Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Марвелос», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», треті особи: приватний нотаріус КМНО Єгорова М.А., реєстраційна служба Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року відкрито провадження у справі. Разом із позовною заявою позивач подала заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру [ADDRESS], заборонити ТОВ «Марвелос» розпоряджатися вказаною квартирою, в тому числі шляхом відчуження на підставі договорів купівлі-продажу, дарування, міни та інших правочинів або шляхом укладення договорів оренди, суборенди, найму, лізингу, застави, безоплатного користування та будь-яких інших правочинів, що передбачають зміну власника, користування вказаного майна чи обтяжують це майно, а також заборонити представникам ТОВ «Марвелос» входити, виходити, жити чи перебувати у квартирі до набрання рішенням суду по даній справі законної сили. Крім того, позивач просить заборонити ТОВ «Марвелос» виселяти [PERSON] та інших зареєстрованих осіб з квартири [ADDRESS], заборонити знімати їх з реєстраційного обліку, заборонити здійснювати реєстрацію громадян у вказаній квартирі та заборонити вчиняти будь-які реєстраційні дії, наслідком яких є зміна власника квартири до ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову») Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 09 червня 2015 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Марвелос», застосувати наслідки його недійсності. Обґрунтовуючи позовні вимоги та вимоги заяви про забезпечення позову, позивач вказує, що спірна квартира є предметом договору іпотеки, укладеним між позивачем та АКБ «ТАС-Комерцбанк». У березні 2015 року позивач дізналася про заміну кредитора у зобов'язанні на ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», а у лютому 2016 року позивачу стало відомо про оформлення права власності на ім'я товариства, яке пізніше відчужило спірну квартиру на ім'я відповідача. Представник позивача у своїй заяві про забезпечення позову зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Таким чином, вважаю, що заходи забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру [ADDRESS], та в частині заборони ТОВ «Марвелос» розпоряджатися вказаною квартирою є співмірними із заявленими позивачем вимогам, а тому заява в цій частині вимог підлягає задоволенню. В іншій частині заявлених вимог вирішую відмовити, оскільки заходи забезпечення позову, пов'язані із забороною відповідачу вчиняти дії, що полягають у виселенні позивача, знятті з реєстраційного обліку, реєстрації місця проживання, забороні вчиняти реєстраційні дії, не є співмірними із заявленими позовними вимогами та не пов'язані зі змістом позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, доходжу висновку про часткове задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Outcome: partial