Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У листопаді 2020 року представник [PERSON] \~ адвокат\~Лавренчук О.В.звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики від 11 березня 2020 року. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 березня 2020 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики,\~оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою, за якою останній отримав від позивачки грошову позику в розмірі 10 000 доларів США та зобов`язався 5\~000 дол США повернути в строк до 22 квітня 2020 року, а решту 5\~000 дол США повернути до 11 травня 2020 року. На час звернення до суду з позовом відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, тому представник позивача просив стягнути суму заборгованості в розмірі 10\~000 дол США та пеню за період прострочення виконання зобов`язання з 12.05.2020 року по 11.11.2020 року за подвійною ставкою НБУ в розмірі 17\~916,90 грн. Враховуючи ціну позову справу відповідно до вимог п.2 ч.6 ст.19, ч.5 ст.274 ЦПК України розглянуто в порядку спрощеного позовного з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 06.04.2021 року представник відповідача адвокат Клубук О.П. проти задоволення позову заперечив та пояснив, що у борговій розписці відсутня вказівка на конкретну валюту позики, позика була надана у тайландських доларах, тому з урахуванням повернутих відповідачем коштів в доларах США борг відсутній. Також представник відповідача клопотав про визнання явки відповідача обов`язкової та його допит в якості свідка. Ухвалою від 06.04.2021 року суд визнав явку сторін обов`язковою. В судовому засіданні 07.05.2021 року представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю з підстав зазначених у позовній заяві. Позивач [PERSON] , будучи допитаною в якості свідка, дала показання про те, що у березні 2020 року на прохання відповідача надала останньому для розвитку власного бізнесу в позику під відсотки 10 000 дол США. У розписці визначили загальну суму боргу та строк повернення, розмір відсотків не зазначали. У січні 2021 року відповідач повернув 1000 дол США боргу та повідомив про скрутне матеріальне становище. Враховуючи те, що відповідач уникає на даний час спілкування вона змушена звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився вказавши у клопотанні про відкладення судового розгляду, причину неявки за сімейними обставинами. В судове засідання 04.06.2021 року відповідач повторно не з`явився, представник відповідача адвокат Клубук О.П. клопотав про відкладення судового засідання у зв`язку із перебуванням відповідача на стаціонарному лікуванні. В судове засідання 22.06.2021 року відповідач [PERSON] та його представник адвокат Клубук О.П. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі неявки в судове засідання без повідомлення причин неявки. Згідно ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. З огляду на процесуальну поведінку сторін суд вважає можливим ухвалити рішення у справі на підставі наданих сторонами доказів. Вивчивши матеріали справи суд дійшов такого висновку. Відповідно до\~статті 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК) Аналіз частини другої\~статті 1047 ЦК України\~дозволяє зробити висновок, що розписка підтверджує укладення договору позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою\~статті 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора (частини перша, четверта\~статті 545 ЦК України). Судом встановлено, що 11 березня 2020 року між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача в борг 10 000 доларів та зобов`язався повернути 5\~000 дол в строк до 22.04.2020 року, а наступні 5\~000 дол 11.05.2020 року. Укладення договору позики підтверджується розпискою, яка надана позивачем та складена власноручно відповідачем [PERSON] . Факт написання розписки відповідачем не спростовано. Зміст розписки свідчить про укладення між сторонами саме договору позики, строк виконання зобов`язань за яким закінчився. Оригінал розписки долучений позивачем до позовної заяви, що засвідчує \~невиконання відповідачем зобов`язань по поверненню боргу. \~ \~ \~ \~Враховуючи показання позивача [PERSON] суд вважає доведеною ту обставину, що предметом договору були саме 10\~000 дол США, а не таїландських доларів. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами частин третьої, четвертої\~статті 12 цього Кодексу\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту отримання позики у валюті іншій ніж зазначає позивач. Згідно показань позивача відповідач повернув частину боргу в розмірі 1\~000 дол США, тому до стягнення підлягає 9\~000 дол США боргу. Щодо вирішення позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд керується таким. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника таких, що ґрунтуються на законі, невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Частиною 1\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частина 1\~статті 546 ЦК України\~визначає види забезпечення виконання зобов`язання, а неустойку, поруку, гарантію, заставу, притримання, завдаток, право довірчої власності. Відповідно до\~ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2\~ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3\~ст.549 ЦК). Таким чином, пеня поділяється на встановлену законом та передбачену договором. Згідно Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст.1 Закону ). Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону). При цьому ст.\~4\~зазначеного Закону встановлено, що розмір пені не повинен перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховувалась пеня. Проте, відповідно до преамбули Закону, він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи. Отже, цей Закону не регулює правовідносин за договором позики між фізичними особами. У розписці від 11.03.2020 року розмір пені також не визначався. За наведених обставин, суд доходить висновку про безпідставність позовної вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у сумі 17\~916,90 грн. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню на суму 9\~000 дол США. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку\~із частковим\~задоволення позову\~понесені позивачем\~судові витрати\~по сплаті\~судового збору\~за подання\~позовної заяви\~в розмірі\~2\~991,16\~грн та\~за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 454 грн підлягає відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог, а саме 85%, тобто 2928,38 грн. При вирішенні питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, суд керується таким. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої\~статті 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до\~частини четвертої\~ статті\~137\~ЦПК України\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із:\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За матеріалами даної цивільної справи 12.10.2020 року між адвокатом Лавренчуком О.В. та позивачем [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги, яким передбачено розрахунок гонорару зокрема за критерієм витраченого адвокатом на виконання роботи часу. Згідно наведеного у прибутковому касовому ордері розрахунку вартість години роботи адвоката становить 500 грн. Адвокатом витрачено одну годину на вивчення первинних документів, три години на написання позовної заяви, чотири години на представництво інтересів позивача в суді. Проте адвокат приймав участь в одному судовому засіданні, яке тривало не більше години, тому обґрунтованими є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 грн. Щодо забезпечення позову. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27 травня 2021 року з метою забезпечення даного позову накладено арешт на належне відповідачу на праві власності нерухоме майно. В силу ч.7, ч.8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасників справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Outcome: partial