Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , де треті особи - Четверта дніпровська державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на частку у спільно нажитому майні подружжя. В обґрунтування позову посилалася на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1981 року, який було розірвано [INFO] . В період шлюбу за договором купівлі-продажу ними було придбане спірне домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2009 року встановлено, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] , а також визначено порядок користування зазначеним будинком між сторонами у співвідношенні по Ѕ частині домоволодіння. Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили. [INFO] помер [PERSON] , після чого відкрилася спадщина на належне йому майно. Позивач звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , як на майно, яке придбано в період шлюбу. Утім, отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії. За таких обставин, позивач просила суд визнати домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку літ. А, загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 30,4 кв.м., прибудови літ. а2, під а2 погріб, ганок а3, вбиральні літ. В1, споруди №6, 8-12, І огорожі, водо колонка, ворота з хвірткою, замощення - спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за позивачем право власності на Ѕ частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а також стягнути на її користь з відповідачів судові витрати. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи №655/2019 після [PERSON] , який помер [INFO] та витребувано з архіву Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу №2-161/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна (а.с.41). 17 червня 2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. В підготовче засідання позивач [PERSON] та її представник - адвокат Боровик Л.О. не з`явилися, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Додатково у заяві зазначив, що позивач [PERSON] є його матір`ю, спірне домоволодіння остання дійсно придбала у період шлюбу з [PERSON] . З часу придбання домоволодіння мати відповідача зареєстрована та мешкає у цьому будинку по теперішній час, дбає про будинок та проводить там поліпшення. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник третьої особи Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори в підготовче засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та ухвалення рішення згідно вимог чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №2-161/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 січня 1981 року, який було розірвано [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу, копії яких наявні в матеріалах справи (а.с.17). Під час шлюбу, 29 травня 1984 року за договором купівлі-продажу було придбано домоволодіння [ADDRESS] , покупцем в якому зазначено [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 29.05.1984 посвідченого старшим державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Стрілковською З.Д. (а.с.25-26). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1358 (а.с.16). Відповідно до ст. 22 КпШС України (яка діяла на момент придбання спірної квартири) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З роз`яснень, що містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до чч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 січня 2009 року встановлено, що спірне домоволодіння є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] , при цьому рішенням суду не визнавалося право власності кожного з подружжя у спільному майні подружжя, а було визначено порядок користування зазначеним будинком між подружжям у співвідношенні по Ѕ частині домоволодіння. Водночас, рішенням суду встановлено, що спірний будинок є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] . Вказане рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 23 січня 2009 року (а.с.31). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved