Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на суму 24897,86 грн та 2102 грн витрат з оплати судового збору. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28 січня 2019 року сторони уклали кредитний договір №2801191, згідно з умовами якого позивач як кредитор зобов`язується надати відповідачу як позичальнику кредитні кошти в сумі 24250,33 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кошти до 27 січня 2020 року зі сплатою 12,99 % річних. За умовами пункту 5.5 Договору, кредитор має право вимагати від позичальника достроково повернути кредит до настання остаточного строку терміну погашення, а позичальник зобов`язується на письмову вимогу кредитора погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти та винагороди за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі за цим договором (якщо мають місце) що підлягають сплаті позичальнику на користь кредитора, але не пізніше 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги кредитора у випадках затримки сплати частини кредиту та/або проценти та/або винагороди за його користування принаймні за один календарний місяць. Станом на дату звернення до суду із позовом відповідач не повернула отриманий кредит та не сплатила проценти, що є підставою для звернення із зазначеною позовною заявою. У позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи у його відсутності. Ухвалою судді від 09 березня 2021 року в справі відкрито провадження та призначено розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин,встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно достатті 1055 Цивільного кодексу України. Суд установив, що 28 січня 2019 року сторони уклали кредитний договір №2801191, згідно з умовами якого позивач як кредитор зобов`язується надати відповідачу як позичальнику кредитні кошти в сумі 24250,33 грн, а відповідач зобов`язувався повернути кошти до 27 січня 2020 року зі сплатою 12,99 % річних. За умовами пункту 5.5 Договору, кредитор має право вимагати від позичальника достроково повернути кредит до настання остаточного строку терміну погашення, а позичальник зобов`язується на письмову вимогу кредитора погасити кредит в повному обсязі та сплатити нараховані проценти та винагороди за користування кредитом, нараховану неустойку та інші платежі за цим договором (якщо мають місце) що підлягають сплаті позичальнику на користь кредитора, але не пізніше 30 календарних днів з дати одержання такої вимоги кредитора у випадках затримки сплати частини кредиту та/або проценти та/або винагороди за його користування принаймні за один календарний місяць. Станом на дату звернення до суду з позовом відповідач не повернула отриманий кредит та не сплатила проценти, що є підставою для звернення із зазначеною позовною заявою. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2801191 відповідачем не сплачено заборгованості на суму 24897,86 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Таким чином, позивачем повністю доведено, а відповідачем не спростовано факт надання кредитних коштів, які не були повернуті в повному обсязі зі сплатою відповідних відсотків та інших платежів передбачених умовами кредитного договору, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального Україниз відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 2102 грн.

Outcome: approved