Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] зазначає, що рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 12.12.2007 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300 грн. щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.11.2007року і до досягнення повноліття. Виконавчий лист до виконання вона не звертала, оскільки [PERSON] сплачував аліменти добровільно. Посилаючись на те, що після важкої хвороби їй встановлено перша група інвалідності і вона потребує сторонньої допомоги, оскільки сама не може пересуватись, та усі кошти сімї використовуються на ліки і реабілітацію, [PERSON] просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 930 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка і її адвокат [PERSON] заявили про розгляд справи за їх відсутності, вимоги підтримали. Відповідач заявив про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнав повністю. Судове засідання проведено в порядку ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Встановлено, що згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 12.12.2007року (справа № 2-496) на користь позивачки з відповідача були присуджені аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 300грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 листопада 2007року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, поліпшення або погіршення здоровя одного з них. За змістом ст. 184 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989року, яка ратифікована постановою Верховної ради України № 789ХІІ(78912) від 27 лютого 1991року та набрала чинності для України 27 вересня 1991року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи,які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини П. 23 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснює, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача з моменту звернення до суду із позовом. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 930 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до повноліття дитини. При цьому, з дня набрання даним рішенням чинності припинити стягнення аліментів по рішенню Летичівського районного суду Хмельницької області від 12.12.2007року. На підставі наведеного, ст.ст. 180-181, 184, 192 СК України, ч. 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989року,

Outcome: approved