Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області в особі голови комісії з припинення [PERSON] про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] . В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який на день смерті був зареєстрований та проживав в с. Капустин Старокостянтинівського району Хмельницької області. Вказує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, однак, вчасно не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через те, що після смерті батька вона фактично вступила в управління спадковим майно, зокрема, речами особистого вжитку, що не потребувало їх державної реєстрації. Однак, влітку 2020 року у будинку, де проживав батько, нею було виявлено Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №121681, виданий 12 листопада 2007 року на ім`я батька. Оскільки вона не знала про наявність у батька земельної ділянки, тому просить поновити їй строк на подачу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, оскільки бажає оформити спадкові права на спірну земельну ділянку. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Кравчук В.М. подав заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити. Відповідач - Капустинська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області в особі голови комісії з припинення [PERSON] , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив, натомість подав заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти позову не заперечує, у визначений судом строк відзив на позов не подавав. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , який для позивачки [PERSON] був рідним батьком. На день своєї смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав один по [ADDRESS] . До складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла земельна ділянка площею 1,3712 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, кадастровий номер 6824284200:02:006:0094. Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 11.05.2018 року, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 21.02.1992 року, згідно якого її батьком записаний [PERSON] , витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00027037319 від 15.07.2020 року, згідно якого [PERSON] внаслідок реєстрації 23 червня 2009 року шлюбу із [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] , довідкою виконкому Капустинської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №148 від 10.07.2020 року про склад сім`ї [PERSON] на день його смерті, Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63864846 від 10 березня 2021 року, згідно якої спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України). Відповідно до роз`ясень, даних у п.24 постанови Пленум Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. [PERSON] є донькою померлого [INFO] [PERSON] та єдиним його спадкоємцем першої черги за законом. На час відкриття спадщини позивачка не була зареєстрована разом із померлим та не проживала із ним. Судом встановлено, що визначений законом строк на прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] позивачка пропустила через необізнаність щодо наявності спадкового майне, яка підлягає обов`язковій державній реєстрації. Причину пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. При цьому, суд враховує принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] з поважних причин, тому їй слід визначити додатковий строк - шість місяців для подання нею нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved