Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

У листопаді 2017 року ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 01 серпня 2013 року між ПАТ «Піреус Банк МКБ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (згідно договору факторингу №2 від 12 вересня 2017 року), та [PERSON], було укладено договір № 0089944-ССС2_02723 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, відповідно до якого, він отримав споживчий кредит в розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36 річних. З часу отримання кредиту [PERSON] належним чином не виконував грошове зобов'язання в наслідок чого станом на 23 жовтня 2017 року виникла заборгованість за договором № 0089944-ССС2_02723 від 01 серпня 2013 року, яку позивач, посилаючись на умови договору, просить стягнути з відповідача та судові витрати. Представник ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», що діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву згідно якої просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України . У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»є юридичною особою, керується у своїй діяльності Статутом. Судом встановлено, що 01 серпня 2013 року між ПАТ «Піреус Банк МКБ», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» (згідно договору факторингу №2 від 12 вересня 2017 року), та [PERSON], було укладено договір № 0089944-ССС2_02723 про відкриття поточного рахунку, видачу платіжної картки та надання кредиту в межах кредитного ліміту, відповідно до якого, він отримав споживчий кредит в розмірі 10000,00 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36 річних. Відповідно до п.1 Договору від 01 серпня 2013 року банк відкриває клієнту поточний рахунок № 26208013400004 в гривні, випускає та надає клієнту платіжну картку для її подальшого використання клієнтом в порядку та на умовах, викладених в договорі, правилах та чинних тарифах. Банк надає клієнту кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок для здійснення платежів клієнта у розмірі 10000,00 гривень. Кошти згідно з договором можуть бути використані в цілях безготівкових розрахунків, отримання готівки та сплати процентів, комісій та штрафних санкцій на користь банку. 12 вересня 2017 року між ТОВ ФК «Фінансова Компанія «Приватні Інвестиції» та ПАТ «Піреус Банк МКБ» було укладено Договір факторингу №2 шляхом купівлі права грошової вимоги. За умовами Договору факторингу, ТОВ «ФК «Приватні Інвестиції» придбало у попереднього кредитора право грошової вимоги до [PERSON] згідно кредитного договору № 0089944-ССС2_02723 від 01 серпня 2013 року. Відповідно до договору факторингу зазначено, що новий кредитор з моменту передачі йому прав вимоги стає кредитором у зобов'язаннях позичальників за кредитними договорами та одержує право замість попереднього кредитора вимагати від позичальників належного виконання ними зобов'язань за такими кредитними договорами. Новий кредитор має права на всі суми, належні до сплати позичальником. Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 23 жовтня 2017 року боржник [PERSON] має заборгованість перед ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» по кредитному договору № 0089944-ССС2_02723 від 01 серпня 2013 року у розмірі 77814,56грн. В матеріалах справи наявна копія повідомлення вимоги від 12 жовтня 2017 року з якої вбачається що ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» зверталась до [PERSON] з вимогою погасити заборгованість по Кредиту у розмірі 77565,02 грн. протягом 7 (семи) календарних днів з дати отримання повідомлення. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1600,00 грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved