Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що рішенням Броварського районного суду Київської області від 01 грудня 1997 року за ним визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину будинку по [ADDRESS], а на іншу 1/2 частину право власності визнано за [PERSON]. Зазначає, що після отримання у січні 2000 року державного акту на право власності на землю, на місці розташування належної йому частки будинку здійснив будівництво нового житлового будинку загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 37,7 кв. з надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», літня кухня «Е», вбиральня «З», якому була присвоєна адреса: [ADDRESS]. Після закінчення будівництва він звернувся до інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та отримав 26 жовтня 2012 року декларацію про готовність обєкта до експлуатації. Посилаючись на те, що реєстраційна служба відмовляється реєструвати право власності на побудований будинок, оскільки в рішенні суду зазначено, що він є власником 1/2 частини будинку по [ADDRESS], а в декларації зазначено, що обєкт розташований за адресою [ADDRESS], позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок «А-1» загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 37,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», літня кухня «Е», вбиральня «З», що розташовані за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати реєстраційну службу Броварського МРУЮ зареєструвати за ним право власності на вказаний будинок. У судове засідання позивач не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що рішенням Броварського районного суду Київської області від 01 грудня 1997 року за [PERSON] визнано в порядку спадкування за заповітом право власності на 1/2 частину будинку по [ADDRESS], а на іншу 1/2 частину право власності визнано за [PERSON]. Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 089031, виданого 26 січня 2000 року на ім'я позивача, йому передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,333 га по [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку - 0,125 га, для ведення підсобного господарства - 0,208 га. На місці розташування належної позивачу частки будинку він здійснив будівництво нового житлового будинку загальною площею 74,8 кв.м., житловою площею 37,7 кв. з надвірними будівлями та спорудами: сарай «Б», літня кухня «Е», вбиральня «З», якому була присвоєна адреса: [ADDRESS]. Згідно декларації про готовність об'єкта до експлуатації, виданої позивачу 26 жовтня 2012 року інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, закінчений будівництвом житловий будинок загальною площею 74,8 кв., житловою площею 37,7 кв.м., нежитлові приміщення: сарай, літня кухня, вбиральня, розташовані по [ADDRESS], готові до експлуатації. Відповідно до ст. 328 ЦК України,право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок підлягають задоволенню. Що стосується вимог про зобовязання реєстраційної служби зареєструвати за позивачем право власності на будинок, то суд вважає їх передчасними, оскільки позивач з такими вимогами до реєстраційної служби не звертався та не отримував відмови. На підставі викладеного та

Outcome: partial