Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

У листопаді місяці 2013 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) , треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції в м. Києві, Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна, Житлово-будівельний кооператив «Оболонь-12», про визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Мінського районного суду м. Києва від 26.08.1998 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та з відповідачем встановлено порядок користування квартирою. Позивачка зазначає, що нещодавно їй стало відомо про те, що відповідач по справі, який є співвласником квартири, без згоди та відома позивачки отримав Свідоцтво про право власності на всю квартиру, в той час, як позивачка є власником її ? частини. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] від 18 грудня 2012 року № 1949-с, серія САЕ № 849362, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради на ім.»я [PERSON]; скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], проведену на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] від 18 грудня 2012 року № 1949-с, серія САЕ № 849362, виданого Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради. У судовому засіданні позивачка підтримала позов, просила його задовольнити. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилався на те, що він одноособово сплатив пайовий внесок за вказану квартиру, а тому є її власником. Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу « Оболонь-12» про внесення пайового внеску , він отримав Свідоцтво про право власності на всю квартиру та зареєстрував речові права на неї. Представник Головного управління Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в судове засідання не з»явився, співвідповідач був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Представники третіх осіб в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи треті особи були належним чином повідомлені, про причини неявки представників судові не повідомили. Вислухавши думку позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засідання встановлено, що рішенням Мінського районного суду м. Києва від 26 серпня 1998 року за [PERSON] визнано право власності на ? частину квартири [ADDRESS] та між позивачем та відповідачем встановлено порядок користування квартирою. Відповідно до Реєстраційного напису на право установлювальному документі ( рішенні суду) від 18 серпня 2004 року зазначається, що ?? частина квартири [ADDRESS] зареєстрована в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна на праві власності за [PERSON] , про що здійснено запис у реєстрову книгу № д-183-207 за реєстровим № 33/30175 у відповідності до чинного на той час Тимчасового положення «Про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 28 січня 2003 року . З матеріалів справи також убачається, що на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) від 13 грудня 2012 року №1949-С, 18.12.2012 року на ім.»я [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. На підставі заяви [PERSON], державним реєстратором речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві було прийнято рішення №23349 про державну реєстрацію права власності на зазначену квартиру та видано витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 19599. Відповідно до ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 2 ст..16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Так, як право власності позивачки на 1/2 частину спірної квартири було порушено Свідоцтвом права власності на квартиру, виданим на ім.»я відповідача, суд вважає, що його слід визнати недійсним. Відповідно до ст.. 26 Закону України «Про Державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у разі скасування на підставі рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині скасування державної реєстрації права власності [PERSON], проведену на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру також підлягають задоволенню.

Outcome: approved