Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

у листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 01.12.2017 його було переведено електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 4-го розряду з ТОВ «Гадячсир» до Селещинського приймального пункту ТОВ «Полтавамолпрод», де він працював по 03.09.2018 та був звільнений. Оскільки ТОВ «Полтавамолпрод» у встановлені законом строки заробітну плату йому не виплачувало, а тому утворилася заборгованість. Також товариство не провело з ним всіх необхідних виплат у день звільнення з роботи. З метою досудового врегулювання спору у червні 2018 року він звертався з листом до ТОВ «Полтавамолпрод» щодо виплати заборгованості по заробітній платі, видачі довідки про період роботи в товаристві та документу про нараховану заробітну плату, однак підприємство проігнорувало його вимоги, заборгованість по заробітній платі йому не виплатило. На даний час за його підрахунками заборгованість з вересня 2017 року по серпень 2018 року становить 45 505,75 грн. Враховуючи вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 45505,75 грн. та стягнути середній заробіток за весь час затримки виплати всіх сум, що належать позивачу при звільненні, починаючи з дня звільнення, а саме з 03.09.2018 р. по день фактичного розрахунку, або винесення рішення по справі, якщо розрахунок не буде проведено до завершення її розгляду. Відзив на позовну заяву не надходив. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі (а.с. 48). Відповідач двічі повідомлявся про розгляд справи за юридичною адресою місцезнаходження, натомість поштові конверти повернулися з відмітками «за закінченням терміну зберігання» (закриті) (а.с. 39, 46), та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті суду (а.с.45), атому суд уважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 24.10.2012 р. [PERSON] прийнятий на роботу в Селещинське відділення ТОВ «Гадячсир», а 10.11.2016 р. було звільнено у зв'язку з переведенням до ТОВ «Полтавамолпрод» згідно п.5 ст.36 КЗпП України. Відповідно до наказу від 10.11.2016 р. №57-К починаючи з 11.11.2016 р. прийнято позивача електриком цеху 4-го розряду в Селещинський приймальний пункт по переведенню із ТОВ «Гадячсир». 01.12.2017 р. переведено електромонтером з ремонту та обслуговування електроустраткування 4-го розряду Селещинського приймального пункту. В подальшому згідно наказу №94-КП позивача звільнено за власним бажанням у відповідно до ст.38 КЗпП України, що підтверджується записами у трудовій книзі серія [NUMBER] від 11.07.1978 р. видану на ім'я [PERSON] (а.с.9-13). За відомостями в.о. старости Селещинського старостинського округу Машівської селищної ради Полтавської області №2018 від 09.11.2018 р. [PERSON] - позивач по справі зареєстрований і проживає в [ADDRESS] (а.с.28). Як убачається з виписки з карткового рахунку позивача виданої 03.10.2018 р. АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.09.2017 р. по 30.09.2018 р., останній раз ТОВ «Полтавамолпрод» перераховувало на банківську картку кошти по заробітній платі 08.09.2017 р. в розмірі 3321,32 грн. (а.с.18). 20.06.2018 р. позивачем на юридичну адресу ТОВ «Полтавамолпрод» було направлено лист з проханням надати необхідні документи, зокрема документ про прийняття його на роботу та про нараховану заробітну плату за період з вересня 2017 р. по червень 2018 р., для подальшого звернення до суду (а.с.19), натоміть даний лист з поштовим відправленням повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.20). Як убачається з листа від 01.08.2018 р. [PERSON] - позивач по справі звертався до Управління Держпраці у Полтавській області із проханням провести перевірку в ТОВ «Полтавамолпрод» по питанню невиплати йому заробітної плати та надання йому інформації щодо наявної суми заборгованості, у відповідь на що Управління надало загальновідому інформацію про те, що у даному товаристві вже неодноразово проводились перевірки, зокрема остання 03.11.2017 р., але перевірка саме по факту невиплат заробітної плати позивачу так і не була проведена, лише було роз'яснено порядок стягнення невиплаченої заробітної плати у судовому порядку (а.с.21-25). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Крім того, статтею 55 Конституції України визначено право кожного на судовий захист своїх прав та обов'язків. Відповідно до ст.115 КЗпП України та ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Ч.5 ст.24 та ст.34 Закону України «Про оплату праці» своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Крім цього, ч.4,7 ст.43 Конституції України передбачено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Згідно вимог ст.ст. 116,117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належатьйому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 ЗУ «Про оплату праці», абзацу 3 п. 2 та пунктів 3, 4, 5, 8, 10 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, відповідно до яких середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу має обраховуватися шляхом множення середньоденного заробітку за два останні фактично відпрацьовані місяці роботи на число робочих днів, що припадають на час вимушеного прогулу. Як убачається з наданих Пенсійних фондом України відомостей про позивача, як застрахованої особи, за період з вересня 2017 року по серпень 2018 р. йому нараховано заробітну плату у загальній сумі 45505,75 грн (а.с.14-17), йогозаробітна плата за два останні місяці роботи, а саме липень-серпень 2018 року складає 7853,11 грн, а тому середньоденна заробітна плата складає 178,50 грн (3936,97 грн + 3916,19 грн = 7853,11 /44). Час затримки виплати заробітної плати при звільненні складає відповідно до матеріалів справи становить з 03.09.2018 року по 13.02.2019 року (день ухвалення рішення). З урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України від 16.11.2016 «Про перенесення робочих днів у 2017 році», розпорядження Кабінету Міністрів України від 11.01.2018 «Про перенесення робочих днів у 2018 році» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.01.2019 «Про перенесення робочих днів у 2019 році» кількість робочих днів за визначений період часу складає 113 днів. Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 20170,50 грн (113 днів * 178,50 грн). Відповідач своїм право на надання заперечень проти розрахунків позивача не надав, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по виплаті заробітної плати в сумі 45505,75 грн та середнього заробітку за весь час затримки виплати всіх сум, що належать позивачу при звільненні в сумі 20170,50 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, позивач звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved