Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» і просив (з урахуванням уточнень від 08.06.2015р.) стягнути з Відповідача суми вкладів в розмірі 1297,87 доларів США та 206,26 євро, штрафні санкції в сумі 3% річних в сумі 10,06 доларів США та 1,60 євро, пеню в розмірі 3% річних згідно з ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3842,83 долара США та 584,56 євро та компенсацію за спричинену моральну шкоду на загальну суму в розмірі 5000 гривень. В подальшому за заявою Позивача були залишені без розгляду позовні вимоги про стягнення сум вкладів, оскільки вони були виплачені Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Свої вимоги Позивач мотивує тим, що 25 червня 2014 року між ним та Відповідачем було укладено Договір банківського вкладу на суму 1580 доларів США гривень на строк до 09 липня 2014 року зі сплатою банком процентів із розрахунку 8 % річних та автоматичною пролонгацією договору на той же термін у випадку відсутності заяви вкладника про повернення коштів. Крім того, Позивач зазначає, що 26 червня 2014 року ним також був укладений Договір банківського вкладу на суму 200 євро під 6% річних до 10 липня 2014 року з можливістю автоматичної його пролонгації. Позивач зазначає, що 20 листопада 2014 року він звернувся до банку із завою про повернення йому вкладів та нарахованих процентів, кошти банком були перераховані на поточні рахунки Позивача, проте у фактичному їх поверненні Позивачу, як він вказує, відмовили. Протягом грудня 2014 року Позивачу було виплачено лише 350 доларів США, проте сума в розмірі 1293,45 доларів США та 206,26 євро станом на 19 лютого 2015 року так і залишалась не виплаченою. Позивач вказує, що відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України Відповідач з 28.11.2014р. по 02.03.2015р. прострочив виконання грошового зобов'язання в частині повернення суми вкладів, а тому повинен відшкодувати Позивачу три проценти річних від простроченої суми в розмірі 10,06 доларів США та 1,60 євро. Позивач також наполягає на тому, що він має право на отримання від Позивача неустойки у вигляді пені в розмірі 3% річних, передбаченої ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», сума якої згідно з розрахунком Позивача складає 3842,83 долари США та 5894,56 євро. Крім того, невиконання Відповідачем своїх зобов'язань з повернення вкладу та нарахованих відсотків, як зазначає [PERSON], спричинило негативний вплив на його психологічний стан, оскільки він весь час переживав і нервував з приводу невизначеності та нестачі коштів на належне утримання своєї родини. Достатньою компенсацією за спричинену моральну шкоду Позивач вважає суму в розмірі 5000 гривень. У судовому засіданні Позивач свої позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача штрафних санкцій та стягнення шкоди підтримав. Просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, про розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим за згоди Позивача постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 червня 2014 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір банківського вкладу №023-12506-250614 на суму 1580 доларів США на строк до 09 липня 2014 року з можливістю автоматичної пролонгації дії договору. Крім того, 26 червня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір банківського вкладу №003-12506-260614 на суму 200 євро на строк до 10 липня 2014 року з можливістю автоматичної пролонгації дії договору. Встановлено, що 20 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до банку із заявою про повернення вкладів та нарахованих відсотків. Протягом грудня 2014 року Позивачу частково було повернуто суму заборгованості в розмірі 350 доларів США, проте непогашеною станом 19 лютого 2015 року залишалась заборгованість в розмірі 1293,45 доларів США та 206,26 євро. Встановлено, що 02 березня 2015 року постановою Правління Національного Банку України №150 Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» було віднесене до категорії неплатоспроможних, і рішенням Фонду гарантування вкладів фізичних осіб запроваджено тимчасову адміністрації банку. Зі слів Позивача встановлено, що під час здійснення тимчасової адміністрації банку йому було виплачено суму вкладу за нарахованими станом на 02.03.2015р. процентами. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Невиконання зобов'язань за договором є правопорушенням. Отже, нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання згаданих зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (інших обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, ґрунтується на законі. Статтею 625 ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і при порушенні боржником грошового зобов'язання сплачує 3 % річних та індекс інфляції, якщо договором або актом цивільного законодавства не встановлений інший розмір процентів. Із змісту зазначеної норми витікає, що 3 % річних та індекс інфляції стягуються незалежно від вини боржника, так як є платою за користування чужими грошима. Таким чином, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України у вигляді 3% річних підлягають задоволенню за весь період в межах позовних вимог починаючи з 27.11.2014р. по 02.03.2015р. Розрахунок 3% річних за договором №023-12506-250614 (з урахуванням меж позовних вимог) здійснюється судом наступним чином: Сума боргу Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 1288.7727.11.2014 - 02.03.2015953 %10.06 Розрахунок 3% річних за договором №003-12506-260614 (з урахуванням меж позовних вимог) здійснюється судом наступним чином: Сума боргу Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів 205.1127.11.2014 - 02.03.2015953 %1.60 Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено відповідальність виконавця роботи (послуги) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені. Судом установлено, що ПАТ «Дельта Банк» надав Позивачу послугу, яка зводилася до прийняття ним від нього грошових сум з обов'язком виплати процентів на них. Надання такої послуги було оформлено укладеними банком з позивачем договорами банківських вкладів. Після укладення цих договорів між банком та Позивачем виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами зобов'язального права та положеннями укладених договорів банківських вкладів. Положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, виниклих між сторонами відносин не регулюють. Тому у стягненні з Відповідача пені в розмірі 3% річних за прострочення повернення вкладу слід відмовити. Що стосується вимог про стягнення з Відповідача компенсації за спричинену моральну шкоду в розмірі 5000 гривень, то в даному випадку слід виходити з того, що відносини між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про банки та банківську систему», а також умовами укладеного між Сторонами договору. При цьому ані Закон, ані Договір не передбачає відповідальності банка за порушення умов договору банківського вкладу у вигляді відшкодування моральної шкоди клієнту. За таких обставин вимоги Позивача і в цій частині не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 3 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з Відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: partial