Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулося до суду з позовом, в якому просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача на користь КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/ 6 частини доходів від усіх видів її доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2016 року і до досягнення повноліття дитиною. На обґрунтування позову (з урахуванням уточнень від 22.11.2016 року) зазначалося, що на обліку служби у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради з 17.12.2015 року знаходиться малолітній [PERSON], [INFO], як дитина, що перебуває у складних життєвих обставинах та виховується в сім'ї, в якій мати ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. 14.12.2015 року в КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр» складений акт закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я. 05.01.2016 року дитина була переведена до КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17». Рішенням виконкому Харківської міської ради № 14 від 20.01.2016 року прийнято рішення доручити службі у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вжити заходів щодо отримання у Департаменті охорони здоров'я Харківської міської облдержадміністрації путівки до комунального закладу охорони здоров'я для дітей, влаштування на виховання та повне державне забезпечення малолітнього [PERSON], взяття його на квартирний облік по досягненню 16-річного віку. 09.03.2016 року [PERSON] було влаштовано до Обласного будинку дитини № 3, де він зараз і перебуває. Відповідно до листа КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр» від 14.12.2015 року, зі слів матері дитини, [PERSON], на обліку по вагітності вона не перебувала, під час вагітності палила, зловживала наркотичні засоби - метадон. За час перебування в відділенні, мати дитини тричі приходила до лікувального закладу, останній раз з якимось чоловіком 19.10.2015 року, перші два приходи - жодного документу, який підтвердив би її особу, вона не надала, поводила себе агресивно, сварилася, мала неприємний запах хімічних речовин. Після 19.10.2015 року мати дитини до лікувального закладу не з'являлася, здоров'ям дитини не цікавилася. Відповідно до листа КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» від 03.08.2016 року, за час знаходження малолітнього у будинку дитини мати сина не відвідувала, станом здоров'я не цікавилася, не проявила батьківської турботи та піклування, не виявила бажання забрати дитину додому. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 11.11.2016 року вона проходила декілька курсів реабілітації з профілактики від залежності від наркотиків. Свого сина вона провідувала в дитячому будинку, але не змога побачити його через те, що вона повинна була надати довідку про те, що вона не наркозалежна, яку вона не може надати. Представник позивача Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Сидорчук В.М., який діє на підставі довіреності, позовні вимоги підтримав повністю і пояснив про обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову або заяви про розгляд справи без її участі не надала, наявні дані про її не проживання за вказаною адресою. . Згідно ч.3 ст.27 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про її небажання захищати свої процесуальні права. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 29.12.2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2011). Відомості про батька дитити внесені до актового запису про народження відповідно до ст. 135 СК України. Відповідно до акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 14.12.2015 року, встановлено, що 14.12.2015 року у відділенні патології новонароджених КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр» виявлена покинута дитина чоловічої статі [PERSON], [INFO], який за станом здоров'я був переведений з КЗОЗ «Харківський міський клінічний пологовий будинок № 2 ім. М.Х. Гельферіха» без супроводу матері, яка згодом самовільно залишила місце народження дитини, навіть не отримавши виписку. Зі слів матері дитини, [PERSON], вона мешкає за адресою: [ADDRESS], на обліку по вагітності вона не перебувала, під час вагітності палила, зловживала наркотичні засоби - метадон. За час перебування в відділенні, мати дитини тричі приходила до лікувального закладу, останній раз з якимось чоловіком 19.10.2015 року, перші два приходи - жодного документу, який підтвердив би її особу, вона не надала, поводила себе агресивно, сварилася, мала неприємний запах хімічних речовин. Після 19.10.2015 року мати дитини до лікувального закладу не з'являлася, здоров'ям дитини не цікавилася. Згідно наказу начальника служби у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 17.12.2015 року № 107, [PERSON], [INFO], поставлено на облік, як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах. Відповідно до листа КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» від 06.01.2016 року № 15 встановлено, що 05.01.2016 року до педіатричного відділення лікувального закладу поступила дитина [PERSON], [INFO]. Дитина постанула шляхом переведення з КЗОЗ «Харківський міський перинатальний центр». Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 14 від 20.01.2015 року, доручено службі у справах дітей Московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вжити заходів щодо отримання у Департаменті охорони здоров'я Харківської міської облдержадміністрації путівки до комунального закладу охорони здоров'я для дітей, влаштування на виховання та повне державне забезпечення малолітнього [PERSON], взяття його на квартирний облік по досягненню 16-річного віку. Відповідно до акту про факт передачі дитини від 09.03.2016 року, [PERSON], [INFO], передано з КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17» до КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3». Листом КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» № 181 від 03.08.2016 року встановлено, що на вихованні у КЗОЗ «Обласний будинок дитини № 3» з 09.03.2016 року на повному державному забезпеченні знаходиться [PERSON], [INFO]. За час знаходження малолітнього у будинку дитини його мати сина не відвідувала, станом здоров'я не цікавилася, не проявляла до нього батьківської турботи та піклування, не виявила бажання забрати його додому. Відповідно до інформації, наданої інспектором Московського відділу ГУ НП в Харківській області лейтенанта поліції Кононенко Є.С. , встановлено, що [PERSON] постійно проживає за адресою: [ADDRESS], з сім'єю. За місцем мешкання характеризується незадовільно. Зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок. За час проживання за вказаною вище адресою, неодноразово надходили скарги та заяви відносно [PERSON] до Московського відділу поліції (м. Харків) ГУ НП в Харківській області. [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 11.11.2016 року вона проходила декілька курсів реабілітації з профілактики від залежності від наркотиків. Свого сина вона провідувала в дитячому будинку, але не змога побачити його через те, що вона повинна була надати довідку про те, що вона не наркозалежна, яку вона не може надати. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], було винесено та розглянуто на засіданні Комісії з прав захисту дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. Відповідно до витягу з протоколу засідання Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.07.2015 року № 15, Комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Проте жодного з покладених законом на батьків обов'язків, відповідач не виконує. Як вже було зазначено, відповідач не проявляла до сина материнської турботи, не цікавилася та не відвідував його, не турбувалася про його фізичний і духовний розвиток, не надавала матеріальної допомоги на його виховання. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.165 СК України - право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно ст.164 СК України - батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі наведеного, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень . Відповідач в судове засідання не з'явилася, не надала доказів, що спростовують вимоги позивача, не надала заперечень, що свідчать про її небажання займатися сином, відстоювати свої інтереси й інтереси дитини. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно ст.166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) в натуральній формі. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей по досягненню ними повноліття. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо до утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав, суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан відповідача, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї. При таких обставинах, враховуючи вимоги позивача, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше мінімального розміру, встановленого ч. 2 ст.182 Сімейного Кодексу України -30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з положеннями ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються судом з дня пред'явлення позову, тобто з 30.08.2016 року. Судові витрати визначаються судом у відповідності з ст. 88 ЦПК України. Крім того, у відповідність до положень ч.1 п.1) ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved