Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У поданому позові [PERSON] просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON], який помер 28.01.2017 року. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що після смерті батька відкрилась спадщина за заповітом на земельні ділянки та житловий будинок, оскільки за життя останній уклав заповіт, яким усе приналежне йому майно заповів дітям: позивачу [PERSON] та третій особі [PERSON] Спадкодавець на момент смерті проживав один, а в нотаріальному порядку в установлений строк ні позивач, ні його брат з заявою про прийняття спадщини не звертались, у звязку із чим вважаються такими, що спадщину не прийняли. Вважає, що строк для прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки був переконаний, що наявність у нього заповіту та той факт, що він користувався спадковим майном, здійснює догляд за спадковим житловим, у своїй сукупності є обставинами, що свідчать про прийняття спадщини. Оскільки інші спадкоємці, які б прийняли спадщину та могли дати письмову згоду на подання ним заяви про прийняття спадщини, відсутні, вирішення даного питання можливе лише в судовому порядку у відповідності до положень ч.3 ст.1272 ЦК України. Учасники справи в підготовче засідання не зявились. Позивач у позовній заяві одночасно просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач - [PERSON] сільська рада Любомльського району Волинської області подала в канцелярію суду заяву від 12.04.2018 року за вих.№559/05-41 про відсутність заперечень щодо позову [PERSON], підтримання позовних вимог останнього та розгляд справи без участі представника сільської ради. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] також подав заяву про відсутність заперечень проти задоволення позову [PERSON] та розгляд справи у його відсутності. За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №196267, виданого виконавчим комітетом Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області 02.02.2017 року, встановлено, що [PERSON] помер 28.01.2017 року в селі Чмикос Любомльського району Волинської області (а.с.4). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Довідкою [PERSON] сільської ради Любомльського району Волинської області від 27.03.2018 року №1-253, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 02.03.2009 року та копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №661816 від 07.07.2006 року, стверджено, що до складу спадщини [PERSON] увійшли: житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в с.Чмикос, по вул.Румянцева, 42, Любомльського району Волинської області, та чотири земельні ділянки загальною площею 3,49 га, які розташовані на території Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області (а.с.5, 6). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно копії заповіту, посвідченого секретарем Радехівської сільської ради Любомльського району Волинської області 16.09.2009 року, [PERSON] за життя, на випадок своєї смерті, усе приналежне йому майно заповів: [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). На підставі Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) від 05.04.2018 року №51499014 та зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.04.2018 року №51498985 встановлено, що вищевказаний заповіт є чинним та спадкова справа після смерті [PERSON] в нотаріальному порядку не заводилась (а.с.16-18). Довідкою [PERSON] сільської ради Любомльського району Волинської області від 27.03.2018 року №1-253 стверджено, що спадкодавець [PERSON] на день смерті проживав сам (а.с.5). Отже, жоден зі спадкоємців спадщину після смерті [PERSON] у порядку, передбаченому ч.3 ст.1268, ст.ст.1269, 1270 ЦК України, не прийняв. Спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, однак пропустив визначений для цього строк, є позивач [PERSON] Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON], позивач вказує на фактичне прийняття спадщини, так як він здійснює догляд за спадковим будинком та користується спадковими земельними ділянками, що у свою чергу вказує на його недостатню обізнаність із чинним законодавством щодо встановлених строків для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини незалежно від форми спадкування. Такі доводи позивача визнані стороною відповідача в повному обсязі. Цих обставин також не заперечено третьою особою [PERSON] Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Таким чином, з огляду на зясовані у справі обставини, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, слід вважати доведеними, та зважаючи на позицію третьої особи, як спадкоємця за заповітом, а також незначний строк пропуску позивачем терміну подання заяви про прийняття спадщини, вбачає достатні підстави для визначення позивачу додаткового строку для вчинення цієї дії у два місяці. У відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved