Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У лютому 2021 р. [PERSON] , звернувся в суд через адвоката Негребецьку Ю.Е. (а.с.15-17), з наведеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та розміром страхового відшкодування, різниця становить 108 490,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивачем зазначено, що 27.09.2019р., 00 год 10 хв з вини третьої особи, водія [PERSON] , який керував автомобілем «VOLVO», державний номерний знак (далі д.н.з.) [NUMBER] , з причепом «SHMITZ», державний номерний знак [NUMBER] , на вул. Столичному шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «КІА CARENS», державний номерний знак [NUMBER] , яким належить [PERSON] . Винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди постановами Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2020р. та Київського апеляційного суду від 26.08.2020р. (справа № 752/1464/20) визнано [PERSON] , який порушив п.п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України. Водій [PERSON] на час вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з відповідачем [PERSON] , який на законних підставах володів автомобілем «VOLVO» д.н.з [NUMBER] з причепом «SHMITZ» д.н.з. [NUMBER] . Дорожньо-транспортну пригоду водій [PERSON] заподіяв під час виконання трудових обов`язків. У позові зазначається, що за повідомленням Державної служби України з безпеки на транспорті, транспортний засіб з д.н.з [NUMBER] станом на 27.09.2019р. закріплений за ліцензіатором - відповідачем, як засіб провадження господарської діяльності з перевезень. На момент дорожньо-транспортної пригоди обов`язкова цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві (ПрАТ) «Страхова компанія «Перша» (поліс [NUMBER] ). За даними звіту № 357 про оцінку автомобіля «КІА CARENS» д.н.з. [NUMBER] , складеного 15.09.2020 р., матеріальний збиток, завданий автомобілю [PERSON] становить 208 490,00 грн. ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на виконання умов полісу АМ № 8804219 виплатила 100 000,00 грн. Позивач просить стягнути з відповідача різницю між розміром виплаченої суми страхового відшкодування та розміром фактичної шкоди, в сумі, що складає 108 490,00 грн. та просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва 22.02.2021р.позовну заяву залишено без руху для усунення виявлених недоліків щодо позову (а.с.75). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.03.2021р. відкрито провадження про розгляд справи за правилами спрощеного позовного порядку (а.с.179,180). На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву та не подав заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. На підставі положень ст.ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не непідлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.09.2019р., 00 год 10 хв з вини третьої особи, водія [PERSON] , який керував автомобілем «VOLVO» державний номерний знак (далі д.н.з.) [NUMBER] з причепом «SHMITZ» д.н.з. [NUMBER] , на вул. Столичному шосе в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), внаслідок якого було пошкоджено автомобіль «КІА CARENS» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди постановами Голосіївського районного суду м. Києва від 18.05.2020р. та Київського апеляційного суду від 26.08.2020р. (справа № 752/1464/20) визнано водія [PERSON] , який порушив п.п.10.1,10.3 Правил дорожнього руху України (а.с.125-130). За даними звіту суб`єкта оціночної діяльності № 357 про оцінку автомобіля мобіль «КІА CARENS» д.н.з. [NUMBER] , складеного 15.09.2020 р., матеріальний збиток становить 208 490,00 грн. (а.с.138-152). На момент дорожньо-транспортної пригоди, 27.09.2019р. обов`язкова цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватному акціонерному товаристві (ПрАТ) «Страхова компанія «Перша», поліс АМ № 8804219. Страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 100 000,00грн. (а.с.137). ПрАТ «Страхова компанія «Перша» на виконання умов полісу АМ № 8804219 виплатила 29.10.2020р. [PERSON] 100 000,00 грн. страхового відшкодування відповідно, що підтверджено платіжним дорученням № 2670 (а.с.153). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що одним із видів економічної діяльності [PERSON] , як фізичної особи-підприємця (ФОП), є: вантажний автомобільний транспорт (основний), надання в оренду вантажних автомобілів (а.с.122,123). Листом Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) надано інформацію № 9710/7.2/15-20 від 11.12.2020р., про те, що станом на 02.12.2020р. ФОП [PERSON] має чинну ліцензію на право провадження господарської діяльності з перевезення (крім перевезення небезпечних вантажів та небезпечних відходів). Транспортний засіб д.н.з. [NUMBER] станом на 27.09.2019 р. був закріплений за ліцензіатом [PERSON] Одночасно повідомляється, що напівпричепи та причепи не підлягають ліцензуванню (а.с.155). Листом від 08.12.2020р. № 1550д, на запит адвоката, Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України, повідомлено, що станом на 26.09.2019р. транспортний засіб VOLVO FH 400 д.н.з. [NUMBER] зареєстровано за [PERSON] , транспортний засіб (причепом) SHMITZ д.н.з. [NUMBER] зареєстровано також за [PERSON] (а.с.89,90). Відповідно до повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Волинській області (філія ГСЦ МВС), територіальний сервісного центру ГСЦ МВС № 0742, від 12.02.21р. № 10-А3, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, 10.10.2017р. на ім`я [PERSON] на автомобіль VOLVO FH 400 спеціалізований вантажний СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е д.н.з. [NUMBER] видано свідоцтво про реєстрацію для поїздки за кордон [NUMBER] від 12.10.2017р. на підставі доручення (а.с.208). Довіреністю від 10.10.2017р. [PERSON] , за попередньою домовленістю з [PERSON] , надає останньому право з експлуатації належного довірителю транспортного засобу VOLVO FH 400 спеціалізований вантажний СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е д.н.з. [NUMBER] (а.с.209). У свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] VOLVO [NUMBER] спеціалізований вантажний СІДЛОВИЙ ТЯГАЧ-Е д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] вказано з відміткою, що він не є власником даного транспорту, свідоцтво дійсне до 10.10.2022р. (а.с.161). За змістом положень ст.13 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У позові зазначається, що водій [PERSON] , з вини якого сталося 27.09.2019р. ДТП, на той час перебував у трудових відносинах з [PERSON] , відтак, заподіяна водієм [PERSON] матеріальна шкода під час виконання ним трудових обов`язків підлягає стягненню з [PERSON] . За матеріалами справи адвокат позивача на власний розсуд звертався із запитами до компетентних органів з метою з`ясування наявності між позивачем і відповідачем трудових відносин. Так, Департаментом з питань цифрового розвитку, цифрових трансформацій і цифровізації Пенсійного фонду України, листом від 03.12.2020р. надано відповідь, що надання інформації з реєстру застрахованих осіб іншим юридичним і фізичним особам, крім органів праці та соціального захисту населення, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, допускається лише за рішенням суду у випадках, передбачених законом (а.с.167,168). Державною податковою службою України листом від 09.12.2020р. № 34599/6/99-00-12-11-06, щодо надання інформації про місце роботи фізичної особи, повідомлено наступне. Державний реєстр фізичних осіб - платників податків є базою персональних даних, інформація з якого має надаватися з дотриманням вимог Податкового Кодексу України, Закону України від 01.06.2010р. «Про захист персональних даних». Така інформація може бути надана на письмову вимогу суду, оформлену у вигляді ухвали про витребування відомостей (а.с.169-170). Позивач, реалізуючи свої процесуальні права на власний розсуд, до суду з клопотаннями про забезпечення доказів, які витребовувались його представником у зазначених вище державних органів, не звертався. Відповідно до приписів статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець, а тому шкода, завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм Разом з тим, матеріали справи не свідчать про наявність між сторонами трудових відносин, таких доказів суду не надано. Таким чином, надавши оцінку позовним вимогам позивача, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту наявності трудових відносин між відповідачем ФОП [PERSON] та [PERSON] , а тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у позові. Відповідно до п.9, ч.1, ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового під час розгляду справи звільняються особи з інвалідністю І і ІІ. Позивач, як інвалід ІІ групи, ветеран війни (а.с.10) звільняється від сплати судового збору при зверненні з позовом. Виходячи з положення ст.141 ЦПК України, у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed