Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 05.01.2010 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] укладено договір №б/н від 05.01.2010 року, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між нею та банком договір, що підтверджується її підписом у заяві. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобовязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надало [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Обовязки, передбачені договором, [PERSON] не виконує, тому станом на 05.01.2016 року має заборгованість в розмірі 14163 грн. 26 коп., з яких: заборгованості за кредитом в сумі 791 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 9140 грн. 75 коп., пеня в сумі 3080 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (відсоткова складова) в сумі 650 грн. 63 коп.. Відповідач на звернення позивача щодо сплати боргу не реагує, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, яка повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, в судове засідання повторно не зявилася, заперечень проти позову не надала та про причини неявок суд не повідомила. У відповідності до ч.4 ст.169 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що 05.01.2010 року ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] уклали договір №б/н від 05.01.2010 року, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку №4149437404658013 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та комісії. Договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом у заяві. Обовязки, передбачені договором [PERSON] не виконує, тому станом на 05.01.2016 року відповідачу було нараховано заборгованість за кредитом в розмірі 14163 грн. 26 коп., з яких: заборгованості за кредитом в сумі 791 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 9140 грн. 75 коп., пеня в сумі 3080 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (відсоткова складова) в сумі 650 грн. 63 коп.. Дані обставини підтверджуються: заявою позичальника від 05.01.2010 року, кредитним договором №б/н від 05.01.2010 року, розрахунком заборгованості за кредитним договором №б/н від 05.01.2010 року. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.610, 611, 623 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст.ст.525, 526, 530 цього Кодексу, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. За цією статтею ЦК України пеня і штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. Згідно ч.3 ст.509 ЦК України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Одночасне нарахування пені та штрафу за порушення строків виконання зобов'язання за кредитним договором є подвійною цивільно-правовою відповідальністю, що суперечить ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом в сумі в сумі 791 грн. 88 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом в сумі 9140 грн. 75 коп., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (відсоткова складова) в сумі 650 грн. 63 коп.. В силу ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача 1378 грн. судового збору, які були сплачені позивачем при поданні позову, що підтверджується платіжним дорученням №ІНВ94В17О1 від 14.01.2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial