Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У поданій в суд позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення донькою 23 років або припинення навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що за рішенням суду від 29 грудня 2006 року з відповідача [PERSON] стягувалися на її користь аліменти на його утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO] в розмірі 200 грн. Після досягнення повноліття донька продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» та потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу, оскільки він регулярно їздить на заробітки за кордон та має неофіційні доходи. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та з аналогічних мотивів, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомої суду причини, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву на позов не подавав. При таких\~умовах суд\~вважає за\~можливе винести\~заочне рішення\~по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Установлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2006 року з [PERSON] стягувалися на користь [PERSON] аліменти на утримання їх доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 200 грн. щомісячно і до повноліття дитини. З довідки №465 від 05 листопада 2018 року вбачається, що [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» на денній формі навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2020 рік. Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~положень ст.200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу,\~зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини,\~що мають\~істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні положень ст.ст.77-78 ЦПК України доказів про розмір доходів відповідача та можливості надання ним матеріальної допомоги на навчання повнолітньої дитини позивачем суду не надано. А відповідно положень ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги є недоведеними та задоволенню не підлягають. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed