Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на ті обставини, що 02 червня 2006 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції між ними укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Однак, подружнє життя не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя та втрату поваги один до одного. Сторони у судове засідання не зявились, надавши заяви про розгляд справи без їх участі, у якій позивачка вказала, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов, а відповідач що не заперечує проти розірвання шлюбу та задоволення позову, спору про майно вони не мають. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебували у шлюбі з 02 червня 2006 року, про що Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції їм видане свідоцтво про шлюб серії І-КЕ № 015520 (актовий запис № 76). Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. З червня 2016 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, спільне господарство ними не ведеться, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та участі у її вихованні не бере. Син після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з матірю. На момент розгляду справи у суді спору з приводу\~проживання дитини та поділу майна\~\~немає. За змістом ч. 2\~ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, понад десять місяців проживають окремо,\~\~між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін та дитини,\~суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. Разом з тим, позивачка прохає стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами першою, третьою статей\~181,\~184 СК України\~способи виконання обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Виходячи з положень ст. 182 СК України та враховуючи те, що відповідач офіційно не працює, однак працездатний та має можливість надавати допомогу дружині на утримання неповнолітнього сина, інших аліментних утримань у нього не має, стан його здоровя задовільний та він сам визнає такий розмір аліментів, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення з [PERSON] аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн.

Outcome: approved