Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона, народилась 01 жовтня 1986 року та її батьки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. Вказує на те, що разом з батьками та її братом [PERSON] вони проживали в [INFO]. Під час спільного проживання вищевказана квартира була приватизована і на ім'я батька - [PERSON] була видано 23.02.2005 року відкритим акціонерним товариством «Чернівецькій цукровий завод» свідоцтво про право власності, в якому зазначено, що всім чотирьом належить на праві спільної сумісної власності вищевказана квартира. Данні відомості зазначені в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Посилається на те, що в 2006 році її брат - [PERSON] знявся з реєстрації в місці Чернівці та виїхав на постійне місце проживання в м. Одесу, 25 жовтня 2010 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Крім цього вказує на те, що 20 вересня 2014 року її батько - [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS]. 27 липня 2015 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] на підставі її заяви була відкрита спадкова справа № 25/2015, щодо майна померлого 20 вересня 2014 року [PERSON]. В заяві посилається на те, що із заявою про прийняття спадщини, як дружина померлого, 07 червня 2017 року, до нотаріуса звернулась і відповідачка по справі [PERSON], але правоустановчого документу на квартиру [ADDRESS], а саме свідоцтва про право власності на вищевказану квартиру, вона нотаріусу не надала. Відмовляється відповідачка надати їй правоустановчий документ на квартиру, у зв'язку з чим нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири, яка є спадковим майном після смерті [PERSON]. Крім цього посилається на те, що спадкоємцем першої черги, крім неї та відповідачки, також міг бути і її брат [PERSON], але він на день смерті спадкодавця не проживав з ним разом та не був зареєстрований у вищевказаній квартирі, що підтверджується довідкою ПП «Садгора-Сервіс» від 02.11.2018 року. Вказує, що 07 травня 2018 року нотаріусом було направлено за місцем проживання [PERSON] повідомлення про відкриття спадкової справи та у зв'язку із пропущенням строку для її прийняття з пропозицією повідомити нотаріуса чи має він намір звернутися до суду за продовженням строку, але відповіді від [PERSON] так і не поступило до нотаріуса. У зв'язку з тим, що вона не надала нотаріусу правовстановлюючого документу на спадкову частину майна спадкодавця, 25 червня 2018 року приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] винесла постанову про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири № 5, яка знаходиться в місті Чернівці по вулиці Хотинській в житловому будинку № 4. Просить визнати за нею право власності на частку спадкового майна, яке залишилось після [PERSON], померлого 20 вересня 2014 року, а саме 1/8 частки квартири [ADDRESS] та стягнути з [PERSON] на її користь судовий збір у розмірі 1694,75 грн. У судове засідання представник позивача надала суду пояснення згідно позову, просила позовні вимоги задовольнити повністю. Представник відповідача та третьої особи в судовому засіданні проти позову заперечувала, вкзала на те, що у позивачки відсутній правовстановлюючий документ, який відповідачка не надасть. Крім цього вказала на те, що її довіритель [PERSON], пропустив строк прийняття спадщини, з 2006 року не зареєстрований за вказаною адресою. Відповідачка у судовому засіданні позов не визнала, вказала на те, що позивачка до неї не зверталася, з нею не спілкується, тому вона не надає правовстановлюючі документи на право власності і заперечує проти позову. Суд, дослідивши\~ докази по справі, приходить до наступного. Так, в силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. [PERSON] ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [PERSON] І-МИ № 149717 помер [PERSON] 20 вересня 2014 року у віці 54 роки. Після його смерті відкрилася спадщина на все його майно, що по закону на момент смерті належало йому на праві власності. Спадкоємцями першої черги після смерті батька є позивачка донька [PERSON], син [PERSON] і дружина [PERSON] [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] була приватизована на ім'я батька - [PERSON] було видано 23.02.2005 року Відкритим акціонерним товариством «Чернівецькій цукровий завод» свідоцтво про право власності, в якому зазначено, що всім ним чотирьом належить на праві спільної сумісної власності вищевказана квартира. Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41051294 приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] 27 липня 2015 року на підставі заяви позивача була відкрита спадкова справа № 25/2015, щодо майна померлого 20 вересня 2014 року [PERSON]. Судом встановлено, що згідно довідкою ПП «Садгора-Сервіс» від 02.11.2018 року спадкоємець першої черги є брат позивачки [PERSON], на день смерті спадкодавця не проживав з ним разом та не був зареєстрований у вищевказаній квартирі. Судом встановлено, що 07 травня 2018 року нотаріусом було направлено за місцем проживання [PERSON] повідомлення про відкриття спадкової справи та у зв'язку із пропущенням строку для її прийняття з пропозицією повідомити нотаріуса чи має він намір звернутися до суду за продовженням строку, але відповіді від [PERSON] так і не поступило. Судом встановлено, що згідно постанови приватного нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25 червня 2018 року у зв'язку з тим, що позивачка не надала нотаріусу правовстановлюючого документу на спадкову частину майна спадкодавця. [PERSON] ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. [PERSON] із положеннями ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Також слід зазначити, що згідно із ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Порядок та підстави визначення часток у праві спільної часткової власності\~ визначено у ст. 357 ЦК України. Зокрема, зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року визначено, що за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Крім того, статтею 372 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд,

Outcome: approved