Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач звернулася у суд з позовом до відповідача, у якому просить скасувати державну реєстрацію її права власності на ? частки квартири за адресою [ADDRESS]. В обгрунтування позову зазначила, що має у власності ? зазначеної вище квартири, яку набула у порядку приватизації разом зі своє матір'ю. Вказала, що на момент приватизації за місцем реєстрації не проживала, погодилася на приватизацію з метою допомоги матері, оскільки остання не могла одноособово приватизувати житло. На даний час за місцем фактичного проживання і проходження служби у НГУ має намір отримати житло, однак наявність зареєстрованої за нею частки квартири у м. Червонограді унеможливлює їй це зробити. З метою припинення права власності на частку у квартирі зверталася до відповідача з відповідною заявою, однак їй було відмовлено в цьому та рекомендовано звернутися до суду. Тому просить у судовому порядку скасувати державну реєстрацію за нею права власності на вказане житло. У судовому засідання позивач підтримала позов, додатково пояснивши, що власного житла немає, разом зі своєю сім'єю проживає у м. Львові, де за місцем служби її чоловіка вони перебувають на квартирному обліку з 1997 р. З метою реалізації права на отримання службової квартири хоче припинити право власності на раніше приватизоване житло, яким не користується і у якому проживає з сім'єю її брат. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, покладається на розсуд суду. Треті особи у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Вислухавши позивачку, оцінивши докази, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 101090662 від 23.10.2017 р., позивачка має у спільній частковій власності ? квартири за адресою [ADDRESS]. Як видно з листа відповідача від 16.11.2017 р. за № 3/24-9147/1-3, позивачка зверталася із письмовою заявою від 13.11.2017 р. про скасування ? державної реєстрації права власності на її майно. Однак даним повідомленням (листом) їй було відмовлено в скасуванні реєстрації та роз'яснено право звернутися до суду як суб'єкта, наділеного відповідними повноваженнями. За правилами ст. 347 ЦК України, особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності. У разі відмови від права власності на майно, права на яке не підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту вчинення дії, яка свідчить про таку відмову. У разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру. Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Як видно з норм ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування здійснюється на підставі рішення суду. Фактичні обставини справи свідчать, що позивачка маючи намір на припинення права власності на ? частки квартири, що за адресою [ADDRESS], вчинила дії, які свідчать про її відмову від такої власності, однак відповідач своєю відмовою порушив її право та інтерес, а тому останні підлягають захисту у судовому порядку. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

Outcome: approved