Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області звернулося до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову зазначається, що за законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та Порядком забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006 на відповідача, на Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України покладено обов`язок забезпечувати осіб з інвалідністю автомобілями. 29.05.2007 [PERSON] як особа з інвалідністю отримав автомобіль ЗАЗ 110377-40 з реєстраційним номером [NUMBER] за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України для користування протягом наступних десяти років. Зазначений автомобіль був зареєстрований в підрозділах МВС України 09.06.2007 і є власністю Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області як правонаступника всіх прав та обов`язків Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області з усіма правами відповідно до діючого законодавства. Вказаний автомобіль знаходиться на обліку у позивача та включений до оборотної відомості по розділу автомобілів для інвалідів. [INFO] [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] , яка є донькою, тобто членом сім`ї померлого [PERSON] , на час смерті останнього не була зареєстрована за місцем його реєстрації, а тому не мала права залишити собі автомобіль, який мав бути вилучений та повернутий позивачу у повному комплекті. 06.07.2017 [PERSON] зверталася до позивача із заявою про залишення їй зазначеного транспортного засобу, що підтверджує фактичне володіння нею цим автомобілем, тому саме вона вказана в якості відповідача у справі. Позивач засобами телефонного зв`язку та письмово повідомляв відповідача про необхідність повернення Управлінню автомобіля у повному комплекті, проте [PERSON] не погоджувалася на наполягала на залишенні їй відповідного транспортного засобу з умовою оплати залишкової вартості автомобіля, що не передбачено діючим законодавством. У зв`язку з цим позивач просив суд витребувати із незаконного володіння [PERSON] автомобіль ЗАЗ 110377-40 з реєстраційним номером [NUMBER] у повному комплекті на користь позивача та стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім при зверненні з позовом до суду судовий збір у розмірі 1921 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, представник за довіреністю Забродній Є.О. через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзив на позов на подала, будь-яких заяв чи клопотань від неї не надійшло. Згідно з ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки нею не повідомлялися, відзиву на позову вона не подала, а представник позивача не заперечував проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, про що судом була постановлена відповідна ухвала. Також, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 5 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 за наявності медичних показань для одержання автомобіля і наявності або відсутності протипоказань до керування ним, Фонд соціального страхування забезпечує потерпілого автомобілем безоплатно чи на пільгових умовах, організовує та оплачує навчання водінню автомобіля, а також виплачує компенсацію на бензин (пальне), ремонт і технічне обслуговування автомобілів або на транспортне обслуговування в порядку та на умовах, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 2 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19.07.2006, автомобілі для осіб з інвалідністю унаслідок трудового каліцтва придбаваються Фондом соціального страхування та видаються управліннями виконавчої дирекції Фонду. Відповідно до п. 6 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями особа з інвалідністю, законний представник недієздатної особи з інвалідністю, дитини з інвалідністю отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в м. Голубівка (минула назва - Кіровськ) Луганської області та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а з 08.04.2015 був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10, 16, 52). На підставі ч. 5 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та п.п. 2, 6 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України забезпечило особу з інвалідністю [PERSON] автомобілем ЗАЗ 110377-40 з реєстраційним номером [NUMBER] за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України для користування протягом наступних десяти років. Зазначений транспортний засіб зареєстрований в підрозділах МВС України 09.06.2007 і є власністю Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області як правонаступника всіх прав та обов`язків Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Луганській області з усіма правами відповідно до діючого законодавства. Вказаний автомобіль знаходиться на обліку у позивача та включений до оборотної відомості по розділу автомобілів для інвалідів (а.с. 12, 17-20, 23, 49, 50, 59-68, 69-72, 73, 74-77). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 15.06.2017 Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в м. Голубівка (минула назва - Кіровськ) Луганської області, про що складено актовий запис № 781 (а.с. 11). Пунктом 16 Порядку забезпечення осіб з інвалідністю автомобілями визначено, що члену сім'ї померлої особи з інвалідністю, який зареєстрований за місцем реєстрації особи з інвалідністю на час смерті, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом 6 місяців з дня смерті особи з інвалідністю до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім`ї померлої особи з інвалідністю внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції Фонду вартості автомобіля з урахуванням розрахункової вартості автомобіля та суми, сплаченої за нього особою з інвалідністю. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, вилучається або повертається структурному підрозділу з питань соціального захисту населення чи органу соціального захисту населення або управлінню виконавчої дирекції Фонду у повному комплекті. Відповідач [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Голубівка (минула назва - Кіровськ) Луганської області та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (наразі взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] ), 09 липня 2005 року уклала шлюб із [PERSON] , після реєстрації якого взяла собі прізвище чоловіка, і є рідною донькою [PERSON] (а.с. 13, 14, 15, 55, 56, 57, 58). 06 липня 2017 року відповідач [PERSON] звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області із заявою про залишення їй транспортного засобу ЗАЗ 110377-40 з реєстраційним номером [NUMBER] 2007 року випуску , який було видано [PERSON] за рахунок коштів Фонду, у зв`язку зі смертю останнього 20.03.2017. Також відповідач зазначила, що гарантує оплату залишкової вартості автомобіля та просила надати відповідний розрахунок (а.с. 9). Разом із тим, на вищевказану заяву Управління виконавчої дирекції фонду у Луганській області своїм листом за № 05/1403 від 06.07.2017 відповідачу повідомило про те, що оскільки на день смерті [PERSON] відповідач не була зареєстрована з ним за однією адресою, Управління не може залишити відповідачу зазначений автомобіль (а.с. 8, 48). 08 лютого 2019 року на адресу відповідача Управлінням повторно було направлено лист із вимогою повернути транспортний засіб ЗАЗ 110377-40 з реєстраційним номером [NUMBER] у строк до 29.03.2019, а також попереджено [PERSON] про те, що у разі неповернення нею автомобіля Управління буде вимушене звертатися до суду (а.с. 7, 46, 47). Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Як вбачається з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦПК України). Згідно зі ст. 326 ЦК України у державній власності є майно, у тому числі грошові кошти, які належать державі Україна. Від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими суб'єктами. З огляду на викладене судом було встановлено, що відповідач [PERSON] безпідставно набула транспортний засіб, а саме автомобіль ЗАЗ 110377-40 з реєстраційним номером [NUMBER] . яким за рахунок коштів Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України був за час життя забезпечений її батько [PERSON] для користування. Однак останній помер і на час його смерті відповідач не була з ним зареєстрована, що позбавляє [PERSON] права залишити автомобіль у себе після смерті батька, а отже транспортний засіб має бути вилучений та повернутий позивачеві. Таким чином, оскільки відповідач у добровільному порядку не повертає зазначений транспортний засіб, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо витребування із незаконного володіння відповідача транспортного засобуу повному комплекті на користь позивача. За таких обставин, також беручи до уваги, що відповідач заперечень проти позовних вимог та доказів на їх підтвердження суду не надала, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та витребувати із незаконного володіння [PERSON] транспортний засіб ЗАЗ 110377-40 з реєстраційним номером [NUMBER] у повному комплекті на користь Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн підтверджується платіжним дорученням № 1553 від 25.04.2019 та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с. 1, 29, 35). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved