Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON], третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів, яким просив розірвати договір купівлі-продажу GPS навігатора «GoClever Navio 400» (далі навігатор), укладеному 07.03.2012 року, стягнувши з відповідача на його користь 600 грн. вартості придбаного товару неналежної якості; пені за затримку повернення грошових коштів у розмірі 1836 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. У позовній заяві позивач зазначив, що 07.03.2012 року уклав з відповідачем ФОП [PERSON]. який є регіональним представником «Fotomag.соm.ua» договір купівлі-продажу навігатору по ціні 600 грн.. який вийшов з ладу у гарантійний термін. Після чого він звернувся у севірсний центр «Аладін», актом якого від 10.04.2013 року, вказаний товар було визнано не ремонтопридатним. Після чого, 23.04.2013 року він повернув навігатор відповідачу, з метою отримання його вартості у розмірі 600 грн., однак до теперішнього часу свої зобов'язання відповідачем не виконано. Посилаючись на викладене, відповідно до положень ст..ст.8 ч.1 та ст..10 ч.5 Закону України «Про захист прав споживачів», просив розірвати договір, стягнувши з відповідача сплачену за товар суму у розмірі 600 грн., пеню у розмірі 1% від вартості товару, за кожний день затримки у її повернені, за період з 23.04.2013 року по 24.02.2014 року (306 день) у розмірі 1836 грн. та 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок неправомірних дій відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги викладені в заяві уточнив в частині вимоги щодо стягнення пені, просив тягнути з ФОП [PERSON] пеню у розмірі 1% від вартості товару за кожний день затримки у її повернені, за період з 23.04.2013 року по 02.03.2014 року (337 днів) у розмірі 2022 грн. В іншій частині вимоги підтримав, підтвердив фактичні обставини, викладені у заяві. В подальшому до судового засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно, належним чином. До судового засіданні відповідач не з'явився, надав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги визнає частково, в частині розірвання договору купівлі-продажу, та стягнення вартості товару у розмірі 600 грн. Відповідно до письмових пояснень, підтвердив факт укладання 07.03.2012 року з [PERSON] договору купівлі-продажу навігатору. Який в подальшому вийшов з ладу в період гарантійного строку, та висновком авторизованого виробником сервісного центру «Равіс» від 19.06.2013 року, був визнаний таким, що має істотний недолік, ремонту не підлягає. Після чого, ним неодноразово на адресу [PERSON] направлялись повідомлення щодо повернення йому вартості проданого товару, однак той (позивач) свідомо ухилявся від отримання грошових коштів. Таким чином, вважав безпідставними вимоги, щодо стягнення пені та відшкодування моральної шкоди. Справу просив розглянути за його відсутності. Представник третьої особи до суду не з'явився, надалв суду заяву, у якій зазначила, що відповідно до положень ст..6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», спеціалістами інспекції по зверненню [PERSON], 13.06.2013 року було здійснено позапланову перевірку ФОП [PERSON], за результатами якої, порушень зі сторони суб'єкта господарювання не встановлено. Справу просили розглянути за відсутності їх представника. Згідно ст..11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст..10 ч.2, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням зазначених правових норми суд приймав рішення в межах заявлених позовних вимог, виходячи з предмету та підстав пред'явленого позову, на підставі наданих сторонами доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст..655 ЦК України - за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Так судом встановлено, що 07.03.2012 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав у ФОП [PERSON] GPS навігатора «GoClever Navio 400», за 600 грн., що підтверджується розрахунковим документом - Товарним чеком №402064. За умовами договору, узгодженими сторонами, гарантійний строк встановлено 12 місяців. За умовами гарантії, покупець щодо гарантії та обміну товару, мав звертатися до Авторизованого сервісного центру «Равіс» (про що свідчить адреса сервісного центру, зазначена на товарному чеку). Відповідно до положень ст.. 698 ч.1,2 ЦК України за договором роздрібної купівлі-продажу продавець, який здійснює підприємницьку діяльність з продажу товару, зобов'язується передати покупцеві товар, що звичайно призначається для особистого, домашнього або іншого використання, не пов'язаного з підприємницькою діяльністю, а покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його. До відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Так судом було встановлено, що у січні 2013 року придбаний навігатор вийшов з ладу, при цьому. [PERSON] в порушення умов договору, звернувся, щодо його ремонту не до АСЦ «Равіс», а до ПП Сервісний центр «Аладдін», актом якого від 10.04.2013 року, навігатор було визнано не ремонтопридатним. Після чого [PERSON] 23.04.2013 року звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою, щодо повернення грошових коштів сплачених за неякісний товар. Відповідно до положень ст..8 ч.2 п.1 Закону України «Про захист прав споживачів» №1023-ХІІ від 12.05.1991 року з послідуючими змінами (далі Закон) в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника, зокрема - розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми. Разом з цим, відповідно до положень ст.. 708 ч.1 п.4 ЦК України - у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором, зокрема - відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ст..709 ч.2 ЦК України вимога покупця про заміну товару підлягає негайному задоволенню, а в разі необхідності перевірки якості товару - протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. Так судом встановлено, що 23.04.2013 року ФОП [PERSON] прийняв від позивача навігатор, який за домовленістю з [PERSON] було направлено до АСЦ «Авіс» для перевірки його якості, при цьому строк виконання робіт було погоджено між сторонами у 90 днів. Викладене підтверджується дослідженою судом квитанцією №Кв0004851, на якій стоїть підпис [PERSON], та спростовує доводи позивача, щодо неповернення йому грошових коштів за придбаний товар, саме 23.04.2013 року на момент його звернення до відповідача. 19.06.2013 року товар було повернуто з АСЦ «Авіс», з актом, що підтверджує наявність у ньому істотного недоліку. Як вбачається з наданих суду повідомлень ФОП [PERSON] неодноразово повідомляв [PERSON]. за адресою вказаною тим у документах, а саме [ADDRESS], щодо розірвання договору та повернення грошових коштів у сумі 600 грн., однак позивач з метою поновлення свого порушеного права, не виконав свій кореспондований законом обов'язок, прийти та отримати вказані грошові кошти. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, щодо відсутності у діях відповідача порушень діючого законодавства, у договірних відносинах з [PERSON], а отже відсутні правові підстави, щодо задоволення вимог позивача в частині стягнення пені та відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, вимога [PERSON], щодо розірвання договору та стягнення сплаченої вартості товару, обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: partial