Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (далі - ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА»), в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис реєстровий №5727, вчинений 04.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з нього на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 9774,36 грн. Вважає цей виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивач не укладав з відповідачем ніяких договорів та не мав жодних відносин. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог нормативно-правових актів України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, зокрема, без документів, які свідчать про безспірність заборгованості. Так, нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не перевірив безспірність заборгованості перед стягувачем та не врахував, що з дня виникнення права вимоги щодо стягнення заборгованості минуло більше трьох років. Позивач не отримував жодних вимог від відповідача про усунення порушень зобов`язань. Ухвалою суду від 08.11.2021р. за даним позовом відкрито спрощене позовне провадження і призначено судове засідання з викликом сторін. Крім того, цією ухвалою зупинено стягнення за виконавчим провадженням №61927889, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Хохлова К.К. на підставі виконавчого напису №5727, вчиненого 04.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 9774,36 грн. до набрання рішенням в даній справі законної сили. Також задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. копій документів на підставі яких було вчинено виконавчий напис №5727 від 04.06.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 9774,36 грн., та про витребування у приватного виконавця Хохлова К.К. копії виконавчого напису №5727, вчиненого 04.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості в розмірі 9774,36 грн. 19.11.2021р. від приватного виконавця Хохлова К.К. надійшли витребувані судом документи. 24.11.2021р. від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. надійшли витребувані судом документи. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув, суду надано заяву про проведення судового засідання за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність позивача. Представник відповідача ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» та третя особа - приватний виконавець Хохлов К.К. в судове засідання не прибули за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку. Відзиву на позов або зустрічного позову від відповідача, та заперечень на позов від вказаної третьої особи, до суду не надходило. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., разом з документами, які були витребувані судом надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Суд, враховуючи відсутність заперечень від позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутність представника відповідача, а також у відсутність третіх осіб. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі фактичні обставини. Так, судом встановлено, що 04.01.2013р. між ПАТ «Дельта-Банк» та [PERSON] було укладено заяву (кредитний договір) № 004-07238-040113, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 7350,53 грн. строком на 36 місяців, із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами та зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за його користування. 04.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., на підставі ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172, вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5727, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», яке є правонаступником ПАТ «Дельта-Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №409/К від 27.04.2018р., заборгованості за кредитним договором №004-07238-040113 від 04.01.2013р. за період з 28.04.2018р. по 17.04.2021р. в сумі 9424,36 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту в сумі 7080,59 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в сумі 2343,77 грн., а також плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в сумі 350,00грн. Всього з [PERSON] на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» стягнуто 9774,36 грн. Також у даному виконавчому написі зазначено про те, що він набирає законної сили з дати вчинення і може бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років. 29.09.2021р. постановою приватного виконавця Хохлова К.К. в межах виконавчого провадження № 61927889 звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] , а саме заробітну плату, яку він отримує в ПрАТ «ЕЛЕКТРОМЕТАЛУРГІЙНИЙ ЗАВОД «ДНІПРОСПЕЦСТАЛЬ» ІМ. А.М. КУЗЬМІНА. Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України, в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Крім того, за змістом ст.517, 518 ЦК України, зміна кредитора у зобов`язанні не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає право до надання доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. Згідно з ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього Закону, нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. При цьому, ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення виконавчих написів передбачений Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок). Згідно з п.1.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.3.1 вказаної Глави розділу ІІ Порядку, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Окрім того, п.п.3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 року №1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014р. Перелік документів доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включений п.2 в редакції: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». В той же час, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ця постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення, а її резолютивна частина опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» №23 від 21.03.2017р. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. (справа №826/20084/14) постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018р. у справі №826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. В даному випадку суд виходить з того, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому, нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.15,16,18 ЦК України, ст.50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.87,88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного СудуУкраїни від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16, постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц та постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №201/11696/16-ц. З`ясувавши обставини цієї справи та оцінивши наявні докази, суд встановив, що при вчиненні виконавчого напису за реєстровим №5727 від 04.06.2021р. приватний нотаріус Київського МНО Бригіда В.О. керувався ст.87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. В той же час, вказаний Перелік документів у редакції, чинній станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів у простій письмовій формі, оскільки п.2 Переліку документів з 22.02.2017р. визнаний нечинним відповідно до постанови суду. Разом з тим, укладений 04.01.2013. між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» кредитний договір не був нотаріально посвідчений. Отже, суд прийшов до висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом 04.06.2021р. за кредитним договором, укладеним в простій письмовій формі, в період часу, коли законодавством не було передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений. За таких обставин, суд приходить до висновку про незаконність вчинення нотаріусом Київського МНО Бригідою В.О. виконавчого напису по кредитному договору №004-07238-040113 від 04.01.2013р., укладеному між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» на підставі положень Переліку, після того, як рішенням суду вони визнанні не чинними. Окремо слід зазначити, що зі змісту оскаржуваного виконавчого напису та матеріалів справи вбачається, що відповідач своє право вимоги за вище вказаним кредитним договором до позивача набув на підставі договору відступлення прав вимоги №409/К від 27.04.2017р., який укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА». Проте в матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику [PERSON] письмових повідомлень про відступлення ПАТ «Дельта Банк» ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» права грошової вимоги факторові, стороною відповідача такі докази надані не були. Дані про те, що відповідачем нотаріусу були надані інші документи, які передбачені Переліком та підтверджують розмір та безспірність заборгованості боржника, в матеріалах справи відсутні. Так, судом встановлено, що за оспорюваним виконавчим написом з [PERSON] здійснено стягнення заборгованості за період з 28.04.2018р. по 17.04.2021р. в сумі 9424,36 грн., однак документів, які б підтверджували безспірність цієї заборгованості та встановлювали прострочення виконання зобов`язання, зокрема, первинні бухгалтерські документи, виписка з рахунка боржника тощо, в матеріалах справи немає. Отже, з наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник [PERSON] мав безспірну заборгованість перед стягувачем ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», а також повідомлявся про необхідність усунення порушень зобов`язань за кредитним договором. При цьому суд враховує, що представник відповідача обґрунтованого заперечення проти позову не подав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Таким чином, суд прийшов до висновку, що вимоги законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів, в даному випадку не дотримано, тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити та визнати виконавчий напис, вчинений 04.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 5727, про стягнення з позивача на користь ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» заборгованості за кредитним договором та плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в загальній сумі 9774,36 грн., таким, що не підлягає виконанню. Розподіляючи судові витрати, суд виходить з положень ст.141 ЦПК України, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за звернення до суду з позовними вимогами немайнового характеру в розмірі 908,00 грн. та з заявою про забезпечення позову в розмірі 454,00грн., а всього 1 362,00 грн.

Outcome: approved