж і повернення готівки позивачу; у власність довіреної особи позивача квартиру [ADDRESS] . Передати у заставу довіреної особи позивача: квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; нежилі приміщення за адресою: [ADDRESS] (площа 567 кв.м); будь-яке інше нерухоме майно, що належить відповідачу та афілійованим особам на праві власності. Однак, відповідач свої зобов`язання перед позивачем щодо передачі переліченого у розписці майна у строк до 20.02.2015 року не виконала, а також лише у травні сплатила. Решта коштів станом на день подання позову залишилася неповернутою, чим відповідач порушила вимоги положень Договору позики та чинного законодавства України. 04.05.2018 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, справу вирішено розглядати за правилами позовного провадження в загальному порядку. 11.07.2018 року від відповідача надійшов відзив. 09.07.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва стягнуто з [PERSON] в дохід державного бюджету штраф у сумі 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576,30грн. 18.09.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою, Призначено справу до судового розгляду по суті на 26.11.2019 року на 14.30 год. у приміщенні Шевченківського районного суду зал/каб.№ 402(м. Київ, вул.Дегтярівська, 31а). 26.11.2019 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача про призначення комплексної судово-почеркознавчої та техніко - криміналістичної експертизи документу у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за розпискою залишено без розгляду. 24.01.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва визнано заявлений представником відповідача відвід головуючому судді Мальцеву Д.О. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою - необґрунтованим. 24.01.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва заяву представника відповідача про зупинення провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою залишено без задоволення. 24.01.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва залишено без розгляду клопотання представника відповідача про витребування доказів. 31.01.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва заяву представника відповідача [PERSON] про відвід головуючого судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. відхилено. 07.02.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва поновлено провадження по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою та призначити справу до розгляду в судовому засіданні на 13 год. 30 хв. 13 травня 2020 року, яке відбудеться в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31-А, каб. № 402. 13.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва клопотання представника відповідача про призначення комплексної судово-почеркознавчої експертизи та техніко-криміналістичної експертизи документів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою залишено без розгляду. 13.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про продовження процесуальних строків звернення з клопотанням про витребування доказів. 13.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід головуючому судді Мальцеву Д.О. у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою. 13.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва вирішено свідка [PERSON] , яка проживає за адресою [ADDRESS] доставити до Шевченківського районного суду м. Києва приводом у судове засідання по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за розпискою на 31 серпня 2020 року на 11:00 год. за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31А, каб. 402. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 09.02.2015 року між сторонами було укладено Договір позики, що підтверджується розпискою. Відповідач отримала від позивача у борг грошові кошти у сумі 1 300 000 дол. США і 34 640 000 грн, які зобов`язалася повернути до 20.02.2015 року. Окрім того, не пізніше 20.02.2015 року зобов`язалася передати: у власність довіреної особи позивача будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , та забезпечити їх продаж і повернення готівки позивачу; у власність довіреної особи позивача квартиру [ADDRESS] . Передати у заставу довіреної особи позивача: квартиру [ADDRESS] ; земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] ; нежилі приміщення за адресою: [ADDRESS] (площа 567 кв.м); будь-яке інше нерухоме майно, що належить відповідачу та афілійованим особам на праві власності (а.с. 7). Як зазначив позивач в позовній заяві, на виконання власних зобов`язань за розпискою відповідач повернула 663 000 дол. США. Зазначену обставину не заперечував і відповідач. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму) позики. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частини перша, друга статті 192 ЦК України). Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті». Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відповідач в судовому засіданні підтвердив, що він належним чином не виконав зобов`язання та кошти в повному обсязі не повернув. Отже, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання та не повернув в строки, визначені в розписці кошти в повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача за борговою розпискою від 09.02.2015 року у розмірі: 34640000 грн - заборгованість (за період із 20.02.2015 року по 16.02.2018 рік); 637000 дол. США, що станом на 01.05.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 13402480 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд вважає, що є законом передбачені підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 23645264 грн - інфляційні втрати; 3109058,63 грн - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості в гривнях; 1092761,10 грн - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості в доларах. Крім того, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial