Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що відповідно до рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06 вересня 2012 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутності за участю її представника, позов підтримала та просила його задовольнити. Представник позивачки - [PERSON],що діяла на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, оскільки відповідач раніше періодично надавав матеріальну допомогу щомісячно у розмірі від 1000 грн. до 1600 грн. В наступний час добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату. Просила задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] 1\\4 частину з усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши що матеріальну допомогу надавав на дитину у розмірі від 1500 грн. до 1700грн. щомісячно , проте дізнавшись, що в Іллічівському районному суді м. Маріуполя знаходиться позовна заява позивачки до нього перестав, оскільки йому відомо, що стягувати аліменти з нього будуть за рішенням суду. Вважав,що стягнення 1\\4 частки з усіх видів його заробітку це значна для нього сума, оскільки він не має особистого житла та вимушений орендувати однокімнатну квартиру, за яку сплачує 2000 грн. на місяць. З березня 2017 року він хворіє та лікування потребує матеріальних витрат. Крім того, у нього є батьки - які є пенсіонерами та яким він також допомагає. Просив задовольнити позов частково та стягнути з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1600 грн. щомісячно. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні також позов визнала частково, просила врахувати обставини, зазначені відповідачем та винести рішення про стягнення аліментів щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн . Суд, вислухавши відповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 57 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом установлено, що з 05.08.2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 6 вересня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.( а.с.6,7). Після розірвання шлюбу дитина мешкає разом з позивачкою за адресою : м. Маріуполь, пр..Металургів буд. 168 кв.40 (а.с.9). Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина ; інші обставини, що мають істотне значення . Заперечуючи проти позову відповідач посилався на те, що у нього є непрацездатні батьки, яким він матеріально допомагає, він особисто витрачає на оренду житла 2000 грн. щомісячно та витрачає значні кошти на своє лікування. Судом встановлено,що відповідач не є інвалідом, на обліках за станом здоровя в медичних закладає не перебуває . Згідно виписки з медичної карти відповідач 9.03.2017 року , 4.04.2017 року та 2.06.2017 року звертався до ЦПМСД № 5 в м. Маріуполі , йому призначалося лікування, та на придбання ліків ним було витрачено у березні 2017 року - 833 грн.10 коп., у квітні 2017 року 870 грн. 55 коп., у червні 2017 року 428 грн. 90 коп. Крім того, як пояснив відповідач, на час лікування йому листок непрацездатності не надавався. За таких обставин у суду немає підстав вважати,що захворювання відповідача мають стійкий характер та потребують тривалого лікування, оскільки таких даних відповідачем суду не надано. Також суд вважає,що витрати відповідача з оренди житла у розмірі 2000 грн. не можуть впливати на розмір аліментів,що присуджуються на утримання дитини, оскільки вартість оренди житла є ринковою та вартість , яка сплачується відповідачем, не є мінімальною. Станом на 19.06.2017 року на ОЛХ були обяви щодо здачу в оренду аналогічного житла за 800 грн. За договором оренди, наданим відповідачем, його батьки орендують житло зі сплатою 149,28 грн. на місяць. Суд також не приймає до уваги посилання відповідача на те,що у нього є непрацездатні батьки, яким він матеріально допомагає , оскільки відповідачем, окрім копій пенсійних посвідчень [PERSON] та [PERSON], інших доказів, на підтвердження потребування батьками матеріальної допомоги та надання відповідної допомоги, до суду не надано. Визначена договором оренди житла, укладеного [PERSON] з ПАТ «Азовзагальмаш» , сума щомісячної орендної плати у розмірі 149 грн. 28 коп. не можна вважати такою, що потребує значних матеріальних затрат. ( а.с.62,66). Відповідно до ст.. 183 СК України частка заробітку( доходу) матері , батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку( доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено,що [PERSON], відповідно до довідки № 00000000568 від 19.04.2017 року виданою розрахунковим відділом ТОВ «Метінвест-Промсервіс», займає посаду майстра по ремонту устаткування металургійної дільниці з ремонту устаткування металургійного № 3, дохід за період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 рік складає 75076,97 грн.(а.с.29). Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дітей, платника аліментів, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Таких даних суду не надано, відповідач має постійну роботу та заробіток, тому стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, як висловлювався відповідач та його представник, не відповідало б положенням ч. 1 ст. 184 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved