Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.06.2009 р. передав відповідачу [PERSON] за домовленістю грошові кошти двома частинами у загальному розмірі 38050 грн. 50 коп., що за погодженням позивача та відповідача дорівнює еквіваленту 5000 дол. США Як вказує позивач, перша частина грошових коштів у розмірі 22830 грн. 30 коп., що дорівнював еквіваленту 3000 дол. США. Друга частина грошових коштів у розмірі 15220, 20 грн., що дорівнює еквіваленту 2000 дол. США, і на підтвердженням факту отримання вказаних коштів відповідачем була написана розписка. Станом на день звернення до суду, відповідач [PERSON] своє грошове зобов`язання не виконала повному обсязі, тому сума боргу становить 130174 грн. 40 коп., що дорівнюють еквіваленту 5000 дол. США за офіційним курсом НБУ на дату подання позову, і незважаючи на неодноразові усні та письмові звернення позивача, відповідач не повертає їх. Тому на підставі вищевикладеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача боргу в сумі 130174,40 грн., витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн. та судовий збір. Суд, дослідивши докази та матеріали справи, встановив обставини, що викладені нижче. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із змісту ст.ст. 317, 321 ЦК України, слідує, що власникові належить право користування, володіння та розпорядження своїм майном. Як з`ясував суд, 10.06.2009 р. позивач передав відповідачу [PERSON] за домовленістю грошові кошти двома частинами у загальному розмірі 38050 грн. 50 коп., що за погодженням позивача та відповідача дорівнює еквіваленту 5000 дол. США, які була надані двома частинами у розмірі 22830 грн. 30 коп., що дорівнював еквіваленту 3000 дол. США та коштами у розмірі 15220,20 грн., що дорівнює еквіваленту 2000 дол. США, і на підтвердженням даного факту відповідач написала розписку. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як з`ясовано судом, позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням про належне виконання зобов`язання, відповідно до умов Розписки, тобто щодо сплати грошових коштів, а відповідач в свою чергу, відтягувала момент виплати коштів, а згодом взагалі перестала виходити на зв`язок. У відповідно до п. 14 постанови пленуми ВВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у судовій справі» зазначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і порядку встановлених законом. За системним аналізом статей 1046-1052 ЦК України, які регулюють відносини, що випливають із договору позики вбачається, що договір позики не характеризується такою понятійною ознакою як борг. Оскільки за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Навпаки ст. 1053 ЦК України дає визначення новації боргу у позикове зобов`язання, де зазначено, що борг може виникати із інших підстав зобов`язального характеру (договір купівлі-продажу, найму майна, або інших підстав). Таким чином судом встановлено, що станом на момент розгляду справи позивачу борг відповідачем [PERSON] повернуто не було. У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність лише за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Вина не є неодмінною умовою відповідальності за порушення зобов`язання: договором або законом може встановлюватися відповідальність боржника незалежно від його вини. Але, якщо інше не передбачене договором або законом, відповідальність за порушення зобов`язання настає за наявності вини порушника. Тому суд приходить до висновку, щодо стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] заборгованості у сумі 130174 грн. 40 коп., що дорівнюють еквіваленту 5000 дол. США за офіційним курсом НБУ. У відповідності до ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та матеріально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1,2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Також на підставі ст. 84, 141 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у сумі 10000 грн. та судовий збір у сумі 1301,75 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved