Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Управління СБ України в Одеській області звернулось до Комінтернівського районного суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] третьої особи Комінтернівська районної державна адміністрація в Одеській області про виселення із службового житлового приміщення. В подальшому позивач уточнив позов просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування службовим приміщенням, виселити їх з приміщення, встановити порядок виконання рішення суду шляхом зняття з реєстрації та стягнути судові витрати. В судовому засіданні представника позивача Осадчий А.В. позовні вимоги підтримав просив суд їх задовольнити, посилався на те, що управління СБУ в Одеській області є юридичною особою, якому дозволено вести самостійний облік та розподіл житла управління. Рішенням виконавчого комітету Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 280 від 20.08.2010 року спірна двокімнатна квартира включена до числа службових та закріплена за управлінням СБУ в Одеській області. Відповідно на наказу начальника управління відповідачу була надана службова квартира. 28.02.2013 р. [PERSON] був переведений для подальшого проходження служби до управління Служби безпеки України в Запорізькій області в зв'язку з чим він припинив трудові відносини з позивачем. 28.05.2013 року рішенням житлово-побутової комісії УСБУ в Одеській області відповідача знято з квартирного обліку. В даний час [PERSON] проходить службу у Центральному управлінні СБУ у м. Києві, продовжуючи бути зареєстрованим разом з членами сім'ї у службовій квартирі. За наявними даними відповідач разом із родиною у квартирі не проживає, у квартирі його особистих речей не має. В даний час СБУ в Одеській області не відпала потреба у користуванні приміщенням. Просив суд задовольнити вимоги у повному обсязі. Представник відповідачів - [PERSON] в судовому засіданні від імені відповідачів заперечував проти задоволення позову посилаючись на те, що [PERSON] не може бути виселеним з квартири, так як пропрацював в органах СБУ понад десять років, в даний час його відносини з СБУ є не припиненими. Відповідач та члени його сім'ї не вселялись у вищевказану квартиру з поважних причин так як вона знаходиться у новобудові та потребує ремонту. Зважаючи на скрутний фінансовий стан ремонт в квартирі зроблено частково в даний час квартира є непридатною для проживання сім'ї з малолітньою дитиною. При переведенні відповідачу іншого службового житла не надано, чим порушено його право та право членів його сім'ї на житло. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи орган опіки та піклування Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області залучений до участі у справі за ухвалою суду Антоненко О.В. пояснила суду, що при обстеженні квартири встановлено, що в даний час вона не придатна для проживання. У квартирі відсутнє сантехнічне обладнання, не обладнана кухня, відсутні меблі, стіни квартири не оздоблені, у ній відсутні будь-які дитячі речі, або речі господарів. Розглянувши поданий позов, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачів виходячи з такого. Задовольняючи позов частково суд виходив з того, що спірна квартира є службовою квартирою управління СБУ в Одеській області, відповідач на час розгляду справи припинив свої трудові відносини з позивачем, відповідач та члени його родини з часу надання квартири ордеру на неї не отримали, до квартири не заселилися, малолітні та інші члени родини відповідача у квартирі не проживають. Судовим розглядом справи встановлено, що управління Служби безпеки України в Одеській області є юридичною особою у сфері діяльності охорони громадського порядку та безпеки інституційного сектору економіки КІСЕ S.1311 - центральні органи державного управління (а.с.34-35). 20 серпня 2010 року рішенням Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 280 від 20.08.2010 року на підставі листа начальника управління СБУ в Одеській області 2-х кімнатна квартира [ADDRESS] житловою площею 34,9 кв.м., загальною площею 73 кв.м. включена до числа службових, які належать управління Служби безпеки України в Одеській області (а.с.10-12). Наказом начальника управління СБУ в Одеській області від 20 серпня 2010 року № 224 дану службову квартиру надано [PERSON] зі складом сім'ї 3 особи (а.с.6). З 1 квітня 2013 року наказом начальника СБУ в Одеській області № 92-ОС, на підставі наказу Голови СБУ від 28 лютого 2013 року № 225-ОС [PERSON] переведено в управління до управляння СБУ в Запорізькій області (а.с.8). В зв'язку з переведенням [PERSON] житлово-побутова комісія УСБУ в Одеській області прийняла рішення про його зняття з квартирного обліку (а.с.9). Станом на 07 травня 2014 року відповідач та члени його сім'ї ордеру на квартиру не отримували, до спірної квартири не вселилися (а.с.69). При ухваленні рішення суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача в частині того, що відповідач не підлягає виселенню з квартири оскільки пропрацював у СБУ понад десять років, оскільки на підтвердження даної обставини не надано жодного доказу. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача в частині того, що управління СБУ в Одеській області є регіональним управлінням СБУ, тому припинення трудових відносин з СБУ не відбулося виходячи з такого. Судовим розглядом встановлено, що СБУ в Одеській області не поширює свою діяльність на сферу діяльності СБУ у Запорізькій області, в зв'язку з чим у відповідач втратив право на користування службовим жилим приміщенням, яке йому було видане з зв'язку з виконанням певних трудових функцій чи обіймання певної посади саме у рамках юрисдикції СБУ в Одеській області. Суд вважає обґрунтованими посилання позивача, щодо того, що відповідач при припиненні трудових відносин з управлінням, яке надало йому службове житло, є підставою для вирішення питання про розірвання договір найму службового житлового приміщення та припинення права користування наймача. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про Службу безпеки України» систему Служби безпеки України складають Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові формування, а також навчальні, науково-дослідні та інші заклади Служби безпеки України. Центральне управління Служби безпеки України, інші органи та установи, що входять у систему Служби безпеки України, є юридичними особами, мають печатку із зображенням державного герба України та своїм найменуванням, інші печатки і штампи, рахунки в банках, у тому числі валютні. Згідно ст. 21 Закону України «Про службу безпеки України» трудові відносини працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, регулюються законодавством України про працю. Співробітники-військовослужбовці СБУ за визначеним нею переліком до одержання ними постійного жилого приміщення, віднесені до категорії осіб, яким може бути надано службове приміщення, згідно п. 36 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові приміщення, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37. Відповідно до ст. 18 ЖК України, управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Згідно ст. 188 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Видача ордеру на службове приміщення здійснюється згідно до ст. 122 ЖК України, відповідно до якої на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Відмовляючи у задоволенні позову в частині виселення відповідача з членами його сім'ї суд виходив з того, що судовим розглядом справи не встановлено, що відповідач мав право на вселення (відсутність ордеру) та фактично вселися до спірного житлового приміщення (а.с.69). Відповідно до ч. 1 ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст. ст. 18, 122, 188 ЖК України, ст.ст. 9, 21 Закону України «Про службу безпеки України» ,

Outcome: partial