Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі Банк) звернулося до суду з указаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що між Банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNH4KP55130864 від 19.10.2006 року, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 9 711,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з тим, що відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, станом на 08.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 210 235,82 грн., яка складається з: 8 955,13 грн. заборгованість за кредитом; 58 524,19 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 142 756,50 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 09.01.2013 року з відповідача на користь Банку стягнуто 80 698,48 грн., залишок становить 129 537,34 грн. Позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми за кредитом. Таким чином Банк вважає, що заборгованість до стягнення становить 106 000,00 грн., яка складається з: 28 882,25 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 77 117,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, та судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, Банк не заперечує проти розгляду справи за відсутності їх представника та винесення заочного рішення судом. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника позивача відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, враховуючи, що останній скористався своїми процесуальними правами. У судове засідання відповідач не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, а саме у судове засідання на 23.05.17 р., 13.06.17 р., 18.07.17 р., та 14.08.17 р., однак конверти повернулися до суду у звязку зі спливом терміну зберігання. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі частини другої статті 197 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено кредитний договір DNH4KP55130864 від 19.10.2006 року, шляхом підписання заяви позичальника, у якій указано, що вона разом з Умовами і тарифами складає між сторонами кредитно-заставний договір. Пунктом 3.2.7 цих Умов передбачено, що позичальник зобовязується погасити заборгованість за кредитом у повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування кредитом проценти, винагороду й неустойку (штраф, пеню) не пізніше дати, зазначеної в повідомленні банку, передбаченому пунктами 3.3.1, 3.3.2,3.3.3 даних Умов. Пунктом 3.4.1 Умов установлено, що позичальник зобовязаний сплатити банку суму винагороди відповідно до даних Умов та Заяви, неустойку (штраф, пеню), якщо на момент дострокового погашення кредиту (частини кредиту) у банку виникли підстави для стягнення неустойки згідно з пунктом 5.1 даних Умов. За пунктами 5.1, 5.3 Умов при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та пунктами 3.2.2, 3.2.3 цих Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення платежу; при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобовязань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн + 5 % від суми заборгованості. Заочним рішенням Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2013 року, позов ПАТ КБ ПриватБанк до [PERSON] задоволено, стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 80 698,48 грн., яка складається з: 9355,26 грн. заборгованість за кредитом, 29641,94 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 37382,30 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина); 3818,98 грн. штраф (процентна складова) (а.с.4). Згідно розрахунку наданого Банком, станом на 08.12.2016 року заборгованість [PERSON] перед Банком складає за наданим кредитом: 28 882,25 грн. загальний залишок заборгованості за процентами; 105 374,20 грн. загальна сума нарахованої пені (а.с.5-6). Відповідно до статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Поряд із цим, за змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15. У листі Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області від 01.08.17 № 21413, вказано, що в проваджені цього відділу перебував з 15.01.2014 р. на виконанні виконавчий документ № 2/215/381/15 від 09.01.2013 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк борг у розмірі 80 698,48 грн., але в ході примусового виконання 05.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконаного провадження на підставі п. 10 ст. 49 ЗУ Про виконавче провадження та разом з виконавчим документом направлено на адресу Саксаганського ВДВС м. Кривий Ріг. Станом на 27.07.2017 на виконання до Тернівського ВДВС м. Кривий Ріг не надходило. За таких обставин суд приходить до висновку, що заочне рішення Тернівського районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2013 року не виконане. Будь-яких доказів, що б спростовували дані твердження судом не встановлено. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки рішення суду не виконане боржником, кредитор має право на отримання нарахувань та штрафних санкцій, а саме: заборгованість за процентами у розмірі 28 882,25 грн. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Оскільки розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобовязання, суд приходить до висновку, що сума пені яку просить стягнути Банк підлягає зменьшенню, а саме до 28 882,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial