Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] та [PERSON] кожен окремо звернулись до суду із зазначеними позовами в яких вказали, що 21.04.2013 року в 1-30 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем «ЗАЗ-1102» р.н. [NUMBER] рухаючись по вул. Калініна в с. Петриківка Дніпропетровської області напроти домоволодіння № 26 допустив наїзд на велосипедиста - їх сина [PERSON], внаслідок чого він загинув, у зв'язку з чим позивачі просили стягнути на їх користь маиеріальну3 та моральну шкоду. Уточнивши позовні вимоги позивачі просили стягнути із відповідача на користь [PERSON]: матеріальну шкоду в розмірі 5732,00 грн. та моральну шкоди в розмірі 50000,00 грн. і судові витрати в розмірі 743,60 грн., на користь [PERSON]: матеріальну шкоду в розмірі 14433,81 грн., моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн. і судові витрати в розмірі 743,60 грн.; а також визначити різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням (т.1 а.с.3-4, т.2 а.с.3-4,81-85). Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07.08.2015 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено (т.2 а.с.91-96). В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] (т.2 а.с.102-106) просять скасувати рішення, оскільки судом не враховані вимоги ст..1194 ЦК України, та ухвалити нове, яким задовольнити їх позовні вимоги. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що такі вимоги позивачів задоволені при розгляді їх вимог в цивільному позові при розгляді кримінальної справи. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Як вбачається зі справи, відшкодування позивачам матеріальної шкоди в розмірі 14433,81 грн. на користь [PERSON] та в розмірі 5732,00 грн. на користь [PERSON] здійснено шляхом стягнення з [PERSON] за вироком Петриківського районного суду Дніпропет-ровської області від 25.03.2014 року (а.с.9-11). З огляду на це суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову про повторне стягнення на користь позивачів тієї самої суми матеріальної шкоди вже стягнутої з іншої особи. Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в цій частині немає. В той же час не можна погодитись з рішенням суду першої інстанції про відмову з цих же підстав у задоволенні позову про стягнення з відповідача моральної шкоди. Як вбачається зі справи, позивачі як потерпілі у кримінальній справі просили у цивільному позові стягнути моральну шкоду в розмірі по 500000,00 грн., ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.07.2014 року на їх користь стягнуто моральну шкоду в розмірі по 100000,00 грн. (а.с.12-14). Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопо-рушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Тобто розмір моральної шкоди визначається судом з врахуванням доведеності позивачами зазначених обставин. Разом з тим слід визнати, що розмір стягнення моральної шкоди визначається судом на підставі суб'єктивної оцінки позивачів і з врахуванням вимоги розумності і справедливості. Тому висновок суду першої інстанції про повторне стягнення моральної шкоди не може бути врахований при стягненні моральної шкоди, розмір якої є оціночним. Відповідно до ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Тому стягнення моральної шкоди у кримінальній справі з осудженого [PERSON] не звільняє відповідача, як страховика, від обов'язку відшкодування моральної шкоди і не є підставою для відмови позивачам у стягненні з відповідача моральної шкоди. Відповідно до п.27.3. ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). З огляду на це рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові про стягнення моральної шкоди підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права. Відповідно до п.9.1. ст.9 Закону України «Про обов'язкове стра-хування цивільно-правової відповідальності власників наземних транс-портних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпі-лого. Відповідно до ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних за-собів» cтраховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Тому позовні вимоги позивачів про стягнення на їх користь моральної шкоди з відповідача підлягають задоволенню частково в розмірі 5000,00 (п'ять тисяч) грн., а саме по 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) грн. кожному. У зв'язку з викладеним і

Outcome: partial