Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо. Малолітній син залишився проживати разом з матір'ю. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, таким чином усі витрати пов'язані з утриманням сина несе позивач. [PERSON] за твердженням позивача працює і має фінансову можливість надавати фінансову допомогу по утриманню дитини та утриманню дружини. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб на утриманні відповідач не має. В зв'язку з вищевикладеним [PERSON] просила позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини даного віку, починаючи з моменту подачі позову до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти у розмірі 500 грн. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав зазначених у позовній заяві та просила про його задоволення у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, про що надав до суду відповідну заяву. В порядку ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнаня відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 року. Від вказаного шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що на даний час вони проживають окремо. Малолітній син залишився проживати разом з матір'ю. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від належного утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось самим відповідачем, що він працює і має фінансову можливість надавати фінансову допомогу. Інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб на утриманні [PERSON] не має. Таким чином, оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а відповідач ухиляється від утримання дитини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно починаючи з 01.07.2014 року і до досягнення дитиною повноліття - законними та обґрунтованими. Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. За правилами вказаної статті дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. Ст. 80 СК України, передбачає, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частині від заробітку або у твердій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні вказав, що він не заперечує сплачувати кошти на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дружини у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною трирічного віку - законними та обґрунтованими. Враховуючи наведене, та

Outcome: approved