Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, відповідно до якої просив зобовязати відповідача відшкодувати майнову шкоду в сумі 25 930,19 грн. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що відповідно до договору № б/н від 01 вересня 2017 року обєкт за адресою: Бердянська, 1 а орендується ТОВ «A-Маркет». Деякі комунікації, зокрема лічильник на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води, розташовується у приміщенні будинку за адресою Бердянська,1, з технічних причин. 01 жовтня 2013 року було укладено договір № 582/02-13 між КП «Коменергосервіс» та ТОВ «A-Маркет» на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води та п. 2.3.8. цього договору визначено: «Забезпечувати безперешкодний доступ представників «теплопостачальних організацій» до теплових камер, теплових пунктів, тепловикористовувальних установок і приладів обліку теплової енергії за умови пред'явлення відповідного посвідчення для виконання службових обов'язків». Проте, відповідач [PERSON], як голова обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 94 «Урожай», що знаходиться за адресою: вул. Бердянська, буд. 1, систематично не допускала працівників ТОВ «А-Маркет» та КП «Коменергосервіс» до приладу обліку теплової енергії, який знаходиться у підвалі житлового будинку. Позивач неодноразово звертався до відповідача із листами-зверненнями з приводу усунення вказаних вище перешкод, які залишись проігнорованими. 20 червня 2018 року ТОВ «A-Маркет» була отримана претензія від КП «Коменергосервіс» на суму 25 930,19 грн., яка була нарахована через несправність приладу обліку, відсутності щорічної повірки лічильника, до якого ТОВ «A-Маркет» не мало доступу. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою для захисту своїх порушених прав та інтересів. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та просила задовольнити. Суду надала пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст.\~280-282\~ЦПК\~України на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що на підставі договору № б/н про оренду нежитлового приміщення від 01 вересня 2017 року, укладений між ТОВ «А-Маркет» та [PERSON], позивач орендує приміщення за адресою: м.Дніпро, вул.Бердянська, 1а. 01 жовтня 2013 року між КП «Коменергосервіс» та ТОВ «A-Маркет»було укладено договір № 582/02-13 на постачання теплової енергії у вигляді гарячої води. За умовами вказаного договору споживач зобовязався забезпечувати безперешкодний доступ представників «теплопостачальних організацій» до теплових камер, теплових пунктів, тепловикористовувальних установок і приладів обліку теплової енергії за умови пред'явлення відповідного посвідчення для виконання службових обов'язків. Згідно до листа ТОВ «А-Маркет», тимчасово виконуючий обовязки директора ТОВ «А-Маркет» [PERSON] звертався до обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 94 «Урожай» з проханням надати доступ до приладу обліку, що знаходиться в підвальному приміщенні будинку 1-А по вул.Бердянська в м.Дніпро з метою перевірки справності теплового лічильника та у разі необхідності усунення несправності (а.с.12). Відповідно до досудової вимоги про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії та надання послуги з централізованого гарячого водопостачання, на адресу ТОВ «А-Маркет» спрямовано претензію згідно ст.6 ЦПК України, відповідно до якої нараховано заборгованість у розмірі 25\~930,19 грн. (а.с.14). Як зазначив позивач в позовній заяві та представник позивача в судовому засіданні, всупереч умовам договору № 582/02-13 від 01 жовтня 2013 року, позивач не мав змоги виконати приписи з приводу надання безперешкодного доступу до приладу обліку теплової енергії, оскільки відповідач [PERSON], як голова обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 94 «Урожай», що знаходиться за адресою: вул. Бердянська, буд. 1, систематично не допускала працівників ТОВ «А-Маркет» та КП «Коменергосервіс» до приладу обліку теплової енергії, який знаходиться у підвалі житлового будинку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.2 Закону України «Про кооперацію» обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 48 Цивільного процесуального кодексу України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Як вбачається зі змісту ст. 51, 175 ЦПК України, на позивача покладено обов'язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд, при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов'язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд має виходити із положень ст. 51 ЦПК України та з урахуванням ч. 5 ст. 12 ЦПК України роз'яснити позивачеві право на заміну неналежного відповідача. Таким чином, суд, як державний орган, на який покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів. Звертаючись до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, позивач визначив як відповідача громадянку [PERSON] Разом із цим, [PERSON], яка фізична особа, не може бути належним відповідачем у даних спірно-правових відносинах, оскільки в момент їх виникнення остання діяла безпосередньо як голова обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив № 94 «Урожай». Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснив, що пред'явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб'єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов'язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. При цьому, позивачем в судовому засіданні клопотання про заміну неналежного відповідача не заявлялось. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть. Зважаючи на викладене, з урахуванням того, що громадянка [PERSON], як фізична особа, є неналежним відповідачем, тому у задоволенні позову слід відмовити. При цьому, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed