Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

у листопаді 2020 року АТ «Мегабанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також судових витрат. Свої вимоги мотивувало тим, що відповідно до умов кредитного договору № 137-604-850-2-17-Г від 14.12.2017 року [PERSON] було надано ПАТ «МегаБанк», правонаступником якого є АТ «Мегабанк», кредит на споживчі цілі в розмірі 75 934,58 грн. строком користування з 14.12.2017 року до 13.12.2021 року включно зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 15,00% річних. Починаючи з травня 2019 року [PERSON] припинила сплати по договору, що, як наслідок, призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 01.10.2020 року склав 101 276,36 грн., з яких: 54 735,04 грн. - сума залишку заборгованості за кредитом; 2 878,96 грн. - сума залишку нарахованих несплачених відсотків за період з 01.05.2019 року по 30.09.2020 року; 9 491,80 грн. - комісійна винагорода за період з травня 2019 року по вересень 2019 року включно; 34 170,56 грн. - суми штрафу. Тому, у зв`язку з виникненням у [PERSON] вказаної заборгованості за договором, яку вона в добровільному порядку не сплачує, банк звернувся до суду з даним позовом про стягнення з [PERSON] на користь АТ «МегаБанк» заборгованості за кредитним договором № 137-604-850-2-17-Г від 14.12.2017 року в сумі 101 276,36 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. Ухвалою від 01.12.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 20.04.2021 року (а.с. 36-37). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2017 року між ПАТ «МегаБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 137-604-850-2-17-Г, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі в розмірі 75 934,58 грн. строком користування з 14.12.2017 року до 13.12.2021 року включно зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 15,00% річних (а.с. 5-6, 22). Починаючи з травня 2019 року відповідач припинила сплати по договору, що, як наслідок, призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 01.10.2020 року склав 101 276,36 грн., з яких: 54 735,04 грн. - сума залишку заборгованості за кредитом; 2 878,96 грн. - сума залишку нарахованих несплачених відсотків за період з 01.05.2019 року по 30.09.2020 року; 9 491,80 грн. - комісійна винагорода за період з травня 2019 року по вересень 2019 року включно; 34 170,56 грн. - суми штрафу (а.с. 8-20). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи те, що умови укладеного кредитного договору позивачем були виконані шляхом надання [PERSON] кредитних коштів, остання взяті на себе за договором зобов`язання не виконує, будь-яких доказів в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування позовних вимог не надано, тому суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними і обґрунтованими, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 2 102,00 грн. (а.с. 4). На підставі викладеного,

Outcome: approved