Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] предявила вищезазначений позов до [PERSON] посилаючись на те, що 08 грудня 2017 року помер її чоловік [PERSON]. Внаслідок смерті чоловіка відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по вул. Красногірка,6 у м. Кременець Тернопільської області, що належав [PERSON] згідно виготовленої проектної документації справа № 9686/1 та рішення виконавчого комітету Кременецької міської Ради народних депутатів від 23 лютого 1989 року №86. Вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON], спадщину прийняла. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Позивач в судове засідання не зявилась, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин приходить до наступних висновків. З свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану м.Барселона 12 грудня 2017 року вбачається, що [PERSON] помер 08 грудня 2017 року в м.Барселона, Іспанія (а.с.6-8). З свідоцтва про одруження серії І-ИД №079497 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 04 квітня 1987 року, актовий запис №42. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини «Дем'янів» (а.с.9). Згідно справи № 9686/2 про відведення в натурі земельної ділянки і погодження проектної документації на будівництво, а саме: житлового будинку по вул.Красногірка,6 м.Кременець Кременецької міської Ради народних депутатів Кременецького району, забудовник [PERSON] (а.с.10-12). З договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Кременецької державної нотаріальної контори 03 червня 1988 року вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований в м.Кременець по вул.Красногірка,6 Тернопільської області (а.с.15-16). З рішення виконавчого комітету Кременецької міської Ради народних депутатів від 23 лютого 1989 року за №86 про надання права індивідуального житлового будівництва вбачається, що згідно з затвердженим генеральним планом забудови м.Кременець, дозволено [PERSON] будівництво одноповерхового житлового будинку на раніше закріпленій земельній ділянці в м.Кременець по вул.Красногірка,6 (а.с.13). З технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок №6 вул.Красногірка м. Кременець вбачається, що замовником технічної інвентаризації є [PERSON] (а.с.17-19). З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 18 вернесня 2018 року №01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відсутній правовстановлюючий документи на спадкове майно (а.с.20). З довідки №730, виданої Кременецьким РК БТІ 10 вересня 2018 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на дерев'яний житловий будинок 1901 року побудови було зареєстровано в КР БТІ за реєстровим № 3822, книга №20 за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Кременецькою державною нотаріальною конторою 03 червня 1988 року Р№1836. При обстеженні виявлено, що дерев'яний житловий будинок використовується як господарська будівля та побудований новий житловий будинок у 1991 році, на який виготовлена проектна документація справа №9686/1, рішення виконавчого комітету Кременецької міської ради від 23 лютого 1989 року № 86 на [PERSON] та [PERSON], на який право власності в КР КБТІ не зареєстровано (а.с.21). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 51724510 від 26 квітня 2018 року вбачається, що до спадкового реєстру внесено спадкову справу за номером 62340196, спадкодавець [PERSON] (а.с.22). З заяви [PERSON] від 26 квітня 2018 року, яка зареєстрована за № 190 вбачається, що він відмовляється від прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] (а.с.23). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] помер 08 грудня 2017 року, після його смерті відкрилась спадщина на спірне майно. [PERSON], дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON], позивач прийняла спадщину, відповідач позов визнав, а тому позов підлягає до задоволення. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved