Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14 липня 2001 року виконавчим комітетом Загнітківської сільської ради Кодимського району Одеської області, актовий запис №08, неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] залишити проживати з позивачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14 липня 2001 року між сторонами було зареєстровано шлюб. Спільне життя сторін не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені з серпня 2015 року. В судове засідання позивач не з'явилася та подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує. Відповідач подав до суду заяву, просив розглядати справу у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги визнає. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 липня 2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст. 112 СК України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст. 111 СК України). За змістом ст. 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі - Постанова), суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи те, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам подружжя, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з наданих суду заяв, спору щодо місця проживання дітей у сторін немає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати - сплачений судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved