Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У лютому 2019 року представник позивачки [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 26.11.2018 року, звернулась в інтересах [PERSON] до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] є власницею 9/20 частини будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу (біржового контракту) №2510/01 від 25.10.2001 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «Сприяння». Вказаний договір зареєстровано у Бюро технічної інвентаризації м.Маріуполя. До складу 9/20 частини будинку входять наступні споруди: частина житлового будинку літ.«А-1», яка складається з кухні 2-2 та житлових кімнат 2-3, 2-4; сіні літ.а-1; сараї літ.Р-1, С-1, е-1; літня кухня літ.Е-1; погріб літ.Е/п; убиральня літ.Д-1; огорожа №1. Іншим співвласником був [PERSON] , у власності якого знаходилась 11/20 частини будинку [ADDRESS] та якому замість належної йому частини вказаного будинку Маріупольською міською радою надано квартиру. Вказана частина будинку пустує, руйнується та у теперішній час є нежилою. За адресою - [ADDRESS] , також знаходиться самостійне та відокремлене домоволодіння, яке належить [PERSON] та яке зі зазначеним майном позивачки не стикається. На теперішній час у позивачки виникла необхідність у виділенні у власність як окреме домоволодіння, в натурі 9/20 часток жилого будинку із відповідними частками споруд розташованими за адресою: [ADDRESS] та припинити спільну часткову власність в зв`язку з виділенням частки в натурі, а також визнати за позивачкою право власності на виділене зазначене майно в натурі як окреме єдине ціле. Позивачка та її представник [PERSON] , яка діє на підставі довіреності від 26.11.2018 року, в судове засідання не з`явилися, кожен окремо, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Маріупольської міської ради - Матвієнко О.З., яка діє на підставі довіреності від 28.12.2018 року, у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, вирішення позову залишила на розсуд суду. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України). Так, судом встановлено, що [PERSON] є власницею 9/20 частин домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу (біржового контракту) №2510/01 від 25.10.2001 року, укладеного на Універсальній товарній біржі «Сприяння» між [PERSON] та [PERSON] , та реєстраційним посвідченням Бюро технічної інвентаризації м.Маріуполя №8167 від 02.11.2001 року. Також, відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, затвердженого МКП «Маріупольське БТІ», до складу 9/20 часини спірного будинку входять наступні споруди: частина житлового будинку літ.«А-1», яка складається з кухні 2-2 (загальною та житловою площею 6,8 кв.м) та житлових кімнат 2-3 (загальною та житловою площею 14,1 кв.м), 2-4 (загальною та житловою площею 8,4 кв.м); сіні літ.а-1 (загальною площею 9,5 кв.м); сараї літ.Р-1, С-1, е-1; літня кухня літ.Е-1, погріб літ.Е/п; убиральня літ.Д-1; огорожа №1. Судом встановлено, що іншим співвласником спірного домоволодіння, відповідно до технічної документації, є [PERSON] , у власності якого знаходилась 11/20 частини будинку [ADDRESS] та якому замість належної йому частини вказаного будинку Маріупольською міською радою надано квартиру. Вказана частина будинку пустує, руйнується та у теперішній час є нежилою. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №167238796 від 20.05.2019 року, за адресою - [ADDRESS] , також знаходиться самостійне та відокремлене домоволодіння, яке належить [PERSON] та яке зі зазначеним майном позивачки не стикається. Згідно висновку ГКП Маріупольське бюро технічної інвентаризації щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна від 01.11.2018 року, належні [PERSON] 9/20 частин домоволодіння [ADDRESS] , які складаються з частини житлового будинку літ.«А-1», що складається з кухні 2-2 та житлових кімнат 2-3, 2-4, сіней літ.а-1, сараїв літ.Р-1, С-1, е-1, літньої кухні літ.Е-1, погребу літ.Е/п, убиральні літ.Д-1, огорожі №1 (загальною площею 38,8 кв.м, житловою площею 22,5 кв.м), за технічними показниками може бути відокремлена, має окремий вихід і може бути виділена в натурі. При вирішенні спірного питання щодо виділення в окреме домоволодіння в натурі частини будинку, який є предметом спору, та визначення права власності на дану частину будинку, суд виходить із наступних положень законодавства. Статтею 41 Конституції України закріплені фундаментальні права особи в сфері приватної власності, згідно якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян. Відповідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на сласний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, а також враховуючи, що позивачка користується належній їй частиною будинку протягом тривалого часу та має право, як співвласник, на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній власності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved