overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 квітня 2003 року між ним та відповідачем у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 351. Від шлюбу мають спільних дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Зазначав, що сімейне життя не склалося через різні погляди на сім»ю та шлюб, втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбні стосунки припинили. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. В судове засідання позивач не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав та наполягав на розірванні шлюбу.. Відповідач в судове засідання не з»явилася, направила заяву про слухання справи у її відсутність, на розірвання шлюбу згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 квітня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 351. У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені. Позову про місце проживання дитини та про поділ майна не заявлено. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] на його утримання в зв'язку з продовженням навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що він є студентом Мукачівського державного університету, вчиться на першому курсі денної форми навчання факультету туризму та готельного бізнесу. На даний час, він досягнув повноліття, продовжує навчання, в зв'язку з чим, потребує матеріальної допомоги. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення двадцяти трьох років. В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в позові. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згідний сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно, так як сплачує аліменти на двох дітей від іншого шлюбу. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON], [INFO], є сином відповідача [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER]. Згідно довідки №94 від 28 січня 2015 року, виданої Мукачівським державним університетом [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання факультету туризму та готельного бізнесу. Згідно ст.199 ч.1 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За таких обставин суд, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів з [PERSON] на його утримання в зв»язку з навчанням.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання [PERSON] недієздатною. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що наразі його мати [PERSON], [INFO], являється інвалідом ІІ групи. На даний час вона лежача хвора та страждає психічним захворюванням. Через свій стан здоров'я, [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує постійного нагляду та турботи. Весь час за [PERSON] доглядав її син [PERSON], який просив заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити. Представник органу опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні заяву підтримала. Суд, перевіривши матеріали справи встановив, що [PERSON] [INFO] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] [PERSON] є інвалідом ІІ групи, що підтверджується Довідкою МСЕК серія КИЕ-1 №004154 від 14.12.2000 року, та страждає психічним захворюванням. Ухвалою суду від 30 березня 2015 року по справі була призначена судово - психіатрична експертиза відносно [PERSON], [INFO]. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 989 від 01.12.2015 року [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку судинно-дизметаболічного характеру з помірно вираженим психоорганічним синдромом (F07.8). Також, у висновку зазначено, що [PERSON] страждає психічними порушеннями, що істотно впливають на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, то оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає їх достовірними та достатніми для визнання [PERSON] недієздатною. У зв'язку із вищевикладеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та просив суд визнати її такою, що втратила право користування житловим приміщенням -квартири [ADDRESS]. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначає, що з відповідачкою [PERSON] фактично проживав, але не перебував у зареєстрованому шлюбі. На сьогодні в квартирі [ADDRESS] позивач проживає разом із сином -[PERSON], [INFO]. В цій же квартирі зареєстрована відповідачка - [PERSON] та раніше проживала разом з позивачем. Однак, з грудня 2013 року відповідачка без пояснення причини забрала свої особисті речі з квартири та більше не проживає за вказаною адресою. Позивач у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач, будучи належним чином і своєчасно повідомленим про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явилася. За згодою позивача судом проведено заочний розгляд справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 06 серпня 2009 року [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно витягу про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів [PERSON] є власником зазначеної вище квартири. Відповідно до довідки форми №3 у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] (громадянська дружина) та [PERSON] (син) Разом з тим, відповідачка [PERSON] з грудня 2013 року не проживає за вказаною адресою. Факт відсутності відповідача підтверджується актами про відсутність (не проживання) особи за місцем реєстрації, підписаними адміністраторами будинку - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та затверджені директором Департамента управління ерухомістю фірми «Т.М.М.»-ТОВ [PERSON].(а.с.8-9). Згідно із ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 року, згідно із ст.107 Житлового кодексу УРСР наймач або член його сім»ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття. Оцінюючи встановлені обставини справи та відповідні їм норми закону, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він перебуває з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 1996 року. Від сумісного проживання мають дітей: [PERSON], [INFO], та неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO]. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, в них постійно виникають сварки, не проживають разом тривалий час. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 04 серпня 1996 року у Шпитьківській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 10. У судове засідання позивач не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з'явилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. При розгляді справи, судом встановлено, що 04 серпня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Шпитьківській сільській раді Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 10 Від шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON] , [INFO]. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують. Не проживають разом тривалий час. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що тривалий час він зі своєю дружиною не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні відносини, не проживають разом. Від сумісного проживання мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 28 грудня 1996 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1068. У судове засідання позивач не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з'явилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. При розгляді справи, судом встановлено, що 28 грудня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1068. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] [INFO]. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують. Не проживають разом два роки. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовними вимогами, розмір яких був збільшений в процесі розгляду справи, якими просить стягнути у солідарному порядку із [PERSON] як з боржника та з [PERSON] як з поручителя борг за договором безпроцентної позики від 05.11.2014 року у розмірі 100000,00 грн., неустойку в розмірі 45000,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 47093,66 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 1150,68 грн., всього 193247,34 грн. Крім цього просить стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за прострочку поручителя в розмірі 195750,00 грн. Також у солідарному порядку з [PERSON] та [PERSON] просить стягнути на свою користь моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати: судовий збір та витрати на правову допомогу без зазначення їх розміру. У заяві посилається на укладений 05.11.2014 року між ним та [PERSON] договір позики, виконання його умов зі своєї сторони шляхом передачі [PERSON] грошових коштів у розмірі 150000,00 грн., на часткове виконання його умов останньою в частині повернення 50000,00 грн. та на сплив терміну повернення грошових коштів 05.02.2015 р. Також посилається на укладений між ним та [PERSON] 05.11.2014 р. договір поруки за яким останній поручився за належне виконання [PERSON] взятих на неї зобов»язань , що витікають з вищезазначеного договору позики. У судовому засіданні представник позивача вимоги заяви підтримав і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову у судовому засіданні 17.09.2015 р. заперечував. При наданні заперечень відповідач пояснив, що позивач не виконував своє зобов»язання по договору позики, грошей не передавав, він разом із [PERSON] купили у позивача аптеку, але передано ним було лише обладнання аптеки. [PERSON] сплатила всі борги, які залишились від колишнього власника аптеки позивача у справі, а тому неможливо віддати кошти, зазначені у позовній заяві. [PERSON] в судові засідання не з»являлась, копію позовної заяви з доданими до неї документами одержала 16.06.2105 р. Представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 07.10.2015 р. у судовому засіданні 25.11.2105 р. просив час на підготовку до засідання у зв»язку із чим судом оголошена перерва. У судове засідання призначене на 02.12.2105 р. не з»явився, через канцелярію суду надав заяву про перенесення розгляду справи у зв»язку із розглядом іншої справи Апеляційним судом Черкаської області, але не надав доказів, що він є представником однієї зі сторін. Неявка представника відповідача [PERSON] визнана судом неповажною. А тому суд, зважаючи на надані пояснення відповідача [PERSON],

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до позичальника [PERSON] та його дружини [PERSON] про стягнення із них у солідарному порядку заборгованості у розмірі 2 735 362 грн. 46 коп. за договором позики від 25.04.2013 року. Позивачем одночасно з поданням позовної заяви подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій він просив суд накласти арешт на все виявлене майно, що належить на праві власності [PERSON] та його дружині [PERSON], в тому числі: на земельну ділянку площею 3,3840 га, яка розташована на території Обухівського району Григорівської сільської ради за кадастровим номером 3223182000:05:004:0004 яка належить на праві власності [PERSON]; земельну ділянку площею 3,3840 га, яка розташована на території Обухівського району Григорівської сільської ради за кадастровим номером 3223182000:05:004:0015 яка належить на праві власності [PERSON]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що заява [PERSON] про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду. Заявником обгрунтовано заяву лише власними побоюваннями щодо мождивості розпорядження майном, при цьому не надано суду жодного доказу на підтвердження належності цього майна саме відповідачам та обставин, що утруднюють чи можуть зробити неможливим в майбутньому виконання рішення у справі. Ч.3 ст.152 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. [PERSON] не зазначає характеристик та орієнтовної вартості майна, яке належить на праві власності [PERSON] та [PERSON], натомість просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на все виявлене відповідачам на праві власності майно, що позбавляє суд можливості забезпечити позов з урахуванням принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, оскільки сукупна вартість усього майна, що на праві власності належить відповідачам та сукупна вартість зазначеного в заяві майна може значно перевищувати суму боргу, яку позивач просить стягнути з останніх. За таких обставин,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 22.11.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Спільних дітей не мають. Подружні відносини не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного. Шлюб носить формальний характер і сімя розпалася. Спору про поділ спільного майна немає. Позивач в судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням слухати справу без його участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, та підтверджено наявними матеріалами справи, що сторони по справі дійсно перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 листопада 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з ПАТ «УСК «Гарант-Авто» суму страхового відшкодування та пеню у розмірі 11 679,64 грн. На обґрунтування позову зазначає, що 01.06.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля належного позивачу «Пежо» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «БАЗ» реєстраційний номер [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність автомобіля «БАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] застрахована в ПАТ «УСК «Гарант-Авто». 09.09.2014 року відповідачем підписано Страховий акт № 000019615/01, в якому сума відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Пежо» реєстраційний номер [NUMBER] становить 11 123,47 грн. Проте, жодної виплати страхового відшкодування не відбулось. Позивач у заяві поданій до суду просив розглядати справу без його участі. Відповідач про дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Пежо реєстраційний номер [NUMBER]. 01 червня 2014 року по вул. Городоцькій, 179 в м. Львів відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «БАЗ» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля «Пежо» реєстраційний номер [NUMBER]. Транспортний засіб марки «БАЗ» реєстраційний номер [NUMBER], згідно полісу № 8657597 від 05.12.2013 року застрахований в ПАТ «УСК «Дженералі-Гарант». Згідно страхового акту № 000019615/01 дорожньо-транспортна пригода від 01 червня 2014 року є підставою для здійснення страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування становить суму у розмірі 11 123,47 грн. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Аналізуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що ПАТ «УСК «Гарант-Авто» взяті на себе зобов'язання належним чином не виконало, тому з відповідача слід стягнути суму страхового відшкодування у розмірі 11 123,47 грн. та згідно ст. 625 ЦК України пеню (інфляційні втрати) у розмірі 556,17 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved