Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У поданій позовній заяві позивач [PERSON] просить: - скасувати реєстрацію речового права, права власності на нерухоме майно, а саме: житловий будинок площею 117,8 кв.м., розташований [ADDRESS] , за ПАТ «Полтава-банк» на підставі іпотечного договору від 15 липня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №463 та виданого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Чайковською А.О., яка вчинена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Данилевич І.Є., рішення індексний номер 30938260 від 15 серпня 2016 року; - скасувати реєстрацію речового права, права власності на земельну ділянку площею 0,0668 га, що знаходиться по [ADDRESS] , кадастровий номер 5622610100:00:001:0277 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за ПАТ «Полтава-банк» на підставі іпотечного договору від 15 липня 2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №463 та виданого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Чайковською А.О., яка вчинена у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державним реєстратором Данилевич І.Є., рішення індексний номер 30938529 від 15 серпня 2016 року; - стягнути солідарно з відповідачів судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором від 15 липня 2014 року він передав ПАТ «Полтава-банк» в іпотеку належні йому на праві власності житловий будинок та земельну ділянку по [ADDRESS] . У серпні 2016 року банк у передбаченому іпотечним договором позасудовому порядку звернувся до державного реєстратора Данилевич І.Є. із заявою про державну реєстрацію вказаного нерухомого майна за собою. Проте у порушення вимог ст.37 Закону України «Про іпотеку» відповідач ПАТ «Полтава-банк» оцінку іпотечного майна на момент оформлення за собою права власності не проводив і такі відомості у реєстраційній справі державного реєстратора Данилевич І.Є. відсутні, у той час як ціна набуття права власності є істотною обставиною і повинна погоджуватися з власником майна. У відзиві на позов представник відповідача АТ «Полтава-банк» позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що відповідно до умов іпотечного договору сторони можуть вирішити питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, яке здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог у разі порушення з боку іпотекодавця своїх обов`язків шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. За умовами договору вартість іпотеки встановлюється іпотекодержателем на власний розсуд або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. Подання державному реєстратору звіту про оцінку майна при реєстрації права власності на предмет іпотеки чинним законодавством не передбачено. Водночас, така оцінки іпотечного майна проведена. 09 серпні 2016 року складені відповідні експертні висновки з визначення ринкової вартості цього майна, яке після реєстрації взято на баланс банку за вказаною у висновках ціною. Реєстрація права власності на іпотечне майно відбулося після залишення без виконання вимоги банку про усунення позивачем порушеного зобов`язання за кредитним договором у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Треті особи\~ [PERSON] \~та Управління\~забезпечення надання\~адміністративних послуг\~Рівненської міської\~радиу своїх письмових пояснення також просить відмовити у задоволені всіх вимог [PERSON] з наведених відповідачем мотивів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить задоволити з наведених у позові підстав. Представник відповідача АТ «Полтава-банк» у режимі відео конференції просить відмовити за безпідставністю вимог. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 15 липня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Полтава-банк», правонаступником якого є АТ «Полтава-банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №4, за яким останній отримав грошові кошти в сумі 500000 грн. на умовах повернення та сплати процентів за користування кредитними коштами. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором у той же день 15 липня 2014 року між ПАТ «Полтава-банк»та [PERSON] укладено іпотечний договір, зареєстрований приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Чайковською А.О. в реєстрі за №463, за умовами якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: житловий будинок площею 117,8 м2 та земельну ділянку площею 0,0668 га з кадастровим номером 5622610100:00:001:0277, що знаходяться по [ADDRESS] , загальною вартістю за домовленістю сторін 776152 грн. (пункти 1.1, 1.2 договору). У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, АТ «Полтава-банк»09 серпня 2016 року звернулося до державного реєстратора\~Управління забезпечення\~надання адміністративних\~послуг Рівненської\~міської ради\~Данилевич І.Є.із заявою про державну реєстрацію за собою як іпотекодержателем права власності на зазначений житловий будинок та земельну ділянку. Рішеннями державного реєстратора Данилевич І.Є. від 15 серпня 2016 року (індексний номер 30938260 та 30938529) проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок площею 117,8 м2 та земельну ділянку площею 0,0668 га з кадастровим номером 5622610100:00:001:0277, що знаходяться по [ADDRESS] , за ПАТ «Полтава-банк» та внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Таким чином, підставами виникнення права власності на вказане майно за відповідачем АТ «Полтава-банк», яке належало [PERSON] , є іпотечний договір і спір між ними виник з приводу порушення права власності позивача на це нерухоме майно внаслідок дій банку і державного реєстратора Данилевич І.Є. з реєстрації такого права, що свідчить про існування між сторонами спору про право, який виник з договірних відносин. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов спрямований на захист майнового права позивача, який не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, і зазначена категорія справ відноситься до спорів щодо права на предмет іпотеки, тобто про право цивільне, має приватноправовий характер і, як наслідок, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Саме такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019року в справі №306/2053/16-ц (провадження №14-22цс19). Можливість і порядок звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені, зокрема ст.ст.35-37 Закону України «Про іпотеку» №898-ІV. Зокрема, ч.1 ст.35 Закону України «Про іпотеку» (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За змістом ст.36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом\~способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Частиною з ст.37 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Пунктом 2.3.2 іпотечного договору визначено, що іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Основного зобов`язання у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим договором, а в разі невиконання Основного зобов`язання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за Основним зобовязаннямшляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання юоржником Основного зобов`язання (п.2.3.5 іпотечного договору). Згідно п.3.1 іпотечного договору іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки у випадках, передбачених умовами іпотечного договору у разі порушення з боку іпотекодавця своїх обов`язків , а також, якщо у момент настання строку виконання позичальником будь-якого Основного зобов`язання іпотекодавця ці зобов`язання не будуть виконані, саме: при несплаті або частковій несплаті в строк сум процентів за користування кредитом, та (або) при повному або частковому неповерненні суми кредиту у встановлені строки відповідно до кредитного договору, вказаного в п.1.1 цього іпотечного договору. Відповідно до п.3.2 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яим є застереження, визначене пунктами 3.3 та 3.4 цього договору. Пунктом 3.4 іпотечного договору сторони погодили, що у відповідності до статті 36 Закону України «Про іпотеку`цей пункт договору (застереження) є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого іпотекодержатель згідно ст.37 Закону України «Про іпотеку» набуває право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань позичальником за кредитним договором (основним зобов`язанням). Вартість предмета іпотеки встановлюється іпотекодержателем на власний розсуд або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності. В цьому випадку цей договір (застереження п.3.4) є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Сторонами договору узгоджено загальну вартість іпотечного майна в розмірі 776152 грн., проте за умовами пю1.2 іпотечного договору визначена цим пунктом договору вартість предмета іпотеки не враховується під час звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержателем. 20 травня 2016 року позивач отримав вимогу ПАТ «Полтава-банк» від 18 травня 2016 року про повернення протягом 30 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги кредитору заборгованість за кредитним договором №4 від 15 липня 2014 року в сумі 630227,45 грн., з яких 329258,59 грн. заборгованості по тілу кредиту, 81776,32 грн. простроченого тіла кредиту, 39086,58 грн. прострочених відсотків та 180211,92 грн. пені., а в разу непогашення заборгованості буде здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності відповідно до умов п.п.3.1, 3.4 іпотечного договору. Доказів виконання вказаних вимог кредитора протягом 30 днів чи незгоди із наявним станом на 18 травня 2016 року боргом позивач в суд не надав та заочне рішення Рівненського міського суду від 19 грудня 2016 року у справі №569/3947/16-ц про стягнення боргу не оскаржував, що свідчить про визнання ним обставин порушення зобов`язань за кредитним договором, яке забезпечено іпотекою. Частиною першою ст.2 Закону України «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» №1952-ІV передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам (ч.2 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). За змістом п.40 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року №1127 (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції), державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтю 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Пунктом 53 вказаного Порядку визначено, що для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон\~та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Відповідно до пункту 67 цього Порядку для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У наведених правових нормах визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, які і містяться у матеріалах реєстраційної справи №46978056226 на об`єкти нерухомого майна, знаходяться по [ADDRESS] . Проведення експертної грошової оцінки іпотечного майна на момент переходу права власності підтверджується висновками ПП «Оцінювач» на день звернення до державного реєстратора, за якими станом на 09 серпня 2016 року ринкова вартість житлового будинку площею 117,8 м2 по [ADDRESS] становить 550430 грн., а земельної ділянки площею 0,0668 га з кадастровим номером 5622610100:00:001:0277 80190 грн. Обставини проведення відповідачем оцінки іпотечного майна підтверджуються відповідними виписками по особовому рахунку за період з 01 по 31 серпні 2016 року щодо взяття на баланс АТ «Полтава-банк»цього майна за вказаною у звітах про оцінку майна вартістю, які належними та допустимими у розумінні ст.77-78 ЦПК України доказами позивач не спростував та правильність визначення вартості цього майна не оспорює. А відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Відсутність указаних звітів про оцінку майна в реєстраційній справі з огляду на закріплений у ст.ст.10, 18 «Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень», ст.37 Закону України «Про іпотеку»\~порядок державної реєстрації, коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, встановлення судом обставини проведення такої оцінки на момент переходу права власності та виконання відповідачем відповідних умов правочину, не може бути єдиною безперечною підставою для скасування реєстрації речового права. З огляду на викладене позовні вимоги є недоведеними, а тому у задоволені позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed