Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у якому посилається на те, що з 15 січня 2003 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі за актовим записом № 02, від якого вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], при цьому відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, тому для захисту прав неповнолітньої дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини враховуючи її стан здоров'я, оскільки в неї захворювання серця, в примусовому порядку в розмірі 50 % з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення донькою повноліття, а вразі продовження нею навчання до досягнення 23 років. Заочним рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року (а.с. 18-20) по цивільній справі № 179/258/14-ц, провадження № 2/179/175/14 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково та стягнуто із [PERSON], [INFO], проживаючого по [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], працюючого монтером із захисту підземних трубопроводів від корозії 4 розряду в Пролетарському виробничому управлінні підземного зберігання газу філії УМГ «Харківтрансгаз», на користь [PERSON], [INFO], проживаючої по [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], щомісячно, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 09 квітня 2013 року, а також стягнуто з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 243 гривень 60 копійок (двісті сорок три гривні шістдесят копійок), допущено негайне виконання рішення у межах сплати суми платежу аліментів за один місяць і в задоволені решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 03 червня 2014 року (а.с. 37а-37б) вказане заочне рішення суду від 06 березня 2014 року, в зв'язку з надходженням до суду заяви від відповідача про перегляд заочного рішення (а.с. 23), було скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. У судове засідання позивачка не з'явилась, до суду надійшла заява (а.с. 48), згідно якої вона просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти повторного заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи (а.с. 38, 40, 44, 46) не з'явився, причини неявки суду не повідомив. З цих підстав зі згоди позивача суд ухвалює рішення при повторному заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224, 232 ЦПК України. На підставі ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що сторони - позивачка [PERSON], [INFO] (а.с. 3) та відповідач [PERSON], [INFO] (а. с. 4) з 15 січня 2003 року перебувають у зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Магдалинівського районного управління юстиції Дніпропетровської області шлюбі за актовим записом № 02 (а.с. 4), від якого мають неповнолітньої дитину - доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка проживає разом із позивачкою за відмінною від відповідача адресою (а.с. 6), при цьому відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку, тому для захисту прав неповнолітньої дитини вона вимушена звернутись до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини в примусовому порядку в розмірі 50% з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 1-2). В силу ст.ст. 180, 181, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, однак мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Також враховується диспозиція ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Позивачкою не надано доказів того, що їх дитина - [PERSON], [INFO] має захворювання серця та потребує в зв'язку з цим збільшених аліментів, ніж передбачено законодавством, а саме 50 % всіх видів заробітку (доходів) відповідача [PERSON], який як встановлено судом працює монтером із захисту підземних трубопроводів від корозії 4 розряду в Пролетарському виробничому управлінні підземного зберігання газу філії УМГ «Харківтрансгаз» (а.с. 14) та отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 5 307 гривень 02 копійки. Крім того, відповідач у своїй заяві про перегляд заочного рішення суду (а.с. 23) посилається на те, що неповнолітня дитина проживає не з позивачкою, а з її бабусею та дідусем та з нього за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області стягуються аліменти на іншу дитину, однак доказів цього до суду не надав та наданий ним протокол (а.с. 24) про те, що дитина не проживає з позивачкою, не є належним та допустимим доказом цього, а також позовна заява [PERSON] про стягнення з відповідача аліментів і ухвала судді Комсомольського міського суду Полтавської області про відкриття провадження у справі не свідчать, що цим судом винесено рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання іншої неповнолітньої дитини. Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставини вказані ним в заяві про перегляд заочного рішення. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, при цьому право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст.ст. 200, 201 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України, при цьому до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192, 194-197 СК України. У відповідності до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, при цьому кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Беручи до уваги викладене, враховуючи обставини вказані у ст. ст. 181, 182 СК України, а саме враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини, яка проживає разом із позивачкою; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, який працює монтером із захисту підземних трубопроводів від корозії 4 розряду в Пролетарському виробничому управлінні підземного зберігання газу філії УМГ «Харківтрансгаз» та отримує регулярний дохід у вигляді середньомісячної заробітної плати в розмірі 5 307 гривень 02 копійки; відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, а також положення ст. 191 СК України, згідно якої аліменти присуджуються з дня пред'явлення позову, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, в судовому порядку, починаючи стягнення з 10 лютого 2014 року, тобто з моменту звернення позивачки до суду, при цьому суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів в разі продовження навчання дитиною до досягнення віку 23 років, як заявлені позивачкою передчасно, оскільки відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України вказане право неповнолітньої дитини на даний час не порушено відповідачем і судового захисту не потребує. Таку допомогу відповідач може надавати, оскільки є працездатним та особою, яка офіційно працює. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Згідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial