Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У поданій позовній заяві [PERSON] зазначає, що 14.12.2008 року між ним і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Passat, 1998 року випуску; номер кузова: [NUMBER], номерний знак [NUMBER] у простій письмовій формі. Стверджує, що на момент укладання договору купівлі-продажу автомобіль належав [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], що видано 27.06.2008 р. ВРЕР ДАІ в м.Рівне. З метою зменшення сплати мита при оформленні купівлі-продажу, за взаємною згодою представником відповідача [PERSON] 14.12.2008 р. було оформлено довіреність на [PERSON], який в подальшому оформив передоручення на позивача [PERSON]. Сторони виконали умови договору купівлі-продажу - позивач сплатив гроші, а відповідач [PERSON] передав автомобіль. Позивач посилається на ст.235 ЦК України, та зазначає, що договір усного доручення на підставі якого підписано довіреності, є удаваним, оскільки дані дії здійснені для приховування договору купівлі продажу. 01.09.2014 р. між позивачем і відповідачем [PERSON] був укладений договір відповідального зберігання вищеозначеного автомобіля в приміщенні відповідача за адресою м.Здолбунів, терміном до 30.12.2014 року. Однак, після спливу строку, передбаченого п.1.1. договору зберігання автомобіля відповідач [PERSON] автомобіль не віддає. Позивач вважає себе власником автомобіля, так як на даний час договір купівлі-продажу автомобіля ніким не оспорений та не змінений. При вирішенні питання зняття автомобіля з обліку в МРЕВ ДАІ м.Рівне, позивачу було відмовлено в зв'язку із накладенням арешту на даний автомобіль, як на майно [PERSON]. Відділом ДВС Рівненського РУЮ 01.03.2011 р. відкрито виконавче провадження ВП 24893875 та 10.03.2011 р. накладено арешт на майно відповідача. Відділом ДВС Здолбунівського РУЮ 15.06.2012 р. щодо відповідача відкрито виконавче провадження ВП/33317676. Позивач просить суд визнати удаваним на підставі ст.235 ЦК України договір усного доручення від 14.12.2008 року між [PERSON] та [PERSON], на виконання та на підтвердження якого було видано довіреність від 14.12.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою Л.О. та зареєстрована в реєстрі за № 6925 та довіреність від 29.07.2012 року, посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чичилою А.І. та зареєстрована в реєстрі за № 1042, для приховання договору купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Passat, 1998 року випуску; номер кузова: [NUMBER], номерний знак [NUMBER], зареєстрований ВРЕР ДАІ м.Рівне 27.06.2008 р. Визнати за [PERSON] право власності на придбаний транспортний засіб з моменту укладання договору купівлі-продажу 14.12.2008 р., та виключити його з переліку арештованого майна [PERSON], зняти арешти та заборони на відчуження оскільки він належить йому, а не відповідачу - [PERSON] Позивач подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити з підстав зазначених у позові, справу розглянути за його відсутності. Додатково повідомив, що відповідачем [PERSON] автомобіль Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] повернуто позивачу. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов заперечує в зв'язку з тим, що автомобіль Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] повернуто позивачу. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Від відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції Рівненської області надійшла заява, якою відділ просить спір вирішити згідно вимог чинного законодавства без участі їх представника. Від відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області надійшла заява, якою відділ просить спір вирішити згідно вимог чинного законодавства без участі їх представника. Стаття 655 ЦК України встановлює, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій особі (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частина 2 статті 202 ЦК України встановлює,що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно ст. 234 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Аналізуючи зміст повноважень позивача по виданих від імені відповідача [PERSON] довіреності, від 14.12.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Рогатинського районного нотаріального округу Дзерою Л.О. та зареєстрована в реєстрі за № 6925 та довіреності від 29.07.2012 року, посвідчена приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чичилою А.І. та зареєстрована в реєстрі за № 1042, договір купівлі-продажу укладений в простій письмовій формі 14.12.2008 р., факт дійсної передачі автомобіля і документів позивачу, суд приходить до висновку, що 14.12.2008 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений та виконаний договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Passat, 1998 року випуску; номер кузова: [NUMBER], номерний знак [NUMBER], зареєстрований ВРЕР ДАІ м.Рівне 27.06.2008 р., відповідно до досягнутих між сторонами умов. Таким чином договір доручення, укладений в усній формі між сторонами, на виконання та підтвердження якого була видано довіреності від 14.12.2008 р. та 29.07.2012 р. (ст.1007 ЦК України) є удаваним правочином для приховання укладеного між ними договору купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER]. Оскільки відповідач [PERSON] повернула автомобіль Volkswagen Passat номерний знак [NUMBER] позивачу, то дана позовна вимога не підлягає задоволенню. Згідно ст.16 ЦК України визнання правочину недійсним та визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів особи судом. Вивчивши матеріали справи, перевіривши надані позивачем письмові докази, суд вважає за доцільне позовні вимоги задовольнити частково. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказуванню не підлягають згідно ст.61 ЦПК України.

Outcome: dismissed