Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ДП «Електронне здоров`я» про визнання трудових відносин припиненими, визнання звільненим, видачу трудової книжки, виплату заробітної плати та вихідної допомоги. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] був прийнятий на роботу до ДП «Електронне здоров`я» на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу безпеки та кадрового забезпечення з 22.05.2018 р., відповідно наказу № 11-к від 21.05.2018 р. У подальшому наказом від 14.06.2018 р. № 20-к був призначений на посаду начальника відділу безпеки та кадрового забезпечення ДП «Електронне здоров`я». Наказом від 18.01.2019 р. № 3-к призначений виконуючим обов`язки генерального директора ДП «Електронне здоров`я». 07.08.2019 р. Позивачем було направлено на поштову адресу Відповідача заяву від 06.08.2019 р. про звільнення його з роботи 09.08.2019 р. на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та здійснити повний розрахунок з виплатою вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку на підставі ст. 44 КЗпП України. Зазначена заява була отримана Відповідачем 07.08.2019 р. В період з 05.08.2019 р. по 09.08.2019 р. включно (тобто у період подання заяви про звільнення) Позивач перебував на амбулаторному лікуванні в Лісниківському АЗПСМ Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медично-санітарної допомоги», внаслідок чого не перебував на роботі. Відповідно листка непрацездатності повинен був стати до роботи з 10.08.2019 р., отже датою звільнення, відповідно до поданої заяви повинен був бути перший робочий день після закінчення непрацездатності, тобто 10.08.2019 р. Однак, станом на день звернення із цим позовом до суду оформлення звільнення не відбулося, належно оформлена трудова книжка позивачу не була видана, як і не було проведено з позивачем розрахунку при звільненні. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив: визнати такими, що припинилися, трудові відносини між ДП «Електронне здоров`я» та [PERSON] з 10.08.2019 р. та вважати звільненим [PERSON] з роботи в ДП «Електронне здоров`я» на підставі ч.3 ст. 38 КПзП України у зв`язку із невиконанням ДП «Електронне здоров`я» умов колективного договору; зобов`язати ДП «Електронне здоров`я» видати [PERSON] належно оформлену трудову книжку із внесеними до неї записом про звільнення останнього з роботи з 10.08.2019 р. за ч. 3 ст. 38 КЗпП України; стягнути з ДП «Електронне здоров`я» на користь [PERSON] вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку в розмірі 374 401,22 грн.; стягнути з ДП «Електронне здоров`я» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки з 10.08.2019 р. по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] , [PERSON] підтримали позовні вимоги. Представник відповідачаДіордієва С.В. позовні вимоги не визнала. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.03.2020 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 30.06.2020 р. представником відповідача надано відзив на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] був прийнятий на роботу до ДП «Електронне здоров`я» на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності відділу безпеки та кадрового забезпечення з 22.05.2018 р., відповідно наказу № 11-к від 21.05.2018 р. (а.с.9) У подальшому наказом від 14.06.2018 р. № 20-к був призначений на посаду начальника відділу безпеки та кадрового забезпечення ДП «Електронне здоров`я»(а.с.10) У період з 18.01.2019 р. по 14.05.2019 р. на підставі наказу Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.2019 р. № 3-о, наказу ДП «Електронне здоров`я» від 18.01.2019 р. № 3-к, на начальника відділу безпеки та кадрового забезпечення ДП «Електронне здоров`я» [PERSON] покладено виконання обов`язків генерального директора ДП «Електронне здоров`я» (а.с.11) Позивачем було направлено на поштову адресу Відповідача заяву від 06.08.2019 р. про звільнення його з роботи 09.08.2019 р. на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України та здійснити повний розрахунок з виплатою вихідної допомоги в розмірі тримісячного середнього заробітку на підставі ст. 44 КЗпП України. Зазначена заява була отримана Відповідачем 07.08.2019 р., відповідно накладної ПАТ «Укрпошта» № 01002120117596 від 07.08.2019р.(а.с. 34-35) В період з 05.08.2019 р. по 09.08.2019 р. включно (тобто у період подання заяви про звільнення) Позивач перебував на амбулаторному лікуванні в Лісниківському АЗПСМ Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медично-санітарної допомоги», внаслідок чого не перебував на роботі. Відповідно листка непрацездатності повинен був стати до роботи з 10.08.2019 р., отже датою звільнення, відповідно до поданої заяви повинен був бути перший робочий день після закінчення непрацездатності, тобто 10.08.2019 р. Згідно положень ст.2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на гідне ставлення з боку роботодавця, інших працівників, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби або реабілітації, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством. Відповідно до ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Зборами трудового колективу ДП «Електронне здоров`я» (протокол № 3 від 03.07.2018 р.) було схвалено колективний договір між трудовим колективом ДП «Електронне здоров`я» та адміністрацією ДП «Електронне здоров`я» на 2018-2021 р.р. (а.с. 12-33) Відповідно до п. 4.11 розділу 4 колективного Договору встановлено, що виплата основної заробітної плати на Підприємстві виплачується частинами 2 рази на місяць, грошовою одиницею України. Аванс виплачується 22-го числа поточного місяця із розрахунку 50% посадового окладу працівника, але з урахуванням відпрацьованого часу за першу половину місяця, за мінусом сум утримань, передбачених законодавством. Остаточний розрахунок із основної заробітної плати здійснюється 7-го числа місяця, наступного за місяцем, за який виплачується заробітна плата. У випадку, якщо дні виплати заробітної плати збігаються з вихідними, святковими чи неробочими днями, заробітна плата виплачується напередодні цих днів. Відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Суд враховує, що трудовим законодавством не передбачено такого способу захисту прав як звернення до суду з позовом про визнання припинених трудових відносин та визнання позивача звільненою, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог. Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ДП «Електронне здоров`я» видати позивачу трудову книжку із внесеними до неї відповідними записами про його звільнення за власним бажанням внаслідок розірвання трудового договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 10.08.2019 р., виходячи з такого. Відповідно до п. 1 Наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності. Згідно з п. 2.4 вказаної Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Відповідно до положень п. 3, 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Згідно пункту 4.1. Інструкції у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. Відповідно ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Починаючи з 02.05.2019 р. Позивач був відсутній на роботі, та не виконував обов`язків генерального директора ДП «Електронне здоров`я». У зв`язку з чим, органом управління підприємством, а саме Міністерством охорони здоров`я України, прийнято рішення про призначення [PERSON] виконуючим обов`язки генерального директора ДП «Електронне здоров`я», та зобов`язало Позивача передати справи підприємства за Актом приймання-передачі, який повинен бути направлений до Управління аудиту та аналітики МОЗ України (а.с. 78). Відповідно до журналу реєстру вихідної, вхідної кореспонденції Відповідача та МОЗ України, акту приймання-передачі від Позивача не складалось і не направлялось до МОЗ України, робота підприємства на деякий час була заблокована, у зв`язку з відсутністю частини документів з господарської діяльності підприємства та документів за період виконання Позивачем обов`язків генерального директора ДП «Електронне здоров`я». Відповідно до Посадової інструкції начальника відділу безпеки та кадрового забезпечення ДП «Електронне здоров`я», затвердженого наказом Відповідача від 27.06.2018 р. № 23, та з якою Позивач ознайомлений, начальник вищезазначеного відділу у своїй діяльності керується чинним законодавство України, наказами та інструкціями МОЗ України, внутрішніми документами, правилами внутрішнього трудового розпорядку Підприємства (а.с. 79-81). Всупереч вимогам Посадової інструкції, Правил, Позивач починаючи з 02.05.2019 р. по 12.08.2019 р. був відсутній на робочому місці, не виконував своїх трудових обов`язків та не повідомляв Відповідача про причини своєї відсутності на роботі. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 31.10.2012 р. у справі № 6-120цс12, постанові від 22.05.2013 р. у справі № 6-34цс13 «за змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі, якщо вказані працівником причини звільнення - порушення працедавцем трудового законодавства, відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України, не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України» Одже, подання Позивачем заяви на звільнення від 06.08.2019 р. на підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП України, а саме: невиконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору є таким, що не відповідає дійсності та нормам чинного законодавства, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаних позовних вимог про зобов`язання ДП «Електронне здоров`я» видати трудову книжку із внесеними до неї відповідними записами про його звільнення за власним бажанням внаслідок розірвання трудового договору згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України з 10.08.2019 р. Також, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ДП «Електронне здоров`я» на користь [PERSON] вихідну допомогу в розмірі тримісячного середнього заробітку в розмірі 374 401,22 грн.; середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь час затримки з 10.08.2019 р. по день фактичного розрахунку. Суд дійшов такого висновку, виходячи з того, що відповідно до скарги Позивача від 13.08.2019 р., Головним управлінням Держпраці у Київській області у період з 22.08.2019 р. по 23.08.2019 р. було проведено інспекційне відвідування ДП «Електронне здоров`я», за результатом якого інспекторами Держпраці не встановлено порушення трудового законодавства Відповідачем під час розгляду питання про звільнення Позивача за його заявою від 06.08.2019 р., а також не встановлено причини для звільнення Позивача на підстав ч. 3 ст. 38 КЗпП України (Акт інспекційного відвідування № КВ 1505/1322/АВ від 23.08.2019 р.) (а.с. 86-87). З метою з`ясування причин відсутності Позивача на роботі, його було запрошено до кабінету в.о. генерального директора ДП «Електронне здоров`я» Сучика А.В. та в присутності працівників запропоновано ознайомитись з письмовим дорученням від 12.08.2019 р. № 209/08 та надати письмові пояснення щодо причин відсутності на роботі в період з 31.05.2019 р. по 09.08.2019 р. (а.с.88) Позивач відмовився надавати пояснення Відповідачу і ознайомлюватись із відповідним письмовим дорученням від 12.08.2019 р. № 209/08, про що присутніми складно Акт (а.с.89) Крім того, суд враховує таке. Документи, надані Позивачем на підтвердження причин своє відсутності на роботі за вказаний період, не відповідали вимогам чинного законодавства, були видані необґрунтовано та не підтверджували поважність причин відсутності Позивача на роботі. За результатами перевірки та аналізу первинної медичної документації, яка проводилась Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві на вимогу Відповідача, виявлено, що заклади охорони здоров`я видавали листи непрацездатності Позивачу необґрунтовано та з порушенням Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 03.11.2004 р. № 532/274/136-ос/140, при цьому в ході перевірки виявлено, що [PERSON] при зверненні до закладів охорони здоров`я вказував різні адреси тимчасового проживання, умисно приховував на всіх етапах терміни попередньої тимчасової непрацездатності, що сприяло суттєвому завищенню термінів тимчасової непрацездатності та свідчить наперед сплановану ним довготривалу тимчасову непрацездатність, яка частково, реалізована лікарями різних закладів охорони здоров`я м. Києва та Київської області. (а.с.90) Відповідачем було застосовано до Позивача дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, внесено запис до трудової книжки, проведено розрахунки відповідно до ст. 116 КЗпП України, повідомлення Позивача про звільнення та необхідність отримання трудової книжки. Позивач, в свою чергу не звертався до Відповідача про отримання трудової книжки. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 р., прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Статтею 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ст. 1 Закон України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно статті 4 Закон України «Про оплату праці» джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов до висновку, що вимоги Позивача не знайшли свого підтвердження, отже у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений судовий збір позивачу відповідачем не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed