Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] (далі по тексту разом - відповідачі, а окремо: відповідач-1, відповідач-2, відповідач-3), треті особи: Шоста Київська державна нотаріальна контора та Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що з грудня 1998 року по [INFO] року [PERSON] проживала однією сім'єю із [PERSON] У них народились діти [PERSON] та [PERSON] [INFO] року [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина та було заведено спадкову справу. Спадкоємцями першої черги є діти померлого, а також його мати [PERSON], які отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку автомобілів марки Даіхатсу та марки Флітвуд. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2012 року у справі № 2-12991/11 було визнано право власності [PERSON] на ? частини автомобілів марки Даіхатсу та марки Флітвуд, а також на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, рішенням суду встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], без реєстрації шлюбу з грудня 1998 року по день смерті [PERSON] [INFO] року. Та визнано об'єктами спільної сумісної власності майно, яке було набуте позивачем разом із [PERSON] за час спільного проживання. В процесі оформлення спадкових прав позивачу стало відомо про існування грошових вкладів на ім'я померлого у ПАТ КБ «Приватбанк», яке, не дивлячись на існування заповідального розпорядження, не визнає права позивача на частину цих вкладів. Посилаючись на викладене, позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] грошовий вклад в сумі 339563,25 грн., що знаходиться на рахунку № [NUMBER] в публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк», відкритому на ім'я [PERSON] згідно договору № SAMDN25000710135144 від 12.04.2010 року. Визнати за [PERSON] право власності на ? частини грошового вкладу що знаходиться на рахунку № [NUMBER] в публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк», відкритому на ім'я [PERSON] згідно договору № SAMDN25000710135144 від 12.04.2010 року. В процесі розгляду справи судом, за клопотанням позивача, було залучено до участі у справі на підставі ст. 33 ЦПК України ПАТ КБ «Приватбанк» (далі по тексту - відповідач-4) в якості співвідповідача. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили суд про його задоволення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, в поданих до суду заявах просили проводити судовий розгляд за їх відсутності. При цьому, в своїх заявах [PERSON] та [PERSON] позов визнали та не заперечували проти його задоволення, [PERSON] в заяві від 23.02.2017 року позов не визнала, вважаючи заповідальне розпорядження в ПАТ КБ «Приватбанк» нікчемним. Третя особа Шоста Київська державна нотаріальна контора в судове засідання свого представника не направила, в поданій заяві просила суд розглядати справу за його відсутності. В судовому засіданні представник Служби у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації проти задоволення позову не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 07.03.2012 року у справі № 2-12991/11 було встановлено факт проживання однією сім'єю [PERSON], [INFO], з [PERSON], [INFO], без реєстрації шлюбу з грудня 1998 року по день смерті [PERSON] [INFO] року. Визнано об'єктами спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]: квартиру за адресою: [ADDRESS], придбану відповідно до договору купівлі-продажу від 26.05.2006р. реєстровий № 1825(право власності зареєстровано 13.02.2007 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрі права власності на об'єкти нерухомого майна реєстрову книгу № д. 148-166, за р. № 39679); автомобіль марки DAIHATSU, модель TERIOS, легковий універсал, номер шасі [NUMBER], колір сірий(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.07.2008 року); транспортний засіб марки FLEETWOOD, модель 520, причіп житловий, номер шасі [NUMBER], колір білий(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.06.2009 року). З яких [PERSON], [INFO], належить: ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]; Ѕ частини автомобілю марки DAIHATSU, модель TERIOS, легковий універсал, номер шасі [NUMBER], колір сірий(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 12.07.2008 року); ? частини транспортного засобу марки FLEETWOOD, модель 520, причіп житловий, номер шасі [NUMBER], колір білий(свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 30.06.2009 року). Згідно із ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (Т.1, а.с. 9). Після його смерті відкрилась спадщина, серед іншого, і на грошові вклади у ПАТ КБ «Приватбанк» згідно договору № SAMDN25000710135144 від 12.04.2010 року щодо рахунку [NUMBER]. У вказаному договорі було вчинене заповідальне розпорядження, згідно з яким [PERSON] зазначав, що у випадку його смерті вкладом та нарахованими відсотками розпоряджається його дружина [PERSON] (Т.1, а.с. 14). Згідно відповіді ПАТ КБ «Приватбанк» залишок на рахунку [NUMBER] по договору № SAMDN25000710135144 від 12.04.2010 року складає 326846,89 грн. Заповідальне розпорядження складене на [PERSON] (Т.1, а.с. 146). Також відповідно до інформації ПАТ КБ «Приватбанк» від 23.02.2017 року, без свідоцтва про право власності на спадкове майно, [PERSON] не має права на розпорядження грошовим вкладом (Т.2, а.с. 60). Частиною 1 статті 74 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (ч. 2 ст.74 СК України). Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. А тому, з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням від 07.03.2012 року, суд приходить до висновку про обгрутнованість позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] грошовий вклад в сумі 339563,25 грн., що знаходиться на рахунку № [NUMBER] в публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк», відкритому на ім'я [PERSON] згідно договору № SAMDN25000710135144 від 12.04.2010 року. Щодо позовних вимог про визнання права власності на ? частини грошового вкладу що знаходиться на рахунку № [NUMBER] в публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк», відкритому на ім'я [PERSON] слід зазначити наступне. Згідно із Правовою позицією Верховного Суду України, висловленої під час розгляду справи у справі за № 6-1858цс15: «За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України». Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). З огляду на зазначене, з урахуванням обов'язкової частки відповідачів у спадковій масі, суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині та визнання за [PERSON] права власності на ? частини грошового вкладу що знаходиться на рахунку № [NUMBER] в публічному акціонерному товаристві Комерційному банку «Приватбанк», відкритому на ім'я [PERSON] згідно договору № SAMDN25000710135144 від 12.04.2010 року. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved