Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що він та відповідачка 30 жовтня 2001 року зареєстрували шлюб, який 14 грудня 2007 року було розірвано. [INFO] у них народився син [PERSON]. Після розлучення за їхньою домовленістю син залишився проживати разом із ним, а відповідачка у 2008 році виїхала, як пізніше він дізнався від незнайомих людей, в село Висоцьк Любомльського району. Так як вона з часу розірвання шлюбу жодного разу не провідала дитину, не цікавиться її навчанням та здоров'ям, згідна на позбавлення батьківських прав, про що написала заяву до служби у справах дітей Камінь-Каширської райдержадміністрації, просить суд позбавити її таких прав щодо сина [PERSON] та стягувати з неї в його (позивача) користь аліменти на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно. У судовому засіданні позивач позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав відповідачки щодо сина [PERSON] підтримав повністю, а в частині стягнення аліментів зменшив. Просить суд стягувати з неї в його користь щомісячно аліменти на утримання сина по 250 грн. до досягнення ним повноліття. Відповідачка до суду не з'явилась. Нею подано суду заяву про розгляд справи у її відсутності та про визнання позовних вимог в частині позбавленя її батьківських прав, і не визнання позовних вимог в частині стягнення з неї аліментів, оскільки ніде не працює та виховує інших двоє дітей. Вислухав думки прокурора, який просить позов задоволити, представника органу опіки та піклування який не підтримав письмовий висновок цього органу, при вирішенні спору покладається на погляд суду, заслухав пояснення позивача суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Згідно ст.150 СК України батьки серед іншого зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається з свідоцтв про одруження сторін, про розірвання шлюбу та про народження (а.с.10, 11-зворот, 14), 30 жовтня 2001 року сторони уклали шлюб, який 14 грудня 2007 року розірвали. [INFO] у них народився син [PERSON]. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківства, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. З листа бесіди проведеної працівником служби у справах дітей Любомльської райдержадміністрації з відповідачкою (а.с.29), довідки Центру поштового відділення зв'язку №3 Волинської дирекції Українського державного підприємства поштового відділення зв'язку «Укрпошта» №3/19 від 12 лютого 2015 року (а.с.11) вбачається, що грошові перекази в період з 2012 року по 12 лютого 2015 року на ім'я [PERSON] від [PERSON] не надходили. Остання визнала, що довгий час не займається вихованням та утриманням свого сина [PERSON]. Згідна на позбавлення її батьківських прав щодо нього. Те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, після розлучення залишила її з батьком переїхавши на інше місце проживання, з цього часу не відвідує її, не надає ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться її життям, навчанням, ствердила в судовому засіданні і свідок [PERSON] В судовому засіданні малолітній син сторін пояснив, що матір бачить дуже рідко. Вона до нього не приїзджає, не телефонує. Коли він під час літніх канікул минулого року був декілька днів у неї, матір в будинку курила, розпивала з невідомими йому особами спиртні напої. З'ясував обставини справи та перевірив їх доказами суд доходить висновку, що на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України відповідачку слід позбавити батьківських прав відносно її сина [PERSON], так як вона тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, передбачених ст.150 згаданого Кодексу, по його вихованню та розвитку. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування від 06 березня 2015 року №298/35/2-15 (а.с.25-26), враховуючи інтереси дитини цей орган вважає за недоцільне позбавляти відповідачку батьківських прав щодо неї. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обгрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд не погоджується з цим висновком вважаючи його таким, який суперечить інтересам дитини, так як в судовому засіданні встановлено, що відповідачка втратила інтерес до неї, понад п'ять років безпричинно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо її виховання, не цікавиться нею, матеріально не забезпечує. На втрату її інтересу до дитини вказують і її неявки на розгляд справи як до Камінь-Каширського, так і до Любомльського районних судів за місцем її проживання для розгляду справи в режимі відеоконференц зв'язку. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідачка цього свого батьківського обов'язку щодо свого сина не виконує. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 згаданого Кодексу розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність у відповідачки систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати її розмір, суд на підставі ст.184 ч.1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідачки, прохання позивача стягувати аліменти щомісячно у розмірі по 250 грн., що є менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, суд такий розмір аліментів стягує. На підставі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Задовольняючи позовні вимоги, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідачки в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів у розмірі 243 грн. 60 коп. Крім цього, суд стягує з неї у користь позивача 243 грн. 60 коп. понесених ним витрат за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав.

Outcome: approved