Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 09 липня 1994 року вона уклала шлюб із [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Боярка. За час перебування в шлюбі у них народився син [PERSON], 2001 року народження, який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. У 2003 році шлюб між нею та [PERSON] був розірваний. Після розірвання шлюбу [PERSON] допомоги на утримання сина зовсім не надає. З моменту народження сина, [PERSON] ухиляється від утримання дитини, не піклується про його здоров'я та виховання. Заробітна плата, яку вона отримує не дає змоги повністю забезпечувати розвиток та утримання дитини. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти за минулий час, за останні три роки, та стягувати аліменти в подальшому до досягнення дитиною повноліття, у розмірі ? частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму у твердій грошовій сумі для дитини відповідного віку. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 09 липня 1994 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 20 червня 2007 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області від 20 червня 2007 року, серії [NUMBER]. Від спільного шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, видане відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції м. Києві від 28 квітня 2001 року. Відповідно до довідки виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 29 січня 2014 року № 373, [PERSON] дійсно проживає в [ADDRESS], та на її утриманні знаходиться її неповнолітній син, [PERSON], 2001 року народження. Як пояснила у судовому засіданні позивач [PERSON], відповідач коштів на утримання дитини їй не надає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Заробітна плата, яку вона отримує, не дає можливості їй повноцінно забезпечувати утримання та виховання сина [PERSON], який повністю знаходиться на її утриманні. З моменту розлучення [PERSON] зовсім не цікавиться сином та матеріально не допомагає йому. З вимогою про стягнення аліментів до відповідача вона раніше не зверталася. Згідно довідки про суму нарахованого доходу і утриманого податку № 661/257 від 07 лютого 2014 року, виданої Національним авіаційним університетом на ім'я [PERSON], з серпня 2013 року по січень 2014 року [PERSON] нарахована сума доходу 11221,28 грн., з відрахуванням нарахованого доходу без ЄСВ в сумі 403,97 грн., що в загальному становить 10817,31 грн.. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів за минулий час, а саме за останні три роки, не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано достатніх і безспірних доказів в обґрунтування заявленої вимоги, що вона зверталась до відповідача про сплату аліментів на утримання сина. За таких обставин суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дійшов висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивачки щомісячно аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з дня пред'явлення позову до суду, в решті позову слід відмовити.

Outcome: partial