overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що 22 жовтня 2007 року померла її мати, [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за законом. Проте вчасно позивач не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як проживає у іншому регіоні України та не знала про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай), що належить [PERSON], тому строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений, в звязку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачем спадщини не заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 22 жовтня 2007 року померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-БВ № 075263 від 24 жовтня 2007 року), яка була матірю [PERSON]. Так як позивач являється дочкою спадкодавця, а інші спадкоємці, які бажали б прийняти спадщину відсутні, тому позивач має право спадкування після смерті [PERSON]. Позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як з листопада 2006 року постійно проживає у Вінницькій області. Крім того, їй не було відомо про наявність правовстановлюючих документів на спадкове майно, у звязку з чим строк для подання заяви про прийняття спадщини був нею пропущений. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона 18.07.2003 року по 24.02.2014 року. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу розглядати у її відсутність. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2003 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.10). Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.9). 13.02.2014 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12). Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивач, що підтверджується довідкою № 52 від 16.01.2016 року виданою виконкомом Лиманської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.11). Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину на користь позивача. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551.20 грн. звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12.07.2012 року. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстровано шлюбі з 12.07.2012 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.5). Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивач. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на дитину на користь позивача. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551.20 грн. звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах та вони мають двох синів : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем і повністю знаходяться на її утриманні. Тому позивач просила суд стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності та задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, суду пояснив, що не погоджується з обґрунтуванням в позовній заяві, але згоден сплачувати аліменти на утримання дітей. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, мають двох синів : [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що діти проживають разом з позивачкою, знаходяться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дітей на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дітей, аліментів в розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/ щомісячно від дня пред'явлення позову до суду, а саме : 26.02.2016 року до повноліття дітей але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від заробітку доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щосторони з квітня 2015 року по січень 2016 року знаходилися у фактичних шлюбних відносинах. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги на утримання позивача. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги, не заперечувала проти розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, зазначивши, що погоджується сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від заробітку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] [INFO] (а. с. 5). Згідно довідки № 496 виданої 11 травня 2017 року Магдалинівською селищною радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] проживає в [INFO] (а. с. 7). Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує : стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184\~цього Кодексу. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача з моменту звернення позивача та до досягнення трирічного віку дитиною, оскільки, відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 84, 180, 183-184, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-25 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулвся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 31 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області за актовим записом № 174 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. Через різні характери та погляди на життя часто виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини фактично припинилися з 01.10.2014 року. Спорів про майно не має. Дитина за домовленістю проживатиме з матір'ю. При таких обставинах позивач вважає, що збереження сім'ї з відповідачем та примирення є неможливим, подальше спільне життя з нею суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Справу розглядати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 31 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області за актовим записом № 174 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося. Через різні характери та погляди на життя часто виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини фактично припинилися з 01.10.2014 року. Спорів про майно не має. Дитина за домовленістю проживатиме з матір'ю. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивач не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У лютому 2016 року позивачі звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їм на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло належить квартира [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у цій квартирі, але там не проживає, участі в оплаті за користування комунальними послугами та житло не приймає. Просили суд визнати відповідача. таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Позивачі не заперечували щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши позивачів, показання свідків, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 01.02.2001 року, належить на праві власності квартира [ADDRESS]. У спірній квартирі крім позивачів та сина позивачки [PERSON] зареєстрований [PERSON], 1979 року народження, що підтверджується довідкою, виданою КВ ЖРЕП Індустріального району. № 284 від 28.01.2016 року. Відповідач у спірній квартирі не проживає з грудня 2014 року, що підтверджується актом обстеження житлових умов від 26.01.2016 року та показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Позивачі вимушені, як власники квартири, нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та квартирну плату за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає та позбавлені можливості користуватися своєю квартирою на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає у здійсненні права власності позивачів на спірну квартиру і тому позовні вимоги підлягають задоволенню щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] судові витрати у розмірі 551грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що 01.02.2014 року було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №75. Від сумісного шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні відношення вони з відповідачем підтримували до березня 2015 року. Сімейне життя з відповідачем не склалося, різні інтереси та світогляд служили причиною їхніх численних розбіжностей, з березня 2015 року сумісне господарство не ведеться та шлюбні відносини не підтримують,а тому вважає, що подальше спільне життя та збереження сім»ї не можливі, та просить шлюб розірвати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 лютого 2014 року у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №75. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Ухвалою суду від 01.03.2016 року було призначено подружжю строк для примирення терміном на два місяці, проте, як встановлено в судовому засіданні сторони не примирилися. Сторони з березня 2015 року припинили шлюбні відносини та ведення спільного господарства, сімейне життя не склалося через різні інтереси та світогляд, що служило причиною їхніх численних розбіжностей, часто виникають сварки з різних побутових причин. До того ж подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам через неможливість повторного одруження та створення іншої сім»ї. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин , примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина залишається проживати з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із [PERSON] аліменти, щомісячно , у розмірі тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на її користь на утримання доньки, [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягання дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до часткового задоволення . Судом встановлено, що з 09.06.2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали рішенням Київського районного суду м.Полтави від 13.10.2014 року. Від спільного подружнього життя мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. З серпня 2014 року сім»я позивачки та відповідача розпалася, відповідач із сім»єю не проживає і не надає позивачці будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання і виховання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Як зазначила позивачка, відповідач [PERSON] іншим особам аліменти не сплачує та має змогу надавати їй матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved