Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

у лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гадяцької районної державної адміністрації, Рашівської сільської ради про виділення земельної частки (паю), вказуючи, що з 1996 року по 1999 рік він працював в КСП «Нове життя», яке в 2000 році було реорганізоване в СТОВ «Нове життя», в якому він працював до 14 березня 2005 року. Він має трудову книжку колгоспника, з членів сільськогосподарського підприємства його ніхто не виключав. Коли в 1997 році проводилося розпаювання колгоспних земель, його не включили в списки працівників, які мають право на розпаювання землі, оскільки у 1997 році він був призваний на військову службу, тим самим позбавили права на отримання земельної частки (паю), тому звернувся до суду з позовними вимогами про включення його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) як члена КСП «Нове життя» та визнання права на земельну частку (пай) як члена КСП «Нове життя». [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, суд пояснив, що він працював у колгоспі з 1995 року, потім офіційно був прийнятий в члени КСП. У 1997 році він був призваний на дійсну строкову службу, а коли повернувся, звернувся до голови КСП з проханням включити його до списку на право на пай, однак останній відмовив, пояснивши відсутністю земельних ділянок. Усно він неодноразово звертався до різних органів, однак отримував відмови, а останній раз йому порекомендували звернутися до суду. Представник Рашівської сільської ради [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог [PERSON] не заперечував, пояснив, що дійсно він був членом КСП і в свій час повинен був бути включеним до уточнюючих списків осіб, які є додатком до державного акту на право колективної власності на землю. На даний час КСП «Нове життя» ліквідовано, а тому внесення до списку неможливе. Позов у частині визнання права на земельну частку пай визнав, підтвердив, що виділення земельної ділянки можливе з резервного фонду. Гадяцька районна державна адміністрація звернулася до суду з запереченням на позовну заяву, в якій зазначає, що у адміністрації відсутні передбачені чинним законодавством повноваження щодо включення громадян до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), як члена КСП, тому заперечує проти задоволення позову в цій частині. Також вказує, що членство позивача в КСП «Нове життя» підтверджується трудовою книжкою, тому позивач має право на земельну частку (пай) КСП «Нове життя» і просить визнати за ним право на таку земельну частку (пай). Суд, врахувавши позицію сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд встановив, що між сторонами існують цивільні правовідносини, що випливають з питань визнання права на земельну частку (пай). Відповідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як слідує з пояснень сторін, вони визнають обставини, викладені у позові і їм зрозумілі наслідки прийняття рішення в порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України, за якою у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом також встановлено, що відповідно архівної довідки та копії трудової книжки [PERSON] у 1996-1999 роках працював у КСП «Нове життя». З копії військового білету вбачається, що [PERSON] з 17 червня 1997 року призваний на військову службу, після повернення з якої він продовжив працювати в КСП. В ч. 1, 3 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV, вказується, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Частиною 2 ст. 2 вищезазначеного Закону передбачено, що документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Отже, невнесення до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай) особи, яка є членом КСП, не позбавляє її права на земельну частку (пай). Членство позивача в КСП на час розпаювання підтверджено належними та допустимими доказами. У листі Держкомзему від 09.11.2000 року «Щодо паювання земель» вказано, що п.2 Указу ( 720/95 ) встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Остаточний список громадян, які мають право на земельну частку (пай), затверджується загальними зборами товариства. У подальшому цей список може уточнюватися, але визначальною умовою внесення до нього є членство у недержавному сільськогосподарському підприємстві. Новоприйнятим членам товариства земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) можуть надаватися із земель резервного фонду з попередньою передачею їх, за рішенням місцевої ради, до складу земель колективної власності товариства та внесення відповідних змін до державного акта на право колективної власності на землю. Таким чином суд приходить до висновку, що за [PERSON] слід визнати право на земельну частку (пай) та виділити таку земельну ділянку із земель резервного фонду Рашівської сільської ради. Разом з цим суд не вбачає можливості задовольнити позов в частині внесення його до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), оскільки КСП «Нове життя» ліквідовано і відомості про дане підприємство та його правонаступників відсутні в ЄДРПОУ, тому відповідно клопотання про внесення до списків не може бути подано відповідним і уповноваженим на те органом з дотриманням процедур, визначених законом.

Outcome: partial