Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано у відділі ЗАГС Токмакського міськвиконкому Запорізької області, актовий запис №222 від 12 вересня 1992 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що у 1992 році між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинені, проживають окремо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої дитини. Спір про місце проживання дитини відсутній. Примирення вважають неможливим тому строк на примирення просять не надавати. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Представником позивачки, адвокатом Ігнатовим Д.І. надіслано до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва заяву, в якій він просить розглядати справу без його участі та без участі позивачки, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами 12 вересня 1992 року відділом ЗАГС Токмакського міськвиконкому Запорізької області зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 222. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дитину [PERSON] , [INFO] (12 років). Зазначене підтверджується наявним у справі копією свідоцтва про народження. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи доказів та позовної заяви слідує, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, примиритися позивачка не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved