Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради (далі - Управління) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди. У позові вказали, що рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтаської області від 22.12.2016 року задоволено позов Управління до [PERSON] про розірвання договору оренди №44 від 25.04.2014 року нежитлового приміщення, зобов'язання повернути нежитлове приміщення, стягнення заборгованості за договором оренди. В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28.02.2017 року рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області скасовано, провадження по справі закрито та визнано мирову угоду від 27 лютого 2017 року між Управлінням та [PERSON] Умовами мирової угоди передбачено наступне: 1.[PERSON] визнає позовні вимоги про дострокове розірвання договору оренди №44 від 25 квітня 2014 року нежилого приміщення площею 130,1 кв.м., вартістю 357684,00 гривень по [ADDRESS] та зобов'язується до 21 березня 2017 року звільнити приміщення та повернути його Управлінню з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області відповідно до акта приймання-передачі. 2.[PERSON] визнає заборгованість по сплаті орендної плати згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року у справі №539/2599/16-ц в сумі 81331 (вісімдесят одна тисяча триста тридцять одна) грн. 21 коп., яка складається з 77126,80 грн. заборгованості по орендній платі, 4202,41 грн. заборгованості по пені. 3.Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та [PERSON] домовилась про розстрочку погашення заборгованості в сумі 81331,21 грн. до 31 грудня 2017 року рівними частками щомісячно. 4.[PERSON] зобов'язується судовий збір в сумі 4134 грн. сплатити на користь Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області в строк до 31 грудня 2017 року. Однак, відповідач виконала лише один пункт угоди: повернула Управлінню приміщення по [ADDRESS] в м.Лубнах. Щомісячне погашення заборгованості по орендній платі відповідач не проводить. Позивач прохає спонукати відповідача [PERSON] до виконання пунктів 3, 4 мирової угоди, затвердженої Апеляційним судом Полтавської області, та стягнути з відповідача на користь Управління судовий збір в сумі 1600 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, вказавши, що строк сплати за мировою угодою не настав. З'ясувавши обставини справи, заслухавши сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28 лютого 2017 року визнано мирову угоду, укладену між Управлінням з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та [PERSON], наступного змісту: 1.[PERSON] визнає позовні вимоги про дострокове розірвання договору оренди №44 від 25 квітня 2014 року нежилого приміщення площею 130,1 кв.м., вартістю 357684,00 гривень по [ADDRESS] та зобов'язується до 21 березня 2017 року звільнити приміщення та повернути його Управлінню з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області відповідно до акта приймання-передачі. 2.[PERSON] визнає заборгованість по сплаті орендної плати згідно рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2016 року у справі №539/2599/16-ц в сумі 81331 (вісімдесят одна тисяча триста тридцять одна) грн. 21 коп., яка складається з 77126,80 грн. заборгованості по орендній платі, 4202,41 грн. заборгованості по пені. 3.Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області та [PERSON] домовилась про розстрочку погашення заборгованості в сумі 81331,21 грн. до 31 грудня 2017 року рівними частками щомісячно. 4.[PERSON] зобов'язується судовий збір в сумі 4134 грн. сплатити на користь Управління з питань комунального майна та земельних відносин виконавчого комітету Лубенської міської ради Полтавської області в строк до 31 грудня 2017 року. Однак, [PERSON] не виконує пункт 3 вказаної мирової угоди, щомісячне погашення заборгованості з орендної плати та сплату судового збору не проводить. Факт несплати платежу відповідно до пункту 3 мирової угоди в судовому засіданні також підтвердила представник відповідача. Відповідно до ч.ч.1, 4, 5 ст.175 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд. Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання. Системний аналіз частин першої, четвертої, п'ятої статті 175 ЦПК України, пункту 2 частини другої статті 17, статті 18, пункту 6 частини першої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» показав, що в разі невиконання однією зі сторін зобов'язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди може звернутися до державної виконавчої служби для примусового виконання ухвали суду про затвердження мирової угоди, якщо ця ухвала відповідає вимогам статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», але інша сторона угоди також не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні такого позову. Наведена правова позиція висловлена ВСУ в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-342цс15. Аналогічні за своєю суттю положення містяться в ст.ст.3, 4 ЗУ «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент визнання укладеної між сторонами мирової угоди, затвердженої судом апеляційної інстанції, а тому правова позиція зберігає свою актуальність. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідач належним чином не виконує умови мирової угоди щодо погашення заборгованості у розстрочку, суд доходить висновку, що має місце порушення [PERSON] взятих на себе зобов'язань. Водночас, суд враховує, що сторони мирової угоди в пункті 3 домовились про погашення заборгованості в сумі 81331,21 грн. до 31 грудня 2017 року рівними частками щомісячно. Тобто, виконання зобов'язання визначено періодичними щомісячними платежами. Таким чином, відповідач протягом десяти місяців, починаючи з березня 2017 року і до 31 грудня 2017 року, має сплачувати щомісячно по 8133,12 грн. в рахунок погашення заборгованості. Однак, з моменту укладення мирової угоди 28.02.2017 року на момент звернення 15.06.2017 року позивача до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, строк сплати чергових платежів настав лише за три місяці - березень, квітень та травень 2017 року. Що стосується сплати судового збору в сумі 4134 грн., обумовленого в п.4 мирової угоди, то строк виконання даного зобов'язання визначено до 31 грудня 2017 року, який наразі не настав. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення періодичних платежів, строк погашення яких вже наступив. Таким чином, стягненню підлягає заборгованість за період з березня по травень 2017 року, в сумі 24399,36 грн., виходячи з розрахунку: 8133,12 грн. х 3 місяці =24399,36 грн. Розподіл судових витрат суд проводить у відповідності до положення ст.88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial