Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернулась до суду з позовом, по якому просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та доходу, щомісячно; та аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , як подружжя з ким проживає дитина інвалід, в розмірі ј частини з усіх видів заробітку та доходу. Позовна заява мотивована тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який 26 жовтня 1993 року Кіровським районним відділом реєстрації актів громадянського стану розірвано, про що зроблено актовий запис №1029. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . З дитинства син [PERSON] визнаний інвалідом 2 групи. Позивач вимушена утримувати сина одна, він потребує стороннього догляду, тому залишила роботу і допомагає синові. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина-інваліда /а.с. 1-2/. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи про стягнення аліментів /а.с. 7/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09.12.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засідання з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 10-11/. Згідно ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29.07.2021 року, за клопотанням позивач, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів в частині вимог щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , як подружжя з ким проживає дитина інвалід, в розмірі ј частини з усіх видів заробітку та доходу - залишено без розгляду. В судове засідання позивача надала, через канцелярію суду, заяву про розгляд справи у її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі, правом подачі відзиву не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що між сторонами шлюб було розірвано 26 жовтня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 25.05.1994 року Кіровським р/в реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда /а.с. 3- зворотня сторона/. Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] /а.с. 3/. Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №173882, [PERSON] , [INFO] , безтерміново з 05.09.2016 року встановлена друга група інвалідності з дитинства /а.с. 4/. [PERSON] проживає з матір`ю [PERSON] і перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої 22.03.2021 року /а.с. 39/. За змістом ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. З аналізу даної норми випливає, що підставами для стягнення аліментів на повнолітніх дочку чи сина є їх непрацездатність та можливість у батьків надавати таку матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодекс (стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів інші обставини, що мають істотне значення). При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги, зокрема, можливість надання утримання другим з батьків (ч. 2 ст. 200 СК). Відповідно до ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, суд погоджується із доводами позивача, що її доходи недостатні для утримання повнолітнього сина, а відповідач може надавати матеріальну допомогу. При цьому, будь-яких доказів неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання непрацездатного сина в установленому судом розмірі відповідачем суду не надано. З врахуванням обставин, зазначених у ст. 182 Сімейного кодексу України, суд визначає аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього непрацездатного сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з відповідним позовом і на весь строк непрацездатності сина, а тому вимоги підлягають задоволенню. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У відповідності до ст.ст. 141, 430 ЦПК України, суд стягує з відповідача - 840,80 грн. судового збору на користь держави, та рішення в частині стягнення аліментів підлягає виконанню негайно, але у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved