Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] завдану шкоду в порядку регресу у сумі 20 328,29 грн., витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 537,00 грн. та витрати по оплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] 06.09.2016 року в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Субару», д.н.з. [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечної швидкості для руху, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», д.н.з. [NUMBER] , та автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілям було завдано механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року [PERSON] визнано винним у настанні вказаної ДТП. На момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, тому потерпіла особа звернулася до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі звіту № МТСБУ/36578/16 від 24.10.2016 року про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено» д.н.з. [NUMBER] , складає 20 328,29 грн. 05.12.2016 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілій особі у розмірі 20 328,29 грн. Також МТСБУ додатково понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 537,00 грн. У зв`язку з тим, що після виплати страхового відшкодування у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] , 02.12.2016 року позивач звернувся до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку. Однак вказаний лист було залишено без задоволення. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19.12.2018 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву в якій просив провести розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України, наданими йому процесуальними правами щодо подання відзиву до суду не скористався. З урахуванням вищевикладеного, судом ухвалено розглядати справу на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось з причин неявки в судове засідання всіх учасників справи Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 06.09.2016 року в м. Києві на проспекті Глушкова, 3, [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Субару», д.н.з. [NUMBER] , в порушення п. 13.1 ПДР України не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено» д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2016, яка набрала законної сили 10.10.2016 у справі № 752/14662/16-п, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення виді штрафу (а. с. 7). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як зазначив позивач, на дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказана обставина також підтверджується інформацією, що міститься на офіційному сайті МТСБУ https://policy-web.mtsbu.ua/. Відповідно до Звіту № МТСБУ/36578/16 від 24.10.2016 року про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено», д.н.з. [NUMBER] , складає 20 328,29 грн. (а. с. 11-19). Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. З матеріалів справи вбачається, що 14.11.2016 року власник транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 5). Нормами ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання спірних правовідносин. Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ 05.12.2016 року здійснило виплату відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] в розмірі 20 328,29 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №9548рв від 05.12.2016 року (а. с. 9). Отже, МТСБУ виконало покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно вимог ч. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування зазначеного будь яких доказів відповідачем суду надано не було. З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що позивач довів ті обставини що стосуються підстав стягнення в порядку регресу відшкодованих коштів, на які позивач посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо стягнення 537,00 грн. витрат на послуги аварійного комісара суд вважає у цій частині відмовити, оскільки позивачем на підтвердження зазначених обставин не було надано жодних доказів на підтвердження вказаної суми. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 762 грн. 00 коп.

Outcome: partial