Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «БІМЕР», Територіального сервісного центру МВС в Кіровоградській області №3543 про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу. Обґрунтовуючи позов, зазначила, що у листопаді 2012 року придбала у власність легковий автомобіль марки FORD FOCUS, 2012 року випуску, однак 27.05.2016 року в результаті вчиненні відносно нею злочину автомобіль був викрадений. Після проведення слідчих дій та розшукових заходів встановлено, що викрадений автомобіль було продано на автомобільному ринку в місті Кропивницькому громадянину [PERSON] . При цьому, причетні до викрадення автомобіля особи також передали йому документи для переоформлення автомобіля, а саме заяву від її імені, договір купівлі-продажу транспортного засобу з підписом позивача, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, акт огляду реалізованого транспортного засобу, договір комісії. Згідно наданих документів Територіальним сервісним центром МВС в Кіровоградській області №3543 було проведено перереєстрацію автомобіля марки FORD FOCUS на нового власника громадянина [PERSON] . Вказує, що досудовим розслідуванням шляхом проведення почеркознавчої експертизи встановлено, що підпис на договорі купівлі-продажу транспортного засобу, акті огляду транспортного засобу та договору комісії позивачу не належить. За вказаних обставин звернулася до суду за захистом порушеного права власності шляхом визнання договору купівлі-продажу транспортного засобу недійсним. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 28.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ст. 178 ЦПК України відповідачам був наданий строк для надання відзиву на позов. Представник відповідача Територіального сервісного центру МВС в Кіровоградській області №3543, скориставшись своїм правом, 10.12.2019 року надав суду відзив на позов, зазначив, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, відповідачем не визнаються з тих підстав, що до сервісного центру були надані всі необхідні для реєстрації документи, сумнівів у їх належності не було, автомобіль не перебував у розшуку чи під арештом, інших заборон не було, тому процедура перереєстрації транспортного засобу була проведена у відповідності до вимог законодавства. Зазначено, що сервісний центр не може бути відповідачем по даній справі, оскільки не є суб`єктом спірних матеріально-правових відносин та не має обов`язків, які з них випливають перед позивачем. Враховуючи, що вимоги заявлені в позовній заяві є у повній мірі безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Позивач додатково зазначила, що вона ніколи не зустрічалася з [PERSON] , не складала довіреності на розпорядження транспортним засобом, довідок - рахунків для продажу автомобіля не отримувала, договорів купівлі - продажу не укладала і грошові кошти за транспортний засіб не отримувала. За таких обставин вважає, що належний їй автомобіль вибув з її власності поза її волею, всупереч встановленій законодавством процедурі, оскільки вона не вчиняла будь-яких дій, направлених на відчуження автомобіля. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечив проти задоволення пред`явлених позовних вимог. Додатково пояснив, що транспортний засіб повернутий позивачу, відшкодовувати будь-яку шкоду на користь позивача відмовився. Представник відповідача Територіального сервісного центру МВС в Кіровоградській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав за обставин, викладених у відзиві, та зазначила що сервісний центр не є відповідачем за даним позовом. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «БІМЕР» в судове засідання не з`явився про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 05.12.2019 року, 21.01.2020 року (а.с.56, 82). Причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу його відсутності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані по справі докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу FORD FOCUS, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . (а.с.15). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою даної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 17.08.2016 року №6329/16/000045 [PERSON] зобов`язалася передати у власність [PERSON] транспортний засіб марки FORD, модель FOCUS, 2012 року випуску, білого кольору, який зареєстрований на [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] від 17.11.2012 року. (а.с.13-14). Відповідно до копії Акту огляду реалізованого транспортного засобу від 17.08.2016 року номери складових частин транспортного засобу відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній накладній на транспортний засіб. (а.с.16). Відповідно до копії заяви №98512010 від 23.08.2016 року в Територіальному сервісному центрі №3543 Регіонального сервісного центру МВС в Кіровоградській області даний транспортний засіб був перереєстрований на нового власника, а саме на [PERSON] на підставі договору комісії №000045 від 17 серпня 2016 року, укладеного між ТОВ «БІМЕР» та [PERSON] з подальшим укладенням договору купівлі-продажу №6329/16/000045, укладеного між ТОВ «БІМЕР» та [PERSON] . (а.с.18). Звертаючись до суду, позивачка доводить, що її право на володіння та розпорядження транспортним засобом було порушене, його відчуження було проведено без її волевиявлення при здійснені відносно неї кримінального правопорушення. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив, що при придбанні автомобіля та його перереєстрації власник автомобіля [PERSON] присутня не була. Відповідно до копії висновку експерта від 07.04.2017 року №136 встановлено, що підписи у наданих на дослідження документах, а саме підписи у графі «Продавець:» в акті реалізації транспортного засобу №6329/16/000045 від 17.08.2016 року, у графі перед записом « [PERSON] » у договорі комісії №000045 від 17.08.2016 року та у графі «Продавець» розділу 10. «Місцезнаходження і реквізити сторін» у договорі купівлі-продажу транспортного засобу 6329/16/000045 виконанні не [PERSON] , а іншою особою. (а.с.20-27). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.ст.77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що позивачка визнана потерпілою в кримінальному провадженні, має доступ до матеріалів і висновок експерта з матеріалів кримінального провадження отриманий з дозволу слідчого. Суд вважає наданий позивачем висновок експерта як доказ в обґрунтування пред`явленого позову, належним доказом. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відчуження спірного автомобіля було проведено з порушенням вимог закону, поза волею позивачки як власника, а тому вимоги в частині визнання даного правочину недійсним є обґрунтованою. Щодо пред`явлення [PERSON] позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІМЕР», Територіального сервісного центру МВС в Кіровоградській області №3543, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідно до ч.1 ст.175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Оскільки зазначені відповідачі по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «БІМЕР» та Територіальний сервісний центр МВС в Кіровоградській області №3543 не є суб`єктами спірних матеріально-правових відносин та не мають обов`язків, які з них випливають перед позивачем, вказана обставина в судовому засіданні [PERSON] та її представником не спростована належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що зазначені особи є неналежними відповідачами, відтак позовні вимоги до них пред`явленні безпідставно, а тому в цій частині позову необхідно відмовити. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп.

Outcome: partial