Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про звільнення майна з-під арешту. Позивач свої вимоги мотивувала тим, що померлій 18.12.2015 [PERSON] належала на праві власності 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Вона, як спадкоємець першої черги, маючи намір оформити спадкові права на майно померлої матері, дізналась про те, що на 1/2 частку квартиру [ADDRESS] накладено арештвідділом державної виконавчої служби Автозаводського районного управління юстиції власника, реєстраційний номер обтяження 10567073, а тому їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернувшись до Автозаводського відділу державної виконавчої служби міста Кременчук, їй було повідомлено, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження про стягнення заборгованості із [PERSON]. В ході примусового виконання виконавчих проваджень 03.12.2010 на 1/2 частка квартири [ADDRESS] було накладено арешт. 25.04.2012 на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу. Зняти вищевказаний арешт немає можливості у звязку із знищенням виконавчих провадження у звязку із закінченням терміну зберігання в архіві (3 роки). На підставі викладеного просила звільнити з під арешту, накладеного постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції від 03.12.2010 на 1/2 частку квартири [ADDRESS] про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження належну [PERSON]. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні у вирішенні питання покладалась на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає \~задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно до\~ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси (ст.14 ЦПК України). У судовому засіданні було встановлено, що відповідного до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, постановою від 03.12.2010 року Автозаводським відділом державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції накладено арешт на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (просп. 50-річчя Жовтня) в місті Кременчуці власника [PERSON], реєстраційний номер обтяження 10567073. Відповідно до ч.1,2 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин накладення арешту), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Арешт на 1/2 частка квартири [ADDRESS] накладено постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиціївід 03.12.2010 в ході примусового виконання виконавчих проваджень про стягнення заборгованості із [PERSON]. 25.04.2012 на підставі п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повернуто стягувачу, проте арешт з майна боржника знятий не був. Наявність обтяження вказаного рухомого майна перешкоджає [PERSON], як спадкоємцю, у реалізації свого права на оформлення спадкових прав після померлої матері. Відповідно ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час ухвалення рішення), арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Наведе свідчить про те, що безпідставне обтяження майна, що належало померлій 18.12.2015 [PERSON], а саме 1/2 частки квартири [ADDRESS], перешкоджає позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом, яка фактично прийняла спадщину після померлої матері, оформити спадкові права. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню, оскільки право власності є непорушним, а позивач має право вільно та без обмежень використовувати свої права, передбачені\~ст. 319 ЦК України.

Outcome: approved