Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання кредиту №1019832 від 30 червня 2016 року в розмірі 36 041,22 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 12 910,78 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 4 623,28 грн., заборгованість по комісії - 9 672,52грн., заборгованість за штрафними санкціями - 6 700,00 грн., заборгованість по рахунку інфляції - 1 697,13грн., заборгованість за 3% річних - 437,51 грн.. А також просив стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн.. Мотивуючи вимоги тим, що 30 червня 2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту №1019832,згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14 000,00 грн.у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» на рахунок [PERSON] Відповідач [PERSON] зобов'язувався повернути отриману суму, сплатити фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості. Відповідно до п.2.5 кредитного договору позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту. Загальна сума щомісячного платежу за розрахунковий період визначена у додатку №1 до договору кредиту становить - 1 209,00грн.. Сплата процентів, суми кредиту та інших платежів повинна була здійснюватись позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у додатку № 1 до кредитного договору з 01 по 15 числа місяця наступного за звітнім, починаючи з 01 липня 2016 року, а також в день повернення заборгованості за кредитним договором в повній сумі. Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит в обумовленому договором розмірі. Проте, відповідач здійснював свої зобов'язання неналежним чином, в результаті чого у нього виникла вказана заборгованість. Оскільки досудове врегулювання спору виявилось неможливим, позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою від 22 березня 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої проводиться за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. (а.с. 21). 12 липня 2018 року ухвалою закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду (а.с.28). У судовому засіданні представник позивача Чекмарев К.А. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав якими обґрунтовується позовна заява, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи або відзиву на позов до суду не надійшло. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 червня 2016 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермакет» та [PERSON] було укладено договір № 1019832 про надання кредиту. Згідно умов якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 14 000,00 грн. зі сплатою 28% річних строком до 15.06.2019 року. Погашення кредиту та відсотків за його користування повинно було здійснюватись ануїтентними платежами відповідно до графіку погашення, що міститься у додатку №1 до договору. (а.с. 7-10,11). Відповідно до п.2.5 кредитного договору процент за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за позикою та погашаються при надходженні коштів на рахунок кредитора. Нарахування процентів здійснюється кредитором щодня за методом «факт/факт», виходячи із процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повернення кредиту. За обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,5% від суми кредиту. Зазначена винагорода сплачується щомісячно у розмірі у період встановлений у додатку №1 до договору, починаючи з 01 липня 2016 року, а уразі повного дострокового повернення кредиту - за фактичний період користування. Відповідно до п. 2.6 договору передбачено, що сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період встановленими у додатковій угоді№ 1 до договору з 01 по 15 число місяця наступного за звітнім, починаючи з 01 липня 2016 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі. За надання кредиту позичальник сплачує одноразову комісію у день видачі кредиту в розмірі 3% від суми кредиту, п. 2.7 договору. Факт перерахування позивачем на рахунок відповідача грошових коштів за вказаним договором у розмірі 13 580,00 грн., за мінусом одноразової комісії (14 000,00грн. * 3%) підтверджується заявою відповідача від 30 червня 2016 року та платіжним дорученням № 208 від 30 червня 2016 року (а.с. 12 - 13). Таким чином, позивач виконав свої зобов'язання за договором в повному обсязі та надав відповідачу [PERSON] кредит в обумовленому розмірі. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання здійснював неналежним чином, в результаті чого у нього утворилась заборгованість. Як убачається із розрахунку заборгованості за період з 30 червня 2016 року по 12 грудня 2017 року за договором кредиту у [PERSON] утворилась поточна заборгованість яка становить 36 041,22 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 12 910,78 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 4 623,28 грн., заборгованість по комісії - 9 672,52грн., заборгованість за штрафними санкціями - 6 700,00 грн., заборгованість по рахунку інфляції - 1 697,13грн., заборгованість за 3% річних - 437,51 грн.(а.с. 4-5). Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 611 ЦК України, передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. 09 січня 2018 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу № 51, зі змісту якої убачається, що [PERSON] порушив свої зобов'язання за договором від 30 червня 2016 року і станом на 12 грудня 2017 року має заборгованість у розмірі 36 041,22 грн., яку йому необхідно у 30-ти денний термін, з дня отримання зазначеної вимоги, погасити (а.с.14). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 4.7 договору від 30 червня 2016 року, позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов'язань по поверненню кредитору сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, зобов'язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу. За вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б підтверджували виконання ним зобов'язань за договором належним чином. Таким чином, оскільки відповідачем не спростовано доводи позивача щодо наявності заборгованості за договором від 30 червня 2018 року № 1019832 про надання кредиту, то позовні вимоги підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути прострочену заборгованість по кредиту у розмірі 36 041,22 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 12 910,78 грн., заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом - 4 623,28 грн., заборгованість по комісії - 9 672,52грн., заборгованість за штрафними санкціями - 6 700,00 грн., заборгованість по рахунку інфляції - 1 697,13грн., заборгованість на 3% річних - 437,51 грн. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені останнім судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 762,00 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved