Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача, в якому просила суд стягнути аліменти на утримання неповнолітнього сина. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 20 травня 2016 року між сторонами укладено шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у м. Києві. 03 грудня 2020 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано. Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з матір`ю, знаходиться на її утриманні. Відповідач лише час від часу цікавиться життям дитини та майже не приймає участь у його вихованні та утриманні. Відповідач після розірвання шлюбу лише раз на місяць перерахував кошти на утримання дитини в розмірі 1500 - 2000 грн. Позивач вважає, що необхідна сума на утримання дитини в середньому на місяць становить 14725 грн., та складається з: 9925 грн. 00 коп. - послуги за відбудування дитячого садочка приватного типу «Матусина Школа», 2000 грн. - витрати на збалансоване харчування дитини, 1000 грн. - витрати на одяг, 500 грн. - витрати на іграшки, 1000 грн. - витрати на лікування та 300 грн. - господарські товари та засоби гігієни для дитини. Окрім того, позивач щомісяця утримує в належному стані житло, в якому проживає їх спільна дитина, сплачуючи в середньому щомісяця 1500 грн. комунальних послуг. Позивач зазначає, що дитина раз на рік потребує оздоровлення, а це в середньому становить 15000 грн. на рік. Серед іншого, для повноцінного розвитку дитини необхідне відвідування басейну та заняття з вивчення іноземної мови, загальна вартість якого складає близько 3000 грн. на місяць, проте самостійно позивач не може цього сплатити. Таким чином необхідна сума на утримання та розвиток дитини складає 19725 грн. щомісяця (14725 + 750 (1500:2 комунальні послуги) + 1250 (15000: 12 на відпочинок) + 3000 грн. відвідування басейну та заняття з вивчення іноземної мови). З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2021 року визначено головуючим у справі суддю Шролик І.С. Ухвалою суду від 08 лютого 2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду на 01 березня 2021 року. Відповідач подав до суду 19 березня 2021 року відзив на позовну заяву з клопотанням про поновлення строків для подання відзиву. В якому зазначає, що обставини викладені у позовній заяві є надуманими та безпідставними. У позовній заяві позивач обґрунтовує розмір аліментів сумою необхідних видатків без подання доказів. Позивач самостійно прийняла рішення, відвідування дитиною приватного закладу дошкільної освіти, без узгодження із батьком його вартості, не зважаючи на те, що поруч з місцем проживання знаходиться заклад дошкільної освіти № 523 «Лілія», який має хороші відгуки. Зазначає до відповідно Договору № 14-д від 25 серпня 2020 року ПП «Матусина Школа» вартість послуги за навчання становить 7850 грн., що є дуже значними видатками. Відповідач зазначає, що є безробітним, має тільки нерегулярний, мінливий дохів. На його утриманні знаходиться мати, яка є пенсіонером, інвалідом 3 групи, має онкологічне захворювання і потребує постійної матеріальної підтримки. Під час карантину в 2020 році та обмеженя роботи тренажерних залів змушений був відкрити кредитну лінію у «Монобанк» з метою утримання дитини та придбання їжі. Не зважаючи на поганий фінансовий стан, надавав кошти на утримання дитини у розмірі 1500-2000 грн. У зв`язку з відсутністю стабільного доходу і мінливим доходом утворилася заборгованість перед банком «Монобанк» у розмірі 47 295 грн. Вказує, що має у власності лише автомобіль марки «Мерседес Бенз», 2002 року випуску, який має несправний технічний стан. Визнав позовні вимоги частково, готовий сплачувати аліменти щомісячно на утримання дитини по 3000 грн. Позивач надала до суду 01 квітня 2021 року відповідь на відзив в якому зазначила, що не погоджується з тим, що витрати на лікування, вивчення іноземної мови, плавання є додатковими витратами, а є вимогами пов`язаними з розвитком дитини, які є обов`язковими. Вказує, що дитина відвідувала дитячий садок комунальної власності № 605 в період з 11 листопада 2019 року по 28 лютого 2020 року, який розташований поруч з ЗДО № 523, однак дитина увесь цей період не хотіла ходити в садок, а згодом почала озвучувати непристойні слова. Твердження відповідача про те, що витрати на відвідування садочка в сумі 9 925 грн. є неприпустимими та свідчить про те, що ним не уважно був прочитаний договір, за умовами якого передбачено додатковий до першого місяця платіж в розмірі 7500 грн. Цей платіж був реструктиризований на декілька місяців. Стосовно доводів відповідача про те, що він не має можливості заробляти заробітну плату, яка зазначена в позові, зазначає що в позовній заяві були посилання на реальні актуальні вакансії. Окрім того, специфіка роботи тренера передбачає не лише проведення групових занять, а й індивідуальних. Як правило за такі заняття тренери отримують грошові кошти особисто і ніде не обліковуються. З приводу доводів відповідача, що на його утриманні знаходиться його мати позивач зазначає, що доказів від соціальних служб або рішення суду з цього приводу відповідачем не надано, а 3 група інвалідності передбачає право на отримання пенсії та не виключає можливості працювати за бажанням пенсіонера. Також у відповіді на відзив позивач зазначає, що намагаючись зменшити розмір аліментів на утримання дитини відповідач позбувся своє частки в квартирі [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. Позивач та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суду позов задовольнити в повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві та поданому відповіді на відзив. Позивач зазначила, що працює менеджером з маркетингу у товаристві з обмеженою відповідальністю, її середньомісячний дохід становить 34000 грн. На запитання головуючого пояснила, що відвідування приватного дитячого садка та розмір щомісячної оплати із відповідачем не узгоджувала. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав викладених у відзиві, зазначили що відповідач готовий сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн. щомісячно. Окрім того, відповідач пояснив суду та надав докази офіційного працевлаштування, зазначив, що прийнятий на роботу з 22 березня 2021 року охоронцем ДП МОУ Укрвійськбуд» його середньомісячний заробіток має складати 6000 грн. Із графіком роботи два дні працює, два дні відпочинку, за можливістю буде додатково працювати та в більшому обсязі надавати допомогу. Бажає приймати участь у вихованні сина, його утриманні. Поки що через карантинні обмеження він не може працювати тренером, за відсутності клієнтів та постійного стабільного доходу. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 травня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєсрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу серії [NUMBER] . (а.с. 6). Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 03 грудня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с. 9). Позивач разом із сином проживає за адресою: [ADDRESS] , проте дитина зареєстрована за адресою реєстрації відповідача: [ADDRESS] . Даний факт визнаний сторонами, тому не підлягає доведенню. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Статтею 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини - батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Обов`язок виховувати та розвивати дитину найважливіший обов`язок матері і батька. Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року за № 2402-ІІІ, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З аналізу наведених правових норм, можна дійти висновку, що відповідач зобов`язаний утримувати спільну з позивачем дитину і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації її життя нарівні з позивачем. Згідно з вимогами ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що може бути стягнутий з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина суд ураховує матеріальний стан сторін, стан здоров`я. За твердженням позивача, що не заперечується стороною відповідача, вона працює менеджером з маркетингу та збуту в Товаристі з обмеженою відповідальністю, отримує заробітну плату близько 34 000 грн. в місяць. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань [PERSON] займався діяльністю у сфері спортивних клубів та фітнес центрів, припинив підприємницьку діяльність за власним рішенням 08 жовтня 2015 року. Судом встановлено, що відповідач працює в ДП МОУ «Укрвійськбуд» з 22 березня 2021 року та займає посаду охоронника, що підтверджується довідкою № 0604 від 06 квітня 2021 року та очікуваний заробіток має становити 6000 грн. в місяць. Посилання відповідача, що на його утриманні перебуває мати, суд не може визнати доведеними, оскільки не надано доказів її матеріального забезпечення. Надані суду докази того, що мати має онкологічне захворювання, доводить лише стан її здоров`я, та жодним чином не свідчить про витрати відповідача та обсяг допомоги, яку він надає матері. Окрім того, як встановлено в судовому засіданні мати відповідача проживає окремо від нього в Полтавській області. У власності відповідача перебуває автомобіль марки «Мерседес Бенз», 2002 року випуску, яким він не користується, через несправний технічний стан. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується надиференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачений прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років з 01 січня 2021 року по 30 червня 2021 року становить 1921 грн. в місяць. Вирішуючи питання про визначення розміру аліментів, суд враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, обов`язок обох батьків по утриманню дитини, з урахуванням фінансової спроможності відповідача, який окрім щомісячного заробітку зазначив про спроможність додаткового заробітку, та тренування охоронців, що не поставить його в край тяжкий майновий стан, матеріальний рівень забезпеченості позивача, яка має значний рівень щомісячного заробітку в сумі 34000 грн., суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів частково та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 5000 грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Визначений розмір буде більше ніж достатнім з урахуванням обов`язку обох батьків дбати про добробут дитини, що забезпечить малолітньому [PERSON] гармонійний розвиток його здібностей та достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального його розвитку. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд на підставі положення ст. 141 ЦПК України, стягує судові витрати за розгляд справи з відповідача на користь держави у розмірі 908,00 грн., оскільки згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» при зверненні до суду із відповідним позовом позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial