Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-23 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом через представника [PERSON] , посилаючись на те, що є спадкоємицею майна [PERSON] , яка у свою чергу є спадкоємицею майна після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . [PERSON] за життя мала право на земельну частку (пай) у землі, що перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Петровського» Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області розміром 9,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Під час оформлення спадщини після смерті [PERSON] , [PERSON] дізналась, що рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2009 року визнано відумерлою спадщину після смерті [PERSON] та передано її у власність Василівської територіальної громади Долинського району Кіровоградської області, при цьому спадщину після смерті останньої прийняла [PERSON] 21 серпня 2019 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Фоміних В.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), право на яку належало [PERSON] після смерті [PERSON] Постановою Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2020 року скасовано рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2009 року та залишено заяву без розгляду. У зв`язку із скасуванням рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2009 року підлягає визнанню недійсним спірний державний акт на право власності на земельну ділянку. У судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, однак її представник [PERSON] надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки. Позов підтримує, просить задовольнити. Представник Братолюбівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області надіслав до суду заяву про визнання позову, справу просить розглянути за його відсутності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з`явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, письмових пояснень щодо позову не надіслав, про причину неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] (а. с. 8). Дівоче прізвище спадкодавця « [PERSON] ». Згідно зі сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 0068739, що виданий на підставі рішення Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 485-р від 24 березня 1997 року, [PERSON] мала право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Петровського» розміром 9,09 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 10). Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2009 року у справі № 2о-43/2009 визнано відумерлою земельну частку (пай) у розмірі 9,09 га належну померлій 15 червня 2000 року [PERSON] згідно зі сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР № 0068739, зареєстрованого Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 19 листопада 1997 року за № 284 та передано у власність територіальній громаді Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області (а. с. 16). Розпорядженням голови Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 218-р від 21 березня 2011 року надано згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право на земельну ділянку для передачі у власність територіальній громаді Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення № 201 площею 7,33 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колишнього Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Петровського» на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2009 року у справі № 2о-43/2009 про визнання спадщини [PERSON] відумерлою, що складається із права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії КР № 0068739 (а. с. 71). Розпорядженням голови Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 458-р від 27 червня 2012 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 68,4565 га ріллі, зокрема ділянку № 201 площею 7,3282 га ріллі, передані у власність територіальній громаді Василівської сільської ради (відумерла спадщина) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населених пунктів на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Передано у власність територіальній громаді Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за рахунок земель колишніх Колективного сільськогосподарського підприємства «Колос» та Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Петровського» сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області без зміни категорії земель (а. с. 178). На підставі вищезазначеного розпорядження голови Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 458-р від 27 червня 2012 року Василівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області є власником земельної ділянки площею 7,3282 га на території цієї ж ради, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що посвідчено державним актом серії ЯК № 942040, виданим 31 серпня 2012 року, кадастровий номер земельної ділянки: 3521981900:02:000:1803 (а. с. 15). Отже, після смерті [PERSON] , яка мала право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства, спадщину, що складалась із права на земельну частку (пай) визнано відумерлою, передано територіальній громаді Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області та в подальшому реалізовано шляхом отримання в натурі (на місцевості) земельної ділянки площею 7,3282 га, кадастровий номер: 3521981900:02:000:1803, про що отримано спірний державний акт. Василівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області згідно із Законом України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» ввійшла до складу Братолюбівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59987458 від 10 квітня 2020 року, спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] не заведена (а. с. 41). За змістом довідки Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області № 318 від 2 жовтня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , до дня смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] разом із сестрою [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а. с. 11). Дівоче прізвище [PERSON] є « [PERSON] », а батько й мати в її свідоцтві про народження зазначені такі ж як у свідоцтві про народження [PERSON] . Це дає достатні підставі вважати, що вони є рідними сестрами. До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина після смерті [PERSON] відкрилась [INFO] в день її смерті. У цей час діяв ЦК УРСР (1963 року), що підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Статтею 530 ЦК УРСР (1963 року) передбачено, що при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Згідно з п. 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 1994 року N 18/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 липня 1994 року за N 152/361 (була чинною на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] ), свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Отже, оскільки спадкова справа після смерті [PERSON] не була заведена, відповідно жоден з її спадкоємців не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. Фактичні обставини цієї справи, а також ті докази, що містяться в її матеріалах, дають підстави дійти до висновку, що єдиним спадкоємцем майна [PERSON] після її смерті була рідна сестра [PERSON] , яка разом із спадкодавцем на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , тобто прийняла спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. [INFO] померла [PERSON] (а. с. 9). На випадком смерті [PERSON] залишила заповіт, що 25 липня 2011 року посвідчений секретарем Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області Гардубей Г.І., зареєстрований у реєстрі за № 10. Цим заповітом на випадок своєї смерті все майно належне їй на день смерті та, на що матиме право за законом, заповіла [PERSON] (а. с. 12). 13 лютого 2018 року виконуючим обов`язки державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Голобородьком О.В. після смерті [PERSON] , спадкоємцю за заповітом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину, що складається із земельної ділянки площею 5,1873 га. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстровано у реєстрі за № 42 (а. с. 55). З матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] (розпочата 28 лютого 2017 року, індекс справи 02-14) вбачається, що єдиним спадкоємцем всього належного їй майна за заповітом є позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. ст. 1216-1218 ЦК України). Отже, до складу спадщини після смерті [PERSON] входить у тому числі право на земельну частку (пай) члена Колективного сільськогосподарського підприємства «ім. Петровського» Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області в розмірі 9,09 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало спадкодавцю [PERSON] згідно зі сертифікатом серії [NUMBER] , який виданий на підставі рішення Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області № 485-р від 24 березня 1997 року. Постановою державного нотаріуса Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області Фоміних В.В. від 21 серпня 2019 року [PERSON] відмовлено у виді свідоцтва про право на спадщину за заповітом з тих підстав, що спадщину після смерті [PERSON] , яка складається із права на земельну частку (пай) визнано відумерлою за рішенням суду, передано територіальній громаді Василівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, а останньою отримано державний акт на право власності на земельну ділянку (а. с. 13). За змістом ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон) право на земельну частку (пай) мають, зокрема громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 3 Закону передбачено, що підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради. Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості). Земельна частка (пай) виділяється її власнику в натурі (на місцевості), як правило, однією земельною ділянкою. За бажанням власника земельної частки (паю) йому можуть бути виділені в натурі (на місцевості) дві земельні ділянки з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища). У разі подання заяв про виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) більшістю власників земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства відповідна сільська, селищна, міська рада приймає рішення про розробку проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). За змістом ст. 9 Закону, розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв), які подали заяви про виділення належних їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування. Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі. Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою і є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв). Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) (ч. 1 ст. 11 Закону). Отже, Василівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області на підставі рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2009 року в порядку цього Закону, отримала у власність земельну частку (пай), право на яку належало [PERSON] , розподілену між власниками земельних часток (паїв) та зі встановленням меж земельної ділянки у натурі (на місцевості), що посвідчено спірним державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 942040 від 31 серпня 2012 року, кадастровий номер земельної ділянки: 3521981900:02:000:1803. Постановою Кропивницького апеляційного суду від 22 січня 2020 року рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 2 квітня 2009 року скасовано, а заяву залишено без розгляду (а. с. 17-19). З огляду на це, Василівська сільська рада Долинського району Кіровоградської області, яка добровільно об`єдналась з Братолюбівською сільською радою Долинського району Кіровоградської області за відсутності підстав отримала право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства після смерті [PERSON] , а після цього земельну ділянку у натурі (на місцевості) площею 7,3282 га, кадастровий номер: 3521981900:02:000:1803, що посвідчено спірним державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 942040 від 31 серпня 2012 року. Оскільки вищезазначена земельна ділянка розподілена між власниками земельних часток (паїв) та має належати [PERSON] , а після її смерті спадкоємцям, у цьому конкретному випадку позивачці [PERSON] , відповідно видача спірного державного акта на право власності на земельну ділянку Василівській сільській раді Долинського району Кіровоградської області серії ЯК № 942040 від 31 серпня 2012 року, порушує її права на земельну ділянку. Згідно з ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції на момент видачі спірного державного акта на право власності на земельну ділянку) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. За змістом ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним (ч. 1 ст. 155 ЗК України). З огляду на вищезазначене, цей позов [PERSON] до Братолюбівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: [PERSON] про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У цій справі позивачкою [PERSON] понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн, що підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved