Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У листопаді 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом [PERSON] до [PERSON] , у якому просила суд виділити у [PERSON] Ѕ (одну другу) частку квартири за адресою [ADDRESS] , вартістю 650000,00 грн., виділити у власність [PERSON] Ѕ (одну другу) частку квартири за адресою [ADDRESS] вартістю 550000,00 грн., визнати за [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ Ланос 2014 р.в., червоного кольору. Припинити за [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ Ланос 2014 р.в., червоного кольору, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить Ѕ вартості автомобілю ЗАЗ Ланос 2014 р.в., червоного кольору, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію, що становить Ѕ вартості меблів та побутової техніки у розмірі 13300,00 грн., стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказала, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 08.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано, сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу та до моменту припинення шлюбних відносин, у грудні 2018 року за спільні кошти сторонами на підставі договору купівлі-продажу набуте майно квартира [ADDRESS] , вартість якої становила 1100000,00 грн., придбані меблі на суму 1800,00 грн., та побутова техніка на суму 11500,00 грн. У жовті 2015 року під час перебування у шлюбі сторони також придбали автомобіль ЗАЗ Ланос 2014 р.в. за 200000 грн. Після розірвання шлюбу сторони не дійшли до згоди щодо розподілу майна, тому позивачка вимушена звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 30.11.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 22.12.2020 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 04.02.2021 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 05.08.2021 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 05.08.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.09.2021 року. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Адабаш С.А. позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Надала до суду відзив, у якому зазначила, що вимоги позивачки стосовно поділу автомобіля та квартири є необґрунтованими, оскільки це майно не є об`єктом спільної сумісної валності, оскільки воно було придбано за особисті кошти відповідача, які частково були набуті відповідачем ще до укладення шлюбу, і частково за грошові кошти, які хоча і були набуті у період перебування у шлюбі, проте є особистим майном чоловіка, оскільки відповідач їх отримував як компенсацію за находження у від рядженнях, яка не є заробітною платою. Також, позивачем не наведено належними та допустимими доказами існування майна, а саме меблів та побутової техніки, факт його придбання за час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, в матеріалах справи відсутні копії квитанцій, товарних чеків на придбання вказаного майна. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 08.07.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.137) 11 грудня 2018 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52,9 кв.м, що складається з двох житлових кімнат житловою площею 30 кв.м, та підсобних приміщень. Даний договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б., та зареєстрований в реєстрі за № 511. (а.с.98-99) Відповідно до п. 7 Договору купівлі-продажу від 11.12.2018 року договір укладався за згодою дружини [PERSON] [PERSON] , що засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегенюк С.Б. 11.12.2018 року за реєстр. № 510. (а.с.119) Відповідно до звіту незалежної оцінки майна, складеної 05.12.2018 року, вартість квартир за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 52,9 кв.м складає 906119,00 грн. (а.с.115) Згідно змісту глав 7 та 8\~Сімейного кодексу України, власність сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном. Згідно із частиною 1\~ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 2\~ст. 60 Сімейного кодексу України, кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як роз`яснено у п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає розподілу (статті\~60,\~69 СК України, ч. 3\~ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3\~ст. 325 ЦК України\~можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч.3\~ст.368 ЦК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на наведені положення закону діє презумпція виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, якщо воно набуте ними за час шлюбу, визнання ж такого майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка потребує доведення. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позивачкою доведено презумпцію рівності часток, а відповідачем не спростовано факту того, що спірне майно є спільним майном подружжя, оскільки відповідачем не надано належних доказів на підтвердження доводів останнього про те, що майно, яке є предметом спору за позовом, було придбано за його особисті кошти. Таким чином, суд приходить до висновку про виділ [PERSON] , [PERSON] по Ѕ частки квартири за адресою [ADDRESS] . Що стосується вимог [PERSON] про визнання за [PERSON] право власності на автомобіль ЗАЗ Ланос 2014 р.в., припинення права власності [PERSON] на вказаний автомобіль, та стягнення грошової компенсації, що становить Ѕ частину вартості автомобіля суд зазначає, що стороною позивача не надано доказів набуття права власності на автомобіль ЗАЗ Ланос, 2014 р.в. відповідачем під час перебування у шлюбі, також не надано доказів знаходження вказаного автомобілю у власності відповідача на час розгляду справи, а тому суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в цій частині. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь грошової компенсації, що становить Ѕ вартості меблів та побутової техніки у розмірі 13300,00 грн, суд зазначає, що відповідно до ч. 1-2 ст. 364ЦК України\~кожен із співвласників спільної часткової власності має право на виділ у натурі належної йому частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2\~ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 1, 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В позовній заяві позивачка зазначила, що під час перебуванні у шлюбі, сторонами за спільні кошти були придбані меблі на загальну суму 1800,00 грн. та побутова техніка на суму 11500,00 грн. Проте, всупереч положенням ст.\~12,\~81ЦПК України\~ [PERSON] не надала до суду належних і допустимих доказів придбання вказаних меблів та побутової техніки подружжям, їх кількості та вартості, у зв`язку з чим, суд також не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 6306,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №ПН4189 від 14.08.2021 року. Враховуючи, що позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 4530,60 грн. Заяви про\~подання доказів\~понесення судових\~витрат відповідно\~до ч.\~8\~ст.\~141\~ЦПК України\~сторонами подано\~не було.

Outcome: partial