Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської районної спілки споживчих товариств, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Ленінська района у м. Полтаві рада про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], загальна площа якої становить 46,5 кв.м., житлова площа 20,7 кв.м., та яка в цілому складається з :І-ї кімнати житловою площею -20,7 кв.м., кухні площею -13, 4 кв.м., вбиральні сполученої -3,2 кв.м., коридору площею - 9,2 кв.м. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача Полтавської районної спілки споживчих товариств в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи Ленінської районної у м.Полтаві ради в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій просять справу розглядати без участі представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивач [PERSON] із 1978 року постійно проживає у квартирі [ADDRESS], загальна площа якої становить 46,5 кв.м., житлова площа 20,7 кв.м., та яка в цілому складається з :І-ї кімнати житловою площею -20,7 кв.м., кухні площею -13, 4 кв.м., вбиральні сполученої -3,2 кв.м., коридору площею - 9,2 кв.м. У вищевказаному будинку позивач проживає як член сім»ї наймача за договором найму житлового приміщення від 30 серпня 1975 року, укладеного між Полтавською районною спілкою споживчих товариств та його дружиною [PERSON]. [INFO] дружина позивача - [PERSON] померла, а він продовжує добросовісно володіти даною квартирою, що загалом вже становить більше десяти років. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. Підтвердженням того, що позивач постійно з 1978 року проживає в квартирі [ADDRESS] є відмітка про реєстрацію в його паспорті, а також виписки з домової книги про сім»ю та прописку і довідки від 29.08.2011 р. та від 17.10.2014 р. видані Полтавською районною спілкою споживчих товариств. В 2013 році позивач звернувся до Полтавської районної спілки споживчих товариств з питанням передачі чи продажу йому займаної квартири [ADDRESS]. Полтавською районною спілкою споживчих товариств позивачу було надано письмову відповідь №77 від 08.10.2013 р., в якій зазначено, що будинок [ADDRESS] перебуває на балансі Полтавської районної спілки споживчих товариств, але право власності на нього не оформлено, у зв'язку з чим продати чи передати іншим шляхом позивачу квартиру №3 не мають права та рекомендують вирішити дане питання в судовому порядку. Так, частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2001 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 01 січня 2011 року. Факт того, що позивач насправді проживає в квартирі [ADDRESS] підтверджуєтся вищевказаними писмовими доказами. Оскільки позивач, починаючи з 1978 року, фактично добросовісно, відкрито безперервно володіє та користується чужим майном, а саме квартирою [ADDRESS], утримує його, підтримує в належному стані, мешкає, то відповідно до вимог ст.344 ЦК України можливо визнати за позивачем право власності на вищевказану квартиру. На підставі викладеного,

Outcome: approved