overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 14 січня 2015 року шлюбу з [PERSON] , у період якого в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що упродовж 2020 року стосунки з відповідачем розладились, між ними зникло взаєморозуміння та повага, почастішали сварки. На цей час проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, кожен з них живе своїми інтересами. Сім`я фактично припинила своє існування. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03 листопада 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником позову відповідач отримав 21 листопада 2020 року. 24 листопада 2020 року відповідач в канцелярію суду подав заяву про визнання позову, проти розірвання шлюбу не заперечив. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.1 ст.24, ст.112 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Викладена в позовній заяві вимога позивача про відновлення їй дошлюбного прізвища узгоджується з положеннями ст.113 СК України, тому підлягає задоволенню. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-25 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 14 червня 2013 року шлюбу з [PERSON] , у період якого в них народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що подружні стосунки з відповідачем фактично припинені півроку тому через зловживання ним спиртними напоями, вчинення сварок, в ході яких у присутності дітей він її морально ображав та застосовував фізичну силу. Крім цього, відповідач постійно виганяв її з будинку, який належить його батькам. За період окремого проживання відповідач жодного разу не цікавився її та дітей життям. У зв`язку із цим вважає, що їх сім`я припинила своє існування та примирення вони не досягнуть. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 11 грудня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником позову позивач отримав 06 січня 2021 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 11 грудня 2020 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопад 2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із повторно виданим свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 14 червня 2013 року у виконавчому комітеті Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області за актовим записом № 2. У період шлюбу у сторін народилося дві дочки: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неподанням відповідачем заперечень проти позову в будь-якій формі. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Викладена в позовній заяві вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища узгоджується з положеннями ст.113 СК України, тому підлягає задоволенню. Сплачений по справі судовий збір належить залишити за позивачем згідно зробленої нею в позові заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 15.02.1986 року шлюбу із [PERSON] , у період якого в них народилося двоє дітей, які на сьогоднішній день уже досягли повноліття: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що через кардинальну відмінність поглядів на шлюб і сім`ю сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Уже тривалий час жодних подружніх відносин не підтримують, тому вважає неможливим збереження сім`ї і недоцільним надання терміну для примирення. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 25.05.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та інформації Укрпошти з інтернет-сайду щодо відстеження за трек-номером копію ухвали з примірником позову відповідач отримав 05.06.2020 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 25.05.2020 року з додатковим врахуванням вимог п.3 Прикінцевих положень ЦПК України в редакції Закону України від 30.03.2020 року № 540-ХІ, а також Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28.11.2013 року № 958, відповідач відзиву на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 15.02.1986 року у відділі ЗАГСу Ковельського міськвиконкому Волинської області за актовим записом № 43. У період шлюбу у них народилося двоє дітей, які на даний час є повноліття: дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , № [NUMBER] . Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неподанням відповідачем жодних заперечень проти позову в будь-яких формі. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 15 листопада 1996 року шлюбу із [PERSON] , у період якого у них народилося два сини: [PERSON] , 1997 року народження, та [PERSON] , 2001 року народження, які уже досягли повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що через поведінку відповідача упродовж останнього часу їх стосунки погіршились. Взаєморозуміння між ними не досягнуто, характери несумісні, погляди на життя різні. Останні два роки разом не проживають. Тому вважає, що шлюб фактично існує формально та його подальше збереження буде суперечити її інтересам. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 08 червня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду від 22 червня 2021 року за клопотанням відповідача сторонам надано термін на примирення строком на один місяць. Провадження у справі було зупинене до 22 липня 2021 року. У період з 09 липня 2021 року по 06 серпня 2021 року головуючий у справі суддя перебував у щорічній відпустці. Ухвалою суду від 10 серпня 2021 року провадження в справі поновлене. Жодних заяв у період наданого строку на примирення і після цього сторони по справі не зробили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 15 листопада 1996 року у Любомльському районному відділі реєстрації громадянського стану за актовим записом № 45. Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано. Наданий за його клопотанням строк для примирення позитивного результату не дав. Позивач своєї позиції стосовно заявлених позовних вимог не змінила. За таких обставин суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 15 листопада 2000 року шлюбу із [PERSON] , у період якого у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка уже досягла повноліття, та дочка [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що через тяжке матеріальне становище та відсутність постійної роботи за місцем проживання вимушена була виїжджати на заробітки в Республіку Польща. Згодом між нею і відповідачем почали проявлятися розбіжності у поглядах на життя, сімейні обов`язки, непорозуміння, взаємні претензії, які інколи закінчувалися застосуванням відповідачем фізичної сили. Взаєморозуміння так і не досягли, упродовж декількох років сімейних відносин не підтримують, спілкуються періодично. Жодних заходів для примирення і поновлення сімейних стосунків не приймали. За таких обставин вважає, що шлюб існує лише формально та його збереження є неможливим. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 15 липня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому по суті заявлених вимог вказав на їх визнання, оскільки сім`я дійсно припинила своє існування, примирення із позивачем не дійдуть, тому просив шлюб розірвати. Заперечив обґрунтування позову, вказав, що фактичною причиною припинення шлюбних відносин є подружня зрада позивача, яка проживає в Республіці Польща з іншим чоловіком. Позивач відповіді на відзив у встановлений судом строк не подала. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи позицію сторін щодо неможливості збереження шлюбу і фактичне припинення шлюбних стосунків, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про розірвання шлюбу по своїй суті відповідають положенням ч.1 ст.24, ст.112 СК України, а їх визнання відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому у зв`язку з визнанням позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 15 травня 2015 року шлюбу із [PERSON] , у період якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги обґрунтувала тим, що через відмінність поглядів на сімейне життя, обов`язки, ведення спільного господарства, несумісність характерів стосунки з відповідачем поступово погіршувались. Оскільки взаєморозуміння досягнуто не було з березня 2021 року проживають окремо і з цього часу їх шлюбні стосунки фактично припинились, а сім`я розпалась остаточно. За викладених обставин вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити її інтересам та унеможливлює примирення. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 27 травня 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до інформації з Інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення за трек-номером копію ухвали суду з примірником матеріалів позову відповідач отримав 23 червня 2021 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 27 травня 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопад 2013 року №958, відповідач відзиву на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 15 травня 2015 року у виконавчому комітеті Олеської сільської ради Любомльського району Волинської області за актовим записом № 2. У період шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] . Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неподанням відповідачем відзиву на позов чи заперечень у іншій формі. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 16.10.2005 року шлюбу із [PERSON] , у період якого в них народилося два сини: [PERSON] , 2006 року народження, та [PERSON] , 2010 року народження. Свої вимоги обґрунтувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ними мають місце неприязні відносини, відсутнє взаєморозуміння та повага. На даний час проживають окремо, фактичні шлюбні відносини припинені, має намір створити сім`ю з іншим чоловіком. Вважає, що подальше проживання з відповідачем у шлюбі буде суперечити принципу добровільності сімейних відносин. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлялася у встановленому порядку, у тому числі шляхом розміщення судового оголошення на сайті суду, але в судове засідання не з`явився, відзиву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 16.10.2005 року у Куснищанській сільській раді Любомльського району Волинської області за актовим записом № 12. У період шлюбу у них народилося два сини: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв серії [NUMBER] , [NUMBER] . Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неявки відповідача на судовий розгляд. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чолові-ка. Примушування чоловіка та жінки не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Викладена в позовній заяві вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища узгоджується з положеннями ст.113 СК України, тому підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 16 березня 1986 року шлюбу з [PERSON] , у період якого у них народилося четверо дітей, які всі вже досягли повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що упродовж останнього року стосунки з відповідачем розладились, між ними зникло взаєморозуміння та повага, почастішали сварки. Тривалий час кожен з них живе своїм окремим життям та інтересами. Шлюб існує лише формально, тому його подальше збереження буде суперечити їх інтересам. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 03 листопада 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали з примірником позову відповідач отримав 19 листопада 2020 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 03 листопада 2020 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2013 року № 958, відповідач відзиву на позов не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 16 березня 1986 року у виконавчому комітету Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області за актовим записом № 1-с. Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неподанням відповідачем заперечень проти позову в будь-якій формі. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Викладена в позовній заяві вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища узгоджується з положеннями ст.113 СК України, тому підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved