Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що 23.10.2017 року він передав за розпискою [PERSON] грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США нібито у якості гарантії виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу квартири щодо зняття з реєстрації його доньки [PERSON] , звіту по сплаті всіх комунальних платежів по 30.10.2017 року, передачі ключів від квартири та звільнення від всього майна до 01.11.2017 року. Оскільки грошові кошти [PERSON] набула та утримує безпідставно, так як будь-які правочини щодо купівлі-продажу квартири ними не укладались, а укладений договір з іншою особою не містить умов на його забезпечення гарантією при чому у спосіб, що виходить за межі повноважень фізичних осіб, [PERSON] просить суд стягнути з відповідачки на його користь указану грошову суму. У поданому відзиві на позовну заяву [PERSON] просила суд повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вона є кінцевим набувачем квартири, яку відчужено [PERSON] , а тому отримала від нього у якості гарантії 4 000 доларів США на виконання його зобов`язань із погашення заборгованості за комунальні платежі, виселення його дочки та звільнення квартири від його речей. Оскільки указані зобов`язання в узгоджений ними строк позивачем не виконані, указану суму вона позивачу не повернула. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. [PERSON] та її представник [PERSON] просили у позові відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 15.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір, відповідно до умов якого сторони домовилися до 30.10.2017 року укласти договір купівлі-продажу майна, а саме квартири [ADDRESS] (а.с. 70). Відповідно до розписки від 23.10.2017 року [PERSON] отримала для забезпечення зобов`язань від [PERSON] , продавця квартири за адресою: [ADDRESS] гарантійну суму 4 000 доларів США для забезпечення гарантії виконання зобов`язань договору купівлі-продажу від 23.10.2017 року № 2760, а саме: зняття з реєстрації [PERSON] дочки [PERSON] до [INFO] ; звіту по оплаті усіх комунальних платежів по 30.10.2017 до 25.11.2017 року; передачі ключів від квартири та звільнення від усього майна до 01.11.2017 року. У випадку невиконання вищезазначених зобов`язань в указані строки гарантійна сума залишається у [PERSON] (а.с. 6). Згідно договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю., [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 7), що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ціною 2 856 700 грн. (а.с. 35). У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що [PERSON] приходиться її матерю, а розрахунок із [PERSON] проводився без урахування одержаних нею 4 000 доларів США. Відповідно до договору дарування квартири від 23.10.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лабутіною Ю.Ю, [PERSON] . подарувала [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 36, 37). Як вбачається із довіреності від 25.10.2017 року [PERSON] на підставі укладеного з повіреними усного договору доручення уповноважила [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] та/або [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] , представляти її інтереси та вести її справи, строк дії довіреності до 25.10.2020 року (а.с. 34). Листом Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації № 109-109/ОПП/Ш-1671 від 26.03.2018 року на запит [PERSON] повідомлено про те, що станом на день надання відповіді за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] , [INFO] з 12.12.2008 року (а.с. 39). Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30.04.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено, визнано [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 71-73). Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов. Сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Зобов`язання виникають з підстав встановлених ст. 11 ЦК України (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Однією з встановлених ч. 2 ст. 11 ЦК України підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку (ч. 1 ст. 560 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 1 ст. 1212 ЦК України). Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що договір купівлі-продажу квартири між сторонами не укладався, а тому [PERSON] не мала права на забезпечення виконання позивачем цього зобов`язання, оскільки не є стороною правочину, а [PERSON] , як фізична особа, відповідно до вимог закону не може виступати гарантом у зобов`язанні стороною якого він є, суд дійшов висновку про безпідставне набуття та утримання відповідачкою спірної грошової суми. При цьому суд критично ставиться до доводів [PERSON] щодо утримання цих грошових коштів внаслідок оплати заборгованості [PERSON] за спожиті житлово-комунальні послуги, оскільки виконання зобов`язання за іншу особу, породжує у особи, яка таке зобов`язання виконала, право зворотної вимоги до боржника в межах виконаного. Таким чином, вимоги позову [PERSON] є обгрунтовіаним та підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved