Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 28.05.2014 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» і [PERSON] було укладено генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, якому надано кредит у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку у розмірі 12 929,87 грн. Відповідно до умов договору встановлена плата за користуванням кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості. [PERSON] зобов`язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості починаючи з 1-го по 25-те число кожного місяця. У зв`язку із невиконанням зобов`язань, просив суд стягнути з відповідача заборгованість перед банком, що становить 50 195,56 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 12 292,83 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 12 092,38 грн., заборгованості за пенею - 25 810,35 грн. та покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В. від 11.12.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматизований розподіл цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 14.01.2020 року вказану цивільну справу було передано до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою судді від 15.01.2020 року в порядку спрощеного позовного провадження призначено судове засідання. У судове засіданні представник позивача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, задовольнити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засіданні свого представника не направив, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направив. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.05.2014 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» і [PERSON] було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт. Так, згідно умов Договору, позивач видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 12 929,91 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % річних від суми залишку за кредитом. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язався щомісячно здійснювати погашення заборгованості починаючи з 1-го по 25-те число кожного місяця. Згідно з п. 1.1.3.2.11. Умов і правил Банк має право проводити договір списання з усіх відкритих в Банку рахунків Клієнта та погашення кредитної заборгованості Клієнта і третіх осіб, за кредитами, в яких Клієнт є поручителем, а також будь-який інший заборгованості, яка виникла у Клієнта зважаючи невиконаних зобов`язань перед Банком. У відповідності до п. 1.1.5.25 Умов і правил, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених цих Договором, Умовами і Правилами Клієнт платить Банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної дисконтної ставки НБУ, що діяла у період, за який платиться пеня, за кожний день прострочення. У зв`язку із неповерненням відповідачем грошових коштів станом на 11.11.2019 р. заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 50 195,56 грн. та складається із: заборгованості за кредитом - 12 292,83 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 12 092,38 грн., заборгованості за пенею - 25 810,35 грн. Належним чином завірений розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, перевірено в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за Генеральною угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 28.05.2014 року станом на 11.11.2019 року відповідач має заборгованість та повинен сплатити суму коштів у розмірі 50 195,56 грн., що складається із: заборгованості за кредитом - 12 292,83 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 12 092,38 грн., заборгованості за пенею - 25 810,35 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved