Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

У лютому 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області як орган опіки та піклування про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] вони одружились 11.11.2006 р. Від спільного життя з відповідачем мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, подружні відносини між ними припинились з 07.03.2009 р., коли їх доньці виповнився один місяць. Вона переїхала з дитиною до своїх дідуся та бабусі та проживала там близько двох місяців. За весь цей час відповідач двічі бачив доньку. Потім вона переїхала разом з дитиною до своїх батьків до м. Запоріжжя. Одразу після того, як їх донці виповнився рік, вона подала позов про розірвання шлюбу. Шлюб між ними було розірвано 14.10.2010 р. Після того, як вона переїхала разом з дитиною до своїх батьків, відповідач декілька разів приїжджав, але приблизно з червня 2009 року він припинив будь-яке спілкування. Починаючи з червня 2009 року і по теперішній час відповідач долею доньки не цікавився, вихованням доньки не займався, жодного разу не подзвонив, не намагався зустрітися з донькою, якось поспілкуватися за нею, не цікавився її станом здоровя, фізичним та морально-психічним розвитком, не приймав та не приймає участі в утриманні та фінансовому забезпеченні доньки. Фактично з цього часу відповідач припинив будь-яке спілкування з нею та їх донькою. З самого народження доньки вона одноособово вирішує усі питання, які повязані з вихованням, навчанням, відпочинком, розвитком дитини як в частині забезпечення належного рівня життя та здоровя доньки, так і в частині забезпечення отримання нею належної освіти. Вважає, що всі вищенаведені обставини, як кожна окремо, так і у своїй сукупності підтверджують явне нехтування відповідачем свої батьківських обовязків. Враховуючи тривалий характер такої бездіяльності відповідача, очевидним є його явне небажання і в подальшому приймати будь-яку участь у вихованні доньки. Дитина проживає разом з нею за місцем її реєстрації. Там створені всі житлові умови для нормального виховання дитини. Незважаючи на те, що донька фактично проживає разом з нею, проте вона на сьогоднішній день не має зареєстрованого місця проживання. Вона особисто не може її зареєструвати за своєю адресою, оскільки для цього повинна бути згода батька, з яким вона не підтримує ніяких стосунків більше девяти років, їй невідомі його засоби звязку, місце роботи тощо. Вищевказані обставини спричиняють суттєву шкоду інтересам доньки, тому вона вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно [PERSON] У судове засідання зявилась позивач [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Будучи допитаною як свідок [PERSON] зазначила, що після народження дитини вони з відповідачем проживали разом приблизно місяць. 07.03.2009 р. вона переїхала до бабусі та дідуся. З червня 2009 року батько не цікавиться дитиною, не спілкується з нею, останній раз бачив у червні 2009 року. Вона виховує дитину самостійно. Перешкод у спілкуванні відповідача з дитиною вона не чинила. До школи дитину водить вона, батьківські збори відвідує також. Їй відомо, що відповідач знаходиться у розшуку. Його батьки також не цікавляться дитиною. Рішенням суду від 02.11.2010 р. з відповідача стягнуто аліменти, які він не сплачує. Наразі вона проживає у двокімнатній квартири разом із матірю та бабусею. Дитина не має зареєстрованого місця проживання, оскільки для реєстрації потрібна згода батька, якої вона отримати не може. Дитина усім забезпечена. У судове засідання зявилась представник позивача [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення аналогічні тим, що містяться у позові. У судове засідання зявилась представник третьої особи [PERSON], яка позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку. Наразі у органу опіки та піклування наявні неофіційні відомості про те, що відповідач виїхав до Російської Федерації. Він запрошувався на комісію, проте не зявився. Матір належним чином виконує свої батьківські обовязки. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що позичка [PERSON] є його племінницею, [PERSON] також знає. Коли позивач з відповідачем одружились, то жили у [PERSON]. У них народилась донька Ліза. Потім у них зявились суперечки в сімї. Коли дитині був приблизно місяць, то він перевозив [PERSON] з дитиною до її бабусі. Потім вони переїхали жити до матері позивачки. Він буває в гостях у [PERSON] приблизно раз на місяць-півтора. Дитина про батька не згадує. До школи дитину водить матір та бабуся. Дитина має у квартирі спальне місце, іграшки, усім забезпечена. Дитину утримує матір. Не знає чи сплачує [PERSON] аліменти на дитину. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що позивачка є її донькою, а відповідача знає як її колишнього чоловіка. Відповідач ніколи не приймав участі у вихованні дитини. Вони розійшлись у березні 2009 року. Позивач на місяць переїхала з дитиною до бабусі, доки вони готували їм місце для проживання. У квітні 2009 року вона переїхала проживати з дитиною до неї і з того часу вони проживають разом. Дитина ходить до школи, всім забезпечена. Утримують дитину вони вдвох. Загалом батько приходив до дитини не більше трьох разів, останній раз був у кінці травня на початку червня 2009 року. Потім припинилось будь-яке спілкування. До лікарні водить дитину матір, до школи водить дитину матір або вона. Позивач не перешкоджала відповідачу бачитись з дитиною. Бабуся і дідусь зі сторони відповідача також жодної участі у вихованні дитини не приймають. Їй відомо, що донька зверталась до суду з питанням стягнення аліментів. Відповідач був у суді, знає про необхідність сплати аліментів, проте ніколи їх не сплачував. Позбавлення батьківських прав, на її думку, не зашкодить дитині. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За змістом свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 028007, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції 11.11.2006 р. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.11.2006 р. Як видно із свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 078731, виданого Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 14.10.2010 р., шлюб між ними розірвано, про що у Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 410 від 14.10.2010 р. У відповідності до свідоцтва про народження серії 1-ЖС № 110129, виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 29.01.2009 р., батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. За приписами ст.\~150\~Сімейного кодексу\~України батьки зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст.\~12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164\~Сімейного кодексу\~України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. У відповідності до ст.\~165\~Сімейного кодексу\~України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до довідки № 01-02/224 від 01.12.2017 р., виданої Дошкільним навчальним закладом «Надія», [PERSON] відвідувала даний дошкільний навчальний заклад з 2011 по 2015 рік. За результатами опитування працівників ЦРД було встановлено, що батько дитини жодного разу не відвідував дошкільний начальний заклад, не приймав участі у вихованні дитини та не виявляв інтересу до її розвитку. Відповідно до інформації № 01/22-416 від 09.11.2017 р., наданої Запорізьким навчально-виховним комплексом «Вибір», [PERSON] навчається у 3-А класі ЗНВК «Вибір» з 01.09.2015 р. по теперішній час. За цей час батько учениці, [PERSON], жодного разу до школи не приходив, успішністю доньки не цікавився, батьківські збори не відвідував. Вихованням дитини займається мати учениці [PERSON] У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування № 01.22/0569 від 12.06.2018 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухилення [PERSON] від виконання батьківських обовязків по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Дане рішення мотивоване тим, що [PERSON] свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обовязків, не піклується про стан здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї малолітньої доньки. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] Як видно з ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 22.02.2018\~р., [PERSON] знаходиться у розшуку у кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 294 КК України. За змістом рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2010\~р., з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. Відомостей про те, що відповідач сплачував аліменти з часу ухвалення судового рішення матеріали справи не містять. Постановою про відкриття провадження від 20.09.2018 р. державний виконавець Запорізького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області [PERSON] відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищезазначеного рішення суду. Протягом розгляду справи відповідач для себе належних висновків не зробив, до суду не зявився, подальших намірів щодо виховання та утримання дитини не виявив, жодних реальних кроків на це спрямованих не вчинив. Жодних обєктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його малолітньої доньки [PERSON], судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних обєктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконував або намагався виконувати батьківські обовязки. На переконання суду позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Враховуючи, що позивачка [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обовязки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матірю, що відповідає інтересам дитини. Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням. Разом із тим, суд вважає за доцільне розяснити [PERSON], що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно доньки в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved