Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 21.12.2012 між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 21.12.2012 було зроблено актовий запис № 4. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2018 шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначила, що після розірвання шлюбу вона самостійно опікується над малолітнім сином та одноособово забезпечує матеріальні витрати на нього. Зі слів позивача, у той же час, відповідач ухиляється від покладеного на нього приписами ст. 180 СК України обов`язку утримувати свою дитину. З огляду на викладене позивач вважаєла за необхідне стягнути з відповідача на утримання малолітнього сина - [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 18 000,00 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Така сума була обґрунтована позивачем наступними витратами: -витрати на харчування - 3 000,00 грн.; -одяг, підгузки, розвиваючі іграшки - 4 000,00 грн.; -медичні огляди, дитячі медичні препарати - 3 000,00 грн.; -відвідування спортивно-оздоровчих закладів - 11 880,00 грн.; -послуги няні по догляду за дитиною під час перебування позивача на роботі - 15 000,00 грн.; -оренда житла для проживання та комунальні послуги - 13 000,00 грн.; Позивач зазначила, що вищезазначена сума на сьогоднішній день, з урахуванням економічної ситуації в країні, є виключно мінімальним розміром для забезпечення дитини, що передбачає збереження її здоров`я та розвитку на необхідному у цьому віці рівні. Ухвалою суду від 01.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 10.03.2020 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. У судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, просив суд позов задовольнити. У судове засідання відповідач та його представник також не з`явились, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі відповідача, просив суд позов залишити без задоволення. У ході розгляду справи відповідач подав відзив на позовну заяву, де не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 2 000,00 грн., вважаючи цю суму такою, що відповідає принципу розумності. Відповідо до ч.5 ст 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21.12.2012 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в книзі реєстрації шлюбів 21.12.2012 було зроблено актовий запис № 4. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.12.2018 шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Згоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Доказів того, що відповідач є непрацездатною особою, відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду надано не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача на утриманні є інші діти та непрацездатні особи. Відповідачем надано суду звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми єдиного внеску, з яких вбачається, що його середньомісячний дохід становить близько 3 723,00 грн. Доказів існування інших джерел доходу відповідача або іншого розміру його щомісячного доходу суду надано не було. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 липня встановлено у розмірі 1 859 грн. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Зважаючи на позицію позивача, розмір аліментів був визначений нею на підставі витрат, не необхідних дитині, а в більшості своїй викликаних особистими потребами позивача, або тих, що відносяться до додаткових і стягуються з батьків не як аліменти, а в порядку ст. 195 СК України, що не є предметом розгляду даної справи. Так, позивач зазначає, що витрачає щомісяця на оренду житла та комунальні послуги 13 000,00 грн. У той же час, відповідачем суду надано інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок, з яких вбачається, що [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку площею 217,7 кв.м, що знаходиться в межах тієї самої адміністративно-територіальної одиниці, що і орендована квартира, тобто така оренда є виключно забаганкою позивача, а не життєво необхідною потребою дитини. Позивачем також не доведено суду, що отримання дитиною такого віку спортивно-оздоровчих послуг вартістю 11 880,00 грн. щомісяця є її життєво необхідною потребою. Крім того, такі витрати відносяться не до складу аліментів, а до додаткових витрат. Крім того, суд звертає увагу на те, що отримання послуг няні по догляду за дитиною та проведення платних медичних оглядів також є витратами саме позивача, а не обов`язковими витратами на дитину, так як в державі здійснюють діяльність дошкільні навчальні заклади та гарантовано безкоштовну медичну допомогу. У касових чеках, що начебто повинні підтверджувати витрати на харчування дитини, вказано продукти харчування, що відверто не входять до раціону дитини і не є життєво необхідними (наприклад, устриці). А отже, враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання, виховання і розвиток дитини, розмір середньомісячного доходу батька, часткове визнання відповідачем позовних вимог про стягнення з нього аліментів у розмірі 2 000 грн., суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, що підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , має становити 2 000 грн. від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що з огляду на розмір прожиткового мінімуму для дітей такого віку та рекомендований розмір аліментів буде достатнім для забезпечення базових потреб дитини сторін. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial