Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 лютого 2015 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки. Відповідач аліменти сплачує нерегулярно та іноді у сумі, яка є значно нижчою від мінімального розміру аліментів, що передбачений діючим законодавством, заборгованість по сплаті таких станом на 27 листопада 2018 року складає 59 606 гривень. При цьому позивач також вказала на законодавче збільшення мінімального розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказуючи на зазначені вище обставини та на приписи норм права, які містяться в ст.ст. 180, 181, 182, 192 СК України, позивач просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання доньки та стягувати такі у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дати подачі заяви і до досягнення дочкою повноліття. Обґрунтовуючу позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , позивач вказала на те, що відповідач більше, ніж півтора року не спілкується з дочкою, не бере участі у її вихованні, не цікавиться навчанням та розвитком дитини, що, на її переконання, свідчить про свідоме ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до приписів ст. 164 СК України. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Будь-яких заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 березня 2019 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 24 квітня 2019 року підготовче провадження по вказаній справі закрито та таку призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії по справі судом не здійснювалися. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити, вказавши на обставини, зазначені у позові. Не заперечувала того, що відповідач не погоджується з позбавленням його батьківських прав. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, в дане судове засіданні не з`явився. В підготовчому засіданні останній позов не визнав, просив не позбавляти його батьківських прав. Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області Карназей А.І. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала. Заслухавши учасників процесу, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] , яка змінила прізвище з « [PERSON] », та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та є батьками [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини стверджуються даними рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 березня 2015 року (арк. спр. 11), свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого 07 лютого 2017 року (арк. спр. 12), свідоцтв про народження серії [NUMBER] , виданого 01 жовтня 2012 року (арк. спр. 5). Згідно даних довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 05 грудня 2018 року за №13882, малолітня [PERSON] зареєстрована разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (арк. спр. 7). Про те, що [PERSON] неналежним чином виконує свої обов`язки та не цікавиться життям та навчанням доньки [PERSON] вказують дані довідки Нетішинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №4, згідно яких батько [PERSON] на батьківських зборах жодного разу присутнім не був, успіхами у навчанні та іншими питаннями перебування дитини у школі не цікавився (арк. спр. 13), довідки про недоотримання аліментів від 27 листопада 2018 року за №104461 та розрахунку заборгованості по аліментах від 27 листопада 2018 року за №104457, згідно яких [PERSON] в період з 01 січня 2018 року по 31 жовтня 2018 року не отримувала від [PERSON] аліментів, заборгованість по сплаті таких склала 59 606 гривень 06 копійок (арк. спр. 13, 14). На неналежність виконання своїх обов`язків [PERSON] вказують також письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (арк. спр. 16-18). Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини від 02 січня 2019 року (арк. спр. 19), для виховання та розвитку дитини за її місцем проживання створені усі необхідні умови. Згідно інформацій начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 16 січня 2019 року за вих. №01-15/787, обстежити умови проживання [PERSON] не виявилось можливим, оскільки помешкання ніхто не відчинив, на виклики до служби останній не з`являвся (арк. спр. 20). 06 лютого 2019 року органом опіки та піклування Нетішинської міської ради прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з чим, позивач звернулася до суду за захистом її порушеного права з вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу позбавлення батьківських прав, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 13 Сімейного кодексу України (далі СК України). У відповідності до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що визначено п.2 ч.1 ст.164 СК України. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених обставин - неналежного виконання відповідачем батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини, оскільки останній в достатній мірі не піклувався про виховання малолітньої, не надавав дочці достатньої батьківської турботи та матеріального забезпечення, суд визнає поведінку [PERSON] ухиленням від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Однак, відповідно до положення п. 18 Постанови № 3 Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Враховуючи пояснення відповідача, який висловив бажання виховувати та утримувати дитину в подальшому та намагання змінити своє ставлення до неї, суд вважає за можливе, хоча винна поведінка відповідача і доведена позивачем у суді, але з урахуванням його особи, а також наведених обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, як крайнього заходу, попередивши [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та надати йому термін для виправлення строком у один рік. При цьому покласти на органи опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків. Також судом установлено, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 25 лютого 2015 року з [PERSON] стягнуто аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , на користь позивача в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дочки (арк. спр. 6). Позивач, вказуючи на наявність підстав для збільшення розміру аліментів, звернулась до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини щодо зміни розміру аліментів, які регулюються нормами права, які містяться в главі 15 Сімейного кодексу України (далі СК України). Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, що визначено ст. 180 СК України. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - відсутності змін у матеріальному або сімейному стані одержувача чи платника аліментів, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, суд вважає, що підстави визначені законом для зміни розміру аліментів відсутні. При цьому суд відхиляє аргументи позивача щодо зміни прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», оскільки такі не є підставою для збільшення розміру аліментів. При цьому, суд виходить з роз`яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», згідно яких розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. При вирішенні спору щодо зміни розміру аліментів суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 180 - 182, 192 СК України та зважає на відсутність будь-яких доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, що є підставою для відмови в задоволенні заявленої позовної вимоги. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд, виходячи з приписів ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне судові витрати покласти на позивача.

Outcome: dismissed