Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] пред`явив через суд позов до ТОВ «Вердикт Капітал» з вимогами визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6033, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Буждигайчук Є.Ю., 08 грудня 2020 року, про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в розмірі 122\~071,30 грн., а також стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 908 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що пред`явлена до стягнення заборгованість в розмірі 122\~071,30 грн. не є безспірною заборгованістю, будь-якої заборгованості перед відповідачем позивач не має, оскільки ним не було повідомлено про наявність перед відповідачем у позивача заборгованості та її походження, тим більше необхідність погашення такої заборгованості, яку позивач не визнає, а виконавчий напис вчиненим приватним нотаріусом поза межами встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного строку з дня виникнення права вимоги. Крім того, при вчиненні спірного виконавчого напису не встановлено підстав для правонаступництва від первісного кредитора АТ «Альфа-Банк», з яким позивач укладав кредитний договір №500504285 від 26 липня 2014 року, який надалі відступив право вимоги до ТОВ «Кредитні ініціативи», яке, в свою чергу, відступило право вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», а в подальшому останній відступив право вимоги до ТОВ «Вердикт Капітал», за заявою якого приватним нотаріусом вчинено спірний виконавчий напис. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 16 лютого 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач ТОВ «Вердикт Капітал» 15 березня 2021 року засобами поштового зв`язку подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 №1172, є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, хоча це не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, що і було виконано ТОВ «Вердикт Капітал» шляхом подання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості, у відповідності до встановленого Переліку. Разом з тим відповідач зазначає, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості, такі обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу. Того ж дня, разом із відзивом на позов, 15 березня 2021 року засобами поштового зв`язку відповідачем на адресу суду надіслано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, в якій зазначено про необґрунтованість витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн., оскільки розмір витрат позивачем не доведений належними та допустимим документальними доказами, які підтверджували оплату правничої допомоги в цьому розмірі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Буждигайчук Є.Ю., отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, своїм правом подати заяви по суті справи не скористалася, пояснень на позовну заяву не подавала, однак 04 березня 2021 року засобами поштового зв`язку до суду надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О.О., отримавши ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, своїм правом подати заяви по суті справи не скористалася, пояснень на позовну заяву не подавала. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із частковим задоволенням позову в повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 26 липня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено\~Кредитний договір №500504285 про надання кредиту на власні потреби позичальника шляхом розміщення на рахунку позичальника № [NUMBER] кредитних коштів, з Додатком №1 до Кредитного договору №500504285 від 26 липня 2014 року, включаючи всі додатки до нього, які складають невід`ємну частину цього договору (а. с. 13). За умовами Кредитного договору №500504285 від 26 липня 2014 року, сторони погодили, що розмір кредитних коштів становить 30\~413,38 грн., з яких 25\~011,00 грн. сума основного кредиту, 5402,38 грн. сума страхового внеску згідно з умовами комплексного договору добровільного страхування ризиків позичальника №006.500504285.111 від 26 липня 2014 року, зі сплатою 17,99 % річних, сплатою щомісячної комісійної винагороди за управління кредитом в розмірі 2,20% за період з першого місяця користування кредитом по 60-й місяць користування кредитом від суми кредиту, на строк до 28 липня 2017 року (п.п.2-2.8.1 договору. Графіком платежів, який є Додатком №1 до Кредитний договір №500504285 від 26 липня 2014 року та його невід`ємною частиною, встановлена сплата кредиту рівними частинами позичальником щомісячно за кожний місяць користування кредитом(а.с.14). 08 грудня 2020 року приватним нотаріусом КМНО Буждигайчук Є.Ю. вчинено виконавчий напис №6033 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №500504285 від 26 липня 2014 року в загальному розмірі 122\~071,30 грн., в тому числі 29\~769,96 грн. простроченій заборгованості за сумою кредиту, 910301,34 грн. суму заборгованості за відсотками та комісіями, 1\~000 грн. плати за вчинення виконавчого напису, за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року(а.с.12). У відповідності до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 19 січня 2021 року, з позивача, який отримує дохід з місця роботи у регіональній філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця», в примусовому порядку стягується сума в розмірі 122\~071,30 грн. у відповідності до спірного виконавчого напису, 12207,13 грн. сума основної винагороди на користь приватного виконавця, 569 грн. витрати виконавчого провадження, а всього 134\~847,43 грн.(а.с.17-20). В спірному виконавчому написі також зазначено, що на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 року первісний стягувач АТ «Альфа-Банк» за кредитним договором №500504285 від 26 липня 2014 року відступив право вимоги ТОВ «Кредитні Ініціативи», яке відступило своє право вимоги за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року правонаступнику ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», яке в подальшому відступило право вимоги за Договором відступлення прав вимоги за кредитним и договорами 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року правонаступнику ТОВ «Вердикт Капітал», який є стягувачем за кредитним договором №500504285 від 26 липня 2014 року. Відповідачем взагалі не надано розрахунку заборгованості позивача та не підтверджено документально як в цілому, так і кожну позицію цієї заборгованості з детальним визначенням складових, починаючи з дати виникнення цієї заборгованості, натомість до відзиву на позов відповідач надав список згрупованих відправлень Укрпошта від 09 березня 2021 року, який не є належним та допустимим доказом суми заборгованості за кредитом, а також її безспірності. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку\~(підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк\~«Приватбанк»\~про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а)\~оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів);\~б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Установлені судом обставини свідчать, що серед документів наданих Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, оскільки відповідачем взагалі не надано кредитного договору №500504285 від 26 липня 2014 року, а надана позивачем копія договору не є нотаріально посвідченою. Також належить відзначити, що за твердженням позивача щодо порушення приватним нотаріусом КМНО Буждигайчук Є.Ю. положень ст. 88 Закону України «Про нотаріат», у відповідача сплив строк на право вимоги за кредитним договором №500504285 від 26 липня 2014 року, який закінчив свою дію 28 липня 2017 року, проте виконавчий напис вчинено щодо заборгованості, яка нарахована за період з 16 січня 2019 року по 20 листопада 2020 року, враховуючи, що відповідач 16 січня 2019 року уклав договір відступлення прав вимоги з попереднім стягувачем ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», а виконавчий напис приватним нотаріусом вчинений 08 грудня 2020 року, тобто з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Відповідно, виконавчий напис вчинено з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такі висновки судом зроблені відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України з урахуванням правових позицій, висловлених Верховним Судом у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц. Приватний нотаріус КМНО Буждигайчук Є.Ю. наведених висновків суду не спростувала та не навела аргументів щодо законності вчинення виконавчого напису після визнання постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року у зазначеній вище частині. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.п.1, 4 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. ч. 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: \~ \~ \~ \~1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; \~ \~ \~ \~2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: \~ \~ \~ \~1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); \~ \~ \~ \~2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); \~ \~ \~ \~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; \~ \~ \~ \~4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження визначення розміру судових витрат та суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката суду наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, в якому зазначений перелік заходів правової допомоги із зазначенням часу, витраченого адвокатом Завгороднім А.М. на виконання цих робіт, однак ані договору про надання правничої допомоги між адвокатом Завгороднім А.М. та позивачем, ані копії його свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордеру, належним чином оформленого, акту приймання-передачі фактично виконаних робіт до вказаного договору, підписаного сторонами, в якому викладений детальний опис фактично наданих послуг, сукупна вартість яких склала 6000 грн., не надано та належними і допустимим доказами не підтверджено, а тому на переконання суду заявлена сума судових витрат не обґрунтована та не підлягає стягненню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: partial