Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що на праві приватної спільної сумісної власності у домоволодінні розташованому за адресою - Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 45, [PERSON], належить 17/200 частки, що являє собою окреме житлове приміщення (квартиру), відповідачі по справі з 2013 року жодного разу не зявилися за адресою реєстрації, відповідачі не приймають участі і утриманні і ремонті квартири, та не сплачують комунальні послуги. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 квітня 2018 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.\~\~ Позивачка у судове засідання не зявилася, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримав та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені. Заяви про розгляд справи за їх відсутністю або відзив суду не надали, про причини неявки не повідомили, що, відповідно до\~ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст.\~12,\~264 ЦПК України, в редакції\~Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, виходить з такого. Судом установлено, що позивачу [PERSON] у домоволодінні розташованому за адресою - Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 45, [PERSON], належить 17/200 частки, що являє собою окреме житлове приміщення (квартиру). Згідно з довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна; Договором дарування частини домоволодіння від 19 липня 2016 року; технічною документацією, належить позивачу. Згідно з договору дарування частини домоволодіння за адресою Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 45, передається у володіння [PERSON] на праві приватної власності. Згідно до технічного паспорту за № 264-16 на садибний житловий будинок розташований за адресою: м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 45, частина будинку а саме 17/200 частки, належить позивачу. Відповідно до довідки за № 427 від 06.12.2017 року з державної статистичної звітності про наявність земель та розподілу їх за власниками земель [PERSON], на праві власності належить земельна ділянка розташована за адресою м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 45. Відповідно до Домової книги за адресою м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 45., зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З огляду на встановлені обставини, враховуючи, що частина домоволодіння є власністю позивача, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин застосуванню підлягають положення ст. ст.\~383,\~405 ЦК України, ст. ст.\~64,\~150,\~156 ЖК Української РСР. Частиною першою\~статті 383 ЦК України\~та\~статтею 150 ЖК Української РСР\~закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою\~статті 156 ЖК Української РСР\~передбачено, що члени сімї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також\~стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої\~статті 156 ЖК України\~до членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сімї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно з ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла чи законом. Отже, положення\~статей 405 ЦК України, статей\~150,\~156 ЖК Української РСР\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. На підставі викладеного, враховуючи, що позивачу належить на праві спільної сумісної власності у домоволодінні розташованому за адресою - Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Харлампіївська, 45, 17/200 частки домоволодіння. Відповідачі фактично з 2001 року припинили проживати разом з позивачем а тому припинили бути членом сімї власника житла, тобто вказаного домоволодіння, а отже втратили право користування жилим приміщенням крім того, знайшли підтвердження обставини відсутності відповідачів без поважних причин понад один рік у вказаному домоволодінні, судом не встановлено домовленості між власником та відповідачами, які б вказували на поважність такої відсутності останнього, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що та обставина, що відповідачі залишаються зареєстрованими у домоволодінні, не оплачують комунальні послуги, порушує права позивача, оскільки перешкоджає вільному володінню й розпорядженню своєю власністю. Тому, суд вважає можливим визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням у спірній квартирі, тим більше, що у відповідності до\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. \~\~

Outcome: approved