Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 18.07.1998 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народилося двоє дітей, які вже повнолітні. З відповідачем припинили шлюбні відносини з 2014 року, через його подружню зраду, за час окремого проживання вони не підтримували будь-яких відносин, тому вона змушена звертатися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце розгляду справи повідомлений належно відповідно до ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.07.1998 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Баранівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області, актовий запис № 38, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 18.07.1998 року (а.с. 9). Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать також витрати на правову допомогу, ст. 79 ЦПК України. Згідно ст. 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах від 20.12.2011 року № 4191-VI - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Ст.7 Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року 1600,00 грн. Отже, судовий збір та витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Outcome: approved