Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 16 жовтня 1993 року Відділом запису актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис №\~489. В обґрунтування позову зазначала, що з 16 жовтня 1993 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейне життя, у звязку з чим між ними часто виникали сварки. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На основі сімейно-побутових проблем між подружжям виникли неприязні відносини. Примирення, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливими та суперечать її інтересам. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги, оскільки сторони подружніх відносин не підтримують тривалий час. Сплачений нею при подачі позову судовий збір з відповідача просила не стягувати. Відповідач [PERSON]у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу він не заперечував та пояснив, що за наданий судом час примирення подружжя не відбулося. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 16 жовтня 1993 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом запису актів громадянського стану виконкому Броварської міської ради Київської області, актовий запис №\~489. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, за наданий судом за клопотанням відповідача строк подружжя не примирилося, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, за наданий судом час вони не примирилися, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved