Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У лютому 2016 року позивач АТ «ПРОСТО-страхування» звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з цивільним позовом в якому поставлено питання про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3515,74 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 15.04.2015 року позивачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 3515,74 грн. на користь [PERSON], як потерпілої сторони у ДТП, що сталася з вини відповідача - водія забезпеченого транспортного засобу «BMW 525» д.н.з. [NUMBER]. Підставою для позову зазначено не повідомлення відповідачем про страховий випадок у передбачений Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлений позов. Відповідач та її представник проти заявленого позову заперечували у повному обсязі з посиланням на необґрунтованість тверджень позивача про неповідомлення нею страховика про страховий випадок. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, судом встановлено наступні обставини справи. 03.04.2014 року АТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс №АІ/6472826 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «BMW 525» д.н.з. [NUMBER]. 18.12.2014 року в м. Києві на проспекті Г.Сталінграду відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «HYUNDAI Accent», д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON] та застрахований автомобіль «BMW 525» д.н.з. [NUMBER], яким керувала [PERSON] Постановою судді Оболонського районного суду м.Києва від 16.01.2015 року у справі №756/18067/14-п встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 18.12.2014 року в м. Києві на проспекті Г.Сталінграду сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху водієм [PERSON], яку визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 18.12.2014 року [PERSON] повідомила позивача про настання страхової події і 19.12.2014 року страховиком було проведено огляд транспортного засобу «HYUNDAI Accent», д.н.з. [NUMBER], про що складено акт №104574 (а.с.11). В подальшому, 18.02.2015 року [PERSON], яка зазнала матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності (автомобіля «HYUNDAI Accent», д.н.з. [NUMBER]), звернулась до AT «ПРОСТО-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв'язку зі страховим випадком, який стався 18.12.2014 року по договору страхування (полісу) серії АІ№6472826. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 02.03.2015 року було складено Страховий акт №104574 та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі - 3515,74 грн. Відповідно до виписки ПАТ «ВТБ Банк» від 15.04.2015 року AT «ПРОСТО-страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 3515,74 грн. на користь [PERSON]. Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 3515,74 грн. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно із ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема підпункту 38.1 .(ґ). пункту 38.1 страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно з підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до загальних підстав відповідальності за завдану майнову шкоду, що визначені в ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи викладене загальний розмір збитку, понесеного позивачем у зв'язку з страховою подією, складає 3515,74 грн. Вказані обставини, а також порушення з боку відповідача свого обов'язку повідомити у встановлені строки страховика про настання такої події, які закріплені п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», слугували підставою для звернення позивача до відповідача із регресною вимогою від 18.05.2015 року на цю суму (а.с.22). Матеріалами справи підтверджується, що відповідач особисто отримала рекомендовану кореспонденцію адресовану AT «ПРОСТО-страхування» 02.06.2015 року (а.с. 23). У вимозі позивач повідомив про підстави звернення із регресом та вказав на можливість укладення мирової угоди, запропонувавши звернутися до головного офісу AT «ПРОСТО-страхування» за вказаною адресою. Відповідач в добровільному порядку не відшкодувала позивачеві затрати по виплаті страхової суми, що зумовило звернення до суду з даним позовом. Доводи сторони відповідача про те, що відповідач [PERSON] особисто повідомляла AT «ПРОСТО-страхування» про настання страхового випадку не підтверджуються будь-якими доказами. При цьому, суд бере до уваги, що відповідач отримала регресну вимогу від страхової компанії у червні 2015 року, в якій чітко вказано на підставу - ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів висновків експертів. Згідно приписів ст.58, 57 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, певні обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, тобто письмовими доказами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати - відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved