Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

У лютому 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Кіровоградській області, Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, просив звільнити з-під арешту, накладеного постановою від 06 грудня 2000 року Кіровського ВДВС, який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 8015962, 49/100 домоволодіння за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову зазначено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] у віці 55 років. Після її смерті позивач подав до нотаріальної контори заяву про вступ у спадщину. До складу спадщини входить частка домоволодіння, а саме частина будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] - 49/100 частин і належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] . Вказано, що підтвердженням права власності є рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 липня 1987 року та довідка про належність № 16131 від 23 травня 2007 року. Відповідно до інформації, яка вказана у даних документах, будинок було поділено на частки під час розірвання шлюбу. Після реєстрації спадкової справи [PERSON] дізнався, що не може вступити у спадщину так як на материну власність накладено арешт. Отримавши на руки інформаційну довідку № 205460221 від 27 березня 2020 року про відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, [PERSON] дізнався ким і коли накладено зазначений арешт. Зазначено, що отримавши із нотаріального архіву копію постанови про арешт майна боржника від 06 грудня 2000 року, стало відомо, що стягувачем по несплаченому штрафу у розмірі 51 грн. була державна податкова інспекція м. Кіровограда, тобто орган доходів і зборів. Після звернення позивача до ВДВС з проханням зняти арешт з майна, так як жодної заборгованості ні він, ні його сім`я не мають, отримав письмову відповідь за № 55621 від 04 травня 2020 року про те, що на даний час на виконанні відсутні відкриті виконавчі провадження, а тому немає можливості звільнити майно з-під арешту. Накладення арешту на нерухоме майно заважає процедурі вступу у спадщину та не дозволяє її провести, переоформивши власність матері. Вважає, що арешт накладений на нерухомість на даний час є безпідставним і незаконним. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 червня 2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 01 січня 2021 року від представника ГУ ДПС у Кіровоградській області до суду надійшли письмові пояснення по справі. Відповідно даних пояснень представник зазначав, що ГУ ДПС у Кіровоградській області є неналежно обраним відповідачем по справі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 січня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні. Позивач у судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Представник Головного управління ДПС у Кіровоградській області просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. В силу ч. 1 ст. 1220 ЦК України, після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Статтями 1268, 1269 ЦК України визначено порядок прийняття спадщини. Позивач у встановлений законом строк подав заяву до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В. про прийняття спадщини після смерті матері та 21 лютого 2020 року заведено спадкову справу № 6/2020. На день смерті [PERSON] , залишилось спадкове майно, яке складається з частки у праві спільної часткової власності на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки № 205460221 від 27 березня 2020 року та постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на 49/100 частки домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] накладено арешт 03 жовтня 2008 року за № 8015962, реєстратором: Державний нотаріальний архів в Кіровоградській області на підставі постанови, 11274 від 21 червня 2001 року Державної виконавчої служби Кіровського району, Сошенко вх.510. З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження вбачається, що арешт накладено в зв`язку з стягненням з [PERSON] 51 грн. штрафу на користь державної податкової інспекції м. Кіровограда. Відповідно до листа начальника Фортечного відділу ДВС у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 04 травня 2020 року, повідомлено позивача про те, що перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень (ВП спец розділ) встановлено, що на виконанні у відділі виконавчі провадження щодо [PERSON] не перебувають. Повідомити про більш детальнішу інформацію неможливо, у зв`язку з тим, що строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становив 3 роки від дати закінчення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу, до суду або іншого органу. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину беззаперечно є накладений на спадкове майно арешт. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 р. № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03 червня 2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач має право на прийняття спадщини, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а арешт майна порушує та обмежує право позивача на вступ у спадщину, тому слід зняти арешт із зазначеного майна.

Outcome: approved