Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 05.05.1990 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх доньок. В заяві посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалось у звязку з різними характерами та відсутністю взаємопорозуміння. Шлюбні відносини між ними припинені. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу недоцільним і таким, що суперечить їх інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] у підготовчому засіданні позовні вимоги підтримав, додатково суду пояснив, що шлюбні відносини з відповідачем припинені в жовтні 2018 року. З 24.12.2018 року мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не мають. Вважає збереження шлюбу не можливим і таким, що суперечить їх інтересам. Просить позов задовольнити, судові витрати з відповідача не стягувати. Відповідач [PERSON], у підготовчому засіданні позовні вимоги визнала, про що надала письмову заяву. Додатково суду пояснила, що за ініціативою позивача шлюбні відносини були припинені в жовтні 2018 року. З 24.12.2018 року мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає збереження шлюбу не можливим. Просить позов задовольнити. Відповідно до ч.3,4 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 05.05.1990 року зареєстрували шлюб, що підтверджується світлокопією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.6). Шлюбні стосунки між сторонами припинені в жовтні 2018 року, з 24.12.2018 року мешкають окремо. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю на теперішній час не мають. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позовні вимоги визнала. Суд приймає до уваги те, що позивач позов про розірвання шлюбу підтримав, а відповідач визнала позов і не заперечує проти розірвання шлюбу, а також зауважує на тому, що сімейні стосунки між сторонами фактично припинені, тривалий час вони спільно не поживають, спільне господарство не ведуть. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved