Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 22.02.2012 року на загальну суму 108 448 грн. 87 коп. та судові витрати. В обґрунтування позову зазначає, що всупереч умов укладеного між публічним акціонерним товариством «ПРИВАТБАНК» (далі Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від 22.02.2012 року (далі Кредитний договір), остання своїх зобовязань за Кредитним договором належним чином не виконувала. У звязку з чим, станом на 31.12.2017 року, у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість по кредиту, що складає 108 448 грн. 87 коп., яку остання не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не прибула, про час і місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, подала письмову заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н від 22.02.2012 року, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 2500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладенні Кредитного договору відповідач був повідомлений про умови кредитування в Банку. Відповідно до умов Кредитного договору, відповідач зобовязувався повертати кредит, сплачувати нараховані відсотки, комісії, а у разі порушення ним своїх договірних зобовязань - додаткові проценти та штраф. Відповідач власним підписом підтвердила, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг складає укладений між нею та Банком договір. Однак, в порушення умов Кредитного договору відповідач своїх договірних зобовязань належним чином не виконувала, у звязку з чим за даними обліку позивача станом на 31.12.2017 року у [PERSON] перед Банком виникла заборгованість на загальну суму 108 448 грн. 87 коп., з яких: заборгованість за кредитом 2940, грн. 60 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 94\~802 грн. 85 коп., заборгованість по пені 5065 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн. та штраф (процентна складова) 5140 грн. 42 коп. Зазначені обставини підтверджуються наданими позивачем до матеріалів справи та дослідженими у судовому засіданні доказами (а.с.5-33). Щодо позовних вимог банку про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом, суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно п. 2.1.1.12.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що у випадку непогашення суми простроченого кредиту або його частини понад 210 днів кредит вважається простроченим й нарахування з дати переведення кредиту в статус прострочених договірних зобовязань проводяться згідно пункту 2.1.1.12.6.1. На залишок простроченої заборгованості позичальник сплачує пеню в розмірі, передбаченому в пунктом 2.1.1.12.6.1 Умов. При цьому відсотки за користування кредитом клієнт не сплачує. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.1 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобовязання, передбачені пунктами 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.8.1 Умов та Правил, клієнт сплачує банку пеню, що розраховується як: Пеня = базова процентна ставка за договором/30 (нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Пунктом 2.1.1.12.6.3. Умов та Правил надання банківських послуг, встановлено, що проценти за користуванням кредитом (кредитним лімітом) та/або овердрафтом нараховуються в дату їх сплати, передбачену пунктами 2.1.1.12.4 і 2.1.1.12.5, при цьому проценти розраховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично витрачені в рахунок кредиту та/або овердрафту кошти, з дня списання суми з карткового рахунку до дня, коли кредит (кредитний ліміт) та/або овердрафт стають простроченим кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг визначено порядок та строки погашення кредиту, шляхом сплати мінімального обовязкового платежу до 25 числа місяця, наступного за звітним. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, [PERSON], отримавши 22 лютого 2012 року кредитні кошти, не здійснила погашення щомісячного платежу до 25 березня 2012 року та з цього часу жодного платежу на погашення кредиту не вносила (а.с. 5), отже саме з 25 березня 2012 року виникла прострочена заборгованість, як по тілу кредиту так і по процентам за користування кредитом. За таких обставин, ураховуючи зміст пунктів 2.1.1.12.4, 2.1.112.6.4 Умов та Правил надання банківських послуг, необхідно дійти висновку, що з настанням 211 дня після невиплати щомісячного чергового платежу 25 березня 2012 року, кредит є простроченим, а тому проценти за користування кредитом нараховуються лише в межах цих 210 днів, й після спливу вказаного строку проценти за користування кредитом не підлягають нарахуванню. 210 днем несплати позичальником кредитних коштів є 22 жовтня 2012 року. Таким чином, позовні вимоги банку про стягнення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом за період з 25 березня 2012 року до 22 жовтня 2012 року (210 днів) в розмірі 353 грн. 31 коп. підлягають задоволенню. Позовні вимоги банку про стягнення процентів за користування кредитом за період з 23 жовтня 2012 року (з 211 дня) до 31 грудня 2017 року задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог банку про стягнення штрафів (фіксована та процентна складова), суд виходить з такого. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме пунктом 1.1.5.21 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення ( а.с.18). У той самий час, згідно з пунктами 2.1.1.12.7.4 та п. 2.1.1.12.8.1 Умови і правил надання банківських послуг, передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобовязань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування (а.с.31). Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня2015 року № 6-2003цс15. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог банку в частині стягнення з [PERSON] штрафів (фіксована та процентна складова) необхідно відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із матеріалів справи, факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується Кредитним договором (який є чинним). Оскільки сторони досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання Кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню. Як встановлено судом, позивач свої зобовязання перед відповідачем виконав в повному обсязі, надавши кредит, а останній, в свою чергу, не повернув своєчасно кредитні кошти, не сплатив відсотки за їх використання та інші платежі і станом на день звернення банку до суду з позовом, існує заборгованість за Кредитним договором. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушує право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані у кредит. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку в частині стягнення заборгованості за кредитним договором, процентів за користування кредитом (в межах 210 днів), пені та комісії є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial