Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] , діюча в інтересах малолітнього [PERSON] , звернулась до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначила, що відповідав є батьком [PERSON] , [INFO] . Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 13.11.2019 року на підставі рішення Іллічівського районного суду. Так, [PERSON] після досягнення дитиною чотирьохмісячного ніякої участі у виховані дитини не приймає, а також не забезпечує сина матеріально. Згідно судового наказу від 22.10.2018 року №264/5528/18, провадження №2-н/264/502/2018, виданого Іллічівським районним судом м.Маріуполя, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.10.2018 року, але відповідач аліменти не сплачує, має заборгованість у розмірі 101264, 32 грн. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позові. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, направив висновок органу опіки та піклування про розв`язання спору. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 280 ЦПК України відповідач, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 01.06.2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 13.11.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Згідно судового наказу Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 24.06.2019 року з [PERSON] стягнені аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, починаючи з 02.10.2018 року. Постановою Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 23.12.2019 року за несплату аліментів [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.183-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 120 (сто двадцять) годин суспільно корисних робіт. Згідно розрахунку боргу по аліментам Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ у Донецькій області від 09.02.2021 року борг по сплаті аліментів станом на 10.12.2020 року складає 101264,32 грн. Як вбачається з довідки виданої з місця роботи [PERSON] , а саме з ПРАТ «ММК ім. Ілліча», малолітня дитина [PERSON] мешкає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] без реєстрації. Згідно характеристики, складеної 28.01.2021 року завідувачем КДНЗ «Ясла-Садок №42 «Схід» Маріупольської міської ради Донецької області, дитина - [PERSON] , [INFO] , оформлений згідно заяви матері [PERSON] , відвідує дошкільний заклад з 11.08.2020 року по теперішній час. Дитину до дитячого закладу приводила, а також забирала мати [PERSON] . Батько, [PERSON] , ніколи не приходив до дитячого закладу, життям дитини в дитячому садочку не цікавився. [PERSON] - дитина спокійна, комунікабельна. Дитячий заклад відвідував завжди в охайному вигляді. Заборгованості по дитячому закладу не має, квитанції сплачені вчасно. Адміністрація закладу немає зауважень до виховання дитини. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №5 м.Маріуполя» маріупольської міської ради Донецької області від 14.04.2021 року [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває, амбулаторію відвідує з матір`ю. Згідно з частинами 4-6 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно висновку Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 02.06.2021 року визначено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, здоров`ям, матеріально дитину не підтримує. [PERSON] письмово запрошувався до управління «Служба у справах дітей» Маріупольської міської ради та на засідання комісії з питань захисту прав дитини, але лист з запрошенням на комісію, повернувся до управління з поміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає. Наданий до суду висновок органу опіки та піклування є достатньо обґрунтованим та вмотивованим, відображає інтереси дитини та підстав для незгоди із ним суд не вбачає. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч.2 ст.164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Судом встановлено, що відповідач, будучи повнолітньою та працездатною особою, ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо свого сина, життям та здоров`ям дитини не цікавиться, дитину не відвідує, будь-якої участі в його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Крім того, суд враховує, що відповідач будь-яких відомостей щодо свого ставлення до позовних вимог не надав, судові повістки з останнього місця його проживання повернулися. Відповідно до статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд переконаний, що така поведінка відповідача щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про його небажання виконувати батьківські обов`язки щодо неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому суд приходить до висновку про переконливість наданих позивачкою доказів та необхідність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені, нею при подачі позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн., то у порядку, передбаченому ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved