Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта банк» про припинення поруки за договором поруки від 02.04.2008 № 193379 відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, у зв'язку зі зміною зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. В судове засідання сторони не з'явились, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 02.04.2008 між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11325912000, відповідно до умов якого останньому було надано кредитні кошти у розмірі 250000 доларів США, з кінцевим строком повернення 01.04.2038 та сплатою 11,9 % річних за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником, між банком та позивачем того ж дня було укладено договір поруки, за яким останній, як поручитель, зобов'язався нести солідарну відповідальність за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Відповідно до п.2.1. договору поруки кредитор не в праві без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. 30.12.2008 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно якої було змінено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами понад встановлений кредитним договором строк, а саме за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк процентна ставка встановлена у розмірі 23,8 % річних, такий розмір ставки застосовується до всієї простроченої суми боргу позичальника за договором. Як вбачаться із додатку № 2 до кредитного договору (графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту) сума сплати процентів за користування кредитом становить 453929,50 доларів США (а.с. 19, на звороті). При цьому згідно додатку № 2 до додаткової угоди (графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту) сума сплати процентів за користування кредитом становить 468308,78 доларів США (а.с. 29, на звороті). Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ч. 3 ст. 509 ЦК України, п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України). Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч.1 ст. 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 України порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Тобто закон пов'язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не із зміною будь-яких умов основного договору. Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору. Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Підставою для припинення поруки в порядку ч. 1 ст. 559 ЦК є сукупність двох умов - внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок таких змін (постанова Верховного Суду України від з лютого 2014р. у справі № 6-160цс15). Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. На зміну умов основного договору, унаслідок якої обсяг відповідальності не збільшується, згода поручителя не вимагається, і такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 ЦК (Постанова Верховного Суду України від 5 лютого 2014 р. у справі № 6- 160цс13). При вирішенні справ цієї категорії судам рекомендується керуватися позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові у справі № 6- 20цс11 від 21 травня 2012 p., згідно з якою збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Подібна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 21 травня 2012p. у справі № 6-18цс11; 18 червня 2012р. у справі № 6-73цс12. Також у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-69цс11 зазначено, що збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в сторону збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним. Тобто змінами основного зобов'язання, в результаті яких збільшується відповідальність поручителя, вважаються такі умови і обставини, що тягнуть або можуть потягти негативні наслідки для поручителя, поява для нього інших нових ризиків, відмінних від тих, з якими він попередньо погодився при укладенні договору поруки, погіршення його майнового становища. Особливістю припинення поруки з підстав зміни зобов'язання без згоди поручителя є те, що поручитель у разі зміни зобов'язання без його згоди не лише не відповідає за повернення боржником збільшеної суми боргу, а й з моменту такого збільшення його обов'язок за договором поруки повністю припиняється - перестає існувати. Належною є згода поручителя у формі додаткової угоди до договору поруки. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою постанові від 5 лютого 2014 р. у справі за № 6-152цс13, згода поручителя зі змінами до кредитного договору, які визначають конкретні умови, порядок та обсяг збільшення відповідальності боржника, висловлене шляхом підписання додаткової угоди до договору поруки, не потребує додаткової згоди поручителя на збільшення відповідальності та не суперечить ч. 1 ст. 559 ЦК України. В ході судового розгляду встановлено, що додатковою угодою від 30.12.2008 № 1, укладеною між банком та позичальником, збільшено обсяг відповідальності позивача, як поручителя, за основним зобов'язанням - кредитним договором від 02.04.2008 № 11325912000 без згоди на те останнього, а тому враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про те, що з моменту його укладення за правилами ч. 1 ст. 559 ЦК України порука є припиненою.

Outcome: approved