Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просила припинити право власності на 12 частку у садовому будинку [ADDRESS] [PERSON], визнавши право власності на дану частинну садового будинку за ним, з виплатою грошової компенсації вартості частки відповідача ( а.с.3-4). В обґрунтування вимог позову зазначає, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2011 року за ним та відповідачкою визнано право власності за кожним на 12 частину садовому будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батьків. Даний садовий будинок використовується для сезонного проживання і складається з двох невеликих кімнат, кухні, цокольного приміщення і розташований на земельній ділянці площею 0,576 га. Після смерті батьків позивач разом із власною сім'єю постійно користувався спірним будинком, проводив ремонтні роботи по покращенню його стану, на що ним було витрачено значні кошти. В свою чергу, відповідачка, з пояснень позивача, на протязі десяти років ніякої участі у підтриманні садового будинку не приймала, на садовій ділянці не з'являлася. Позивач посилаючись на те, що садовий будинок має незначну корисну площу та невелику земельну ділянку на якій він розташований, в зв'язку з чим розділити його та користуватись двом співвласникам неможливо, просив суд припинити право власності на 12 частку у садовому будинку [ADDRESS] [PERSON], визнавши право власності на дану частинну садового будинку за ним, з виплатою грошової компенсації вартості частки відповідача. В свою чергу, у червні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічною позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд припинити право власності на 12 частку у садовому будинку [ADDRESS] [PERSON]; визнати за нею право власності на 12 частку в спільній частковій власності на садовий будинок [ADDRESS] з виплатою грошової компенсації вартості 12 частки [PERSON] (а.с.24-27). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.06.2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спадковому майні за вимогою іншого співвласника прийнято до сумісного розгляду з первісним позовом, натомість на депозитний рахунок суду [PERSON] не внесено (а.с.51). Ухвалою суду від 31.07.2014 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про припинення права на частку у спадковому майні за вимогою іншого співвласника залишено без розгляду. [PERSON] та його представники в судовому засіданні вимоги позову підтримали та просили cуд його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, в свою чергу її представник - [PERSON], після подачі заяви про відвід головуючого судді, залишив судове засідання, заяви про розгляд справи без його участі не подав. З урахуванням вищевказаного та враховуючи, що позивач та його представники не заперечують щодо ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено усну ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представників, покази свідків, дослідивши письмову матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких бере участь та сама особа, щодо якої встановлено ці обставини. У відповідності до положень ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох і більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох і більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю ( ч. 1 ст. 356 ЦК України). Припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників визначено вимогами ст. 365 ЦК України. Так, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим та таке припинення не завдасть шкоди інтересам співвласників та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. За змістом зазначеної норми для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1- 3 ч. 1 ст. 365 ЦК за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї (постанова Верховного Суду України від 16 січня 2012р. у справі № 6-81цс11). Судом достовірно встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.03.2011 року встановлено факт прийняття [PERSON] та [PERSON] спадщини, яка складається з садового будинку в [ADDRESS] та визнано за сторонами по справі право власності на 12 частину кожному садового будинку [ADDRESS] в садовому товаристві «Троянда» в порядку спадкування після смерті батьків ( а.с.5-8). Згідно витягу про державну реєстрацію прав, виданого КП КОР «Васильківське МБТІ» право власності позивача на 12 частину спірного садового будинку за вищевказаним рішення суду було зареєстровано 10.04.2012 року ( а.с.18). Згідно технічного паспорту на спірний садовий будинок, виданий 09.04.2012 року КП КОР «Васильківське МБТІ» за інвентарним № 1117, останній має загальну площу 51, 6 кв.м., складається з двох житлових кімнат площею 13,7 та 8,7 кв.м., кухні площею 4,5 кв.м., вартість садового будинку становить 43571 гривень ( а.с.11-17). З урахуванням вартості садового будинку, встановленої технічним паспортом, та вимог ст. 365 ЦК України вартість 12 частини спірного садового будинку в сумі 21786 гривень позивачем була внесена на депозитний рахунок Васильківського міськрайонного суду Київської області ( а.с.128). З метою встановлення дійсної вартості спірного садового будинку та можливості його поділу, за клопотанням позивача та його представника ухвалою суду від 25.06.2013 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу (а.с.52). За результатами її проведення висновком судової оціночно-будівельної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз № 8708/13-43/5343/14043 від 25.05.2014 року встановлено, що дійсна (ринкова) вартість садового будинку та господарських будівель і споруд розташованих по [ADDRESS] в цінах на момент проведення експертного дослідження складає 216743 гривень, в тому числі: вартість земельної ділянки площею 500 м.кв. складає 117000 гривень, вартість земельних поліпшень (узаконених будівель і споруд), що входять до складу досліджуваного домоволодіння складає 99743 гривень. Пунктом 2 вищевказаного висновку також встановлено, що виконати поділ садового будинку в натурі у відповідності до вимог нормативних документів, які висуваються до житлових квартир, а також відповідно до ідеальних часток співвласників, не вбачається можливим, оскільки в будинку неможливо влаштувати дві ізольовані квартири з необхідним переліком та площею приміщень. В зв'язку з цим дослідження питання щодо розподілу садового будинку на дві частини відповідно до частко співвласників не проводилося ( а.с.93-108). За заявою позивача та з урахуванням вартості спірного садового будинку і земельної ділянки, на якій він розташований, визначеної вищевказаним висновком експерта позивачем на депозитний рахунок Васильківського міськрайонного суду Київської області додатково було внесено 86585,50 гривень (а.с. 126). Таким чином, загальна сума внесених позивачем коштів в рахунок компенсації вартості 12 частки спірного садового будинку становить 108371,50 гривень. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] суду показали, що позивач разом зі своєю сім'єю вже протягом десяти років користуються дачею, обробляють земельну ділянку, доглядають за деревами, будинком, несуть витрати на його обслуговування, здійснили значні витрати на його ремонт. В свою чергу відповідач, зі слів свідків, з 2002 року не користувалася спірним майном, не приїздила на садову ділянку, не обробляла земельну ділянку, не утримувала в належному стані будинок, а лише привозила декілька разів своїх дітей в гості. При цьому, поділ спірного майна стало причиною постійних сварок, непорозумінь, скандалів між учасниками спору. За таких обставин, враховуючи, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що частка відповідача не може бути виділена в натурі, будинок є неподільним, спільне користування в зв'язку з погіршенням особистих зв'язків сторін є неможливим, суд вважає за можливе припинити право власності на 12 частку у садовому будинку [ADDRESS] [PERSON], визнавши право власності на дану частинну садового будинку за позивачем, з виплатою грошової компенсації відповідачу, що не завдасть останній та членам її сім'ї істотної шкоди У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: approved