Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-14 00:00:00

у листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що за судовим наказом Машівського районного суду Полтавської області від 07.11.2019р. з відповідача на її користь було стягнуло аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.10.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття. Водночас, розмір аліментів в умовах збільшення цін та прожиткового мінімуму є недостатнім навіть для забезпечення дитини першочерговими речами, а тому присуджені аліменти не в повній мірі задовольняють навіть мінімальні потреби дитини. Відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дитини, належної матеріальної допомоги не надає, хоча офіційно працює і має постійний заробіток. За таких обставин, позивачка самостійно власними силами намагається забезпечити дитину необхідним. У зв`язку з наведеним позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів стягуваних за судовим наказом Машівського районного суду від 07.11.2019р. з твердої грошової суми у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ти з відповідача на утримання доньки аліменти в розмірі ј частки всіх видів його доходу (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 19.12.2019 р . за ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с. 16). У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила змінити спосіб стягнення аліментів, пояснивши, що аліментів, які сплачує відповідач не достатньо на утримання дитини, 850 грн вистачає тільки на оплату харчування в дитячому садочку, оплату підготовки до школи. Відповідач позов визнав, але уважає що коштів не вистачає на утримання дитини, оскільки позивачка не працює та витрачає кошти на власні потреби, а тому хотів би контролювати сплачені ним аліменти. Також пояснив, що він працює, інших утриманців не має та надає доньці додатково кошти, купляє одяг, продукти, солодощі, придбав планшет та відвідує з донькою розважальні заклади. Суд, заслухавши сторони та дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивачка та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 17.06.2014р. (а.с.8). За рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28.09.2018 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.6). Як убачається з довідки Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області №491 від 03.12.2019р., позивачка зареєстрована в [ADDRESS] та до складу сім`ї входять: [PERSON] , 1965 р.н. - мати, [PERSON] ,1991 р.н., [PERSON] , 1985 р.н. - брат, [PERSON] ,1940 р.н. - бабуся, [PERSON] ,2014 р.н. - дочка (а.с.9). За судовим наказом виданим Машівським районним судом Полтавської області 07.11.2019 р. з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.10.2019 р. і до досягнення дитиною повноліття (а.с.7). З наданих відповідачем квитанцій убачається, що [PERSON] у вересні 2019 року сплатив за садочок, який відвідує його донька [PERSON] та за додаткові навчання доньки, придбав планшет для доньки, що не заперчує позивачка (а.с.31-34). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частиною 5 статті 183 СК України передбачено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином законодавець визначив, що у безспірному порядку на одну дитину підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу). Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, суд зазначає, що оскільки на даний час у зв`язку з віком зросли потреби доньки сторін, відповідач працює та позов визнав, а тому вимоги позивачки про зміну способу стягнення аліментів є обґрунтованими, у зв`язку з чим слід змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку в розмірі 1/4 частки доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та позов задовольнити. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав неповнолітніх дітей, обов`язок по утриманню яких покладений на відповідача, та захистом прав відповідача. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved