Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом і з уточненням просить суд визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], жилою площею 11,6 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., на земельній ділянці 1030 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 2-3, 84). Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали уточненні позовні вимоги і просять |||суд позов задовольнити повністю. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та її представник [PERSON] вказали, що позивачка з 07 лютого 1981 року перебувала у шлюбі з [PERSON], у шлюбі за договором купівлі-продажу від 09.06.1984 року чоловік придбав у власність житловий будинок, розташований в [ADDRESS], жилою площею 11,6 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., паркан №1, колодязь №2, на земельній ділянці 1030 кв.м.. За рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 20 жовтня 1987 року № 744 її чоловіку [PERSON] надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку, сараю, гаража, вбиральні з вигрібною ямою за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці 1030 кв.м., але в експлуатацію будинок не було здано. [INFO] помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді: - житлового будинку під літ. «А-1», загальною площею - 32,1 кв.м., житловою площею - 11,6 кв.м.; надвірні будівлі: паркан №1, колодязь №2, що знаходяться на земельній ділянці площею 1030 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; - недобудованого жилого будинку під літ. «А-1-1», розташованого в [ADDRESS], до якого примикають надвірні будівлі: гараж «Г», літній душ «Д», вбиральня «Е», ворота № 3. Позивачка, як дружина померлого [PERSON], прийняла спадщину шляхом звернення із заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом - син [PERSON] та дочка [PERSON] зверталися з заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області про неприйняття та відмови від спадщини на користь їх матері [PERSON]. У державній нотаріальній конторі їй було оформлено: - свідоцтво про право власності на половину долю в спільному майні, набутому [PERSON], яка є дружиною [PERSON], померлого [INFO], видане державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л.І. 08 липня 2006 року; - свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 недобудованого будинку, розташованого в [ADDRESS], видане державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л.І. 08 липня 2006 року. Проте позивачка не може оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], жилою площею 11,6 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., на земельній ділянці 1030 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], так як є технічна помилка на довідці Ізюмського БТІ, яку позивачка отримала в БТІ, а саме вказано тільки характеристику недобудованого будинку, його оцінку та надвірні будівлі, а старий жилий будинок не був вказаний в довідці. Таким чином нотаріусом рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з питання визнання права власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкування. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 26.08.2014 року залучено до участі у справі в якості співвідповідачів Ізюмську міську раду Харківської області, [PERSON] та [PERSON] (а.с. 101-102). Відповідач Ізюмська державна нотаріальна контора Харківської області первісний позов не визнали та надали письмові заперечення на позов (а.с. 29). Представник відповідача Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровська Л.І. у судовому засіданні позов в частині скасувати свідоцтво про право власності на половину долю в спільному майні, набутому [PERSON], яка є дружиною [PERSON], померлого [INFO], видане державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л.І. 08 липня 2006 року як таке, що видане з порушенням закону; - скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 недобудованого будинку, розташованого в [ADDRESS], видане державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л.І. 08 липня 2006 року [PERSON], як таке, що видане з порушенням закону - не визнала, просила суд відмовити у цій частині повністю як необґрунтований. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі уточненні позовні вимоги |визнають повністю|, просять позов задовольнити повністю (а.с. 89, 110). Представник відповідача Ізюмської міської ради в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача (а.с. 111). Представник третьої особи Ізюмське бюро технічної інвентаризації в судове засідання не прибув, про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 58, 65, 97). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності неприсутніх сторін, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], пояснення представника відповідача Покровської Л.І., перевіривши і дослідивши матеріали справи|речі|, суд прийшов до висновку про задоволення уточнених позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] з 07 лютого 1981 року перебувала у шлюбі з [PERSON], у шлюбі за договором купівлі-продажу від 09.06.1984 року чоловік придбав у власність житловий будинок, розташований в [ADDRESS], жилою площею 11,6 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., паркан №2, колодязь №1, на земельній ділянці 1030 кв.м.. За рішенням виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 20 жовтня 1987 року № 744 її чоловіку [PERSON] надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку, сараю, гаража, вбиральні з вигрібною ямою за адресою: [ADDRESS], на земельній ділянці 1030 кв.м., але в експлуатацію будинок не було здано (а.с. 4, 5, 6-7, 8-10; та матеріали інвентаризаційної справи № 6564). [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області зроблено відповідний актовий запис № 705, та видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] від 28 березня 2006 року (а.с. 11). Книгою шостою ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права, на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Після смерті [PERSON], померлого [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді: - житлового будинку під літ. «А-1», загальною площею - 32,1 кв.м., житловою площею - 11,6 кв.м.; надвірні будівлі: паркан №1, колодязь №2, що знаходяться на земельній ділянці площею 1030 кв.м. за адресою: [ADDRESS]; - недобудованого жилого будинку під літ. «А-1-1», розташованого в [ADDRESS], до якого примикають надвірні будівлі: гараж «Г», літній душ «Д», вбиральня «Е», ворота № 3. (а.с. 6-10, 13, 41-42, 85-87, 88; інвентаризаційна справа № 6564). Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти: син [PERSON] та дочка [PERSON]. Згідно наданим матеріалам копії спадкової справи № 493/2006р. позивачка, як дружина померлого [PERSON], прийняла спадщину шляхом звернення із заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області про прийняття спадщини. Інші спадкоємці за законом - син [PERSON] та дочка [PERSON] зверталися з заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області про неприйняття та відмови від спадщини на користь їх матері [PERSON]. У державній нотаріальній конторі [PERSON] оформлено: - свідоцтво про право власності на половину долю в спільному майні, набутому [PERSON], яка є дружиною [PERSON], померлого [INFO], видане державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л.І. 08 липня 2006 року; - свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 недобудованого будинку, розташованого в [ADDRESS], видане державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області Покровською Л.І. 08 липня 2006 року. (а.с. 31-49) Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п. 3 Глави 13 Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до Листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08 (пункт 11) при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 2 вересня 1993 р. № 3425-ХІІ «Про нотаріат» видається нотаріусом. Проте позивачка не може оформити право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в [ADDRESS], жилою площею 11,6 кв.м., загальною площею 32,1 кв.м., на земельній ділянці 1030 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], померлого [INFO], так як є технічна помилка на довідці Ізюмського БТІ, яку позивачка отримала в БТІ, а саме вказано тільки характеристику недобудованого будинку, його оцінку та надвірні будівлі, а старий жилий будинок не був вказаний в довідці (а.с. 12, 40). Таким чином нотаріус не має можливості оформити їй свідоцтво про право на спадщину на вказане майно й їй було рекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності на вказаний старий будинок у порядку спадкування. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Вказане спірне майно входить до складу спадщини та позивачка має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом. У задоволенні уточнених позовних вимог відповідачі не заперечували. Порушень чиїх або законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Таким чином, уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, які позивачка сплатила за судовий збір в сумі 243,60 грн., не компенсуються їй у зв'язку із вимогами про це позивачки (а.с. 1).

Outcome: approved