Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до Млинівського районного суду Рівненської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 07 грудня 2018 року він дав позику гр. [PERSON] у розмірі 8000 тисяч доларів США на строк до 01.02.2019 року. Останній власноруч у присутності двох свідків написав розписку про отримання вказаних коштів та зобов`язання повернути гроші надані у борг у зазначений у розписці термін. На момент подачі позовної заяви, згідно офіційного курсу НБУ 100 доларів США становить 27,02 гривень, таким чином сума боргу за розпискою в розмірі 8000 доларів США становить 216160,00 гривень. У вказаний у розписці строк відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, кошти не повернув. Просить суд стягнути з відповідача на його користь суму основного боргу у розмірі 216160,00 гривень, 3% річних за незаконне використання коштів у розмірі 213,20 гривень, відсотки за користування коштами у розмірі 7248,76 гривень та стягнути судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Млинівського районного суду від 28 лютого 2019 року відкрито провадження у справі. 19.08.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява відповідача [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики. Ухвалою від 22.08.2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики повернуто позивачу. 15.11.2019 року до суду надійшло клопотання відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №570/5162/19 за його позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору позики. Ухвалою Млинівського районного суду від 15.11.2019 року провадження у справі зупинено. Ухвалою Млинівського районного суду від 18.01.2021 року поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. В судове засідання 26.03.2021 року позивач не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою про відмову від позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] на його користь відсотків за користування коштами у розмірі 7248,76 гривень. Просив справу розглянути у його відсутності. (а.с.137-138) Відповідач [PERSON] в судове засідання 26.03.2021 року не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.133) У відзиві на позов, поданому до суду 19.08.2019 року зазначив, що жодних коштів у [PERSON] не брав. Дана розписка була написана під впливом психологічного тиску на нього з боку позивача, за обставин ДТП, яка відбулась з ним в той же день. Він працював у ФОП [PERSON] з березня 2018 року по 07.12.2018 року на посаді водія без оформлення трудових відносин. Оскільки під час ДТП автомобіль «Фольксваген» номерний знак [NUMBER] , який належав позивачу зазнав механічних пошкоджень, [PERSON] наказав йому написати розписку про нібито отриману суму коштів в розмірі 8000 доларів, як гарантію того, що він відремонтує вказаний автомобіль. Свідків, які вказані у розписці під час її написання не було. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. (а.с.37-39) 26.09.2019 року позивач надіслав відповідь на відзив, вказавши що відповідачем було порушено строки подання відзиву на позов, окрім того не надано жодних документальних підтверджень чинення психологічного тиску в день написання [PERSON] розписки про позику коштів 07.12.2018 року і в будь-яку іншу календарну дату, будь-яких документальних підтверджень (актів перевірок органів Держпраці, приписів про усунення порушень трудового законодавства, постанови про прагнення до відповідальності [PERSON] у зв`язку із порушенням трудового законодавства) перебування відповідача [PERSON] у неофіційних трудових стосунках з ним. Окрім того немає будь-якого документального підтвердження вчинення [PERSON] 07.12.2018 року ДТП за участю транспортних засобів, які перебувають у його приватній власності. Не надано жодних доказів звернення [PERSON] до медичних закладів Рівненської області 07.12.2018 року зі скаргами на тілесні ушкодження, чи хоча б подряпини, які б свідчили, що [PERSON] 07.12.2018 року «дивом залишився живим». (а.с.52-54) Суд вважає не обґрунтованими доводи відповідача про те, що розписка, за якою позивач намагається стягнути з нього кошти написана ним як гарантія того, що він відремонтує пошкоджений в результаті ДТП автомобіль позивача та під впливом психологічного тиску. Так, факт вчинення будь-якого тиску на відповідача спростовується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] .. Відсутність ДТП за участю транспортного засобу марки «Фольксваген» н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] 07.12.2018 року на а/д між селами Грабів та Зоря Рівненського району Рівненської області підтверджується повідомленням Головного управління національної поліції в Рівненській області №11/166 Аз від 12.09.2019 року. (а.с.56) Окрім того, ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 11.11.2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору позики залишено без розгляду в зв`язку з неодноразовими неявками в судове засідання позивача. (а.с.111-112) Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, вважає позов підставним та таким що підлягає до задоволення, оскільки підтверджується зібраними та перевіреними в ході судового засідання доказами. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що згідно розписки [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , прописаний за адресою [ADDRESS] , фактично проживає за адресою : [ADDRESS] позичив у [PERSON] суму 8000 (вісім тисяч) доларів 07.12.2018 року. Зобов`язується повернути вказану суму в строк до 01 лютого 2019 року. Розписка складена 07 грудня 2018 року. (а.с.7) Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що працюють в пекарні « [INFO] », яка належить позивачу. 07.12.2018 року в обідню пору під`їхав [PERSON] разом з [PERSON] , зайшли до їх кабінету, розмовляли про щось, а потім відповідач написав розписку про позику коштів у позивача. У цей час [PERSON] перебував у нормальному стані, ніхто не чинив на нього ніякого тиску. На прохання [PERSON] вони поставили свої підписи на розписці, як свідки. Моменту передачі коштів вони не бачили. Про факт ДТП їм нічого не відомо. Положеннями ч.1 ст.1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.1 ст.1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Приписами ч.1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України). Як вбачається з розписки відповідач [PERSON] зобов`язався у термін до 01 лютого 2019 року виконати взяте на себе грошове зобов`язання. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З огляду на вищезазначені норми цивільного законодавства за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як факт його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Тобто, розписка - це документ, що засвідчує в письмовій формі факт одержання особою у власність, користування чи розпорядження грошей від іншої особи. Крім того, розписка має також містити дату отримання коштів. Для того, щоб договір позики набрав чинності, необхідне підтвердження одержання позичальником позики. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15. В цій постанові зазначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми та дату отримання коштів. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно ст..625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивачем наведено розрахунок 3% річних на суму боргу в розмірі 213,20 гривень (а.с.4), які відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на його користь. Судом було перевірено, що станом на дату звернення до суду з цим позовом встановлений НБУ курс гривні до долара США становив 2705,7716 грн., що відповідає наданому позивачем розрахунку боргу. (а.с.11) Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] не виконав свої зобов`язання за договором позики та у визначений строк не повернув позивачу суму боргу, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за договором позики від 07 грудня 2018 року підлягають до задоволення. З відповідача на користь позивача слід стягнути суму основного боргу у розмірі 216160,00 гривень і 3% річних за незаконне використання коштів у розмірі 213,20 гривень. На думку суду, підлягають до задоволення судові витрати пов`язані з оплатою судового збору, так як у відповідності до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачем - [PERSON] сплачено судовий збір у сумі 2161 грн.60 коп., що об`єктивно підтверджується квитанцією № 38964523 від 14.02.2019 року, тому з відповідача слід стягнути судовий збір у вказаній сумі. (а.с.6) На підставі наведеного,

Outcome: approved