Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У листопаді\~2021\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача,\~в якому\~просила збільшити\~розмір аліментів,\~присуджених за\~рішенням суду,\~та стягувати\~з ньогона\~її користь аліменти на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. щомісячно, а також стягнути з нього додаткові витрати, понесені на лікування сина. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 1000 грн. є недостатньою, при тому, що прожитковий мінімум з часу ухвалення судом рішення підвищився. Матеріальний стан відповідача покращився, в той час, коли її погіршився, у зв`язку підвищенням витрат на утримання сина, якийповністю знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Також у останнього поряд з вродженим хронічним захворюванням, виявлена наявність інших хронічних хвороб, у зв`язку з чим він вимушений проходити медичні обстеження, консультації, йому призначено курс лікування, на що витрачає значні кошти. Ухвалою від 08.11.2021 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ст.141 СК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від неї, та захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для життєдіяльності. Судом установлено,\~що сторони\~по справі\~є батьками\~неповнолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] , на утримання якого відповідач сплачує на користь позивача аліменти відповідно до виконавчого листа №285/144/17 Новоград-Волинського міськрайонного суду від 31.01.2017 в твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 12.01.2017 до повноліття сина. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Держава Україна,\~проголошуючи такий\~принцип сімейного\~права,\~як державна\~охорона кожної\~дитини,\~реалізує його\~в одному\~із положень\~ст.182\~СК України,\~якавстановлює мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік» встановлений розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від шести до вісімнадцяти років 2 618 гривень. Позивач на підтвердження своїх доводів зазначала, що вона перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як одинока мати, державну допомогу не отримує. Крім семирічного [PERSON] , в якого з часу ухвалення рішення суду про стягнення аліментів значно погіршився стан здоров`я, має ще одного п`ятирічного сина [PERSON] . Діти повністю перебувають на її утриманні, а доходів, які вона отримує разом з присудженою сумою аліментів, недостатньо для забезпечення спільного з відповідачем сина усім матеріально-необхідним, належним рівнем життя, розвитку, навчання та проведення дозвілля. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Обов`язки по вихованню, догляду, розвитку дитини значно більшою мірою виконуються тим з подружжя (з колишнього подружжя), з яким дитина проживає. Незважаючи на юридично закріплений принцип гендерної рівності (ч.6 ст.7 СК України), у переважній більшості випадків догляд за дитиною здійснює її мати. Разом з тим, суд наголошує, що обов`язок по утриманню дитини, піклування про її фізичний і духовний розвиток, створення умов для отримання належної освіти, не може бути покладений виключно на одну матір. Таким чином, визначений судом в 2017 році розмір аліментів з урахуванням зростання споживчих товарів і послуг, інфляції тощо, не є достатнім розміром для задоволення розумних потреб неповнолітнього [PERSON] . Зазначена обставина є підставою для зміни розміру аліментів. Виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільного сина сторін, враховуючи, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення його гармонійного розвитку, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог про збільшення розміру стягуваних аліментів. Відтак, враховуючи визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку; розмір середньої заробітної плати по Україні (яка згідно з офіційними даними Міністерства фінансів України та Державного комітету статистики за жовтень 2021 року склала 14 045 грн.); потребу позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який зобов`язаний брати участь у забезпеченні благополуччя свого сина, суд приходить до висновку, що він в змозі сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному у позовних вимогах: 4 000 грн. щомісячно. Така сума\~є реальною,\~не поставить\~відповідача у\~матеріальне становище\~значно гірше\~від положення\~дитини і\~позивачки,\~відповідатиме,\~як інтересам\~дитини,\~так і\~матеріальному становищу\~тастану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідач не надав жодних відомостей щодо його доходів і матеріального становища на теперішній час, чи про його зміну з моменту ухвалення рішення по аліментах. Також ним не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивачки надають їй можливість забезпечити дитині шкільного віку належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі 1000 грн. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Розмір таких витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору. [PERSON] поряд з вродженою хронічною хворобою вада розвитку правої ступні, має також такі хронічні хвороби, як арахноїдальна кіста середньої черепної ямки справа, гліозно-кістозні та атрофічні зміни лівоїлобної правої сфери, загальний недорозвиток мови, правобічна геміатрофія. Так, на підтвердження своїх позовних вимог в частині додаткових витрат на сина у зв`язку з його хворобою позивачкою надані копії медичної амбулаторної картки [PERSON] , консультативні висновки спеціалістів від 27.02.2018, 19.02.2019, магнітно-резонансні томографії від 16.022019, 11.07.2020, акт про надані медичні послуги від 16.02.2019, замовлення про оплату лікарських послуг від 27.08.2019, 11.07.2020, чеки на придбання медикаментів. Таким чином, матеріалами справи доводиться, що [PERSON] витратила на лікування та обстеження сина 5 589,71 грн. Зазначені докази\~підтверджують витрати\~позивачки,\~пов`язані\~із лікуванням\~дитини,\~що в\~розумінні ст.185\~СК України\~є додатковими\~витратами,\~а тому\~половина фактично\~понесених таких\~витрат в\~сумі 2\~795\~грн. підлягає стягненню з відповідача. Отже, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Змінений розмір аліментів слід стягувати з дня набрання рішенням законної сили. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 908 грн.

Outcome: approved