Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просив договір довічного утримання від 25 грудня 2013 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 25 грудня 2013 року за реєстровим №8-2070 розірвати; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]; стягнути з відповідача судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 25 грудня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 25 грудня 2013 року за реєстровим №8-2070, за умовами якого, позивач передав у власність відповідачу квартиру [ADDRESS]. В свою чергу, відповідач, зобовязана була довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати його приписаними лікарями ліками, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в його безоплатному довічному користуванні квартиру. Матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно мало надаватися позивачу, було оцінено сторонами у сумі 700,00 грн. на місяць. Проте, на протязі всього часу, з моменту укладення договору, з 25 грудня 2013 року до теперішнього часу, відповідач не виконує взятих на себе зобовязань за договором, у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, які в ньому зазначені та не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 1 ч.1 ст.755 ЦК України передбачено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Таким чином підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання або неналежне виконання набувачем обов'язків за договором довічного утримання. При цьому для притягнення набувача до відповідальності необхідними елементами складу цивільного правопорушення будуть: наявність заподіяної відчужувачеві шкоди, протиправність дій набувача, що виявляється у невиконанні чи неналежному виконанні договору; причинний зв'язок між двома вказаними елементами. В судовому засіданні встановлено, що 25 грудня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, посвідчений Першою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою 25 грудня 2013 року за реєстровим №8-2070 (а.с.6,7). За умовами договору довічного утримання, [PERSON] передав у власність [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В свою чергу, відповідач [PERSON], зобовязана була довічно повністю утримувати позивача, забезпечувати його приписаними лікарями ліками, доглядом, необхідною допомогою і зберігати в його безоплатному довічному користуванні квартиру. Матеріальне забезпечення з утримання (догляду), яке щомісячно мало надаватися позивачу, було оцінено сторонами у сумі 700,00 грн. на місяць. Проте, на протязі всього часу, з моменту укладення договору, з 25 грудня 2013 року до теперішнього часу, відповідач не виконує взятих на себе зобовязань за договором. Зазначені обставини підтвердили свідки, допитані в судовому засіданні. Так, свідок [PERSON], допитана в судовому засіданні пояснила, що позивач є її свекром, саме від нього вона дізналась про те, що останній, 25 грудня 2013 року уклав з [PERSON] договір довічного утримання. [PERSON] свекра не відвідувала і з того часу йому ніякої допомоги, передбаченої вимогами укладеного між сторонами договору, не надавала. Свідок [PERSON], допитаний в судовому засіданні показав, що він є знайомим [PERSON], який є сином позивачу, зазначив, що [PERSON] ніхто ніякої допомоги не надає, проте, враховуючи вік позивача та стан здоров'я, він потребує допомоги. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Також підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно набувача. Відповідно до вимог ч.1 ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. В даному випадку [PERSON] з моменту укладення договору набула право власності на спірну квартиру, оскільки виникнення права власності на квартиру у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною як укладення договору не пов'язано. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved