Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

Управління соціального захисту населення Рівненської районної райдержадміністрації звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми щомісячної адресної допомоги. В обгрунтування позову вказали, що 02 грудня 2014 року [PERSON] [INFO] звернувся до них із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та прибув до с.Зоря Рівненського району, Рівненської області разом із своєю сім'єю. Рішенням Управління від 04.12.2014 року [PERSON] призначена допомога як внутрішньо переміщеній особі з 02.12.2014 по 01.06.2015 року в сумі 2400,00 гривень на місяць. Вказують, що заявою від 21.06.2016 №25 Відповідач просив продовжити виплату тимчасово переміщеним особам. Рішенням від 24.06.2016 року було продовжено виплату з 21.06.2016 по 20.12.2016 в сумі 2400 гривень на місяць. Відповідач в заяві зазначив, що ніхто з членів сім'ї немає житлового приміщення, розташованого в інших районах ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції, та те, що у будь-кого з членів сім'ї немає на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Зазначають, що п.10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Згідно інформації наданої Управлінням Служби безпеки України в Рівненській області від 21.02.2017 року № 24/366/77 Відповідач, а також його дружина та діти з 18.08.2016 року покинули територію України. Згідно акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 22.02.2017 р. здійсненого соціальними інспекторами Управління, зі слів сусідів було встановлено, що Відповідач відсутній, та перебуває за межами України. Відповідно до ст..9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішні переміщених осіб», Відповідач не повідомив у 10-денний термін про зміну фактичного місця проживання або про повернення до покинутого місця, що призвело до зайвого нарахування та виплати допомоги для покриття витрат на проживання за період з 01.09.2016 по 20.12.2016 на суму 8748,39 гривень. 17 березня 2017 року на адресу Відповідача було надіслано повідомлення №07-06/121 з вимогою в місячний термін повернути надміру виплачені кошти. Однак кошти відповідач не повернув, тому вони звернулись до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні не визнала та просила суд відмовити в задоволені позову повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Суд заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 грудня 2014 року відповідач звернувся до позивача із заявою про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, оскільки зареєстрований [ADDRESS]. Зазначив, що ніхто з членів сімї не має житлового приміщення, розташованого в інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. 04 грудня 2014 року відповідачу призначена допомога з 02 грудня 2014 року по 01 червня 2015 року в сумі 2 400,00 грн. щомісячно для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На заяву позивача від 21 червня 2016 року виплата продовжена від 24 червня 2016 року до 20 грудня 2016 року. Згідно інформації наданої Управлінням Служби безпеки України в Рівненській області від 21.02.2017 року № 24/366/77 Відповідач, а також його дружина та діти з 18.08.2016 року покинули територію України. Згідно акта обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 22.02.2017 р. здійсненого соціальними інспекторами Управління, зі слів сусідів було встановлено, що Відповідач відсутній, та перебуває за межами України. 17 березня 2017 року на адресу відповідача надіслано повідомлення №07-06/121 з вимогою повернення коштів. Ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» вказує на те, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до ч.2 ст.9 така особа зобовязана - дотримуватися Конституції та законів України, інших актів законодавства; повідомляти про зміну місця проживання структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за новим місцем проживання протягом 10 днів з дня прибуття до нового місця проживання, - у разі виявлення подання такою особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом, - виконувати інші обовязки, визначені Конституцією та законами України, - у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду. Постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 затверджено Порядок надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які пості йно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м.Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням та виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. П.10 Порядку передбачено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. П.6 Порядку встановлює, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сімї має у володінні житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. П.12 Порядку визначає, що виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі, зокрема виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. П.11 Порядку говорить про те, що суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Суд вважає, що позивачем належними доказами доведено порушення відповідачем вимог вказаного Закону, тому позов підлягає до задоволенню. Відповідачем не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в позові, такими, що не відповідають дійсності. Відповідно до ч.3 ст.5 Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» який передбачає, що у випадку зміни фактичного проживання внутрішньо переміщена особа повідомляє про це найближчий територіальних підрозділ центрального органу виконавчої влади, дані обмеження були введені Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо посилення гарантій дотримання прав і свобод внутрішнього переміщених осіб» від 24 грудня 2015 року, який набрав чинності 13 січня 2016 року. Доводи відповідача про те, що факт перевірки місця проживання його, та його сімї відбувся разово, а тому зроблені позивачем висновки не відповідають дійсності на думку суду є безпідставними, оскільки жодних доказів, що заперечують обставини вказані в складеному акті обстеження матеріально - побутових умов сім'ї від 22.02.2017 р. та інформації наданої Управлінням Служби безпеки України в Рівненській області від 21.02.2017 року про залишення сімєюАсанова Д.А. території України з 18.06.2016 року відповідач до суду не надав. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог повністю, оскільки позивач просить суд стягнути з відповідача кошти після набуття чинності вищевказаних змін. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved