Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №2/756/2030/18 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець Білан Світлана Володимирівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно та зупинення стягнення за виконавчим написом. В зазначеній заяві було заявлено вимогу щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] яка знаходиться в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк» та шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №17817 від 04.09.2017 року, оскільки постановою приватного виконавця Білан С.В. 19.01.2018 року було відкрито виконавче провадження. Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині зупинення стягнення за виконавчим написом №17817 від 04.09.2017 року, який було здійснено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., оскільки у разі не зупинення стягнення приватним виконавцем можуть бути вчинені дії з примусового виконання виконавчого напису, зокрема, виконавчі дії щодо відчуження спірного майна. Щодо іншої частини вимог заяви про забезпечення позову щодо накладення арешту на квартиру [ADDRESS] що знаходиться в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк», суд вважає за необхідне відмітити наступне. За положеннями Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. За таких обставин, не підлягає задоволенню вимога про накладення арешту на предмет іпотеки, оскільки накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, чим порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Окрім того, предмет іпотеки належить самому позивачу, і накладення арешту на вказану квартиру не узгоджується з приписами ч.1 ст. 150 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial