overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У лютому 2016 р. позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], на праві спільної сумісної власності належить квартира №79 в житловому будинку №18/27 по вулиці Гаврилова/Новокузнецька в м.Запоріжжя, що підтверджується свідоцтвом про право власності на майно, виданим 17.05.2001 року [PERSON] районною адміністрацією м.Запоріжжя №18639. Позивачі звернулися до нотаріальної контори для укладання договору купівлі-продажу вищевказаної квартири. Однак, вони зіткнулися з неможливістю відчужувати належне їм нерухоме майно, у зв'язку з накладанням арешту заборони відчуження на все майно, включаючи і вказану нерухомість. На підтвердження цього позивачі отримали витяг з Єдиного реєстру заборон відчужень об'єктів нерухомого майна. Відповідно до даного витягу арешт накладено на підставі Постанови про накладання арешту АМ 654228,27 лютого 2007 року ВДВС Комунарського району м.Запоріжжя, [PERSON] Об'єктом обтяження є майно [PERSON]. Про Постанову державного виконавця №590/2 від 27 лютого 2007 року позивачі до цього часу не знали, і тому звернулися з запитом до [PERSON] відділу державної виконавчої служби Запорізького управління юстиції, на який отримали відповідь за №2081/8 від 04.02.2016 року, що на [PERSON] відкритих виконавчих проваджень не має. На підставі викладеного позивачі просили суд, скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №590/2 від 27.02.2007 року винесену державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, [PERSON] Та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 27.02.2007 року за №АМ 654228 про арешт квартири [ADDRESS]/Новокузнецька м.Запоріжжя. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У лютому 2016р. позивачі звернулися в суд з позовом про визначення порядку користування житловим будинком [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вони та відповідач є співвласниками спірного житлового будинку та бажають у судовому поряду визначити порядок користування спільною нерухомістю по фактично існуючому варіанту. У судовому засіданні представники позивачів вимоги підтримали, просили позов задовольнити; відповідач - позов визнала. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивачам [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить житловий будинок [ADDRESS], на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 25.11.2015р., виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Полонкою Ю.С., по 73/200 частини за кожною. Співвласником зазначеного житлового будинку є відповідач по справі [PERSON], якій належить 27/100 частин житлового будинку [ADDRESS]. Згідно даним технічного паспорта, довідки ММБТІ від 10.11.2015р. №2-5356, на земельній ділянці по [ADDRESS] знаходиться: житловий будинок літ.А-1, літня кухня літ.Б1, сарай літ.В1, літня кухня літ.Е, тамбур до літньої кухні літ.Е1,сарай літ.К, сарай літ.Р1, сарай літ.С, вбиральня літ.У, сарай літ.Ф, вбиральня літ.Ш, навіс літ.Щ1, вбиральня літ.Я, огорожа №10,11,12,13,7, споруда №II,III,4,6. В житловому будинку літ.А-1 збільшена загальна площа на 1,0 кв.м., зменшена житлова площа на 7,1кв.м., літня кухня літ.Б1 (1960), сарай літ.Р1 (1988р.), сарай літ.Ф(1990), навіс літ.Ф.(1990р.), вбиральня літ.Я - не є самочинно збудованими. Відповідно до ст.358 ЦК України слідує, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, вони можуть домовлятися про порядок володіння та користування спільним майном, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Зважаючи на вищевикладене та з урахуванням того, що між співвласниками спірного житлового будинку досягнуто угоди щодо порядку користування житловим будинком, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виділивши у користування позивачу [PERSON] - приміщення 1-1,1-2,1-3,1-4,1-5 в житловому будинку літ.А-1, літню кухню літ.Е, тамбур до літньої кухні літ.Е1, сарай літ.К, вбиральню літ.Я, сарай літ.В1; позивачу [PERSON] - приміщення 2-1,2-2,2-3,2-5,2-6,2-7 в житловому будинку літ.А-1, сарай літ.Р1, вбиральню літ.У, сарай літ.С; відповідачу [PERSON] - приміщення 3-1,3-2,3-3,3-4,3-5,3-6 в житловому будинку літ.А-1, літню кухню літ.Б1, сарай літ.Ф, вбиральню літ.Ш, навіс літ.Щ1.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У лютому 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину. Спільне життя з відповідачем не склалося, дитина перебуває на її утриманні. Фактично шлюбні відносини припинені з 01.08.2015 р. Добровільно коштів на утримання її та дитини відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 13.11.2017 р. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову в частині стягнення аліментів у розмірі ? частини доходу відповідача. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.5) та мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.6) яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що [PERSON] від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину, яка знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає. Суд, враховуючи дані обставини, матеріальне становище відповідача, вважає, що [PERSON] спроможній сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У лютому 2016 р. позивачка звернулася до суду із позовом, яким просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою 82 по вул. Космонавтів, 154, в м. Миколаєві, усунути перешкоди в користуванні позивачкою даною квартирою шляхом виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] купила дану квартиру у відповідачів у 2007 році, однак за усною домовленістю останні залишились проживати в квартирі до вимоги позивачки звільнити квартиру. Між тим, на неодноразові вимоги позивачки, відповідачі квартиру не залишають, з реєстрації у квартирі добровільно не знімаються. В судовому засіданні позивач з представниками позовні вимоги підтримав. Позивачка суду пояснила, що в родинних відносинах з відповідачами не перебуває. Вона купила квартиру у відповідачів за кредитні кошти під умовою зворотної покупки. За домовленістю між відповідачами, якщо у останніх не буде наміру викупити квартиру, то квартира має залишитись в позивачки. На даний час позиваці не сплачують комунальні послуги, а позивачка бажає, щоб у квартирі проживали її племінники. Однак, на протязі року, неодноразові звернення щодо виселенні з квартири відповідачі ігнорують. Відповідачі в судове засідання не зявились, причини неявки, зазначені в заяві представника, визнані неповажними. Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до дублікату договору купівлі-продажу від 10 квітня 2007 року, [PERSON] і [PERSON] продали [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 52). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 березня 2016р. вбачається, що зазначена квартира знаходиться в іпотеці ПАТ «Дельта-Банк», за договором іпотеки № 994 від 10 квітня 2007 року, укладеного з [PERSON] (а.с. 26). [PERSON] і [PERSON] зареєстровані у зазначеній квартирі, у відповідності до довідки УДМС України в Миколаївській області та довідки ОСББ «Рубін 2» (а.с. 14,21,22). Аналізуючи встановлені судом обставини, суд дійшов до висновку, що між сторонами склалися правовідносини як власника та колишнього власника житла. Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~\~ Як вбачається з матеріалів справи, правові підстави для користування спірною квартирою відповідачами відсутні, подальше їх перебування у квартирі перешкоджає користуванню позивачкою належною їй квартирою. Тому слід усунути перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою спірною квартирою шляхом виселення [PERSON], [PERSON] із цієї квартири. Вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою, задоволенню не підлягає, оскільки поглинається при задоволенні зазначених вимог. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У лютому 2016 р. представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з даним позовом. У судовому засіданні призначеному на 13.10.2017 р. представником відповідача було заявлено клопотання про призначення судово-економічної експертизи для з'ясування питання щодо існування прихованої ставки відсотків та штрафних санкцій, які не передбачено законом. Представник позивача у судове засідання так і не з'явився. Заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява представника відповідача [PERSON] про призначення у справі судово-економічної експертизи підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Оскільки для проведення експертизи потрібен значний проміжок часу на підставі п. 5 ч. 1 ст. 202 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність на час проведення експертизи зупинити провадження по даній справі. Зважаючи на вищенаведене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2016р р. позивачка звернулась до суду із позовом, яким просила свою доньку [PERSON] такою, що втратила право користування належною їй квартирою № 36 в будинку № 138-В по вул. Космонавтів у м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її донька зареєстрована в квартирі, однак не проживає з 1998 року. В судове засідання позивачка не зявилась, представником позивача надано заяву про слухання справи у відсутність позивачки, підтримку позовних вимог. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 16 вересня 1993 року (а.с. 5,6). Відповідно до довідки форми № 3, виданої ЖКП ММР «Південь», в даній квартирі зареєстровані: [PERSON], її донька [PERSON], та племінниця [PERSON] (а.с. 9). У відповідності до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту про не проживання, складеного 16 лютого 2016 р. в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], який посвідчений паспортистом, [PERSON], [INFO], не проживає у [INFO] з 1998 року (а.с. 8). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт не проживання відповідачки у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2004 р. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, стосунки з відповідачем не склались через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу майна немає. При цьому між сторонами досягнуто угоди про утримання та виховання дітей. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Ні позивач ні відповідач у судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо підтримки та визнання позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 04.08.2004 р. відділом РАЦСу Оболонського РУЮ м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 841 (а.с. 6). [INFO] народилась [PERSON] (а.с. 5), а [INFO] народився [PERSON] (а.с. 4). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 11.07.2009 р. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачем та повністю перебувають на його утриманні. Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають з листопада 2016 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, оскільки з 2016 р. відповідач пішла із їх спільного помешкання та на даний час її перебування йому не відоме. Крім того, зазначає позивач, що [PERSON] їх спільних дітей матеріально не забезпечує та участі у їх вихованні не приймає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] І позивач і відповідач в судове засідання не з'явились, надіслали свої заяви щодо визнання та підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 11.07.2009 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у міста Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 804 (а.с. 4). [INFO] народився [PERSON] (а.с. 5), а [INFO] народився [PERSON], і батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). При цьому позивач із відповідачем разом не проживають з листопада 2016 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, оскільки з 2016 р. відповідач пішла із їх спільного помешкання. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 15.09.2006 р. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, так як стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо розгляду справи без їх участі та підтримки позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 15.09.2006 р. у відділі РАЦСу Оболонського РУЮ у м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1483. (а.с. 4). [INFO] народилась [PERSON] (а.с. 5). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2009 р. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] р.н та [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, так як стосунки з відповідачем не склались через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу майна та місця проживання дітей між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо розглянути справу без їх участі та підтримку позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 23.09.2009 року відділом РАЦСу Оболонського РУЮ м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1404 (а.с. 6). Від шлюбу [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 8), а [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с. 7). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 23.09.2009 р. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, так як стосунки з відповідачем не склались через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу майна та місця проживання дітей між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо розглянути справу без їх участі та підтримку позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 23.09.2009 року відділом РАЦСу Оболонського РУЮ м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1404 (а.с. 6). Від шлюбу [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 8), а [INFO] р. народилась [PERSON] (а.с. 7). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved