Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про зменшення заборгованості по аліментах. Просив зменшити розмір заборгованості по аліментах на 15 000,00 грн. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач та його представник визнали позов лише в розмірі 1000 грн., а тому в іншій частині просили відмовити в задоволенні позову. Не з`явився представник третьої особи Подільський відділ державної виконавчої служби міста Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, не повідомивши суду про причини неявки. Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 11.04.2017 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, на [PERSON] покладено обов`язок сплачувати аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 1000,00 грн. щомісячно з 31.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. 18.08.2018 року було відкрито виконавче провадження за №57219059. (а.с.6) Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах, заборгованість станом на 01.09.2018 року становить 15 000,00 грн. (а.с.8) Позивач вказує, що він регулярно сплачував аліменти на утримання дитини та надав до суду копії квитанції (а.с.10,11, 13-14), однак в даних квитанціях в графі «призначення платежу» не вказано, що дані сплачені кошти є саме аліментами, тому суд не може вважати їх належними та допустимими доказами. В матеріалах справи міститься квитанція від 29.08.2017 року на суму 1000 грн. (а.с.12), де в графі «призначення платежу» вказано «аліменти», саме цю квитанцію і визнає відповідач [PERSON] , як наслідок визнає позовні вимоги на суму в 1000 грн. Щодо інших квитанцій відповідач [PERSON] заперечує той факт, що грошові суми, зазначені в них, отримані нею в якості аліментів на утримання дитини, в судовому засіданні відповідач пояснила, що дані кошти позивач перераховував їй в якості погашення перед нею свого боргового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідно до виписки з рахунку відповідача [PERSON] в ПАО «МТБ Банк» від 02.09.2019 року (а.с.141-145), де чітко видно внутрішньобанківські операції по рахунку, вбачається, що позивачем сплачувалися аліменти на утримання сина, а саме: -27.02.2018 року 1000 грн. призначення платежу - «оплата за аліменти від [PERSON] »; - 28.03.2018 року 1000 грн. призначення платежу - «оплата за аліменти від [PERSON] »; - 27.04.2018 року 1000 грн. призначення платежу - «оплата за аліменти від [PERSON] »; - 29.05.2018 року 1000 грн. призначення платежу - «оплата за аліменти від [PERSON] »; - 28.06.2018 року 1000 грн. призначення платежу - «оплата за аліменти від [PERSON] »; - 01.08.2018 року 1000 грн. призначення платежу - «оплата за аліменти від [PERSON] »; - 27.08.2018 року 1000 грн. призначення платежу - «оплата за аліменти від [PERSON] »; Оскільки предметом позову є заборгованість по аліментах в період з листопада 2016 року по серпень 2018 року, то інші періоди, окрім вищевказаних, суд не бере до уваги. Отже, суд приходить до висновку, що в рахунок погашення заборгованості необхідно врахувати квитанцію на 1000 грн. від 29.08.2017 року та платежі на картку [PERSON] за період з 27.02.2018 року по 27.08.2018 року на загальну суму 7000 грн., а всього заборгованість по аліментах підлягає зменшенню на 8000 грн. Допитані в судовому засідання свідки [PERSON] та [PERSON] які є батьками позивача, пояснили суду, що їх син дійсно перераховує аліменти на утримання сина, але деталей вони не знають. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є знайомою позивача, пояснила, що один раз на прохання [PERSON] вона перераховувала кошти на утримання сина позивача, однак в банківській квитанції касиром не було вказано «Призначення платежу - аліменти». Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є колегою позивача, суду пояснив, що на прохання [PERSON] , який спочатку перераховував кошти на його картку, він перераховував замість позивача аліменти його колишній дружині, однак не звернув увагу на те, що в квитанція не вказують «Призначення платежу - аліменти». Згідно ст. 51 Конституції України,ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити заборгованість за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного, ст. 51 Конституції України,ст.79, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: partial