Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У лютому 2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Новобудова» (далі по тексту - ТОВ «Новобудова», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 9 811 грн. 82 коп. Позов обґрунтований такими обставинами. ТОВ «Новобудова» є юридичною особою, предметом діяльності якої відповідно до Статуту є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньо будинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше. Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16.06.2004 року будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий ТОВ «Новобудова» для експлуатації та обслуговування. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку, яку зобов`язана її утримувати. За період з 01.11.2016 по 01.02.2020 у відповідача утворилась заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 9 811, 82 грн. Ухвалою від 23.03.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 14.09.2020. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 14.09.2020 через загальну канцелярію суду подав клопотання про розгляд справу за його відсутності та вказав, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , зареєстроване місце проживання якої невідоме, повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення за адресою розташування належного їй об`єкта нерухомості ухвали про відкриття провадження та позовної заяви з додатками та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, проте судові документи повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній», заява із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або відзив на позов від відповідача не надійшли. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті 178 ЦПК України. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Зі статуту позивача вбачається, що ТОВ «Новобудова» є самостійним господарюючим суб`єктом, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам, експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньо будинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціально-побутового призначення, в тому числі технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти та інше.(а.с. 8-18) Відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16.06.2004 будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий ТОВ «Новобудова» для експлуатації та обслуговування (а.с. 18). Згідно з копією свідоцтва про право власності виданого Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради від 01.07.2005 [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку загальною площею 101,7 кв.м. (а.с. 21), а відтак є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються за вказаною адресою. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що в період з листопада 2016 р. по жовтень 2019 р. відповідач не своєчасно та не в повному обсязі вносила плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 7 500 грн. (а.с. 26). За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна…(стаття 360 ЦК України). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, регулює Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», стаття 7 якого визначає, що кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат (частина 2 статті 12 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, частини 1 статті 64 Житлового кодексу України, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Пунктом першим частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV встановлено обов`язок споживача, а пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону - обов`язок виконавця, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з Типовим договором. В 2005 році між сторонами було укладено договір №10/208 на надання комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого споживач зобов`язався оплачувати послуги в установлений договором строк, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним (а.с. 23-26). Відповідно до п. 4.1.1 договору, виконавець зобов`язується здійснювати комплекс робіт по обслуговуванню будинку, прибудинкової території та створювати необхідні умови для мешкання у будинку, в тому числі і споживачу та мешкаючим з ним особами згідно з вимогами «Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями затверджені постановою КМУ від 08.10.1992 №572 та Правил надання населенню послуг з водо-, теплопостачання та водовідведення» затверджених Постановою КМУ від 30.12.97 р. №1497. Відповідно до п. 4.2.6 договору, споживач зобов`язаний своєчасно у встановлені терміни сплачувати квартирну плату, експлуатаційні витрати, плату за комунальні послуги, санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно до загальної площі квартири, економно використовувати воду, газ і теплову енергію. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Визначаючи розмір заборгованості відповідача за оплату житлово-комунальних послуг, суд покладає в обґрунтування свого рішення наданий позивачем розрахунок як об`єктивний і належний доказ, що містить відомості щодо розміру нарахованих сум, здійснений на основі затверджених в установленому порядку норм та пропорційно до загальної площі належної відповідачу квартири. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У частині другій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідач [PERSON] не виконала грошове зобов`язання, а отже вона на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Згідно з наданими позивачем розрахунками його втрати від інфляції за період з 01.11.2016 по 01.02.2020 склали 1 741, 77 грн., а три проценти річних за той самий період - 570,05 грн. Отже на підставі оцінки наведених позивачем доводів і аргументів та наданих ним доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ТОВ «Новобудова» про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в розмірі 9 811,82 грн. З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2 102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved