Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-10 00:00:00

У лютому 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі АТ\~КБ\~ПриватБанк або Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 12 серпня 2011 року в загальному розмірі 13782 грн. 86 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 12 серпня 2011 року між Банком і [PERSON] (далі Позичальник або Клієнт) був укладений кредитний договір №\~б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній сумі. Проте, відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 26 січня 2020 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за даним договором на загальну суму 13782 грн. 86 коп., з яких: 7493 грн. 97 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2144 грн. 60 коп. заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, 3011 грн. 77 коп. заборгованість за нарахованою пенею, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 632 грн. 52 коп. (процентна складова). Представник позивача Кіріченко В.М. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги Банку визнає частково, проти стягнення з нього заборгованості за тілом кредиту не заперечує, в іншій частині у задоволенні позову просив суд відмовити. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 12 серпня 2011 року на підставі анкети-заяви Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і Тарифів банку позивач АТ\~КБ\~ПриватБанк і відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №\~б/н. За умовами даного договору АТ\~КБ\~ПриватБанк надало [PERSON] кредит у розмірі 11000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на відкритий йому картковий рахунок, зі сплатою процентів за користування кредитом у визначеному цим договором розмірі та інших платежів, зокрема, пені та штрафу. Відповідач [PERSON] в анкеті-заяві про його приєднання до Умов і правил надання банківських послуг в АТ\~КБ\~ПриватБанк підтвердив, що ця анкета-заява разом із Пам`яткою Клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним і Банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобов`язувався погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт надав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. У п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За змістом п. 2.1.1.5.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобов`язаний слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту. Відповідно до п. 1.1.1.52 Умов і правил надання банківських послуг овердрафт це короткостроковий кредит, який надається Банком Позичальнику у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно із п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) + 5\~% від суми заборгованості за кредитним лімітом, із урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. У п. 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг передбачено сплату Клієнтом Банку пені у разі виникнення прострочення зобов`язань на суму від 100 грн. Судом встановлено, що позивач АТ\~КБ\~ПриватБанк свої зобов`язання за кредитним договором №\~б/н від 12 серпня 2011 року виконало, надало відповідачу [PERSON] кредит у визначеному договором розмірі, проте останній у порушення вимог закону та умов договору своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконує, заборгованість за кредитом, проценти за його користування та інші платежі Банку своєчасно він не сплачує. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 26 січня 2020 року внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №\~б/н від 12 серпня 2011 року, відповідач має перед АТ\~КБ\~ПриватБанк заборгованість за цим договором на загальну суму 13782 грн. 86 коп., з яких: 7493 грн. 97 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2144 грн. 60 коп. заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, 3011 грн. 77 коп. пеня, 1132 грн. 52 коп. штрафи (500 грн. фіксована частина та 632 грн. 52 коп. процентна складова). У ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У ст. 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд вважає, що оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати заборгованості за тілом кредиту не виконує, позовні вимоги Банку в частині стягнення з [PERSON] на користь АТ\~КБ\~ПриватБанк заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 7493 грн. 97 коп. підлягають задоволенню, оскільки ґрунтуються на нормах чинного законодавства та умовах укладеного сторонами кредитного договору №\~б/н від 12 серпня 2011 року. Що стосується вимог Банку про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 2144 грн. 60 коп., суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Приписами ст. 625 ЦК України встановлена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За змістом положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Для застосування судом даної норми закону про стягнення процентів від простроченої суми, грошове зобов`язання має бути простроченим. Для того, щоб визначити розмір і період прострочення грошового зобов`язання, необхідно встановити чіткий строк його невиконання згідно із умовами договору та конкретно визначити розмір простроченого зобов`язання. Без встановлення цих конкретних обставин неможливо здійснити правильний розрахунок трьох процентів річних, так як вони мають нараховуватись саме на суму простроченого зобов`язання та лише за період його прострочення. Будь-якого обґрунтування вимог про стягнення з [PERSON] вказаної заборгованості за прострочення виконання зобов`язань згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 2144 грн. 60 коп., зокрема, періоду прострочення, позовна заява АТ\~КБ\~ПриватБанк не містить. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором видно, що проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочений кредит нараховані Банком, виходячи із процентної ставки в розмірі 84\~% річних. При цьому із даного розрахунку не вбачається, за який період та виходячи з якої саме суми простроченого кредиту нарахована зазначена вище сума заборгованості за порушення Клієнтом грошового зобов`язання. Документи на підставі яких сторонами 12 серпня 2011 року був укладений кредитний договір №\~б/н, зокрема, заява Позичальника, яка підписана відповідачем, не містить інформації щодо погодження Клієнтом застосування за порушення грошового зобов`язання процентної ставки в розмірі 84\~% річних. Будь-яких доказів того, що сторони кредитного договору №\~б/н від 12 серпня 2011 року погодили застосування вказаного розміру процентів (84\~% річних) за прострочення виконання Позичальником своїх зобов`язань за даним кредитним договором, Банком суду теж не надано. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов АТ\~КБ\~ПриватБанк у частині стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України, є необґрунтованим, не доведеним у суді та задоволенню не підлягає. Що стосується вимог Банку про стягнення із Позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором нарахованої пені в розмірі 3011 грн. 77 коп. та штрафів у загальному розмірі 1132 грн. 52 коп., суд дійшов наступних висновків. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За змістом положень укладеного сторонами кредитного договору №\~б/н від 12 серпня 2011 року, зокрема, п. п. 2.1.1.7.6 і 2.1.1.12.6.1 Умов і правил надання банківських послуг та Тарифів банку, штраф застосується у випадку порушення Позичальником строків платежів більш ніж на 30 днів, пеня у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн. Обґрунтування вимог щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за нарахованою пенею в розмірі 7463 грн. 16 коп. позовна заява АТ\~КБ\~ПриватБанк не містить. У ч. 1 ст. 61 Конституції України закріплено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Верховний Суд України у постановах від 21 жовтня 2015 року у справі №\~6-2003цс15 та від 11 жовтня 2017 року у справі №\~6-1374цс17 висловив правову позицію та вказав на те, що відповідно до положень ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Важливим критерієм оцінки правомірності застосування штрафу та пені в межах одного договору є перевірка обставин щодо їх одночасного застосування саме щодо одного і того ж самого виду порушення. Аналізуючи зазначені положення кредитного договору №\~б/н від 12 серпня 2011 року, суд дійшов висновку, що згідно із умовами кредитного договору застосування штрафу та пені як виду цивільно-правової відповідальності пов`язано з порушенням Позичальником строків виконання одних і тих самих грошових зобов`язань за цим договором. Виходячи з наведеного вище, суд вважає, що із Клієнта на користь Банку за порушення строків виконання грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором стягненню підлягає лише штраф у розмірі 874 грн. 70 коп., з яких: 500 грн. (фіксована частина) та 374 грн. 70 коп. (процентна складова) 5\~% від суми заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 7493 грн. 97 коп. У задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Позичальника на користь Банку пені в розмірі 3011 грн. 77 коп. за прострочення виконання зобов`язань, суд вважає необхідним відмовити, так як одночасне стягнення пені та штрафу за одне й те саме порушення суперечить нормі ч. 1 ст. 61 Конституції України. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує належним чином своїх зобов`язань за кредитним договором №\~б/н від 12 серпня 2011 року, часткове визнання ним позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов АТ\~КБ\~ПриватБанк є обґрунтованим лише частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 8368 грн. 67 коп. у межах заявлених вимог і наданих сторонами доказів. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений Банком при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial