Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що в 1990 році він купив в [PERSON] житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , в якому він проживає і по даний час. Оформити нотаріально договір купівлі - продажу житлового будинку не зміг у зв`язку з тим, що [PERSON] помер [INFO] . Позивач відкрито та безперервно володіє даним житловим будинком, проживає в ньому більше 10 років. З моменту його вселення з 1995 року він за свої кошти проводив поточні та капітальні ремонти житлового будинку. Регулярно сплачував кошти за користування електричною енергією та водопостачання. Позивач змушений звернутися до суду, який просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання на 09:00 год. 18 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року залучено до участі у розгляді справи Вапнярську селищну раду. Ухвалою суду від 27 січня 2020 року розгляд справи відкладено на 08:30 год. 12.02.2020 року, витребувано з Тульчинської державної нотаріальної контори спадкову справу після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Ухвалою суду від 05 березня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 09:40 24 березня 2020 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Семко Г.В. не з`явилась, надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, просила позов задовольнити. Судові витрати просила залишити за позивачем. Від Вапнярської селищної ради надійшла заява, в якій Вапнярська селищна рада не заперечує щодо задоволення позовних вимог [PERSON] , просить справу розглянути без участі представника селищної ради. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Із письмових пояснень свідка [PERSON] видно, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] з 1990 року. Цей факт їй відомо, оскільки вона є сусідкою [PERSON] . Із письмових пояснень свідка [PERSON] видно, що з позивачем [PERSON] вони сусіди. [PERSON] проживає в житловому будинку по [ADDRESS] з 1990 року. Суд, розглянувши заяви сторін, свідків дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] з 10 липня 1990 року (а.с.24). Як видно з копії свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] від 4 листопада 1995 року успадкував житловий будинок, розташований по [ADDRESS] після [PERSON] (а.с.11). Згідно довідки про показники об`єкта нерухомого майна, передбачено, що відповідно до проведеної інвентаризації 15.08.2019 року житлового будинку розташованого за адресою [ADDRESS] має такі показники : загальна площа - 94,90 кв. м., житлова площа - 36,10 кв. м. До складу майна входить житловий будинок літ «А», тамбур літ « а», ганок літ «а1», підвал літ «А1», житлова прибудова літ « А2», літня кухня літ «Б», прибудова літ «б», вбиральня літ «В», огорожа 1-2. Згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок зареєстровано за [PERSON] Назва вулиці змінилась з [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с.32). Як видно з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] видно, що [PERSON] , відповідач по справі є сином [PERSON] (а.с.8). З повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори видно, що спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] не відкривалась (а.с.67). Позивач [PERSON] здійснює оплату за електроенергію, що підтверджується копіями квитанції наявних у матеріалах справи (а.с. 33-35). З договору страхування будівель та рухомого майна, що належать громадянам від 28 травня 2008 року серії БМ № 0500186 видно, що даний договір укладений між [PERSON] та НАСК «Оранта» (а.с.26). Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить на праві власності іншій особі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст.ст. 321, 328 ЦК України, право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Основною підставою для застосування набувальної давності як підстави для виникнення права власності у користувача майном є те, що майно щодо якого ставиться таке питання є таким, що не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. Згідно п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Враховуючи, що вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах. [PERSON] добросовісно володіє житловим будинком більше десяти років, проводить поточні ремонти та сплачує всі комунальні платежі, протягом всього періоду володіння будинком ніхто не оскаржував право позивача на володіння та користування цим майном. При цьому протягом вищевказаного періоду позивач володів даним житловим будинком безперервно, що підтверджується письмовими поясненнями свідків. Аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. Оскільки, в заяві представник позивача [PERSON] просила судові витрати залишити за [PERSON] , суд вважає за можливе судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved