overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 28 лютого 2009 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. За час шлюбу між сторонами вникали сварки, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З літа 2016 року сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, не ведуть спільного господарства, а тому збереження сім'ї та подальше перебування у шлюбі неможливе. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 5 жовтня 2012 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO]. З 2015 року відносини між сторонами почали погіршуватись, що призвело до припинення відносин, відповідач залишив позивачку з дитиною та переїхав проживати в інше місце. Сторони мають різні погляди на шлюб та сімю. [PERSON] не розуміє проблем, що виникають, не здатен підтримувати нормальну атмосферу у сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаєморозуміння. З огляду на зазначене, [PERSON] вважає збереження сімї неможливим та таким, що суперечить її інтересам, а також інтересам дитини. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак надіслав до суду телефонограму згідно якої позов визнає, просить справу розглянути за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 5 серпня 2000 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін дітей немає. Протягом року сімейне життя між сторонами погіршилось, що призвело до припинення шлюбних відносин. Сторони мають різні погляди на шлюб, сім'ю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, за його ініціативи виникають сварки. [PERSON] не розуміє проблем, що виникають у сім'ї, не здатен підтримувати нормальну атмосферу у сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної допомоги, поваги, дружби, взаємодопомоги. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивачка не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка [PERSON] у цій справі понесла судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом посилаючись на те, що вона є власником автомобіля марки «Форд» номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], оскільки даний автомобіль успадкувала після смерті свого батька - [PERSON]. Вказаний автомобіль перебуває у відповідача [PERSON], який після смерті батька забрав автомобіль і користується ним. В судовому засіданні позивач та її представник адвокат Корф П.К. підтримали позов з наведених у позові підстав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Причини його неявки суду невідомі. Вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши та оцінивши надані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Власником автомобіля марки «Ford Transit Connect» номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER] є [PERSON], що стверджується обліковою карткою № [NUMBER] від 04.11.2014 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], [PERSON] є рідною дочкою [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.01.2017 року, виданого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу [PERSON], спадкоємцем зазначеного в цьому свідоцтві майна [PERSON], який помер [INFO] року, є його дочка [PERSON]. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з автомобіля марки «Форд» номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Згідно акта обстеження домоволодіння [PERSON] від 14.02.2017 року, затвердженого сільким головою Лосятинської сільської ради [PERSON] виявлено, що спірний автомобіль знаходиться в [ADDRESS] де проживав [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 387, 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право витребувати своє майно в особи, в якої воно фактично перебуває у незаконному володінні та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, позивач довела, що вона є власником спірного автомобіля, який перебуває у незаконному володінні відповідача, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 21 жовтня 2006 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 923. Дітей від шлюбу сторони не мають. З 2016 року подружні відносини між сторонами були припинені, оскільки сторони мають різні характери та погляди на життя, відповідач має стосунки з іншою жінкою. Вказані причини призвели до втрати почуття кохання та поваги. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила присвоїти прізвище «Хотова». Позивачка у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Міндило». Відповідач у судове засідання не зявився надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Встановлено, що 21 жовтня 2006 року сторони зареєстрували шлюб в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 923, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО №456803. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем з 2010 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] в них народилась дочка [PERSON]. В теперішній час шлюбні відносини припинені, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімум для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 10.07.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 567. Згідно довідки № 315 від 08.02.2017 року, виданої Житлово-комунальним підприємством по ремонту й експлуатації житлового фонду Іллічівського району м.Маріуполя встановлено, що неповнолітня [PERSON], [INFO], мешкає разом із матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 06.09.2016 року у неї народилась дитина. Оскільки пологи відбулись на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь АРК, Дніпровським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено в реєстрації народження дитини. Тому заявник змушена була звернутись із вказаною заявою до суду. Заявник в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 06.09.2016 року у [PERSON] народилась донька. 28.09.2016 року органами реєстрації актів цивільного на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь АРК видано свідоцтво про народження. Дніпровським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено у реєстрації народження дитини у звязку з відсутністю належного документу, що підтверджує факт народження дитини. Надане заявником свідоцтво про народження є недійсним і не створює правових підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органам державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів достовірності та правдивості встановленого факту, підтвердженими письмовими доказами, суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], яким просила суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 23.05.1986 року Палацом урочистих подій у м. Одесі, актовий запис про шлюб № 731 від 23.05.1986 року. [INFO] від цього шлюбу народилась [PERSON] [INFO] від цього шлюбу народився [PERSON] Сторони подали заяву про розгляд справи у свою відсутність, просили ухвалити судове рішення у підготовчому судовому засіданні, послались на те, що подальше збереження шлюбу є неможливим. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. За правилом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн., оскільки його оплата документально підтверджена. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 17 травня 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 33). Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи сторона відповідача була повідомлена належним чином (а.с. 32). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 червня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 9). Від шлюбу сторони дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач своє прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В своєму позові в обґрунтування заявлених вимог позивач послався на наступне. Вона є власником квартири, що розташований за адресою: [ADDRESS]. В належній її квартирі зареєстрований але з 1998 року не проживає відповідач [PERSON]. В добровільному порядку вирішити питання про зняття з реєстрації відповідача не має можливості, бо теперішнє його місце проживання, перебування та реєстрації її не відоме. Реєстрація відповідачка в належній її квартирі порушує право власності позивача та чинить перешкоди у розпорядженні майном на свій розсуд. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суд не повідомив, про дату та час повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 72 ЖК України, Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом №12 про право приватної власності на квартиру від 29.05.1996 року. Постановою ВРУ №1465 від 14.07.2016 року назву Комінтернівського району змінено на Лиманський район. В зазначеній квартирі з 1997 році зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області №119 від 09.02.2017 р. Згідно акту обстеження від 10.02.2017 р., складеного депутатом Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області [PERSON], при участі сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 10.10.1998 року в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS], не проживає. Відповідно до довідки виконавчого комітету Олександрівської сільської ради Лиманського району Одеської області №100 від 06.02.2017 р., [PERSON] в квартирі, що розташований за адресою: [ADDRESS], не проживає. Оскільки [PERSON] з 10.10.1998 року в квартирі, що розташована за адресою: Одеська область, Лиманський (Комінтернівський) район, [ADDRESS], не проживає, спільний побут та господарство з позивачем не ведеться, теперішнє місце проживання відповідача не відоме, суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved