Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У листопаді місяці 2012 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] стали проживали однією сім»єю та вели спільне господарство з початку 2007 року та 08 серпня 2008 року зареєстрували шлюб. [INFO] року від шлюбу народився син [PERSON]. Під час спільного проживання з відповідачем за спільні кошти та за кошти матері, [PERSON] придбали квартиру за [ADDRESS] шляхом дольової участі у будівництві житла. 14 лютого 2008 року з акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва виду «А», а пізніше 11 серпня 2009 року із ЗАТ «Промінвестбанк» відповідачем було укладено договір відступлення майнових прав за №508-09/30 згідно умов якого від імені відповідача було внесено на рахунок банку повну вартість придбаної квартири, а банк передав [PERSON] майнові права на об»єкт інвестування, зокрема на квартиру [ADDRESS] у м. Хмельницькому, загальною площею 66,56 кв.м. Після завершення будівництва будинку сім»я їх сім»я поселилася у вказаній квартирі та проживали у ній до жовтня місяця 2012 року. У означеній квартирі зареєстроване місце проживання усіх членів сім»ї, в тому числі і сина [PERSON] від першого шлюбу. На придбання квартири були внесені їх спільні кошти та кошти її матері, які вносились від імені відповідача. 02 листопада 2012 року відповідач самоправно виставив їх із сином речі у загальний коридор, змінивши замки у дверях квартири, позбавив таким чином користуватися власним житлом. Просила визнати за нею право спільної сумісної власності на квартиру та вселити її з малолітнім сином. Ухвалою суду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття їх із реєстрації залишено без розгляду. Ухвалою суду об»єднаний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права особистої власності на квартиру. Означений позов [PERSON] обґрунтовував тим, що він мав у особистій власності однокімнатну квартиру за [ADDRESS] у м. Хмельницькому, мав непогані заробітки на вільну кошти, які зберігав частково вдома, частково розміщував у банківських установах на депозитних вкладах. Він вирішив продати означену квартиру та придбати кращу в новобудові, тому 12.02.2008 року уклав договір про участь у фонді фінансування будівництва квартири за [ADDRESS] Згідно означеного договору ним особисто вносились власні кошти визначені графіком та умовами договору. Сплата внесків за цим договором здійснювалась ним за рахунок коштів, виручених від продажу квартири [ADDRESS] та решта коштів знаходились на депозитних рахунках. 08 серпня 2008 року ним був зареєстрований шлюб із [PERSON], яка на час укладання цього договору мала у власності квартиру [ADDRESS]. Після укладення цього вони із [PERSON] мав кожен особисті кошти та кожен використовував їх окремо. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 19.12.2012 року шлюб між ними розірвано. Просить визнати за ним право особистої власності на квартиру [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги уточнили, доповнили їх вимогою встановлення факту проживання однією сім»єю із відповідачем без реєстрації шлюбу із січня місяця 2007 року до його укладання 08 серпня 2008 року. Заявленого позову [PERSON] не визнали. Суду пояснили, що з початку 2007 року, вона спільно однією сім»єю проживала із [PERSON] у належній йому квартирі за [ADDRESS] та їх відносини містили ознаки сім»ї, що підтверджується довідкою видавництва «Поділля». Всі отримані доходи вони витрачали спільно на потреби сім»ї. Вирішили придбати двокімнатну квартиру для спільного проживання, для цього відповідачем було укладено договір про участь у фінансуванні будівництва. Окрім того значна частина коштів у будівництво квартири внесена нею в період шлюбу, окрема половину коштів внесених [PERSON] в розмірі 120 000, 0 грн. вона внесла за рахунок депозитних коштів, котрі вона зняла 13 лютого 2008 року, два наступних внески за рахунок коштів її матері [PERSON] в сумі 100 000,0 , четвертий та додатковий внески внесені в період шлюбу. Крім того вартість квартири збільшилась за рахунок проведеного в ній дороговартісного ремонту. Їх спільне проживання до шлюбу доводиться довідкою з місця проживання видавництва «Поділля», довідкою з поліклініки №2 лікування старшого сина та показами свідків [PERSON], [PERSON][PERSON] Натомість відповідач [PERSON] жодного доказу в обґрунтування внесення коштів не представив. Тому він не є одноосібним власником квартири, а вона є їх спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач [PERSON] та його представник заявленого позову [PERSON] не визнали, заявлений підтримали та суду пояснили, що в підтвердження заявлених вимог, позивач [PERSON] посилається на укладання договорів вкладу (депозиту) з відповідними банківськими установами та вкладання коштів з цих вкладів у будівництво квартири [ADDRESS]. Однак такі докази є неналежними, оскільки вони ніяким чином не підтверджують саме про перерахування їх замовнику будівництва. Крім того він не отримував коштів від матері [PERSON], [PERSON], оскільки мав свої власні кошти, котрі тримав на депозитах та значна частина коштів знаходилась у нього вдома від продажу квартири. Ним, 12 лютого 2008 року та акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва спірної квартири. Зобов'язання за цим договором виконані ним особисто за рахунок власних коштів, котрі були виручені від продажу квартири [ADDRESS] та за рахунок коштів, які зберігались у нього вдома та знаходились на депозитних рахунках. У вказаній квартирі [ADDRESS] проживав він та його брат. [PERSON] та у 2007 році за договором купівлі-продажу він її продав за 40 000 доларів США [PERSON] Він категорично заперечує факт проживання однією сім»єю та ведення спільного господарства із [PERSON], адже позивач є співвласником квартири [ADDRESS], і ніяким чином у них не було потреби придбавати спільну таку ж двокімнатну квартиру. Не заперечує факту реєстрації у квартирі [PERSON], але ніяким чином вона не пов»язана із спільним проживанням із позивачкою. В період 2007 року вони зустрічались із [PERSON], однак спільного проживання, пов»»язаного спільним побутом та спільним бюджетом не було. Такі відносини мали характер знайомства, поодиноких зустрічей, однак [PERSON] ніколи не проживала у [ADDRESS] довідка видавництва «Поділля» була фіктивною, що підтвердила в ході розгляду справи свідок [PERSON] Заслухавши доводи позивача-відповідача [PERSON] та її представника, заперечення відповідача-позивача [PERSON] та його представника щодо заявленого позову [PERSON] та доводи в обґрунтування поданого ним позову, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позови [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідачем [PERSON] 12 лютого 2008 року укладений договір із акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком про участь у фінансуванні будівництва виду «А» за № 198-08/36. За цим договором [PERSON] передає кошти управителю (яким є акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк) для здійснення фінансування будівництва закріпленого за довірителем об»єкту інвестування за [ADDRESS] загальною площею 66.56 кв.м. за ціною 1 кв.м. 4500 грн., кількістю кімнат - дві, загальною вартістю об»єкта інвестування складає 299 520, 0 грн. шляхом внесення коштів на особистий рахунок відкритий управителем. На підставі цього договору відповідач (за договором довіритель) отримує у власність закріплений за ним об»єкт інвестування після введення об»єкта будівництва в експлуатацію за умови: - повної сплати вартості за об»єкт інвестування відповідно до графіку, а також розміру винагороди за управління коштами, визначені умовами договору. Свідоцтво про участь у фонді фінансування будівництва на об»єкт інвестування спірну квартиру було видано [PERSON] 21 жовтня 2008 року. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно [PERSON] на квартиру [ADDRESS] було видано 18.03.2010 року. Судом безспірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08 серпня 2008 року. Попередній шлюб [PERSON] розірвала 03 серпня 2006 року. Від шлюбу [INFO] року народився син [PERSON]. Позивач [PERSON] обґрунтовує факт спільного проживання як чоловіка та жінки без шлюбу із [PERSON] з січня місяця 2007 року довідкою ТОВ «Агроімпекс» за №1215 від 01.11.2012 року, котра на її думку підтверджує факт реєстрації відповідача у квартирі [PERSON] за адресою [ADDRESS] з 17.10.2007 року по 13.08.2010 року амбулаторною карткою її сина [PERSON]. Окрім того, факт спільного проживання її у квартирі [ADDRESS], що належала на праві особистої власності [PERSON] підтверджується і довідкою видавництва «Поділля» за №91 від 23 серпня 2006 року, котра підписана комендантом [PERSON] та головним бухгалтером [PERSON]. як його співмешканки. Однак такі докази на думку суду не можуть бути покладені в основу підтвердження факту спільного проживання, виходячи з наступного. Покази [PERSON] є суперечливими та неправдивими, позаяк з первинної позовної заяви позивачки слідує, що вони із [PERSON] стали проживати у фактичному шлюбі та вести спільне господарство лише з початку 2007 року. Відповідно до довідки №91 від 23.08.2006 року вбачається, що вона зареєстрована та проживає у [ADDRESS] разом із [PERSON] як власником та братом [PERSON] з 23 серпня 2006 року. Однак вказана довідка спростована в судовому засіданні показами свідка [PERSON], коменданта гуртожитку [ADDRESS], котра з 2005 по 2007 рік працювала прибиральницею та в її обов»язки входило приймання плати за житло. Оглянувши вказану довідку видавництва «Поділля» вона повідомила суду про те, що в квартирі проживав лише [PERSON] та підпис як коменданта гуртожитку не [PERSON] і не [PERSON]. як головного бухгалтера. Крім того, із розмови із [PERSON]. їй стало відомо про те, що в неї просили видати таку довідку, однак вона відмовила їй у цьому. Правдивість показів свідка у суду сумнівів не викликає, позаяк в день подачі позивачем вказаного письмового доказу, допитувався і означений свідок, і на уточнююче запитання суду вона дала такі покази. Відповідно до довідки ПАТ «Видавництво «Поділля» за №13 від 28.01.2013 року довідка [PERSON] про проживання її у будинку 51/2 не видавалась, і зазначені підписи посадових осіб ними не підписувалась. Тому на рахунок цього [PERSON] висуває твердження, що вона проживала із [PERSON] з 2006 року, а їх спільне проживання набуло ознак сім»ї з початку 2007 року. Поряд із цим копія паспорта [PERSON], свідчить про те, що вона знята із реєстрації із квартири [ADDRESS] лише 13 листопада 2011 року. Фактами, що підтверджують їх спільне проживання на думку позивача є й те, що витягах із класного журналу і соціальному паспорті її сина [PERSON] [PERSON] від першого шлюбу є вказівка, що його батьком є [PERSON] Однак, слід до таких доказів відноситись критично, позаяк позивач [PERSON] підтвердила суду про те, що відомості до цих документів вносились із її слів, крім того довідка будинкоуправління №2 за 3623 від 17.05.2013 року свідчить про те, що як матір [PERSON] так і її син [PERSON] були прописані у власному житлі, що їм обом належить на праві спільної часткової власності - квартирі за [ADDRESS] у м. Хмельницькому згідно свідоцтва про право власності на житло, з 23.05.1996 року та син виписаний 24.05.2000 року у зв»язку із навчанням у м. Вінниця. Більш того, записи до класного журналу вносились на початку навчального 2006 року, тоді коли ще як пояснює позивач їх відносини ознак сім»ї не мали. Не заслуговує і на увагу і довідка дитячої поліклініки №2 про те, що [PERSON] перебував на диспансерному обліку за адресою [ADDRESS] з 27 жовтня 2006 року, позаяк сторони як сім»я не проживали, і цей період їх спільного проживання судом встановити не вимагається. Згідно довідки за №31 від 07.11.2012 року у спірній квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], син [PERSON] та син [PERSON] В обґрунтування вимог внесення коштів у придбання спірної квартири матір»ю позивача [PERSON] в розмірі 100, 0 грн. позивач надала заяву на видачу готівки в сумі 101 500, 0 грн. та про цей факт повідомили свідки матір [PERSON], водій таксі [PERSON] Однак покази цього свідка є суперечливими із показами самої [PERSON], котра показала суду, що таксист у квартиру для передачі коштів [PERSON] не заходила. Натомість свідок [PERSON] повідомила суду про те, що [PERSON] віддала гроші, однак їх кількості вона не знала. Суд не приймає до уваги покази свідків [PERSON] та водночас і довідку про зняття цих коштів із депозитного рахунку цим свідком, покази [PERSON] та позивача [PERSON] стосовно вкладення у придбання спірної квартири коштів в сумі 100 000,0 грн. та коштів вкладених самою позивачкою, знятих із депозитних рахунків 13 лютого 2008 року, оскільки будь-якого документального підтвердження, крім пояснення сторони та свідків не можуть бути прийняті судом. Позивач має у власності дві третіх частини квартири за [ADDRESS], інша одна третя частина квартири належить її сину [PERSON] від першого шлюбу. Позивач була зареєстрована у ній до 13 січня 2011 року. Суд не бере до уваги довідку Хмельницької міської лікарні за №15 від 21.02.2013 року про те, що [PERSON] знаходився на обліку за місцем проживання [ADDRESS] з 27.10.2006 по 11.09.2007 року, позаяк він був зареєстрований за місцем проживання та реєстрації матері по [ADDRESS]. Вказана довідка спростовується довідкою будинкоуправління №2 за №623 від 17.05.2013 року та посиланням позивача [PERSON] у позовній заяві щодо спільного проживання її із [PERSON] лише з початку 2007 року, тоді як означена довідка містить на посилання перебування на обліку [PERSON] з 27.10.2006 року. Означена довідка містить неправдиві відомості, і суд оцінює її критично та до уваги не бере. Підтверджуючи спільне проживання із [PERSON] витягом із класного журналу за 2006-2007 навчальний рік, [PERSON] посилається на те, що відомості про батьків у ньому зазначено [PERSON], однак такі відомості не відповідають дійсності, позаяк такі відомості вносяться в класний журнал на початку навчального року, яким у даному випадку є 2006 рік. По-перше, батьком сина [PERSON] є [PERSON], і шлюб позивач з ним розірвала лише у серпні 2006 року, по -друге відомості про батьківство вносились в класний журнал на підставі заяви та соціального паспорту (заповнені одним із батьків) при вступі до навчального закладу. При цьому у соціальному паспорті Хмельницької гімназії №1 його батьком зазначений [PERSON] та дописано не відомою особою іншим чорнилом та почерком у графі «освіта» [PERSON] Реєстрація [PERSON] за місцем проживання [PERSON] у м. Вінниця не підтверджує факту спільного проживання однією сім»єю сторін, тому суд до уваги її взяти не може. Свідок [PERSON], брат позивача підтвердив, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] взагалі не проживала, та [PERSON] з нею однією сім»єю у цій квартирі не проживав. Не заперечував про те, що брат зустрічався із [PERSON], однак їх відносини не мали ознак сім»ї аж ніяк не мали. Покази позивача [PERSON] є неправдивими та суперечливими, вони не узгоджуються із показами її ж свідків, допитаних судом. Так, із показів [PERSON] слідує, що таксист, котра привезла матір [PERSON] для передачі коштів у квартиру не піднімалась, тоді як сама [PERSON], що таксист знаходилась у квартирі в момент передачі грошей в сумі 100 000, 0 грн. Не доводять факту спільного проживання сторін і покази свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стосовно спільного проживання однією сім»єю сторін з 2006 року та проживання їх спільно протягом двох місяців у неї на квартирі, суд оцінює їх критично, оскільки сама позивач, котра давала покази суду в перших судових засіданнях не посилалась на те, що вона із [PERSON] ще й проживала на квартирі у своєї рідної тітки [PERSON] спільно однією сім»єю, вони є неправдивими та суперечливими. [PERSON] посилається на те, що [PERSON] не мав коштів для придбання житла, бо всі гроші тримав на депозитних рахунках, однак ним продана однокімнатна квартира [ADDRESS] у м. Хмельницькому за 40, 0 доларів США. Означений факт підтвердила свідок [PERSON] в судовому засіданні, а також і укладений між ними попередній договір ним укладались депозитні договори, натомість [PERSON] не довела зворотного. Судом достовірно установлено, що [PERSON] відповідно до укладеного договору вніс на користь управителя за договором 306 944,00 грн. за двокімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 66,56 кв.м.. відповідно до копії свідоцтва про участь у фонді фінансування будівництва вказані кошти вносились у чотири етапи: з них до шлюбу - 15.02.2008 року - 120 000,0 грн.; 18.03.2008 року 64 000,0 грн. та 02.04.2008 року 36 000, 0 грн. на загальну суму 220 000,0 грн., перебуваючи у шлюбі 90 944,0 грн. та доплата за надлишок реальної частки квартири (загальна площа 68,3 кв.м.) в сумі 5220,0 грн. на загальну суму 96 164,0 грн. Згідно вимог частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Не заслуговують на увагу пояснення позивача та її представника стосовно спільного проживання та ведення спільного господарства нею та [PERSON], позаяк факт придбання автомобілів кожною стороною якраз і свідчить те, що сторони окремо визначали комплекс придбаного ними майна за власні кошти, а не спільно проживали як сім»я вказує позивач. Не заслуговує на увагу і посилання позивача та її представника на підтвердження вимог стосовно спільного бюджету. Окрім того вона не довела, що саме ці кошти зняті з депозитного рахунку використані на оплату вартості спірної квартири. Пунктом 3 ч. 1 ст. 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини (чоловіка) є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Відповідно до ч.6 ст. 57 СК України, суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Суд враховує те, що більшу частину коштів - вартість спірної квартири відповідач оплатив до реєстрації шлюбу з позивачем, а саме: 220 000,00 грн, повна вартість квартири становить 310 944,00 грн, враховуючи те, що сторонами у шлюбі внесено 90 944, 0 грн. та 06 липня 2010 року було здійснено доплату за 1,74 кв. м. спірної квартири у розмірі 5 220,0 грн, тобто внесені кошти під час шлюбу, а тому частина квартири вартістю 96 164 грн, яка складає 15/100 частки квартири, а тому частка позивача складає 15/100 частки спірної квартири. При цьому суд не бере до уваги висновок експерта щодо вартості спірної квартири та висновку спеціаліста про виконання додаткових робіт, оскільки для вирішення спору вона значення не має. Суд не бере до уваги і позицію відповідача-позивача [PERSON] стосовно того, що кошті внесені в рахунок укладеного ним договору належали йому особисто та кожен із них, перебуваючи у шлюбі кожен із них мав свій власний бюджет. І з цих підстав його позов в повному обсязі задоволеним бути не може, оскільки під час шлюбу у вартість квартири були внесені кошти в сумі 96 164,0 грн., і спростованими вони бути не можуть. Не заслуговують на увагу і надані письмові докази придбання будівельних матеріалів, витрачених для ремонту квартири, однак такі докази теж не підтверджують їх витрачання саме у ремонт спірної квартири. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тому з наведених підстав подані сторонами позови підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial