Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення відповідача батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу її дочки [PERSON] з відповідачем народилась дитина - [PERSON], [INFO]. 15 січня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [INFO] її дочка-[PERSON] померла. З народження онука проживала з позивачкою, однак з серпня 2011 року відповідач забрав дитину до себе та перевів навчатись в іншу школу. Батько дитини та його співмешканка не приділяють належної уваги дитині, не займаються її вихованням та навчанням. Відповідач зловживає спиртними напоями та вчиняє фізичне насилля відносно дитини. З 24 травня 2013 року позивачка знов забрала дитину проживати до себе та з цього часу вона знаходиться на повному утриманні та вихованні позивачки. Крім того, позивачка є опікуном старшого сина її дочки - [PERSON]. На теперішній час виникли ускладнення щодо оформлення спадкового майна на ім'я дитини [PERSON], оскільки позивачка не є опікуном за законом, а відповідач ухиляється від здійснення необхідних дій та порушує права дитини. За таких обставин, оскільки відповідач з дитиною не спілкується, добровільної допомоги по вихованню та утриманню дитини не надає, не цікавиться її життям, не приймає участі в її духовному розвитку та соціальної адаптації в суспільстві, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно дитини. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позбавити відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Через неявку у судове засідання відповідача за згоди інших учасників процесу суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Прокурор вважав позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Представник третьої особи - [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову [PERSON], а також надала висновок Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради і витяг з протоколу № 5 від 12 березня 2014 року про доцільність задоволення вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дочки [PERSON], 2005 року народження. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав відповідача у відношенні його неповнолітньої дочки підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виховання дитини, її утримання, що підтверджується письмовими доказами, наданими позивачкою. Згідно ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дітей у дусі поваги до прав і воль інших людей, любові до своєї родини і близьким, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний і моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити одержання дитиною повного загального середнього утворення, готувати його до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитини. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку піклуватися про нього. Забороняються які-небудь види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а так само застосування ними інших видів покарань, що принижують людське достоїнство дитини. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав судом, згідно ст.164 Сімейного Кодексу України на тій підставі, що ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з висновком Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації № 02/3-180.10 від 17 березня 2014 року, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON],2005 року народження, є доцільним. Так, в судовому засіданні встановлено, що батько неповнолітньої дитини [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками: матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не забезпечує дитині достатній життєвий рівень, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не забезпечує всебічний розвиток дитини як особистості. Таким чином, з урахуванням переконливих доказів, наданих позивачкою, судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, і позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Особа, яка позбавляється батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги стан здоров'я і матеріальне становище дітей, платника аліментів, наявність у нього інших дітей. Таким чином, суд вважає необхідним позов [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача в розмірі 1/4 частини з усіх видів їх заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь опікуна, якого буде встановлено на утримання дитини [PERSON], 2005 року народження, до досягнення дитиною повнолітнього віку, задовольнити в повному обсязі. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому вони підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі, а саме витрати судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved