Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що 24 лютого 1974 року він та відповідачка зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання, особливо останнім часом, у них стали виникати конфліктні ситуації через безпідставні ревнощі дружини, які призвели до втрати між ними як подружжя взаєморозуміння, поваги та бажання спільного проживання. Просить суд за вказаних обставин укладений ними шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Відповідачка позовні вимоги не визнала. Просить відмовити у задоволенні позову мотивуючи тим, що вони з чоловіком тривалий час перебувають у шлюбі, мають чотирьох повнолітніх дітей, а також онуків. Позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, сторони 24 лютого 1974 року уклали шлюб. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.24 згаданого Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Згідно вимог ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати у сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч.3, 4 ст.156 Кодексу, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як вбачається з вироку Камінь-Каширського районного суду від 14 червня 2016 року, позивача засуджено за те, що він 23 березня 2016 року в с.Радошинка за місцем проживання умисне заподіяв своїй дружині відповідачці [PERSON] шляхом нанесення не менше 20 ударів руками, кулаками, ногами по тілу, верхніх та нижніх кінцівках легкі тілесні ушкодження. Як пояснила відповідачка суду 29 червня 2016 року, позивач протягом багатьох років знущається з неї, заподіює їй побої, виганяє її з будинку, зраджує їй в подружній вірності. Враховуючи встановлені обставини та вище зазначені вимоги закону, те, що сторонам надавався трьохмісячний строк для примирення, протягом якого вони не примирились, суд доходить висновку, що такий шлюб носить формальний характер який слід розірвати, оскільки його не розірвання буде суперечити інтересам сторін. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивачка клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявляла, суд її прізвище залишає шлюбне. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідачки в користь позивача 551 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved