Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У лютому 2015 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернувся з даним позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 25 вересня 2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №301/МК/062007/840 про надання кредиту на споживчі цілі у сумі 650 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,4%, строком до 20 вересня 2022 року. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим, станом на 02 грудня 2014 року [PERSON] має заборгованість 572 337,21 дол. США, що за курсом НБУ становить 8 645 750,54 грн., яка складається з боргу за кредитом - 519 380,06 дол. США, що за курсом НБУ становить 7 845 777,52 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 48 496,33 дол. США, що за курсом НБУ становить 732 587,62 грн., пені за прострочення погашення кредиту - 4 460,82 дол. США, що за курсом НБУ становить 67 385,37 грн. Вказали також, що 25 вересня 2007 року між банком та [PERSON], між банком та ТОВ «Київ-Профіль» укладені договори поруки, за яким поручителі несуть солідарну відповідальність за належне виконання [PERSON] умов кредитного договору. Просили суд стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Київ-Профіль» заборгованість за кредитним договором в розмірі 572 337,21 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 8 645 750,54 грн.; судові витрати солідарно стягнути з відповідачів. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Подав суду письмові заперечення проти позову. Просив позов задоволити частково, а саме в частині стягнення нарахованих відсотків в розмірі 20 728,86 дол. США, що складає 313 130,20 грн., в решті позовних вимог просив відмовити. У судове засідання відповідач [PERSON] та представник ТОВ «Київ-Профіль» не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справу не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 25 вересня 2007 року між ВАТ «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір №301/МК/06/2007/840 про надання кредиту на споживчі цілі. У п.1.1 - 1.4 договору визначено, що кредитор надає кредит в сумі 650 000 дол. США на строк користування до 20 вересня 2022 року, зі сплатою відсотків у розмірі 14,4% на місяць, а позичальник зобов'язується повернути наданий кредит і сплатити відсотки та платежі за кредитом, а також комісії на умовах та в строки, встановлені даним договором і виконати свої обов'язки за договором у повному обсязі. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору, п.4.1, 6.1 [PERSON] мав вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором порядку та строки. З поданого суду розрахунку вбачається, що заборгованість [PERSON] станом на 02 грудня 2014 року становить 567 876,39 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 8 578 340,75 грн., яка складається з боргу за кредитом - 519 380,06 дол. США, що за курсом НБУ становить 7 845 777,52 грн., заборгованість по сплаті відсотків - 48 496,33 дол. США, що за курсом НБУ становить 732 587,62 грн. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 листопада 2010 року стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON], ТОВ «Київ-Профіль» заборгованість за кредитним договором №301/МК/06/2007/840 від 25 вересня 2007 року в розмірі 767 969,04 дол. США та судові витрати; стягнено з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 28 серпня 2007 року в розмірі 84 886,80 дол. США. У задоволенні решти позовних вимог та зустрічного позову відмовлено. Рішенням колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2011 року ухвалено нове рішення в частині солідарно стягнення з [PERSON] та ТОВ «Київ-Профіль» заборгованості за кредитним договором від 28 серпня 2007 року в сумі 84 886,80 дол. США. В іншій частині рішення суду набрало законної сили. На час розгляду справи в суді судові рішення набрали законної сили. За вказаними рішеннями судів вже стягнуто заборгованість по кредиту (саме тіло кредиту) в розмірі 626 630,75 дол. США, тому суд відмовляє в стягненні заборгованості по тілу кредиту, оскільки задоволення в цій частині позовних вимог є по суті подвійним стягненням. Крім того, судовим рішенням стягнуто заборгованість по відсоткам за користування кредитним коштами по 06 вересня 2010 року в розмірі 124 059,60 дол. США. Відповідно до поданого розрахунку позивач просить суд стягнути заборгованість по відсоткам з користування кредитними коштами за період з 25 вересня 2007 року по 01 грудня 2014 року в розмірі 48 496,33 дол. США. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. За правилом ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір укладався на строк до 20 вересня 2022 року. Разом з тим, нарахування відсотків є періодичними платежами, тому строк позовної давності слід вираховувати по кожному конкретному платежу. Позовна заява про стягнення заборгованості за даним кредитним договором надійшла до суду 03 лютого 2015 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач знав та міг дізнатись про існування заборгованості по нарахованим відсотками з вересня 2007 року. Оскільки судовим рішенням стягнено відсотки включно по 06 вересня 2010 року, що є підставою для відмови в задоволенні вимог в цій частині. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту. У своїх запереченнях відповідач [PERSON] просив суд застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості по відсоткам за період до 02 лютого 2012 року, про що подав суду відповідну заяву. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Оскільки позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності або неможливості дізнатись про існування заборгованості, сплата відсотків є періодичним платежами, не заявлено клопотання про його поновлення, відповідач подав суду заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, тому у задоволенні вимог в частині стягнення заборгованості по відсоткам за період з вересня 2010 року по 02 лютого 2012 року суд відмовляє. З врахуванням викладеного, до стягнення підлягає заборгованість по сплачених відсотках з 02 лютого 2012 року по грудень 2014 року в розмірі 20 728,86 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 313 130,20 грн. У п.9.1,9.2 кредитного договору передбачено, що за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. З наданих суду документів, встановлено, що [PERSON] порушив строки погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідачу по справі направлено вимоги про погашення заборгованості. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається та, які підтверджували їх вимоги та заперечення. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. При визначенні розмірі неустойки суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. У поданих суду запереченнях відповідач [PERSON] проси суд зменшити розмір стягуваної неустойки. Посилаючись на скрутне матеріальне становище, поступове часткове погашення заборгованості, значне підвищення курсу, тощо. Відповідно до роз'яснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобов'язань). За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи обставини справи, поступове погашення заборгованості, що відображено в розрахунку заборгованості, стягнення судовим рішенням пені в розмірі 17 279,44 дол. США, дослідивши подані суду докази, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 15 000 грн. Таким чином, до стягнення підлягає сума заборгованості за кредитним договором №301/МК/06/2007/840: по відсоткам - в розмірі 20 728,86 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 313 130,20 грн., по пені - в розмірі 15 000 грн. За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. 25 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручивсь перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору №301/МК/06/2007/840, в тому числі повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). У п.1.2 договору вказано, що позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. 25 вересня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ТОВ «Київ-Профіль» укладено договір поруки, за яким останній поручивсь перед банком за виконання [PERSON] зобов'язань, що витікають з кредитного договору №301/МК/06/2007/840, в тому числі повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитним коштами, сплатити інші платежі, передбачені кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). У п.1.2 договору вказано, що позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. На підставі наведеного, перевіривши подані розрахунки, суд вважає доведеними вимоги позивача про наявність заборгованості, яка підлягає стягненню солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором №301/МК/06/2007/840: по відсоткам - в розмірі 20 728,86 дол. США, що за курсом НБУ на дату розрахунку становить 313 130,20 грн., по пені - в розмірі 15 000 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжні документи за №2434 від 26 січня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654,00 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволених вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: approved