Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У лютому 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми заборгованості. Позов мотивовано тим, що заявою про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу від 06.09.2014 року № K500@0000608807 [PERSON] виразила своє бажання щодо приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті privatbank.ua. Заява про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633, 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Згідно укладеного 06.09.2014 договору лізингу між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , остання отримала у платне користування автомобіль марки Ideal, модель СН7111В, номер шасі [NUMBER] , тип ТЗ: легковий - універсал - В, реєстраційний номер [NUMBER] , та зобов`язалась сплачувати щомісячні платежі, у строк та у розмірах, встановлених графіком лізингових платежів, переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку з невиконанням умов вищезазначеного договору лізингу у відповідачки утворилась заборгованість у розмірі 46826,30 грн. На підставі вищезазначеного АТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати по сплаті судового збору. 22.02.2021 провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, разом з тим в позовній заяві останній зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судові засідання призначені на 01.04.2021, 14.06.2021 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (в тому числі шляхом розміщення на офіційному сайті оголошення про виклик в судове засідання). Про причину своєї неявки суд не повідомила, відзив на позов до суду не подала. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що заявою про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу від 06.09.2014 року № K500@0000608807 [PERSON] виразила своє бажання щодо приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на веб-сайті privatbank.ua. Заява про приєднання до Умов та Правил надання фінансового лізингу, додатки до неї, Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи разом складають Договір фінансового лізингу, що укладений на підставі статей 633, 634 ЦК України). Згідно укладеного 06.09.2014 договору лізингу між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , остання отримала у платне користування автомобіль марки Ideal, модель СН7111В, номер шасі [NUMBER] , тип ТЗ: легковий - універсал - В, реєстраційний номер [NUMBER] , та зобов`язалась сплачувати щомісячні платежі, у строк та у розміри, встановлені графіком лізингових платежів, переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Вказаний вище автомобіль відповідно до свідоцтва про реєстрацію належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до умов додатків № 1, 2 до цього договору вартість предмета лізингу становить 30000 грн.; авансовий платіж 6000,00 грн.; щомісячний платіж 710,00 грн. Відносини, що виникають із договору фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж та положеннями Закону України «Про фінансовий лізинг». Згідно з ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України (в редакції чинні на момент укладення договору) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. За своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу або договору поставки. За договором найму (оренди) здійснюється передача майна наймачеві у користування. Частинами 1, 3 ст. ст. 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Якщо стороною у цьому договорі виступає фізична особа, то згідно з ч. 2 ст. 799 ЦК України договір підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі не додержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Правові наслідки недійсності договору передбачені ст. 216 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 № 61-2920св18, 28.03.2018 № 61-5119цс18. З доданого до позову тексту договору фінансового лізингу від 06.09.2014 та додатків до нього, вбачається, що його стороною є фізична особа, а предметом транспортний засіб. Проте, вказаний договір, усупереч ст. 799 ЦК України не був нотаріально посвідчений, то ж за ч. 2 ст. 215 ЦК України є нікчемним. При цьому він і не підлягає визнанню судом недійсним за законом. Отже,

Outcome: dismissed