Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS] в цілому. На теперішній час в зазначеній квартирі проживає сімя позивача, яка складається з позивача, його дружини [PERSON], донька [PERSON], [INFO], син дружини [PERSON], [INFO], які постійно мешкають за вказаною адресою. Відповідач [PERSON], син позивача, зареєстрований за цією адресою як член сімї, але з 2010 року у квартирі не проживає, ніяких обовязків по утриманню квартири не несе, в квартирі відсутнє його майно. Оскільки відповідач у належній позивачу квартирі не проживає понад 10 років, не сплачує за користування жилим приміщенням та комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла та не приймає участь у спільному побуті, позивач відповідно до вимог ст. 405 ЦК України просить визнати відповідача такою, що втратив право користування житловим приміщенням та зняти з реєстраційного обліку. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просила позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив не подав. Суд, за згодою представник позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 2/3 квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору дарування частки квартири від 31.10.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] 1/3 квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя №2/334/1601/2016 від 11.07.2016 року. Відомості про право власності внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з цього реєстру. Згідно довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №219/02-03 від 03.10.2017р. за вказаною вище адресою зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Пояснення представника позивача у справі про те, що колишній член сімї [PERSON] з 2010 року у квартирі не проживає, ніяких обовязків по утриманню квартири не несе, в квартирі відсутнє його майно підтвердженні актом від 03.11.2017 року підписаним сусідами позивача: [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підтвердження, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає з 2010 року, добровільно відмовився від права власності на частку квартири та виїхав з квартири, забравши всі свої речі. Згідно зі ст.ст. 15, 16, 386, 391 ЦК України власник майна має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Права власника житлового будинку (квартири) визначені в ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. У ст. 405 ЦК України визначено право членів сімї власника, які проживають разом з ним, на користування житлом, і передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що [PERSON] як член сімї власника квартири, втратив право користування квартирою №5 у будинку №2 по вулиці Трегубенка у місті Запоріжжі, оскільки не проживає в ній понад один рік, не бере участь у витратах по утриманню квартири, домовленість між ним і власником житла відсутня. Враховуючи, що реєстрація відповідача обмежує позивача у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, позивач як власник квартири має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Суд вважає доведеним порушення права позивача у здійсненні права користування та розпорядження належної йому на праві власності квартирою. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою і зняття його з реєстраційного обліку.

Outcome: approved