Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики у розмірі 12000 грн., обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 16.05.2019 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, згідно якого вона передала відповідачці грошові кошти в сумі 12000 грн. із зазначенням строку повернення боргу до 31.12.2019 року. На підтвердження укладення даного договору [PERSON] було складено розписку про отримання від позивачки грошових коштів. Відповідачка в термін, зазначений у розписці, не повернула вказану суму грошових коштів, на неодноразові звернення позивачки не реагує. У зв`язку із зазначеним позивачка просить суд стягнути на свою користь з [PERSON] суму грошових коштів у розмірі 12 000 грн. та судовий збір у розмірі 840,80 грн. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду сповіщена належним чином через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомила, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Згідно ч.2 ст.281 розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 1046\~ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047\~ч.2\~ЦК України передбачено,\~що на\~підтвердженняукладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні встановлено, що 16.05.2019 року [PERSON] отримала у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 12 000 грн., які зобов`язалася повернути до 31.12.2019 року. Розписка складена у присутності двох свідків, що підтверджується їх підписами у розписці (а.с.4). Отже, відповідно до умов договору позики позивачка [PERSON] надала в борг [PERSON] грошові кошти в сумі 12\~000 грн., із зобов`язанням повернути вказану суму до 31.12.2019 року. Зазначений договір відповідає вимогам ст.1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов`язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку щодо укладення відповідачкою з позивачкою договору позики. З урахуванням наявності розписки про отримання позики, суд також приходить до висновку щодо невиконання зобов`язань за вказаним договором позики. Отже, оскільки грошові зобов`язання перед позивачкою не виконані, з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 12000 грн. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. За таких обставин, суд вважає можливим позов задовольнити та стягнути з відповідачки на користь позивачки 12000 грн. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ч.1 ст.141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved