Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалось, вони проживають окремо. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з матір'ю. За рішенням суду з нього стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. Після прийняття рішення він намагався знайти роботу та офіційно працевлаштувався у травні 2017 року до ТОВ «Спринтер Центр» на посаду менеджера зі збуту. Його середньомісячний заробіток за період з травня по жовтень 2017 року становить 2 710,38 грн. А прожитковий мінімум для дитини від 6 до 18 років становить 1860 грн., а 50% - 930 грн. Тому стягувана сума аліментів на даний час є для нього не підйомною, оскільки перевищує його дохід. Іншого заробітку він не має, що підтвердженого його трудовою книжкою. Просив суд змінити розмір стягнених судом аліментів та стягнути з нього аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку від дня набранням рішенням законної сили; судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи представником позивач подано також додаткові пояснення до позовної заяви (а.с. 67-68). Вказав, що позивач зі свого доходу також має обов'язки по сплаті комунальних послуг за утримання майна в розмірі 574,33 грн. Також він здійснює догляд за своєю матір'ю [PERSON], [INFO], яка хворіє на дифузний та постінфарктний кардіосклероз та щомісячно надає їй грошову допомогу на купівлю ліків. У відповіді на відзив (зареєстр. за №4773 від 12 лютого 2018р.) представником позивача зазначено, що єдиним заробітком позивача - є отримання заробітної плати в ТОВ «Спринтер Центр». Наявність нерухомого майна, що набуте ним задовго до виникнення спору, не може підтверджувати його спроможність сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. щомісячно. Жодного доходу від нерухомого майна він не має, а в квартирі проживає його мати і брат. Інша квартира, придбана в 2015 році, за рахунок коштів від продажу земельної ділянки, яка належала його матері, та гаражу, який належав його батьку. В даній квартирі проживає він разом з цивільною дружиною та її неповнолітньою дитиною. Сплачені ним кошти в рахунок аліментів не може бути підтвердженням його спроможності сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки на виконання рішення суду він перераховував [PERSON] аліменти в розмірі 800 грн., а інші кошти відкладав, щоб мати змогу виконати рішення суду. На даний час він працює постійно та тривалий час, тому відсутня потреба в стягнені коштів в твердій грошовій сумі, а буде достатнім стягнення в частці від його доходу. Він як батько дитини несе витрати на його утримання та лікування, а в 2013 році ним була отримана позика на роботі для здійснення операції дитині. Також зазначив, що батьками своєї цивільної дружини був оплачений відпочинок в Туреччині, як подарунок для дітей та онуків. При розгляді справи представником відповідача подано відзив на позов (а.с. 46-49). Вказала, що на час подання даного позову [PERSON] оскаржував судове рішення в касаційній інстанції та просив суд змінити його, стягнувши аліменти в розмірі 800 грн. Разом з тим, позивач по справі має змогу сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн., оскільки працевлаштований, має нерухоме майно (машиномісце, квартира в м.Ірпінь, квартира в м.Івано-Франківськ) та автомобіль. Починаючи з серпня 2017 року [PERSON] надсилав аліменти на утримання дитини. А в серпні 2017 року поїхав разом з сином на відпочинок до Туреччини. Також зазначила, що суд при вирішенні розміру стягуваних аліментів виходив в тому числі зі стану здоров'я дитини, яка потребує постійно витрат на лікування. А відповідач за два останні роки змінив 4 місця роботи, тому аліменти й надалі слід стягувати в твердій грошовій сумі. Тому вважає позов необґрунтованим. У поданих суду додаткових поясненнях зазначила, що після набуття рішення суду законної сили у [PERSON] не відбулись зміни ні у сімейному стані, ні в матеріальному. Такої підстави для зміни розміру аліментів як утримання матері позовна заява не містить та має по суті разовий характер. Крім того, просила врахувати наявність у матері ще одного сина, який має змогу також надавати утримання та догляд. У судовому засіданні представник позивача поданий позов, додаткові письмові пояснення та відповідь на відзив підтримав. Просив суд задоволити позовні вимоги. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала, підтримала поданий відзив. Просила суд відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. За ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 серпня 2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після розірвання шлюбу неповнолітній син [PERSON], [INFO], проживає разом з [PERSON] та перебуває на її утриманні. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 квітня 2017 року стягнено з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 27 лютого 2017 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 15 червня 2017 року рішення суду залишено без змін. На час розгляду справи, в матеріалах справи відсутні відомості щодо перегляду справи судом касаційної інстанції. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За змістом даної норми зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку такої зміни матеріального чи сімейного стану платника, в результаті якого у нього погіршився матеріальний стан, наприклад зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або у нього з'явився додатковий обов'язок утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), тощо. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. З роз'яснень, викладених у пункті 17 вищевказаної Постанови та частини першої статті 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в ході розгляду справи, при визначенні розміру аліментів Києво-Святошинським районним судом було враховано стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших осіб, яких він зобов'язаний утримувати, а також те, що [PERSON] на час ухвалення судового рішення не був працевлаштований. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положень статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Обов'язок батьків по утриманню своїх дітей виникає з моменту народження дитини і зберігається до досягнення ним повноліття і являє собою, як моральний так і правовий обов'язок батьків. Відповідно до ст. 179 Сімейного Кодексу України ( в редакції Закону № 2037-VIII від 17 травня 2017 року) аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім'я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом даної статті обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 01 січня 2017 року - 1544 грн., з 01 травня - 1624 грн., з 1 грудня - 1700 грн., а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 01 січня 2017 року - 1355 грн., з 01 травня - 1426 грн., з 1 грудня - 1492 грн.; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня - 1777 грн., з 1 грудня - 1860 грн. Посилання позивача, що суд має враховувати прожитковий мінімум для дитини при визначенні розміру аліментів, суд оцінює критично, оскільки даний показник є мінімальним та не може забезпечувати всебічний розвиток дитини. А при визначенні розміру аліментів суд враховував всі обставини справи та вирішив справу з врахуванням інтересів дитини, особливостей її індивідуального розвитку. Встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «Спринтер Центр» з 04 травня 2017 року по теперішній час менеджером (управителем) із збуту з окладом за 1 год. - 21.16 грн., що підтверджено копією трудової книжки [NUMBER] [PERSON], наказом №420/9-к від 03 травня 2017 року про прийняття на роботу, довідкою ТОВ «Спринтер Центр» №68 від 21 листопада 2017 року, №9 від 22 січня 2018 року, №14 від 13 лютого 2018 року. Згідно довідки про доходи ТОВ «Спринтер Центр» [PERSON] за період з травня 2017 року по жовтень 2017 року отримав заробітну плату в розмірі 16 262,24 грн. (а.с. 23). З поданої суду довідки Ірпінського відділення Вишгородської об'єднаної ДПІ ГУ ДФС у Київській області №6190/с/183 від 21 листопада 2017 року (відомості про отримані доходи в період з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року) вбачається, що [PERSON] у період з січня по травень 2017 року - відсутня інформація про доходи, а з травня по червень 2017 року - отримав дохід у вигляді заробітної плати 6559 грн. Посилаючись на дані обставини, [PERSON] просив зменшити розмір аліментів. Дані докази суд оцінює критично, оскільки на час ухвалення судового рішення [PERSON] взагалі не мав доходу, а на час вирішення даного спору позивач має офіційне джерело доходу. Щодо посилань позивача, що це єдиний його дохід, суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам суду не надав, а займання посади менеджера із збуту не забороняє здійснення будь-якої іншої роботи, в тому числі виконання робіт за відповідними договорами без укладення трудового договору. Відсутні в матеріалах справи докази того, що позивач не мав можливості надати суду дані докази, а в разі складнощів в їх отриманні - заявити клопотання про їх витребування. Крім того, щодо обов'язку сплати комунальних послуг, суд вказує, що квартира була набута позивачем у власність ще в 2015 році, то і відповідні обов'язки існували й на час прийняття судом рішення про стягнення аліментів. Встановлено, що матір'ю [PERSON] - є [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Івано-Франківської ЦМЛ від 12 січня 2018 року остання має діагноз: дифузний та постінфарктний кардіосклероз (ІМ в 2010 році), цукровий діабет 2-го типу. В матеріалах справи відсутні докази того, що дана хвороба виникла після прийняття судом рішення та значно вплинуло на матеріальне становище позивача по справі. Також матеріали справи не містять відповідних лікарських призначень відповідно до хвороби [PERSON] Крім того, [PERSON] має ще одного сина, отримує пенсію, що визнавалось сторонами при розгляді справи, тому посилання позивача на дану обставину суд оцінює критично та не бере до уваги як на посилання позивача щодо зміни свого матеріального стану. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні відомості, що після ухваленого судового рішення суттєво змінився сімейний або матеріальний стан позивача [PERSON] та відповідно підстав для зменшення розміру стягнених аліментів. Відповідно до частин другої і третьої статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Не заслуговують на увагу доводи позивача про те, що він має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, тоді як законом визначено, що у твердій грошовій сумі визначаються аліменти у разі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, оскільки чинним законодавством визначено, що суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі за заявою одержувача незалежно від того, має платник аліментів регулярний чи мінливий дохід, а спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, враховуючи потреби неповнолітньої дитини для всебічного її розвитку, відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження змін в майновому стані позивача, вартість продуктів харчування та речей першої необхідності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 141 України суд здійснює розподіл судових витрат. Враховуючи, що у задоволенні позову суд відмовляє, представником відповідача не надано суду доказів витрат на правову допомогу, тому у задоволенні відповідних заяв суд відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed