Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У лютому 2018 року Комунальне підприємство «Введенське Подільського району м. Києва» (надалі за текстом - позивач ) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] (надалі за текстом - співвідповідачі) про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовують тим, що співвідповідачі є власниками квартири [ADDRESS], проживають в ній та користувались послугами, що надавалися позивачем. Відповідно до розрахунку заборгованості на житлово-комунальні послуги заборгованість співвідповідачів перед позивачем складає 12481,94 грн. 16.03.2018 року відкрито провадження у цій справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України суд вирішив її розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Співвідповідачі у встановлений судом строк не подали відзиву на позов, у зв'язку з чим, суд розглянув справу на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Розглянувши наявні у справі документи і матеріали, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, співвідповідачі є співвласниками та зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а.с. 9). Отже, як власники та споживачі житлово-комунальних послуг, згідно із ст.ст. 156, 162 ЖК України, зобов'язані не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Позивач є підприємством, що створене на підставі рішення Подільської районної у м. Києві ради від 07.12.2007 р. № 240 «Про удосконалення структури управління житловим господарством Подільського району» та було балансоутримувачем будинку [ADDRESS] до 01.05.2015 р., що надавало житлового-комунальні послуги. Відповідно до згаданого рішення Подільської районної у м. Києві ради, позивач надавав послуги утримання вказаного будинку та прибудинкової території, нараховував та збирав квартирну плату з мешканців житлового фонду комунальної власності територіальної громади на обслуговуючій території і збір з власників приватизованих квартир за відшкодування експлуатаційних втрат утримання будинку та прибудинкової території. Згідно з розрахунком позивача, співвідповідачі не сплачували за надані їм житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим, за ними утворилась заборгованість, що становить 12481,94 грн. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно з п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно із ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України з передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Співвідповідачами, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їм житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 12481,94 грн. є законними і обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з співвідповідачів на користь позивача необхідно стягнути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1300,23 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved