Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

У листопаді 2018р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. На обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що за час спільного проживання у них з відповідачем [INFO] народилась дочка [PERSON] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. В даний час [PERSON] припинила проживати спільно з відповідачем. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач офіційно не працює, але має постійний дохід від виконання робіт, аліменти нікому іншому не сплачує, стягнень по виконавчих документах з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на його утриманні не перебувають. У зв`язку з чим просила стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі 2000 гривень, щомісячно, до повноліття дитини. 05.03.2019 р. справу прийнято до свого провадження суддею Дудіковим А.В. та призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Разом з тим подав до суду відзив на позовну заяву, зазначивши, що частково визнає позовні вимоги [PERSON] , а саме в частині того, що кожен із батьків має обов`язок утримувати (в т. ч. матеріально) дитину до досягнення повноліття. Також не заперечив проти виплати щомісячних платежів - аліментів, так як вважає це своїм обов`язком - обов`язком батька. Відповідач зазначив, що починаючи від народження його доньки - [PERSON] , і по теперішній час регулярно, щомісячно та беззаперечно надає матеріальну допомогу для утримання та повноцінного розвитку доньки у вигляді фіксованого щомісячного платежу, що дорівнює 1000 грн. Окрім того будь-які необхідні речі, для нормального розвитку дитини, одразу ж [PERSON] надаються (купуються) при першій вимозі матері дитини. Відповідач є безробітним, не має постійного місця роботи, його дохід є мінливим, нерегулярним. Проживає у будинку батьків, власного рухомого та нерухомого майна немає. Його мати, [PERSON] , 1950р.н., є пенсіонером та інвалідом другої групи, та знаходиться на повному утриманні відповідача. Вважає, що його матеріальний стан не відповідає запрошеній сумі позову та є для нього не підйомною. У зв`язку з чим просив позовні вимоги задовольнити частково та стягувати з нього аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн., щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 18.04.2017р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - « [PERSON] » (а.с.6) [PERSON] народилась [INFO] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 15.12.2017р. Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с.5). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Летківської сільської ради Тростянецького району Вінницької області № 1314 від 30.10.2018 року дочка [PERSON] , 2017р.н., перебуває на утриманні матері [PERSON] .. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПКУкраїни суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Обставин, які б доводили необхідність звільнення його від обов`язків утримувати дитину, судом не встановлено, та відповідачем в силу ст. 81 ЦПК України не доведено. Згідно ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Встановленим судом фактичним обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та гарантуються Основним Законом України. Відповідно до ст.ст. 180, 181 ч.3, 183 ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. При визначенні розміру аліментів у відповідності до ст. 182 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Частиною другою статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач просить про стягнення з відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки в розмірі 2000грн. Відповідач позовні вимоги визнав частково в розмірі 1000грн., що підтверджується відзивом на позовну заяву, який 07.06.2019р. поданий до канцелярії суду. Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що він не працює та на його утриманні перебуває мати, яка має другу групу інвалідності. Однак на підтвердження зазначених ним обставин до суду не було подано жодних доказів. Разом з тим відповідач подав до суду копію довідки серії 12ААА №327537, згідно якої [PERSON] , [INFO] , призначена друга група інвалідності та копію посвідчення серії [NUMBER] , в якому зазначено, що [PERSON] , 1950р.н., починаючи з 19.11.2005р. призначено пенсію за віком у розмірі 369грн.10 коп.. Також відповідачем надано копії квитанцій про поповнення картки [PERSON] у відділенні «Приватбанку» та копії чеків про придбання дитячих товарів. Відповідно до положень ст. ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідач зобов`язаний нарівні з позивачем утримувати доньку [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття, створювати необхідні умови для їх розвитку та життя. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, і суду не надано документів про стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших дітей, непрацездатних осіб на утримані, суд не досліджує зазначені обставини справи. Також позивачем не подано доказів та необгрунтовано розмір аліментів в сумі 2000 грн. Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки відповідач офіційно не працює, з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи із закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, стягненню підлягають аліменти у розмірі 1500 грн. на утримання дитини, щомісячно і до досягнення нею повноліття. Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ч. 1 ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Позивач звернулась до суду з позовною заявою 01.11.2018року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду слід допустити до негайного виконання в межах суми аліментних платежів за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З огляду на викладене необхідно стягнути з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 704,80 грн.. Також, у позовній заяві [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 400 грн. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Позивачем до позовної заяви надано лише квитанцію № 36 від 01.11.2018р., згідно якої встановлено, що адвокат Шуляк В.М. отримала від [PERSON] гонорар у розмірі 400 грн. за складання позовної заяви Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також дані щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Оскільки позивачем не було надано належних документів, що підтверджують оплату понесених нею витрат на правову допомогу в розмірі 400 грн. 00 коп., тому суд вважає за необхідне відмовити [PERSON] у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: partial