Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 13 травня 2000 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що 2016 року вони з відповідачкою разом не проживають, оскільки стосунки розладилися, зникло взаємопорозуміння і взаємоповага, загалом їх спільне життя не склалося через розходження поглядів на сімейні відносини і обов`язки. Вважає, що примирення та збереження шлюбу з відповідачкою є неможливим, тому звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 травня 2000 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 90, що підтверджено Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] виданим повторно 09 квітня 2003 року. Від даного шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 10 квітня 2001 року та Серія [NUMBER] виданим повторно 17 грудня 2020 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, оскільки позивач відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору», враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved