Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що 31.01.2008року між банком та [PERSON] було укладеного кредитний договір №\~204798-CRED, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит в розмірі 6000,00 доларів США на термін до 20.01.2010року, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку встановленому кредитним договором. Згідно договору у випадку порушення зобов`язання за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитними коштами у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит в розмірі 6000,00 доларів США. Відповідач свої зобов`язання не виконала, не здійснила погашення заборгованості за кредитом у встановленому в договорі порядку та строки. У зв`язку з порушення позичальником кредитних зобов`язань за кредитним договором станом на 24.01.2016року виникла заборгованість в сумі 18\~787,46 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4 204,78 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13\~678,33 доларів США, а також штрафу в сумі 10,20 доларів (фіксована частина); штрафу в сумі 894,16 доларів США( процентна складова). В забезпечення виконання зобов`язання кредитного договору №\~204798-CRED від 31.01.2008року між ПАТ КБ «Приватбанк» та поручителями [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки. Відповідно до умов договору поруки, а саме, п.5 банк направив на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за кредитним договором №\~204798-CRED. Пунктом 6 договору поруки визначено, що поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена ними без задоволення. З огляду на викладене, норми ст.ст.509,525-526,530, 554, 610, 1054 ЦК України позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту №\~204798-cred від 31.01.2008\~року в розмірі 18\~787,46 доларів США, що за курсом 24,52 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.01.2016року складає 460\~668,55грн., а також судові витрати. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2018 року позовні вимоги банку задоволено. Судом стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 460\~668,55грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.08.2018року \~заява [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволена. Заочне рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 06.02.2018року про стягнення заборгованості скасовано, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. У заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] зазначала, що провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України, оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2013року, ухваленим у справі № 2120/14591/12 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, судом стягнуто солідарно на користь банку 101\~497,84грн., що на момент розгляду справи еквівалентно 12\~698,29 доларів США. Просила також застосувати строки позовної давності Заперечуючи проти задоволення заяви представник позивача за дорученням Гаренко Н.В. зазначала, що банком надані докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань. Вважає посилання відповідача на пропуск строку позовної давності безпідставними, оскільки згідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, пункту 6.1 кредитного договору визначено, договір діє до повного виконання зобов`язання сторонами договору, а на даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за договором не виконала, тому позовні вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, надані докази суд, установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В силу статті 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець)\~зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові\~у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання) Судом установлено, що 31.01.2008року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 204798-CRED, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 6000,00 доларів США. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних, з кінцевим терміном погашення 20.01.2010 року (а.с.11-16). 31.10.2008року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки, предметом яких є надання поруки перед кредитором за виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №204798-cred(а.с.17-18). Свої зобов`язання за договором банк виконав в повному обсязі, а саме, відкрито картрахунок і обслуговування платіжної карти «Мікрокредит». Відповідачем не виконувалися умови договору, у зв`язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» у квітні 2013року звернувся до Суворовського районного суду м. Херсона про стягнення заборгованості за кредитом. Чинним рішенням Суворовського районного суду м.\~ Херсона від 16 квітня 2013року позов задоволено(справа № 2120/14591/12 ). Судом стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 101\~497,84грн., що еквівалентно 12\~698,29 доларів США в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 204798-CRED 31.01.2008року та солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 101\~497,84грн., що еквівалентно 12\~698,29 доларів США в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 204798-CRED 31.01.2008року. Як встановлено, судом [PERSON] тривалий час свої зобов`язання за договором не виконувала та має заборгованість в загальній сумі 101\~497, 84грн., що еквівалентно 12\~698,29 доларів США, яка складається із: заборгованості за простроченим кредитом в сумі 33\~609,23грн, що еквівалентно 4\~204, 83 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 62\~817, 33грн., що еквівалентно 7859,05 доларів США; штраф(фіксована частина)у розмірі 250,00грн., що еквівалентно 31,27 доларів США; штраф(процентна складова) в сумі 4\~821, 30грн., що еквівалентно 603,19 доларів США.(а.с.109-110). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 04.02.2016року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до суду про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 18\~787,46 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 4 204,78 доларів США; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 13\~678,33 доларів США, а також штрафу в сумі 10,20 доларів (фіксована частина); штрафу в сумі 894,16 доларів США( процентна складова). За умовами укладеного договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку за кредитом, який наданий до 20.01.2010року. Відтак, у межах строку кредитування до 20.01.2010року відповідач мала, зокрема повертати позивачу кредит і сплачувати проценти щомісячними платежами відповідно до графіку погашення. Починаючи з 20.01.2010року відповідач мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю суму за договором, а не вносити її обов`язковими платежами, оскільки останні були розраховані в межах строку кредитування. Отже, припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. За таких обставин, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, яка регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Саме, такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018року у справі №444/9519/12 , який суд у відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» кредитної заборгованості в сумі 460\~668,55грн. Разом із тим, суд вважає безпідставними вимоги відповідача щодо закриття провадження у справі, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.255ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позову. Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору Отже, в даній справі підстави і зміст вимоги є відмінним від предмету та підстав позову, що був предметом розгляду Суворовського районного суду м. Херсона від 16 квітня 2013року, а тому підстави для закриття провадження у справі відсутні. Відповідно до п.2\~ч.2\~ст.141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи покладаються у разі відмови в задоволенні позову на позивача. На підставі викладеного, ст.ст.525-526,553,610,625, 1048,1050,1054ЦК України,

Outcome: dismissed