Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, яку неодноразово уточнювала, до обласного комунального закладу «Міжобласний центр медичної генетики та пренатальної діагностики» про про стягнення нарахованої але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати в звязку з затримкою термінів її виплати середній заробіток в сумі 753,12 грн., компенсацію втрати частини зарплати (інфляційні втрати) в звязку з затримкою термінів її виплати в сумі 8 969,81 грн., компенсацію за невикористану щорічну відпустку, яка становить 1 506,24 грн., вихідну допомогу,що становить 4 142,16 грн., оскільки вона працювала у відповідача на посаді чергової медичного пансіонату, звільнена 27 березня 2015 року на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП. Позивачка та її представник, кожен окремо, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали пояснення аналогічні обставинам викладеним в уточненій позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти заявленого позову, просив застосувати строки позовної давності у відповідності до ст. 233 КЗпП, а також зазначив, що розрахунок компенсації за затримку у виплаті заробітній плати не відповідає вимогам законодавства, крім того зазначив що компенсація за невикористану щорічну відпустку у сумі 1 506,24 грн. та вихідна допомога у сумі 4 142,16 грн., виплачені позивачу, вказаний факт підтвердиа відповідними доказами. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України, виплата усіх сум, що належать працівнику від підприємства проводиться в день його звільнення. Згідно ст 117 КЗпП України, в разі не виплати з вини власника, або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство повинно виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні установлено, що позивачка працювала у відповідача працювала у відповідача на посаді чергової медичного пансіонату, звільнена 27 березня 2015 року на підставі ст. 40 п. 1 КЗпП, у звязку з ліквідацією медичного пансіоната «Ембріон», за період від січня 2014 року по січень 2015 року позивачу було виплачено компенсація за невикористану щорічну відпустку у сумі 1 506,24 грн. та вихідна допомога у сумі 4 142,16 грн., виплачені позивачу, а стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 753,12 грн. та ., компенсація втрати частини зарплати (інфляційні втрати) в звязку з затримкою термінів її виплати в сумі 8 969,81 грн.. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку суд виходить з наступних міркувань. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 (далі Порядок), основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується шляхом ділення на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абз. 3 п. 8 Порядку) тобто, розрахунок середньої заробітку за період затримки: 62,76( середньоденна заробітна плата) х грн : 12 = 753,12 грн. - середній заробіток за весь час затримки розрахунку та саме ця сума підлягає стягненню на користь позивача. Розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з затримкою термінів її виплати, проведений у відповідності з Постановою КМУ « Про затвердження положення про порядок компенсації працівниками втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати № 1427», та складає 8 969,81 грн. В інший частині позову відмовити у звязку з виплатою відповідачем позивачу компенсації за невикористану щорічну відпустку та вихідну допомогу. Задовольнивши позовні вимоги повністю, судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial