Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачка звернулась до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.05.2012 року з відповідача [PERSON] на користь позивачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 08.05.2012 року. З часу присудження судом аліментів значно змінилися обставини: змінився розмір мінімальної заробітної плати, відбулося значне подорожчання продуктів харчування, одягу, ліків, сплати комунальних послуг, навчання. Позивачка не працює, знаходиться в пошуках роботи з частковою зайнятістю. Зазначила, що просила збільшити розмір аліментів, який визначений рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 22.05.2012 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до повноліття дітей. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дітей в розмірі 500 грн. на кожну дитину для сплати навчання та фізкультурних секцій. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що син який навчається в машинобудівному ліцеї №4 на 1 курсі, відвідує курси програмування та займається спортом. Двоє інших дітей - [PERSON] та [PERSON] мають бажання вивчати англійську мову та відвідувати спортивно-танцювальні гуртки. Крім того, існують витрати на придбання одягу, взуття та ліків. Відповідачем через канцелярію суду подано письмовий відзив на позов, відповідно до якого відповідач позовні вимоги визнає частково, не заперечує щодо задоволення позову у частині збільшення розміру стягуваних аліментів з 500 грн. на тверду грошову суму у розмірі 800 грн. на кожну дитину. Оскільки на теперішній час уклав шлюб із [PERSON] , від якого народився син [PERSON] , [INFO] , постійного заробітку не має. У дружини від першого шлюбу залишився неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який часто хворіє та чимало коштів йде на оплату ліків та разом з ними проживає пристаріла мати дружини. Зазначив, що є громадянином Російської Федерації, де проживає його пристаріла мати, яка також потребує догляду. Позивачкою подано письмову відповідь на відзив, відповідно до якої позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі, посилання відповідача, що на його утриманні перебувають дитина дружини від першого шлюбу та її пристаріла мати до уваги не приймати, оскільки він не має аліментних зобов`язань перед ними. Зазначила, що відповідач не являється інвалідом, не має проблем зі здоров`ям, не бажає офіційно працевлаштовуватися. В запереченнях на відповідь на відзив позивачки, відповідач вказав, що не ухиляється від виконання батьківських обов`язків і згоден сплачувати аліменти у розмірі 800 грн. на кожну дитину. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позов просив задовольнити частково з урахуванням викладеної позиції у відзиві на позовну заяву. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02 квітня 2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 425. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.04.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 418, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02.04.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 509. Заочним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.05.2012 року з [PERSON] , [INFO] , уродженця с.Ново-Сіньково Дмитровського району Московської області, який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на користь [PERSON] , [INFO] , яка проживає в [ADDRESS] , стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісяця, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з 08.05.2012 року. Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, складеної головою КСН «Нікопольський», за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно відомостей з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків від 22.11.2018 року у [PERSON] відсутня інформації про отримані доходи. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 04 грудня 2018 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] після зміни імені присвоєно прізвище - [PERSON] . Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2015 року, про що зроблено актовий запис № 121 в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 21 серпня 2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №661. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського райуправління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 549, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що з часу присудження судом аліментів значно змінилися обставини: змінився розмір мінімальної заробітної плати, відбулося значне подорожчання продуктів харчування, одягу, ліків, сплати комунальних послуг, навчання. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із статтею 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 СК України «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 СК України «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 СК України «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). До підстав визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, що фактично є зміною розміру, стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пред`являючи позов про зміну розміру аліментів, позивач не надала доказів суттєвого покращення матеріального стану відповідача або зміни його сімейного стану і що ці зміни є підставою для збільшення стягнутої суми аліментів з підстав, передбачених статтею 192 СК України. В позовній заяві [PERSON] взагалі не посилається на зміну в бік покращення матеріального або сімейного стану відповідача, що може бути підставою для збільшення розміру аліментів, а лише зазначає, що з часу присудження судом аліментів змінився розмір мінімальної заробітної плати, відбулося значне подорожчання продуктів харчування, одягу, ліків, сплати комунальних послуг, навчання. З пояснень позивачки [PERSON] вбачається, що вона не працює, оскільки доглядає за престарілою матір`ю та виховує дітей, хоча й перебуває у працездатному віці. Платник аліментів [PERSON] , є працездатною особою, проте, як вбачається з його письмових пояснень, що не спростовувала позивачка, постійного місця роботи не має, має нерегулярний, мінливий дохід. На його утриманні знаходиться дружина, [PERSON] , їх спільна дитина [PERSON] , [INFO] та троє неповнолітніх дітей від першого шлюбу: [PERSON] , [INFO] , доньки: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Змінюючи розмір та спосіб стягнення аліментів - 1/2 частину від доходу відповідача - суд враховує, що він має нерегулярний, мінливий дохід, має на утриманні неповнолітню дитину від другого шлюбу. Проте суд вважає доцільним встановити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 1 200 грн. на кожного щомісячно, що в повній мірі забезпечить участь відповідача в утриманні дітей та рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Відповідно до Закону України «Пpo Державний бюджeт на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. З урахуванням викладеного, встановлених у справі обставин, бажанням відповідача виплачувати аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно на утримання дітей, суд вважає можливим змінити рішення суду в частині розміру стягнення аліментів і стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3600 гривень щомісячно. Доводи позивача про перебування у неї на утриманні матері та доводи відповідача про перебування у нього утриманні престарілої матері та матері дружини є безпідставними та нічим не підтверджені. Також позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей. Відповідно до ст. 3Конвенції про права дитини,ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27лютого 1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того,здійснюються вони державними чи приватними установами,що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування,які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом,і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2ст.51Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до п. 18 Постанови пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, звернуто увагу судів на те, що до передбаченої ст.185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично понесені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Аналіз відповідних норм Закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений. Судом встановлено, що [PERSON] , відвідує школу комп`ютерної грамотності «ІТ-ГИД» ДВНЗ «ПДТУ» по курсу основи програмування, вартість навчання складає 800 грн. щомісяця, проте позивачкою надана сплачена квитанція в сумі 800 грн., а також відвідує спортивну секцію у фітнес клубі «Атлет» вартість занять складає 220 грн. про що свідчить сплачена квитанція. Зазначені витрати не є повсякденними і не охоплюються питанням стягнення аліментів, які відповідач зобов`язаний сплачувати згідно рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.05.2012 року, тому половина даних витрат, а саме 510 грн. підлягають стягненню з відповідача як додаткові витрати на дитину. Статтею76, ч. ч. 1, 3 ст.77,80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Однак суд вважає безпідставною вимогу позивача щодо стягнення з відповідача витрат на одяг та взуття, канцелярських предметів, так як дані витрати не відносяться до додаткових. Що стосується стягнення з відповідача додаткових витрат, які були витрачені на придбання лікарських засобів, то позивачем не надано доказів, що дані засоби були призначені саме для лікування дітей, тому стягненню вони не підлягають. Таким чином, позовна вимога про стягнення додаткових витрат на дітей щомісячно, для майбутнього відвідування дітьми спортивних секцій та занять з вивчення англійської мови не доведена, тому задоволенню не підлягає, що не позбавляє позивача права звернутися до суду з вимогою про компенсацію понесених витрат за умови підтвердження їх розміру належними доказами.

Outcome: partial