Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання малолітнього сина, [PERSON] , в розмірі ј частини з усіх доходів щомісячно від дня пред`явлення позовної заяви до суду і до досягненню дитиною повноліття. В обґрунтування зазначила, що до 26.10.2020 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішенні Шевченківського районного суду Харківської області розірвано. Від шлюбу мають спільного сина, [PERSON] , [INFO] . З відповідачем спільно не проживають. На даний час сина виховує сама, офіційно працює медичною сестрою в с. Безм`ятежне у психоневрологічному будинку інтернаті, отримує мінімальну заробітну плату. Матеріальне становище доволі скрутне, так як син в силу свого віку постійно потребує нормального повноцінного харчування, піклування, розвитку лікування, відвідування дитячого садочку, забезпеченням шкільним приладдям тощо, що в повній мірі, що вона не здатна цього забезпечити. Відповідач працює офіційно в ТОВ «Контакт 2002», має стабільну заробітну плату, проте у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] не надає. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову. Відповідач позов визнав повністю. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який за рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 26.10.2020 у справі № 637/974/20 - розірвано /а.с. 5/. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] /а.с. 6/. Сумісне життя у сторін не склалося, внаслідок чого шлюбні відносини між ними фактично припинені. Син [PERSON] проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с. 10/, має задовільний стан здоров`я, є працездатним, офіційно працевлаштований в ТОВ «Контакт 2002», інших дітей, непрацездатних батьків не має, аліменти нікому не сплачує, будь-яких стягнень на користь третіх осіб за виконавчими документами не сплачує, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка в силу свого віку потребує матеріальної підтримки батька, повноцінного харчування, одягу та періодичного лікування, тощо. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимогам ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Частиною 5 ст. 183 СК України встановлено, що той з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. На підставі викладеного,

Outcome: approved