Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Ізумруд» (далі - ОСББ «Ізумруд») про зобов`язання надати відповідь на звернення громадян. Позов обґрунтовано тим, що 24 квітня, 13 червня та 15 червня 2020 року він звернувся до ОСББ «Ізумруд» шляхом направлення листів на поштову адресу, які згідно даних АТ «УКРПОШТА» були отримані відповідачем 28 квітня та 18 червня 2020 року відповідно. Станом на 29 вересня 2020 року жодної відповіді від відповідача позивачем не отримано. Посилаючись на вказані обставини та на Закон України «Про звернення громадян», позивач просить суд зобов`язати ОСББ «Ізумруд» розглянути та надати відповідь на його звернення від 24 квітня, 13 червня та 15 червня 2020 року. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленя (виклику) сторін. Призначено судовий розгляд справи на 17 березня 2021 року. Даною ухвалою сторонам надано строк на пдання заяв по суті справи. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17 березня 2021 року з метою дотримання реалізації права відповідача на подання відзиву на позовну заяву, судовий розгляд справи відкладено на 01 червня 2021 року. 25 березня 2021 року від представника відповідача до суду надійшов відзив, у якому зазначено, що згідно журналів вхідної та вихідної кореспонденції відповідача: датами отримання відповідачем звернень позивача є 28 квітня та 18 червня 2020 року, а датами надання відповідей на вищевказані звернення є 11 травня та 22 червня 2020 року відповідно. Отже, відповіді на звернення позивача, які датовані останнім 24 квітня, 07 червня та 12 червня 2020 року, були надіслані позивачу (звичайним листом) за вказаною у зверненнях адресою. Вказані обставини також підтверджуються журналом вхідної та вихідної кореспонденції відповідача. Тобто, відповідач в межах, встановленого статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» строку, надав відповіді позивачу на його звернення. Також представник позивача наголошує, що крім письмових звернень, (для реалізації власних прав) позивач міг би звернутися до відповідача у встановлені прийомні години: кожну середу з 18 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. та кожний четвер з 17 год. 00 хв. по 19 год. 00 хв. для вирішення відповідних питань, втому числі і для персонального отримання письмових відповідей на свої звернення яких, позивач з невідомих причин не отримав. Враховуючи викладене у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі. 05 квітня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що посилання відповідача на журнал вхідної та вихідної кореспонденції, письмові копії відповідей відповідача начебто направлені позивачу, як докази отримання та надання відповідей відповідачу на його звернення є нікчемними, оскільки запис у журналі вихідної кореспонденції підтверджує лише факт реєстрації листа у журналі вихідної документації і не має жодного відношення до факту його відправлення та подальшого отримання. У копіях відповідей на звернення позивача від 24 квітня, 07 червня та 12 червня 2020 року, долучених до відзиву, оригінали яких відповідач так і не направив, відповідач при розгляді звернень посилається на рішення вищого органу правління ОСББ, згідно якого було здійснено нарахування. При цьому не зазначає дату та номер протоколу, який було сформовано на підставі прийнятого рішення, також відповідач не підтвердив факт обов`язкового повідомлення позивача про рішення, прийняте зборами співвласників (вищим органом правління ОСББ), яке не пізніше 10 днів після його прийняття надається в письмовій формі кожному співвласнику під розписку або шляхом поштового відправлення рекомендованим листом на адресу квартири, що належить співвласнику в цьому багатоквартирному будинку, відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків Судом установлено, що 24 квітня, 07 червня та 12 червня 2020 року позивачем були направлені звернення відповідачу з приводу нарахування йому боргу за спожиті послуги централізованого постачання холодної води та водовідведення, оскільки зазначені в рахунках-повідомленнях нарахування не відповідають показникам встановлених у квартирі лічильників. 28 квітня та 18 червня 2020 року ОСББ «Ізумруд» направило на адресу [PERSON] відповіді на його звернення, що підтверджується копіями відповідних відповідей долучених представником відповідача до матеріалів справи. В указаних відповідях зазначено, що заради забезпечення захисту прав співвласників та дотримання окремими співвласниками (боржниками) своїх обов`язків по утриманню спільного майна будинку шляхом своєчасної оплати внесків і платежів, вищим органом управління ОСББ, було прийнято рішення по нарахуванню особам, які мають заборгованість більше ніж за два місяці за послуги з утримання будинку, по внескам на ремонтний фонд та за послуги по водопостачанню та водовідведенню, розрахунки проводити за показниками загальнобудинкового лічильника. У відповіді звертається увага, що у квітні 2019 року позивачу була нарахована сума у розмірі 4064,35 грн - реконструкція трубопроводу у багатоквартирному будинку. Вказану суму [PERSON] необхідно було сплатити впродовж чотирьох місяців (травня, червня, липня та серпня 2019 року). Втім, станом на 01 жовтня 2019 року від останнього не надійшло жодного платежу на користь ОСББ щодо вказаної суми. За даними ОСББ від позивача оплата надійшла 17 жовтня 2019 року у розмірі 1027,69 грн та 19 листопада 2019 року у розмірі 2856,66 грн. Тим самим, останнім було проведено повний розрахунок за реконструкції трубопроводу. Таким чином, з урахуванням заборгованості [PERSON] більш як за два місяці, у платіжках за жовтень та листопад 2019 року за послуги ХВП та ВГВ йому було здійснено нарахування за показниками загальнобудинкового лічильника за минулий період. Стаття 5 Закону України «Про інформацію» гарантує кожному право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Законом України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення (частина перша статті 1 Закону). Згідно зі статтею 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема, об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення. Відповідно до статті 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, з боку ОСББ «Ізумруд» відсутні порушення вимог статей 1, 15, 20 Закону України «Про звернення громадян» та статті 5 Закону України «Про інформацію» та не допущено ним бездіяльності, оскільки відповіді на звернення [PERSON] були надані у встановлений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» термін, в свою чергу [PERSON] не довів суду допущення бездіяльності з боку відповідача та порушення його прав. Також слід зазначити, що Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» не передбачають обов`язку ОСББ надавати відповіді на письмові звернення шляхом їх направлення рекомендованими листами. Саме тому, єдиними доказами отримання звернень та надання відповідей позивачу на його звернення є журнали вхідної та вихідної кореспонденції відповідача та письмові відповіді відповідача на звернення позивача. Більше того, позивач не позбавлений був права звернутися до відповідача особисто в прийомні години для вирішення відповідних питань. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини п`ятої статті 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Отже, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] не підлягає у зв`язку з недоведеністю та необґрунтованістю позовних вимог. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed