Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 24 лютого 2001 року Бобрицькою сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~2. В обґрунтування позову зазначала, що з 24 лютого 2001 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалося, уже тривалий час спільного господарство вони не ведуть, проживають окремо, кожен з них живе своїм особистим життям та своїми інтересами. Подальше збереження шлюбу є неможливими та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала,\~що позов\~підтримує,просила\~суд розглянути\~справу за її відсутності та розірвати шлюб. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 24 лютого 2001 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Бобрицькою сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~2. Від цього шлюбу вони мають двох дітей: неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], та малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з січня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, примиритися вони не бажають, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved