Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] пред`явив через суд позов до [PERSON] на предмет повернення позики в сумі 81000,00 грн. за договором, укладеним 10 березня 2018 року на строк до 01 жовтня 2018 року, з підстав прострочення зобов`язання, з урахуванням індексу інфляції за період з 01 жовтня 2018 року за 395 дні прострочення в розмірі 7744,65 грн. та 3% річних 2629,73 грн., оскільки на позасудові вимоги про погашення заборгованості відповідач не реагує. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування), що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень та довідкою про доставлення смс-судової повістки (а. с. 35, 36, 37, 38). З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 25 листопада 2019 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача [PERSON] , від якої надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, яка з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Судом встановлено, що 10 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] у простій письмовій формі був укладений договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в сумі 81000,00 грн. на умовах повернення всієї суми коштів не пізніше 01 жовтня 2018 року, що підтверджується письмовою розпискою від 10 березня 2018 року, копія якої залучена до матеріалів справи та оригінал якої досліджений в судовому засіданні 15 січня 2020 року (а.с.11). За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що свої зобов`язання за договором від 10 березня 2018 року відповідач у відповідності до вимог ст.ст. 526, 1049 ЦК України станом на час звернення позивача до суду не виконав і грошові кошти в належній сумі 81000,00 грн., не повернув, прострочивши таким чином перед позивачем виконання взятих на себе зобов`язань на цю суму, у зв`язку з чим права позивача згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням на його користь суми основного боргу в розмірі 81000,00 грн. Одночасно, згідно з правилами ч.2 ст.625 ЦК України витрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та компенсація (плати) боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами становитимуть за час прострочення в період з 01 жовтня 2018 року по 30 жовтня 2019 року, тобто за 395 дні: -індекс інфляції: Період заборгованостіСума боргу(грн.)Сукупний індекс інфляції за період (Сукупний індекс інфляції за період розраховується за формулою: ІІ ср. = ІІ1 х ІІ2 ...х ІІХ/100^n, де ІІ1 індекс інфляції за перший місяць заборгованості; ІІ2 індекс інфляції за другий місяць заборгованості; ІІХ індекс інфляції за останній місяць заборгованості; n кількість місяців заборгованості)Інфляційне збільшення суми боргу (інфляційне збільшення суми боргу розраховано за формулою: С. інфл. = С х IIср., где С - сума боргу; IIср. сукупний індекс інфляції)Сума боргу з урахуванням індексу інфляції (розрахована за формую: С заг. = С + С інфл., где [PERSON] сума боргу; С інфл. інфляційне збільшеннясуми боргу) 01.10.2018 30.10.201981000.0109,567744,6588744,65 -три відсотки річних (01.10.2018-30.10.2019): (81000,00 грн. х 3 х 395 днів) : 365 : 100 = 2629,73 грн. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню оплачений судовий збір в розмірі 913,75 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 1953,00 грн., фактичне понесення яких підтверджується договором про надання правової допомоги від 06 березня 2019 року №55 з адвокатом Герасимчуком С.С., дорученням до цього договору, актом здачі-приймання робіт (надання послуг) від 31 березня 2019 року №21 та квитанцією №0.0.128854873.1 від 06 березня 2019 року про оплату [PERSON] АБ [PERSON] 1953,00 грн. (а.с.15-19).

Outcome: approved