Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Приватбанк», в якому просить: визнати виконавчий напис, виданий 14.08.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про стягнення заборгованості на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з [PERSON] за кредитним договором № DNQ0GA00000151 від 20.07.2007 року несплачену за строк з 20.07.2007 року по 19.07.2017 року, таким, що не підлягає виконанню. Позов обґрунтовано\~тим,\~що в січні\~2018\~року держвиконавцем\~позивача було\~повідомлено про\~наявність виконавчого\~напису приватного\~нотаріуса Дніпровського\~міського нотаріального\~округу Бондар\~Ірини Михайлівни\~від 14.08.2017\~року про\~стягнення заборгованості\~на користь\~ПАТ КБ\~«Приватбанк» на\~суму 7913\~гри.\~04\~копійки за\~період 9\~років 11\~місяців 29\~днів,\~а саме\~з 20.07.2007\~року по\~19.07.2017\~року.\~У зв`язку\~із тим,\~що заборгованість\~є спірною\~та впорушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчим написом з позивача стягнуто заборгованість більше ніж за три роки, його необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з?явилась. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позивач помилково дійшов висновку, що заборгованість позичальника є спірною. Виконавчий напис вчинено з дотриманням ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» та п.3.1., 3,2 гл. 19 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості, оскільки виконавчий напис вчинено на підставі оригіналу кредитного договору та виписки про рух коштів, що є первинним документом. При цьому позивач не вказав в чому полягає спірність заборгованості по кредитному договору. Також позивач безпідставно вважає, що виконавчий напис вчинений поза межами трьох років з дня виникнення права вимоги, оскільки у відповідності до умов кредитного договору позичальник зобов`язався погасити заборгованість по кредиту в повній сумі, погасити нараховані за весь період користування кредитом відсотки, комісію й неустойку, не пізніше дати, зазначеною в повідомленні банку. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. в судове засідання не з`явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. вчинено виконавчий напис, в якому пропонується стягнути грошові кошти у сумі 75913,04 грн з позивача [PERSON] , які є її боргом за кредитним договором № DNQ0GA00000151 від 20.07.2007 року, укладеним між нею та публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк», яке є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Нотаріус пропонує задовольнити вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» шляхом перерахування коштів у розмірі: 17552,50 грн залишок заборгованості; 23786,50 грн залишок заборгованості за відсотками; 2100 грн комісія; 29474,40 грн пеня, що всього становить 72913,04 грн. Витрати, пов?язані із вчиненням виконавчого напису 3000 грн. Всього з урахуванням витрат, пов?язаних з вчиненням виконавчого напису 75913,04 грн. Виконавчий напис набрав чинності з дати його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто з 14.08.2017 року (а.с.9). Як зазначено у самому виконавчому написі, строк за який провадиться стягнення дев`ять років одинадцять місяців двадцять дев`ять днів, а саме з 20.07.2007 року по 19.07.2017 року. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 1 Переліку документів, до нотаріусів подаються нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п.2 Переліку документів, для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу слід надати кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. З наданих відповідачем нотаріусу документів не вбачається підстав для задоволення вимог понад строк три роки. Враховуючи, що період, за який нарахована заборгованість, охоплює строк понад три роки до дня звернення, а саме з 20.07.2007 року по 19.07.2017 року, суд приходить до висновку, що вимоги відповідача, як стягувача є неправомірними, а тому виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв?язку з тим, що позов підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору 768,40 грн

Outcome: approved