overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій просили суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 44 у будинку № 1 по вулиці Поштовій у місті Павлограді Дніпропетровської області. В обґрунтування заявленого позову позивачі посилалися на те, що їм на праві приватної власності належить квартира №[ADDRESS]. В зазначеній квартирі зареєстровані, але не проживають [PERSON], [PERSON], їх особистих речей у квартирі немає, комунальні послуги не сплачують. Таким чином, відповідачі більше року без поважних причин квартирою не користуються, витрат по утриманню квартири не несуть. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не повідомили. Відомостей про неможливість зявитися в судове засідання відповідачі суду не надали. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира № [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 08 вересня 1998 року, виданого Відділом по обліку та розподілу житлової площі Виконавчого комітету Павлоградської міської ради народних депутатів. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до акту КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради від 26.01.2018 року встановлено, що у квартирі № [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [INFO], яка з січня 2017 року в зазначеній квартирі не проживає, та [PERSON], [INFO], яка з 2014 року в зазначеній квартирі не проживає. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи те, що згідно акту КП «Павлограджитлосервіс» Павлоградської міської ради від 26.01.2018 року, відповідачі не проживають більше року у квартирі № [ADDRESS], їх особистих речей у квартирі немає, витрат по утриманню квартири відповідачі не несуть, суд вважає за необхідне визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою № 44 у будинку № 1 по вулиці Поштовій у місті Павлограді Дніпропетровської області. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним та відповідачем 15.09.2007 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Спір щодо утримання дітей та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Тому, позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ним та відповідачем 15.09.2007 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судовго розгляду. В судовому засіданні 18.09.2018 року позивач підтримав позовні вимогги та просив суд їх задаольнити, відповідач не заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.09.2007 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON],[INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо утримання дітей та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що відповідачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем 04.06.2005 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з січня 2018 року. Спір щодо утримання дитини та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 22.06.2013 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2018 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 14.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. У судове засідання 18.09.2018 року відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неяґвки суду не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 04.06.2005 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо утримання дитини та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка має бажання відновити свої дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON](далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між нею та відповідачем 22.06.2013 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з лютого 2018 року. Спір щодо утримання дитини та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 22.06.2013 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 30.03.2018 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 04.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. У судове засідання 13.08.2018 року відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неяґвки суду не повідомив. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.06.2013 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, спір щодо утримання дитини та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] (до шлюбу Шлюхтич) І.Л. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 11 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис № 167). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 11 серпня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (до шлюбу Шлюхтич) І.Л.. та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 167) від 11 серпня 2015 року. У шлюбі сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувсь в суд з позовом до Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилавсь на те, що 15 січня 2007 року померла його матір - [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно і він звернувсь до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк позивач пропустив з поважних причин, оскільки на момент відкриття спадщини та і на даний час проживає в м.Одесі та фактично вступив в управління майном особистого вжитку, а тому до держнотконтори не звертавсь. Представник позивача звернулась до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15\~січня 2007\~року померла\~матір позивача\~-\~[PERSON] іпозивач пропустив шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, з поважних причин. Встановлено, що згідно листа відмови держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №218/01-16 від 26.01.2018р. спадкова справа до майна померлої 15 січня 2007 року [PERSON], Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою не заводилась. Відповідно до листа відмови держнотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №218/01-16 від 26.01.2018р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], через пропуск строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] 11-АВ №521641 від 01.09.1972р.; даними свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-БВ №051400 від 17.01.2007р. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк 6 місяців з дня набрання рішенням законної сили,\~\~для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті\~матері [PERSON], яка померла 15 січня 2007 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] В обґрунтування заяви посилавсь на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] і він є спадкоємцем першої черги, як син, однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, так як у правовстановлючих документах на спадкове майно - мати зазначена на ім»я [PERSON]. Представник заявника звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи - Завадинецької сільської ради Ізяславського району звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5) ч.2 ст.293 ЦПК України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], яка померла [INFO] Дані обставини підтверджуються паспортним даними заявника; даними свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 17.10.1951р.; даним свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 05.07.1988р. (відновлене); даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серія [NUMBER] від 07.05.2007р.; даними довідки виконкому Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району №965 від 08.05.2007р. та №41 від 04.04.2017р.; даними довідки виконкому Завадинецької сільської ради Ізяславського району №160 від 15.05.2017р.; даними повідомлення відділу в Ізяславському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області №31-22-0.25-393/101-17 від 03.05.2017р. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на шлюб та сім'ю. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03 квітня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 06 липня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 25). Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася в порядку, передбаченому процесуальним законом. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 квітня 2015 року, що підтверджується актовим записом про шлюб (а.с. 22). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 21.06.2014 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін дітей не має. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, втрати почуттів поваги і любові один до одного. В судове засідання позивач зявився, позовну заяву підтримав і просить її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, однак про день, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином судовою повісткою, що була направлена їй за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно повідомлення УДПЗ «Укрпошта» поштове відправлення не вручено адресату та повернуто до суду з поміткою про причини невручення, а саме: «за зазначеною адресою не проживає». На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, у звязку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Майнового спору між сторонами немає. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved