Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У позовній заяві [PERSON], посилаючись на збільшення матеріальних витрат на утримання хворої дитини, просить змінити розмір стягнення аліментів на її користь на утримання сина [PERSON], 15 жовтня 2005року народження, встановлений рішенням Летичівського районного суду від 18.06.2010р. по 400грн., та стягувати з [PERSON] по 1000грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності, позивач вимоги уточнила просить стягувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідач вимоги не визнає, посилаючись на те, що він не є батьком дитини. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до приписів ст. 150-157 СК України батьки зобовязані займатися вихованням і матеріальним утриманням дитини незалежно від місця проживання кожного. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження, Серія 1-БВ № 085879 від 28.08.2008р., виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Летичівського районного управління юстиції Хмельницької області на підставі актового запису про народження № 96 від 11.11.2005 року [PERSON] народився 15.10.2005року, його батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 18.06.2010року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], 2005р.н., по 400грн. щомісячно і на виконання рішення, 27.04.2011року був виданий виконавчий лист. Згідно рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 16.01. 2019 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON],15 жовтня 2005року народження, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України (ухилення батька від виконання своїх обовязків по вихованню дитини) і дитину залишено проживати з матірю. Встановлено, що від народження сина [PERSON] [PERSON] не оспорював своє батьківство і його не визнання вимог з посиланням, що він не є батьком дитини, ним не підтверджено. Разом з тим, він зобовязаний утримувати сина [PERSON] в силу вимог ч. 2 і ч. 3 ст. 166 СК України, яка передбачає, що особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо матеріального утримання дитини, і при позбавленні батьківських прав вирішується питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до змісту ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів в разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із сторін. Оскільки розмір аліментів 400грн. був визначений судом у 2010році і на сьогоднішній день збільшився прожитковий мінімум на утримання малолітнього [PERSON] та збільшилися витрати на його лікування, суд вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів і тому вимоги [PERSON] слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 182, 198-200, 192 СК України,

Outcome: approved