Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що 23 листопада 2002 року вона та відповідач зареєстрували шлюб за час якого у них [INFO] року народилась дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя на грунті чого між ними виникають різні сварки, скандали, що негативно впливає як на її душевний стан так і на душевний стан їхніх дітей. Просить суд укладений шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Просить після розірвання шлюбу її прізвище залишити [PERSON]. Відповідач до суду не з'явився хоча був вчасно, шляхом вручення особисто йому судової повістки, повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд до відому не поставив. За згодою позивачки зважаючи на неявку відповідача судом ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній доказів Позовні вимоги підлягають до задоволення. Як вбачається з свідоцтв про укладення шлюбу, народження дітей, сторони 23 листопада 2002 року уклали шлюб, за час якого у них [INFO] року народилась дочка [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON] (а.с.5, 6, 7). Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.24 згаданого Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Згідно вимог ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати у сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч.3, 4 ст.156 Кодексу, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідач заперечень на позовні вимоги не подав, до суду не з'явився, обов'язків, покладених на нього ст.55 СК України не виконує, що вказує на втрату його інтересу до сім'ї. Крім цього, як вбачається з ухвал Камінь-Каширського районного суду від 01 грудня 2011 року та від 04 вересня 2013 року позивачка не вперше звертається до суду з позовом про розірвання шлюбу, однак як вона пояснила в суді, з метою збереження сім'ї подані нею позови були залишені без розгляду. Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені по справі обставини суд доходить висновку, що шлюб носить формальний характер який слід розірвати, оскільки його не розірвання буде суперечити інтересам позивачки. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивачка клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявляла, суд її прізвище залишає шлюбне [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в користь позивачки 551 грн. 20 коп. документально підтверджених витрат по сплаті судового збору (а.с.1).

Outcome: approved