Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся з позовом до Відділу Державної виконавчої служби Комінтернівського РУЮ Одеської області про звільнення з-під арешту автомобілю марки «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20 лютого 2007 року. В обґрунтування позову позивач послався на наступне. 09 жовтня 2007 року він уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, згідно з яким мною придбано автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20 лютого 2007 року. 09 жовтня 2007 року він сплатив [PERSON] обумовлену суму грошей, а останній передав йому у власність придбане ним майно та правовстановлюючі документи на нього, а також видав на його ім'я генеральну довіреність на розпорядження автомобілем. Таким чином ними були виконані всі умови договору купівлі-продажу, та претензій один до одного ми не мали. Згодом у нього виникла необхідність у визнанні права приватної власності на придбаний автомобіль, однак у зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу щодо придбання рухомого майна не було посвідчено нотаріально, він був вимушений звернутися до суду з позовом щодо визнання права власності, який було судом задоволено. На цей час з'ясувалося що у 2010 році на вказаний автомобіль «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] накладено арешт . Проте, автомобіль придбаний ним у 2007 році, тобто до накладення відповідних арештів, у зв'язку з чим він вимушений звернутися до суду для зняття арешту з вищевказаного майна. Представник Відділу Державної виконавчої служби Комінтернівського РУЮ Одеської області Залевська К.К. надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ч.2 ст.207 ЦК України - правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.2 ст.228 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно, а статтею 391 цього Кодексу визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1,2 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до роз'яснень Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови № 6 від 27 серпня 1996 року (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з акту опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису (звільнення з-під арешту), розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. У судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2007 року позивач уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу, згідно з яким мною придбано автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 20 лютого 2007 року, та 09 жовтня 2007 року позивач сплатив [PERSON] обумовлену суму грошей. Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.01.2013 року у справі №2-2105 за [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно постанови державного виконавця ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області Грудьєва А.Р. про арешт майна боржника від 22.01.2010 року серії АН№388005 накладено арешт на майно [PERSON], в тому числі на автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно постанови державного виконавця ВДВС Комінтернівського РУЮ Одеської області Грудьєва А.Р. про розшук майна боржника від №ДВ-4/79 затвердженої 03.03.2010 року майно [PERSON], в тому числі на автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], оголошено у розшук. Також наявність арешту на вказане майно підтверджується витягом №29936794 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, запис №5, зареєстрований 23.02.2010 року за №9547482. Отже, під час судового розгляду справи встановлено, що на момент укладення угоди купівлі-продажу автомобіль під арештом не перебував, та згідно рішення суду від 31.01.2013 року за [PERSON] визнано право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN LT 45», 1988 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст. 207, 217, 228, 321, 387, 391, 638, 640, 655, 656 ЦК України, ст.ст. 2, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved