Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-04 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом Ізмаїльської міської ради про припинення права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області №1084 від 18.11.1997 року члену Садівничого товариства №6 - [PERSON] передана безоплатно в приватну власність земельна ділянка [NUMBER] , площею 0,03 га, для ведення садівництва, та рекомендовано йому замовити технічну документацію для видачі державного акту на право приватної власності на ділянку. [PERSON] [INFO] помер, про що складено відповідний запис №1069 Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, свідоцтво серії [NUMBER] від 02.12.2002 року. У зв`язку зі смертю [PERSON] був виключений з членів товариства № 6. [PERSON] звернувся до Садівничого товариства № 6 з заявою про прийняття його в члени вищевказаного товариства та надання йому в користування земельної ділянки [NUMBER] . Згідно рішення правління Садівничого товариства №6 йому була надана в користування земельна ділянка [NUMBER] . 18.12.2011 року на його ім`я видана членська книжка і він почав здійснювати оплату членських внесків та інших витрат на утримання ділянки. Проте, на теперішній час власником ділянки [NUMBER] в Садівничому товаристві №6 продовжує вважатись [PERSON] згідно рішення №1084 від 18.11.1997 року виконкому Ізмаїльської міської ради Одеської області, про що внесений запис у земельно -кадастрові документи. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, розгляд справи залишає на розсуд суду. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих у порядку, передбаченому ст. 81-89 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлюються способи захисту цивільних прав та інтересів судом, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до ст.35 Земельного кодексу України, [PERSON] являється членом Садового товариства № 6 і право набути у власність земельну ділянку [NUMBER] , що знаходиться в його користуванні, за умови припинення права власності на зазначену земельну ділянку за [PERSON] . Відповідно до архівної виписки рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1084 від 18.11.1997 року, [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва [NUMBER] , площею 0,03 га у садовому товаристві № 6 .(а.с.8) Як вбачається зі свідоцтва про смерть [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, серії [NUMBER] від 02.12.2002 року №1069 (а.с.6) Відповідно до ч.1, 3 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо. Відповідно до вимог, передбачених ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Земельним кодексом України, зокрема ч.1,2 ст. 120 передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд доходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані на нормах закону і повинні бути задоволені.

Outcome: approved