Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися у суд з позовом, в якому зазначають, що 22 червня 2013 року помер [PERSON]. Останній за час спільного проживання з позивачкою [PERSON] побудували житловий будинок та надвірні будівлі по вул. Ковельська, 87 у с. Сошичне Камінь-Каширського району. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належну йому 1/2 частину вказаного нерухомо майна. Спадкоємцями першої черги за законом, окрім них, є відповідачі [PERSON] та [PERSON] В шестимісячний строк вони звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, а тому просять визнати за ними право власності на житловий будинок та надвірні будівлі, що розташовані по вул. Ковельська, 87 у с. Сошичне, Камінь-Каширського району, Волинської області, а саме, за [PERSON] - на 3/4 частин, а за [PERSON] - на 1/4 частину вказаного нерухомого майна. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з викладених у позовній заяві підстав і просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності та визнання позову. Заслухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно зі ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON], їх шлюб було зареєстровано 11 жовтня 1986 року (а.с. 60). Позивачка [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] є дітьми [PERSON] (а.с. 35, 58, 59, 60). За час спільного проживання у 1987 році [PERSON] та [PERSON] побудували цегляний житловий будинок «А-1», загальною площею 69,5 кв.м., та надвірні будівлі і споруди: сарай «Б-1», убиральню «Г», огорожу «1» по вул. Ковельська, 87 (колишня вулиця Ковельська, 71) у с. Сошичне, Камінь-Каширського району, Волинської області, що стверджується довідками №№ 2446, 2447 від 22 грудня 2015 року, довідкою № 854 від 29 березня 2016 року та витягом з погосподарської книги № 3 за 2011-2015 рік Сошичненської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 11, 12, 13, 95). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. Відповідно до ст. 22 КЗпШС України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Аналогічні положення містяться у ст. 60 Сімейного кодексу України. 24 червня 2013 року [PERSON] помер (а.с. 9). З дня його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину спірного нерухомого будинковолодіння. Заповіту останній не залишив, що підтверджується довідкою Сошичненської сільської ради № 2116 від 19 листопада 2013 року (а.с. 46). Статтею 1226 ЦК передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли дружина [PERSON] та дочка [PERSON], які, як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, а 28 листопада 2013 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, подали заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 40, 41). 28 листопада 2013 року відповідачка [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] (а.с. 42). Відповідачка [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] на користь матері [PERSON] - спадкоємця першої черги за законом (дружини померлого), про що у шестимісячний строк, а саме 28 листопада 2013 року, подала заяву до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (а.с. 43). Отже, після смерті [PERSON] його дружина [PERSON] стала власницею 3/4 частини спірного будинковолодіння, а його дочка [PERSON] - власницею 1/4 частини спірного нерухомого майна. Як вбачається з повідомлення Камінь-Каширської державної нотаріальної контори Волинської області № 771/02-14 від 14 грудня 2015 року позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, оскільки останні не подали правовстановлюючих документів на них та витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 13). Разом з тим, оскільки спадкодавець [PERSON] таких правовстановлюючих документів за життя не мав, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 16.02.2016 р. № 53299306 (а.с. 31), позивачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що за [PERSON] належить визнати право власності на 3/4 частини на житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, а за [PERSON] - на 1/4 частину вказаного нерухомого майна, що належало спадкодавцеві. За згодою позивачів суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved