Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивувала тим, що вони з відповідачем є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що під час її вагітності та після народження дитини відповідач мало цікавився розвитком та життям дитини, з пологового будинку її не забирав і сина вперше побачив майже через вісім місяців після його народження. На початку січня 2020 року відповідач бачив сина востаннє. З того часу, батько дитини не опікувався життям і здоров`ям дитини, не вітав сина зі святами, не надавав кошти на його утримання, жодного разу не намагався зателефонувати чи побачитися з сином, хоча йому відоме місця проживання. Їх спільний з відповідачем син, взагалі не пам`ятає батька та не має до нього ніяких почуттів. З моменту народження сина саме вона матеріально утримує та належним чином піклується про його здоров`я, фізичних, духовний та моральний розвиток. Після розірвання шлюбу з відповідачем, вона змінила прізвище на « [PERSON] », відтак її прізвище та прізвище її сина є різними, у зв`язку із чим виникла потреба у зміні прізвища дитини. Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 13 травня 2021 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі закрито загальне позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд позов задовольнити. Зазначила, що відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Відповідач не сплачує аліменти та має заборгованість зі сплати аліментів. Син батька не пам`ятає взагалі. Оскільки вона планує в подальшому звернутися з заявою про позбавлення відповідача батьківських прав, тому звернулася до суду з даним позовом. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник Органу опіки та піклування в судовому засіданні просила суд винести рішення на розсуд суду. Представник Фастівського міськрайонного ВДРЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника Органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим повторно 17 жовтня 2019 року (а.с 9). Як вбачається із Довідок виданих Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Ярослав Мудрий 8» від 29 жовтня 2020 року, [PERSON] проживає та зареєстрована в [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні матері (а.с.27, 28) Згідно Довідки № 1293/8/8 від 26 жовтня 2020 року виданої Фастівським міськрайонним ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] за даними виконавчого провадження не отримувала аліменти від [PERSON] за період з 16 червня 2020 року по 15 жовтня 2020 року, згідно виконавчого листа № 381/1402/20 від 03 липня 2020 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с. 29). В Довідці № 11 виданій закладом дошкільної освіти (Ясла-Садочок) загального розвитку № 1 «Теремок» від 13 травня 2021 року, вказано, що за час перебування [PERSON] садочка, батько [PERSON] не цікавився життям дитини в закладі, не проводив та не забирав з нього (а.с. 62). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН та ратифікованою Україною 27 січня 1991 року, що є основним документом, який визначає правові стандарти у сфері захисту прав дітей, зазначено, що дитина для повного та гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку у атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини можуть вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частинами третьою, п`ятою статті 148 СК України передбачено, що у разі зміни прізвища одного з батьків прізвище дитини може бути змінене за згодою обох батьків та за згодою дитини, яка досягла семи років. У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини. Верховний Суд у Постанові від 20.11.2019 року у справі № 599/596/17 (провадження № 61-26873св18) роз`яснив, що ненадання позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження факту того, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання та виховання, не навідується до дітей та матеріально їх не забезпечує може бути підставою для відмови в позові про зміну прізвища дітей. Часті зміни прізвищ малолітніх дітей через конфлікт між батьками може бути розцінено судом як нехтування інтересами дітей, їх поступовим духовним та психологічним розвитком. У постанові Верховного Суду від 30.03.2020 року у справі № 759/5739/18 (провадження № 61-48321св18) зазначено, що в разі виникнення спору між батьками щодо зміни прізвища дитини той з батьків, який бажає змінити прізвище дитини повинен довести, що інший з батьків свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток їх дитини, а зміна прізвища останньої на прізвище матері/батька найкращим чином відповідатиме інтересам цієї дитини. При вирішенні справ такої категорії судом на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а тому часта зміна прізвища малолітньої дитини через конфлікт між батьками не відповідатиме її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. 76-79 ЦПК України, на підтвердження факту того, що відповідач свідомо та умисно не піклується про фізичний і духовний розвиток їх дитини. Також позивачем не доведено та не надано доказів, що зміна прізвища сина [PERSON] на прізвище матері найкращим чином відповідатиме інтересам дитини. Твердження позивача про можливість виникнення в подальшому будь-яких питань сина щодо різних у нього з позивачкою прізвищ та необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, є нічим іншим як припущенням, що не може бути покладено в обґрунтування прийнятого рішення. Посилання позивача на саме її бажання змінити прізвища сину, суд не бере до уваги, оскільки на перше місце суд ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а тому часта зміна прізвища малолітньої дитини через конфлікт між батьками не відповідатиме її інтересам, психологічному та гармонійному розвитку. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed