Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Будсервісцетр-Комфорт (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій за період з 01.01.2018 року по 30.03.2019 року у розмірі 2 264,56 грн., за відшкодування електроенергії за період з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року у сумі 5 140,80 грн., за послуги з опалення місць загального користування за період з 01.01.2018 року по 30.04.2019 року 1 140,32 грн., 3% річних - 87,50 грн., пені 1 028,67 грн., інфляційних витрат 293,05 грн. та 1921,00 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] . При цьому, між сторонам укладено Договір від 01 лютого 2018 № 134/261-Б «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території», Договір від 01 лютого 2018 № 261-БВ «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення», Договір від 01 лютого 2018 № 261-БЕ «Про відшкодування вартості електричної енергії». Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку вона у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій вказав, що 25.11.2019 року відповідач сплатила заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій та за відшкодування електроенергії, а 11.12.2019 року - за послуги з опалення місць загального користування. Тому, сторона позивача відмовляється від стягнення 3% річних, пені та інфляційних витрат і просить стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «адресат відсутній», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 29.11.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] . При цьому, між позивачем та відповідачем укладено Договір від 01 лютого 2018 № 134/261-Б «Про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території», Договір від 01 лютого 2018 № 261-БВ «Про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення», Договір від 01 лютого 2018 № 261-БЕ «Про відшкодування вартості електричної енергії». Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 156, 160 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за послуги з утримання будинків і споруд та прибуткових територій за період 01.01.2018 року по 30.03.2019 року становить 2 264,56 грн., борг за електроенергію за період з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року складає 5 140,80 грн., за послуги з опалення місць загального користування за період з 01.01.2018 року по 30.04.2019 року - 1 140,32 грн. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 25.11.2019 року відповідач сплатила 5140 грн. 80 коп. та 2 264 грн.56 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.11.2019 № @2РL872040, № @2РL872048 відповідно, а 11.12.2019 року - 1140 грн.32 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 11.12.2019 № @2РL432105, тобто весь основний борг. За також обставин, позивач просив не стягувати з відповідача 3% річних, пеню та інфляційні витрати, а вирішити питання стягнення з відповідача судового збору, а відтак, підстав для стягнення заборгованості немає, оскільки її погашено під час розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 15.11.2019 року, про що свідчить штамп працівника суду на першій сторінці позовної заяви. 14.11.2019 року позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. за позовом ТОВ «Будсервісцетр-Комфорт»до [PERSON] , про що свідчить платіжне доручення № 639 від 14.11.2019 року. Протягом розгляду справи відповідачем була погашена заборгованість, про свідчать платіжні доручення. Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню понесені у справі та документально підтверджені витрати позивача в сумі 1921,00 грн. Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. до погашення відповідачем заборгованості, а відповідно, заборгованість погашена вже після надходження позовної заяви до суду, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду. Враховуючи викладене,

Outcome: approved