overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 18 вересня 1993 року Корабельним районним відділом записів актів громадянського стану м.Миколаєва, актовий запис № 544. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено та доведено, що сторони з 18 вересня 1993 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 18 вересня 1993 року Корабельним районним відділом записів актів громадянського стану м.Миколаєва, актовий запис № 544. Мають від шлюбу двох дітей: повнолітнього сина [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, не мають наміру примиритися, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 22 грудня 2007 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 820. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2012 року, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 22 грудня 2007 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 820. Мають від шлюбу неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Позивачка після реєстрації шлюбу прізвище не міняла.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 30 квітня 2010 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 246. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені в грудні 2013 року, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище відновити на дошлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 30 квітня 2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 246. Мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки в грудні 2013 року, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо відновлення дошлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 30 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 361. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2012 року, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 30 серпня 2002 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м.Миколаєва, актовий запис № 361. Мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки з червня 2012 року, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, тривалий час проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 січня 2001 року Глинською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Зазначала, що подружнє життя не склалося, сімейні відносини фактично припинені у січні 2014 року через непорозуміння, відсутність піклування відповідача щодо добробуту родини та вихованні дітей. З чоловіком живуть окремо, діти мешкають з нею, кожен веде своє господарство, переконана, що подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачем неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам їх дітей сина [PERSON] та доньки [PERSON], що мають істотне значення. В судовому засіданні позивачка підтримала позов. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що не бажає зберегти сім'ю, надав суду письмову заяву. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку що позов слід задовольнити, за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 20 січня 2001 року Глинською сільською радою Світловодського району Кіровоградської області, актовий запис №1., зареєстровано шлюб, від якого вони мають сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя, як видно з доводів сторін, між ними не склалося, сімейні відносини фактично припинені, мешкають та ведуть кожен своє господарство окремо, з переконань сторін вбачається, що подальше збереження шлюбу між ними неможливе і суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей. Сторони вирішили, що їх діти буде проживати з позивачкою, яка не буде перешкоджати відповідачу у спілкуванні з дитиною. Сторони на примирення не згодні. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що сім`ю подружжя [PERSON] зберегти неможливо, а тому їх шлюб належить розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, - з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом де вказує, що з 11.01.2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. У вересні 2005 року припинені сімейні відносини між сторонами, дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 14 частини від усіх видів його доходів, до досягнення дитиною повноліття, допустити рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити, по справі просила прийняти заочне рішення, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, належним чином про день та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності зі ст. 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, постановивши по справі заочне рішення. Заслухавши позивачку, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. На підставі ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, але не менш 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено у судовому засіданні рішенням Пролетарського районного суду м. Донецька від 22.11.2005 року шлюб між позивачкою та відповідачем, зареєстрований 11.01.2003 року у Пролетарському районному відділі РАГС міста Донецька за актовим записом № 7, було розірвано (а.с.16). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого у свідоцтві про народження записаний відповідач (а.с. 4). Дитина проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою, виданою головою комітету мікрорайону «Новобудівля» від 28.01.2014 року (а.с. 5). Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи, що відповідач ухиляється від обов'язку з утримання дитини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 14 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь позивачки, до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Крім того, згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за 1 місяць. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 79, 180, 181, 182, 183 СК України, Закону України «Про судовий збір»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вони з відповідачем з 20 жовтня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у виконавчому комітеті Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №06. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. З січня 2014 року шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували 20 жовтня 2012 року у виконавчому комітеті Лизогубівської сільської ради Харківського району Харківської області, актовий запис №06. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя під час розгляду справи не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 22 грудня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 394. Від шлюбу дітей не мають. З травня 2013 року однією сім'єю не проживають через зраду відповідача. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги, згоден на розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 22 грудня 2012 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 394 (а.с.4). Неповнолітніх дітей не мають. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 06 вересня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 249. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с. 4). Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні (а.с. 7). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, який не працює, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 29 січня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 21. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З листопада 2013 року однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є сторони (а.с. 4). Дитина мешкає разом з позивачкою в м. [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд виходить також і з того, що визнання відповідачем позову не порушує права і інтереси чи свободи інших осіб та не суперечить закону. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved