Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] (далі - «Позивач») звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Вона з Відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №821. Сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. Протягом останніх декількох років стосунки з Відповідачем розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен живе окремим життям та зі своїми інтересами, фактично сім'я припинила своє існування. Позивач не проживає разом з Відповідачем, шлюбних стосунків вони не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, так як суперечить інтересам Позивача та Відповідача. Позивач происала шлюб муж нею та Відповідачем розірвати, та визначити місце проживання дочки - [PERSON] [INFO] разом з матір'ю - [PERSON], а місце проживання дочки - [PERSON] [INFO] разом з батьком - [PERSON] Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - «[PERSON]». Сплачений судовий збір при зверненні до суду Позивач просила залишити за собою. В судове засідання Позивач не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Просила позов задовольнити. В судове засідання Відповідач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі. В зв'язку з тим, що сторони не з'явилися в судове засідання, згідно із ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02.08.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №821(а.с.9). Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO] (а.с.10-11). Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримуються, шлюб має формальний характер, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Оскільки сторони дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дочки - [PERSON] [INFO] разом з матір'ю - [PERSON], а місце проживання дочки - [PERSON] [INFO] разом з батьком - [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. З'ясувавши дійсні взаємини подружжя, причини подання позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін і тому шлюб між сторонами має бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved