Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

У лютому 2020 року позивач, діючи від імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , подала через суд позов до відповідача про стягнення аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 08 травня 2015 року вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого ще до реєстрації шлюбу має трьох спільних неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , синів [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , однак спільне життя не склалось через постійні приниження з боку відповідача, внаслідок чого позивач змушена була з дітьми виїхати з постійного місця проживання до міста Суми, де і проживає станом на сьогодні. З відповідачем вони спільне господарство не ведуть та не проживають разом з травня 2019 року, останній припинив приймати належну участь у вихованні та утриманні дітей, а позивач не може самотужки забезпечити трьом неповнолітнім дітям належний рівень утримання, необхідний для їх розвитку відповідного віку, у зв`язку з чим просила суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на ім`я позивача на утримання неповнолітньої доньки та двох неповнолітніх синів аліментів в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подачі позову до суду та до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2020 року справу розподілено судді Колесніченко О.В. На запит суду в порядку ч.6 ст. 187 ЦПК України отримана інформація з відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області про те, що відповідач зареєстрований в Центральному районі м. Дніпра. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 03 березня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач, отримавши примірник позовної заяви з додатками, свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування). Позивач в судове засідання не прибула, однак 18 березня 2020 року надіслала поштою клопотання про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримала та наполягала на його задоволенні, а 19 травня 2020 року електронною поштою - додаткові пояснення у справі з клопотанням про розгляд справи у її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, клопотань про відкладення розгляду не подавав. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1998 та яка набула чинності для України 27.09.1991, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стверджуючи ці положення, ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України встановлюють обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Як встановлено судом, [INFO] від фактичних шлюбних відносин у сторін народилися два сини [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей серії [NUMBER] та № [NUMBER] , виданих Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 10 березня 2009 року (а.с. 5,6), а [INFO] донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 17 травня 2011 року (а.с.4). 08 травня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції вчинено актовий запис №200 та видано свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.3). Як встановлено судом троє неповнолітніх дітей проживають разом з матір`ю [PERSON] в місті Суми, окремо від батька дітей відповідача у справі [PERSON] , та на час розгляду даної справи знаходяться на повному утриманні матері, обставини чого відповідачем не спростовані. Відомостей про працевлаштування відповідача, наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних осіб суду не надано. Також судом встановлено, що домовленості (договору) щодо стабільної сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у даній справі досягнуто не було, разом з тим, обов`язок по утриманню дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, не пов`язаний із матеріальним становищем особи, до якої заявлено матеріально-правову вимогу про стягнення аліментів, а тому вбачаються усі підстави для присудження до стягнення з відповідача за цим позовом на користь неповнолітніх дітей аліментів на їх утримання на ім`я їх матері [PERSON] . Згідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За вимогами ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.3, ст.4, ст.5 Конвенції про права дитини [INFO] , держави-учасниці\~зобов`язуються\~забезпечити дитині\~такий захист\~і піклування,\~які необхідні\~для її\~благополуччя,\~беручи до\~уваги права\~й обов`язки\~її батьків,\~опікунів чи\~інших осіб,\~які відповідають\~за неї\~за законом,\~і з\~цією метою\~вживають всіх\~відповідних законодавчих\~і адміністративних\~заходів.\~Держави-учасниці\~вживають всіх\~необхідних законодавчих,\~адміністративних та\~інших заходів\~для здійснення\~прав,\~визнаних у\~цій Конвенції. Держави-учасниці\~поважають відповідальність,\~права і\~обов`язки\~батьків і\~у відповідних\~випадках членів\~розширеної сім`ї\~чи общини,\~як це\~передбачено місцевим\~звичаєм,\~опікунів чи\~інших осіб,\~що за\~законом відповідають\~за дитину,\~належним чином\~управляти і\~керувати дитиною\~щодо здійснення\~визнаних цією\~Конвенцією прав\~і робити\~це згідно\~зі здібностями\~дитини,\~що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Розглядаючи питання про визначення розміру аліментів, суд, згідно ст.ст.183,184 СК України, враховує, що відповідач є батьком трьох малолітніх дітей, мешкає окремо від них, участі в їх вихованні, утриманні та забезпеченні здорового розвитку не приймає та не забезпечує у необхідній мірі виживання і здоровий розвиток дітей на рівні хоча б мінімального державного забезпечення, а також приймає до уваги, що позивач заявила про визначення аліментів у частці від заробітку і про визначення аліментів у твердій грошовій сумі не клопотала, тому приходить до висновку про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу (заробітку) батька. Відтак, при вирішенні питання щодо присудження до сплати аліментів та їх розміру, суд враховує згідно ст. 182 СК України матеріальне становище трьох неповнолітніх дітей, які потребують піклування, утримання, мешкають разом із матір`ю, перебувають на її утриманні, а також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, інших осіб, які перебувають на його утриманні не має та іншого в судовому засіданні не встановлено, а також інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що справедливим та співмірним буде визначити аліменти на утримання трьох неповнолітніх дітей в розмірі 1/2\~частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, які підлягають стягненню з відповідача на користь дітей [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на ім`я їх матері, яка в їх інтересах пред`явила позов. На підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір слід покласти на відповідача. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved