Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON] звернулись в суд з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування житлом. В обгрунтування позову посилались на те, що з вересня 2003 р. вони перебували у шлюбі, а 15 січня 2015р. шлюб розірвано. В період шлюбу вони стали співласниками в рівних частках, трьохкімнатної квартири [ADDRESS]. Відповідач постійно вказує, що квартира лише його, виганяє з квартири, чинить перешкоди у користуванні квартирою, між ними виникають конфлікти з приводу користування кімнатами, оплати комунальних послуг і у добровільному порядку вирішити дане не вдається. Позивачі просять встановити порядок користування вищезазначеною квартирою та виділити їм у спільне користування житлові кімнати площею 15,6 м.кв. та 17,6 м.кв., оскільки даними кімнатами вони будуть користуватись троє, а відповідачу - житлову кімнату площею 8,7 м.кв., так як він один. Приміщення кухні, коридорів, туалету та ванної кімнати - залишити у їх спільному користуванні. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] уточнили, заявлені позовні вимоги і просять виділити їм у спільне користування житлові кімнати площею 15,6 м.кв. та 8,7 м.кв., а відповідачу - житлову кімнату площею 17,6 м.кв., посилаючись на те, що у такому випадку не буде порушено право відповідача на користування житловою площею пропорційно до права його власності на квартиру - ? частки, а інші нежитлові приміщення - залишити у спільному користуванні. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в останнє судове засідання не зявивсь, однак в ході судового розгляду справи не заперечував того факту, що спірна квартира належить йому, дітям та колишній дружині в рівних частках по ? частині. Щодо встановлення порядку користування квартирою, то заперечував виділення йому житлової кімнати площею 8,7 м.кв., оскільки площа кімнати менша, ніж розмір його частки власності на квартиру. Суд заслухавши сторони, дослідивщи матеріали справи та технічного паспорту, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Так, судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співласниками кожен по ? частці на праві приватної спільної часткової власності квартири [ADDRESS]. Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат площею 8,7 м.кв., 15,6 м.кв., 17,6 м.кв., коридору площею 5,5 м.кв., кухні площею 10,9 м.кв., туалету площею 1 м.кв., ванної кімнати площею 2,9 м.кв., коридору площею 5,3 м.кв. та коридору площею 4,8 м.кв.; розмір житлової площі квартири - 41,9 м.кв., а загальна площа квартири 68,8 м.кв. 15 січня 2015р. шлюб між [PERSON]В та [PERSON] було розрівано. Зазначені обставини сторонами не заперечуються та підтверджуються: даними свідоцтва про право власності на нерухоме майно серія САВ №844957, видане відділом приватизації Старокостянтинівської міської ради 17.09.2008р.; рішенням Старокостянтинівського районного суду від 15 січня 2015р. про розірвання шлюбу між сторонами, даними технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]. В силу ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пленум Верховного Суду України в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. В судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть дійти згоди стосовно порядку користування кімнатами даної квартири та місцями загального користування, а тому суд дійшов висновку про необхідність встановлення порядку користування даною квартирою. Так, з матеріалів справи вбачається, що на кожного учасника спільної часткової власності припадає по 10,475 м.кв. ( 41,9 м.кв. /розмір жилої площі квартри/ : 4 ) жилої площі. Тому, враховуючи заперечення відповідача, щодо виділення йому у користування житлової кімнати площею 8,7 м.кв. - меншої ніж вищевказаний розмір жилої площі, за згодою позивачів та з метою дотримання найбільш можливої рівності часток співвласників в праві спільної часткової власності, суд прийшов до висновку, що позивачам слід виділити у спільне користування житлові кімнати площею 15,6 м.кв. та 8,7 м.кв., а відповідачу слід виділити у користування житлову кімнату площею 17,6 м.кв., інші нежитлові приміщення квартири залишити у їх спільному користуванні. У такому випадку права відповідача щодо права володіння та користування тією частиною майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності, ніяким чином не будуть порушені, оскільки 17,6 м.кв. > 10,475 м.кв. Такий порядок користування кімнатами квартири, на думку суду, є оптимальним, а відхилення від площі, що припадає на кожного із співвласників, є несуттєвим та не ущемляє права власності кожної із сторін, не порушує вимоги санітарних норм та зменшить можливість створення конфліктних ситуацій між бувшим подружжям. При розподілі судових витрат, суд виходить із положень ст.88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачів, понесені ними судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved