Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквадації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» звернулась до Берегівського районного суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивований наступним. 28.02.2008 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (надалі - Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник), був укладений кредитний договір № 145-0221002/ФК-08 (далі - Кредитний договір), згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмірі 100000,00 гривень, на строк з 28.02.2008 по 27.02.2033 року. За умовами Кредитного договору Банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти, а Позичальник зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, оплачувати передбачені платежі в сумі, строки та в умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобов'язання за Кредитним договором, був укладений між Товариством обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], Іпотечний договір № 145-0221002/Zфкіп-08 від 28.02.2008 року, згідно з яким предметом іпотеки є домоволодіння загальною площею - 81,20 кв.м., житловою площею - 37,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить на праві власності Позичальнику. 30.06.2010 року між ТОВ «Український промисловий банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, AT «Дельта Банк» набув права вимоги по Кредитному договору. 05.02.2016 року AT «Дельта Банк» на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 52750206, стало відомо наступне: - 05.06.2009 року Відділом державної виконавчої служби Берегівського районного управління юстиції винесено постанову № 13180426 «про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження», якою накладено арешт на нерухоме майно, що належить [PERSON], в тому числі на домоволодіння загальною площею - 81,20 кв.м., житловою площею - 37,30, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що знаходиться в іпотеці AT «Дельта Банк» (Номер запису про обтяження: 8782315 від 05.06.2009). Станом на 10.02.2016 року, Позичальник умови Кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов Кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку з чим, за Позичальником наявні, заборгованість у сумі: 109170,74 грн., що складається з наступного: сума заборгованості за кредитом - 98000,00 грн.; сума заборгованості за відсотками - 9630,74 грн. Сума заборгованості за комісіями - 1540.00 грн. AT «Дельта Банк» вважає, що накладення вищезазначеного арешту на майно, що передане в іпотеку АТ «Дельта Банк», порушує право AT «Дельта Банк» як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, встановлене ст.ст. 1, 36 ЗУ «Про іпотеку», і тому просило зняти арешт із спірного майна. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить розглянути позов без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, своєчасно про час та місце розгляду справи, згідно ст. 74 ЦПК; причину неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутності чи про відкладення розгляду справи не подавала, тому на підставі ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечує представник позивачки. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, заяв до суду не подавали. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанм в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги до боржника від ТОВ «Український промисловий банк». Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов'язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. З ЗУ «Про іпотеку»). За змістом частини шостої ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ст. 36 ЗУ «Про іпотеку», сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку». Після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними. Відповідно до ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, накладення вищезазначеного арешту на майно, що передане в іпотеку АТ «Дельта Банк», порушує право AT «Дельта Банк» як іпотекодержателя на переважне перед іншими кредиторами право задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору, встановлене ст.ст. 1, 36 ЗУ «Про іпотеку», і тому слід зняти арешт із спірного майна. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.10.2015 р. № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.10.2015р. №181 «Про початок процедури ліквідації AT «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації Банку з 05.10.2015р. по 04.10.2017р. включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «Дельта Банк» [PERSON]. Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі по тексту - Закон), відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гаранту вання вкладів фізичних осіб та Національного банку України. Таким чином, AT «Дельта Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 48 Закону, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня почата процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щод забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. На підставі викладеного,

Outcome: approved