Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення суми депозитних вкладів, мотивуючи тим, що 13 вересня 2014 року між сторонами укладено договір № 005-29588-130914 банківського вкладу «Найкращий» у доларах США строком до 12 грудня 2014 року із виплатою процентів в розмірі 9 процентів річних. На виконання вказаного договору, позивач вніс, а відповідач прийняв на депозитний рахунок кошти у сумі 1 150,00 доларів США. Станом на 12 грудня 2014 року баланс рахунку позивача становить 38 023,61 грн. Проте вказані кошти зі свого рахунку позивач не може зняти. У зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача 32 533,50 грн. - суму депозитного вкладу, 721,96 грн. - суму заборгованості по процентах, 441,20 грн. - суму 3% річних від суми борг, 4 326,95 грн. - індекс інфляції за весь час прострочення. Крім того, що відмова відповідача вчасно видати депозитний вклад і відсотки по ньому завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в 1 000,00 грн. Також, позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1 000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позв підтримав з викладених в ньому підстав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала письмові заперечення, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 вересня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 005-29588-130914 банківського вкладу «Найкращий» у доларах США строком до 12 грудня 2014 року із виплатою процентів в розмірі 9 процентів річних (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Станом на 12 грудня 2014 року баланс рахунку позивача становить 38 023,61 грн. Банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1 ст. 1068 ЦК України). Пунктом 2.3 Договору встановлено, що підпис вкладника в цьому примірнику Договору є письмовим підтвердженням того, що вкладник в день укладання цього договору отримав свій примірник Договору, а також один примірник діючих Правил Банку. Відповідно до п. 4. 9 Правил передбачено, що з метою забезпечення безпеки розрахунків з використанням Карток, Банк має право встановити спеціальні ліміти на Картки, а саме регламентувати кількість операцій, суму однієї операції, загальну суму за добу та суму однієї операції за визначений період, та в односторонньому порядку змінювати їх. Перелік та розмір лімітів, встановлених Банком, доводиться Клієнту перед укладанням Договору. Клієнт має право встановити Індивідуальні ліміти на Картку, крім граничних лімітів з отримання готівки, які має право встановлювати Національний банк України відповідно до закону та/або Платіжна система, на базі якої емітовано Картку. При цьому, укладанням Договору за Продуктом Банку Клієнт підтверджує своє попереднє ознайомлення з переліком та розміром лімітів, встановлених Банком, а також зазначає про своє повідомлення про існування ризиків, пов'язаних зі збільшенням за рішенням Клієнта лімітів на проведення платіжних операцій з Карткою, та здійсненням дій щодо зміни/збільшення лімітів на Картку надає Банку згоду на прийняття на себе будь-яких ризиків, пов'язаних з таким рішенням та діями Клієнта щодо збільшення встановлених Банком лімітів на проведення платіжних операцій з Карткою і підтверджує прийняття на себе безумовної відповідальності за будь-які наслідки проведення операцій з Карткою у сумі, що перевищує встановленні Банком види та розміри лімітів на таку Картку. З метою забезпечення безпеки розрахунків з використанням Карток, Банк має право встановити спеціальні Авторизаційні ліміти на використання коштів по поточному рахунку з використанням платіжної картки, а саме регламентувати кількість операцій, суму операції за період та суму однієї операції, що здійснюються за допомогою картки в підприємствах торгівлі і послуг та/або в банкоматах і установах банків за визначений період, та в односторонньому порядку змінювати їх (п. 4.21.4.4 Правил). Таким чином, встановлення лімітів на зняття готівки з карткових рахунків, яке передбачено в договорі не є порушенням банком своїх зобов'язань перед позивачем. Крім того, Постановою № 328 від 30 травня 2014 року «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» та п. 9 Постанови Правління Національного банку України № 540 від 29 серпня 2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютного ринків України» уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Вказаною Постановою НБУ № 540 надано роз'яснення, що таке обмеження стосується видачі готівкових коштів у гривні у межах України електронними платіжними засобами, що емітовані як резидентами, так і нерезидентами. Зняття готівкових коштів з поточних (в тому числі карткових) та депозитних рахунків з використанням електронних платіжних засобів здійснюється виключно у гривнях. У разі, якщо клієнт бажає отримати готівкові кошти в іноземній валюті з власного поточного (у тому числі карткового), депозитного рахунків, уповноважений банк здійснює видачу готівкової іноземної валюти через касу банку за заявою на видачу готівки. Крім того, суд приймає до уваги, що ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Відповідно до п. 14.25 Правил банк і клієнт звільняються від майнової відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цими Правилами та/або відповідним Договором за Продуктом Банку, якщо воно викликано вступом у дію законодавчих актів, урядових постанов і розпоряджень державних органів, актів нормативного характеру Національного банку України, що прямо або побічно забороняють або обмежують можливість належного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цими Правилами. На підставі Постанови Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами. Згідно з ст. 26 вказаного Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Виплата відшкодування здійснюється з урахуванням сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у банку. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом. Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачений ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, вимоги щодо повернення коштів позивача будуть задовольнятися відповідно до положень вказаного Закону, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення грошових коштів за вкладом. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, слід зазначити наступне. Позивач обґрунтовує свою вимогу тим, що відмова відповідача вчасно видати депозитний вклад і відсотки по ньому завдало йому моральної шкоди, яку він оцінює в сумі 1 000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. З урахуванням зазначеного вище, зважаючи на те, що позивачем під час розгляду справи не було надано до суду доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому моральних страждань, що пов'язані з діями відповідача, суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині. В частині позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право на правову допомогу, яка надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Право на правову допомогу також закріплено і статтею 27 ЦПК України. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати стороні, на користь якої ухвалено рішення. За наведених обставин та оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав стягувати відповідача на користь [PERSON] витрати на правову допомогу. Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed