Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області, звернувшись до суду, просить стягнути з пенсіонера [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь управління, код ЄДРПОУ 21098440, надміру отриману відповідачем пенсію в розмірі 642 грн. 91 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м.Рівне та отримує пенсію за віком. На підставі поданої пенсіонером заяви від 06 квітня 2012 року про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, органом Пенсійного фонду України було перераховано [PERSON] надбавку за понаднормативний стаж роботи, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, у звязку з чим станом на 06.04.2012 р. розмір обчисленої пенсії становив 2210 грн. 22 коп. Однак, за період з 06.04.2012 р. по 30.04.2013 р. пенсія відповідачу фактично виплачена у більшому розмірі, ніж був перерахований та обчислений на виконання положень ст.42 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування. Так, відповідно до протоколу від 09.04.2013 р. індивідуального перерахунку пенсії [PERSON], станом на 06.04.2012 р. розмір обчисленої пенсії мав би становити 2154 грн. 39 коп. У звязку з чим, внаслідок переведення з одного виду пенсії на інший, за вищевказаний період пенсіонеру було переплачено 642 грн. 91 коп. На письмову вимогу позивача від 16.04.2013 р. повернути надміру отриману нею пенсію, відповідач відповіла відмовою, що змусило управління Пенсійного фонду України в м.Рівне звернутися в лютому 2015 року до суду, у порядку цивільного судочинства, за захистом порушених майнових прав та інтересів держави. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подавши одночасно із позовною заявою суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника управління, в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, де також вказала, що свої вимоги позивач підтримує. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, обґрунтовуючи своє заперечення тим, що не зобовязана повертати позивачу нібито надміру отриману нею пенсію, оскільки розмір призначеної та у подальшому перерахованої їй пенсії, внаслідок переведення з одного виду пенсії на інший, був відповідачем в квітні 2013 року зменшений неправомірно. Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Як вбачається з поданих позивачем і досліджених в судовому засіданні письмових доказів - копій документів (а.с.3 - 8), 29 березня 2013 року (за вхідним №1889/03) в управління Пенсійного фонду України в м.Рівне з управління із координації та контролю за виплатою пенсій Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області надійшов лист, з якого слідує, що по пенсійній справі працюючого пенсіонера [PERSON], [INFO], зареєстрованої за адресою: [INFO], за період з 06.04.2012 р. по 30.04.2013 р. виникла переплата пенсії в сумі 642 грн. 91 коп., що також вбачається з протоколу від 09.04.2013 р. індивідуального перерахунку пенсії [PERSON], номер особового рахунку - 182969. З огляду на такі обставини, листом від 16.04.2013 р. за вих. №1755/04-04, позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути надміру отриману пенсію, на що відповідач відповіла письмовою відмовою від 28.05.2013 р. Відповідно до ч.1 ст.1212, п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Між тим, на підставі поданих і досліджених доказів судом не встановлено тієї обставини, що відповідачу була переплачена пенсія через наявність рахункової помилки з боку органу Пенсійного фонду України, при цьому також не встановлено, що пенсіонер [PERSON] діяла недобросовісно. З аналізу положень ст.ст.102, 103 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ Про пенсійне забезпечення, ст.50 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування вбачається, що в судовому порядку до стягнення підлягають суми пенсій, надміру виплачених пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку, однак цієї обставини у судовому засіданні встановлено не було. Виходячи з наведених норм цивільного та пенсійного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає, адже відповідачем не були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Outcome: dismissed