Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 07 травня 2014 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 18 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконував належним чином і станом на 01 листопада 2018 року у нього перед АТ КБ «ПриватБанк» виникла заборгованість у сумі 32 295 грн. 07 коп. А тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» зазначену суму заборгованості та понесені судові витрати по справі. Представник позивача Гребенюк О. С. у судове засідання не з'явився, у позовній заяві розгляд справи просив проводити за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як встановлено судом, 07 травня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 18 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При цьому відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Пам'яткою клієнта», «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору. Проте, [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором не виконував. А тому, станом на 01 листопада 2018 року у нього перед позивачем виникла заборгованість у сумі 32295 грн. 07 коп., з яких: 5050, 82 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 12984, 94 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 12245, 26 грн. - заборгованість по пені; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1514, 05 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2014 в розмірі 32295 грн. 07 коп. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved