Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Новіков В.М. звернувся до суду із позовом до Генічеської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Шторгіна Н.Л., [PERSON] про визнання права власності на приватне фермерське господарство «Сокіл» в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позову вказав, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , який постійно проживав в [ADDRESS] . Після смерті батька, залишилося спадкове майно, в т.ч. Фермерське господарство «Сокіл», ЕДРПОУ 22743865, розташоване на території с. Приморське (Комісарівка) Озерянської сільської ради Генічеського району Херсонської області, засновником якого був [PERSON] . Для створення ФГ «Сокіл», [PERSON] була отримана земельна ділянка площею 42,9 га на території Озерянської сільської ради, Генічеського району, Херсонської області на праві постійного користування землею. Все майно, яке належало [PERSON] після його смерті успадкувала його дружина [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина, яку на підставі складеного заповіту успадкувала позивач [PERSON] . Однак, успадкувати ФГ «Сокіл», вона не змогла, оскільки отримала відмову нотаріуса в оформленні спадкових прав, в зв`язку з тим, що ФГ «Сокіл» не містить відомостей про майно, внесеного до складеного капіталу. Через зазначене, позивач змушена звернутися до суду. Ухвалою Генічеського районного суду Херсонської області від 04.01.2021р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. До підготовчого судового засідання, 26.01.2021р. третьою особою [PERSON] була подана позовна заява до [PERSON] , Генічеської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Шторгіна Н.Л. про визнання права власності на Ѕ частку фермерського господарства «Сокіл» в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою суду від 29.03.2021р., зазначена позовна заява була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] .. В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що його батьку [PERSON] належало Фермерське господарство «Сокіл». [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті, спадщину прийняла його дружина та мати позивача [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. За життя, остання залишила заповіт на доньку [PERSON] . Однак, зазначає, що заповіт не охоплює спадкову масу у вигляді ФГ «Сокіл», а тому він має право на Ѕ частину ФГ «Сокіл» в порядку спадкування за законом. У зв`язку з чим, просить суд задовольнити його позов в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Новіков В.М. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, змінивши їх в частині обсягу спадкування та просили суд визнати за [PERSON] права власності на Ѕ частину ФГ «Сокіл» в порядку спадкування за законом. Також, визнали позов [PERSON] , не заперечували проти визнання за ним права власності на Ѕ частину ФГ «Сокіл» в порядку спадкування за законом. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає за можливе розглянути справу за відсутності [PERSON] та постановити рішення на підставі наявних доказів у справі. Представник відповідача Генічеської міської ради Дурненко Т.В. в судовому засіданні у вирішенні питання за позовами [PERSON] та [PERSON] поклалася на розсуд суду. Третя особа приватний нотаріус Шторгіна Н.Л. в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , її представника адвоката Новікова В.М., дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлені позови не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження позивач [PERSON] , народилася [INFO] , батьками зазначені: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження позивач [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені: батько [PERSON] , мати - [PERSON] . Відповідно до державного акту на право постійного користування землею серія ХС-VII від 05.01.1994р., [PERSON] в постійне користування для ведення селянського (фермерського) господарства була надана земельна ділянка площею 42.9 га, що розташована на території Озерянської сільської ради народних депутатів. Відповідно до Статуту ФГ «Сокіл» в редакції від 25.05.1994 року засновником та головою господарства був [PERSON] . Члени ФГ «Сокіл» були відсутні. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилася спадщина, в т.ч. числі і на ФГ «Сокіл». Відповідно до наданої суду копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини, в передбачений законом строк, звернулася дружина померлого [PERSON] . Інші спадкоємці з заявами не зверталися, а так само відсутні відомості про їх фактичний вступ. Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] 16.07.2001р. склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, в т.ч. житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , заповіла доньці [PERSON] . Відповідно до наданої суду копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини, в передбачений законом строк, звернулася [PERSON] . Інші спадкоємці, з заявами про прийняття спадщини не зверталися, так само, як і відсутні відомості про прийняття ними спадщини внаслідок постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до наданої довідки з місця проживання, на час смерті [PERSON] , з нею разом проживали донька [PERSON] та онука [PERSON] . Таким чином, єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , на теперішній час, є [PERSON] . Останній було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ФГ «Сокіл», нотаріусом було відмовлено через відсутність відомостей про майно, внесеного до складеного капіталу фермерського господарства. На час заснування ФГ «Сокіл» 26.05.1994 року відносини, пов`язані зі створенням і діяльністю селянських (фермерських) господарств, регулював Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-XII, згідно приписів якого селянське (фермерське) господарство було формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед підприємствами, установами та організаціями, окремими громадянами представляв голова господарства. Право на створення селянського (фермерського) господарства мав кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку, виявив таке бажання, мав документи, що підтверджують його здатність займатися сільським господарством, і пройшов конкурсний відбір. Першочергове право на створення селянського (фермерського) господарства надавалося громадянам, які проживали в сільській місцевості і мали необхідну кваліфікацію або досвід роботи в сільському господарстві (частина перша статті 4 Закону № 2009-XII). Земельна ділянка для ведення фермерського господарства надавалася громадянам у власність, в постійне користування, в т.ч. на умовах оренди. Головою фермерського господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. У власності осіб, які ведуть селянське (фермерське) господарство, можуть бути земля, жилі будинки, квартири, предмети особистого користування, предмети домашнього господарства, продуктивна і робоча худоба, птиця, бджолосім`ї, посіви та посадки сільськогосподарських культур і насадження на земельній ділянці, засоби виробництва, вироблена продукція і доходи від її реалізації, транспортні засоби, кошти, акції, інші цінні папери, а також інше майно споживчого і виробничого призначення для ведення селянського (фермерського) господарства і заняття підсобними промислами. Успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України. Відповідно до ст. 191 ЦК України, підприємство є єдиним майновим комплексом, що використовується для здійснення підприємницької діяльності. До складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом. Підприємство як єдиний майновий комплекс є нерухомістю. На час смерті [PERSON] діяв Закон України «Про фермерське господарство» № 973-IV. У відповідності до ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Пунктом 4 ст. 35 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Судом встановлено, що на час смерті засновника ФГ «Сокіл» [PERSON] , члени ФГ були відсутні. Згідно наданої до суду копії реєстраційної справи ФГ «Сокіл» в липні 2001р. була здійснена перереєстрація статуту ФГ «Сокіл», відповідно до якої засновником і головою ФГ «Сокіл» став [PERSON] , а членом - його дружина [PERSON] . Земельна ділянка площею 42.9 га вже була надана у користування [PERSON] на підставі рішення сесії Генічеської районної ради від 26.10.2000р. Протоколом №1 зборів голови та членів ФГ «Сокіл» від 25.01.2011р. було вирішено прийняти у члени ФГ - [PERSON] та [PERSON] , у зв`язку з чим були внесені зміни до статуту ФГ «Сокіл» та здійснена державна реєстрації зазначених змін. Згідно нової редакції статуту ФГ «Сокіл», земельна ділянка площею 42.9 га, яка розташована на території Озерянської сільської ради, надана голові [PERSON] вже на підставі договору оренди від 19.09.2006р. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1261 ЦК України, першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 р. «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Як встановлено судом, на час смерті [PERSON] , померлої [INFO] , фермерське господарство «Сокіл», не входило до її спадкової маси, оскільки вже перебувало у володінні [PERSON] , а тому відсутні правові підстави для його спадкування позивачами [PERSON] та [PERSON] . Крім того, суд зазначає, що позивач [PERSON] взагалі не може бути визнаний спадкоємцем після смерті [PERSON] , оскільки є таким, що не прийняв спадщину, в зв`язку з тим, що не подав у передбачений законом строк заяву про прийняття спадщини та є таким, що не проживав разом зі спадкодавцем на час її смерті. Щодо права спадкоємця [PERSON] на спадкування ФГ «Сокіл» після смерті матері [PERSON] , то як вже зазначено судом, ФГ «Сокіл» до складу спадкової маси не входить, а тому не може бути успадковане. Суду на теперішній час не надані підстави незаконності внесення змін до статуту ФГ «Сокіл», здійснені в 2001р. та в 2011р., відповідно до яких змінився засновник та прийняті члени, з чого б вбачалося можливість, віднести ФГ «Сокіл» до успадкованого майна спочатку [PERSON] після смерті [PERSON] , а потім [PERSON] після смерті [PERSON] . З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку що позови [PERSON] та [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed