Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк ''ПриватБанк'' про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24.01.2018 ним у Красилівському РВ ДВС ГТУЮ в Хмельницькій області отримано копію матеріалів виконавчого провадження ВП 54429081, з яких вбачається, що за заявою про відкриття виконавчого провадження Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 29.06.2017 № 20170615РВ0000244947 на виконання зареєстрованого в реєстрі за № 3649 від 18.05.2017 виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 57331,27 грн. з [PERSON], несплаченої в строк відповідно до умов кредитного договору від 26 березня 2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2017, за період стягнення з 26 березня 2010 року по 31 березня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП 54429081 від 03.08.2017 та проводяться відповідні виконавчі дії головним державним виконавцем Сіплічук А.М. Як вбачається з виконавчого напису, стягнення проводиться за період з 26 березня 2010 року по 31 березня 2017 року в сумі 57331,27 гривень, з них: 4275,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46252,58 грн. - заборгованість за відсотками; 3597,12 грн. - заборгованість з комісії та пені; 500 грн. - заборгованість по штрафах (фіксована частина); 2706,25 грн. - заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості). Вважає, що вчинений приватним нотаріусом [PERSON] виконавчий напис від 18.05.2017 є таким, що не підлягає виконанню, виконаний з приховуванням позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» попередніх судових рішень. При вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус [PERSON] керувався статтею 34 ч. 1 п. 19, стст. 87, 88, 89 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 1172 від 29.06.1999 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Нотаріус не вчинив виконавчий напис на договорі від 26 березня 2010 року, що є порушенням. Такий договір взагалі не доданий до заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадження від 29.06.2017 за виконавчим написом. До заяви про відкриття виконавчого провадження ПАТ КБ «Приватбанк» надав вищезазначений виконавчий напис від 18.05.2017, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 26.03.2010, укладеним між ПриватБанком та позивачем станом на 31.03.2017. У виконавчому написі заборгованість визначена за кредитними договором від 26 березня 2010 року за період з 26.03.2010 по 31.03.2017, тобто за період більше трьох років, що є порушенням норми статті 88 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» передбачено, що для одержання виконавчого напису додається оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таких документів позивачем до заяви про відкриття виконавчого провадження не надано, а надано лише розрахунок заборгованості за договором № б/н від 26.03.2010 станом на 31.03.2017, тобто оригінал кредитного договору та виписка з рахунку боржника відсутні взагалі, що є порушенням даного пункту. Тобто, така заборгованість або інша відповідальність боржника має бути безспірною, що не потребує додаткового доказування та період стягнення повинен бути не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами та організаціями - не більше одного року і виконавчий напис вчиняється на оригіналі кредитного договору та додається засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Заборгованість, що визначена у виконавчому написі, не відповідає таким вимогам, тобто документи, що подані нотаріусу відповідачем ПАТ КБ «Приватбанк» не відповідають вимогам ст. 87-88 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 № 1112. Таким чином, зазначений виконавчий напис вчинений з порушенням вищезазначених норм права, а тому він підлягає визнанню судом таким, що не підлягає виконанню. Нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити, чи підпадають заявлені вимоги під той вид заборгованості, про який йдеться в переліку № 1172, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належними чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобовязання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису. Крім того, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» умисно не подав нотаріусу попередні ухвали Красилівського районного суду Хмельницької області від 16 січня 2016 року в справі № 677/1768/15-ц та ухвалу цього ж суду від 19.10.2016 в справі № 677/444/16-ц, якими провадження в справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості закриті. Ухвали набрали законної сили, а тому він рахує, що стягувач приховав дані обставини, що створює стягувачу можливість злого умислу в незаконному заволодінні його коштами та майном. У судове засідання представник позивача [PERSON] надіслав заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», належно повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення повістки, згідно якого повістку на 13.04.2018 ним отримано 27.03.2018, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, не подав також заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності. За таких обставин неприбуття представника відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність у нього інтересу до результатів розгляду справи. Крім того, суд приймає до уваги положення частини 1 статті 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] до суду не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник Красилівського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Хмельницькій області, належно повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, до суду не прибув, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи до суду не подав. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що за заявою про відкриття виконавчого провадження Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 29.06.2017 № 20170615РВ0000244947 на виконання зареєстрованого в реєстрі за № 3649 від 18.05.2017 виконавчого напису приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 57331,27 грн. з [PERSON], несплаченої в строк відповідно до умов кредитного договору від 26 березня 2010 року та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.03.2017, за період стягнення з 26 березня 2010 року по 31 березня 2017 року відкрито виконавче провадження ВП 54429081 від 03.08.2017 та проводились відповідні виконавчі дії головним державним виконавцем Сіплічук А.М. Згідно виконавчого напису стягнення проводиться з 26 березня 2010 року по 31 березня 2017 року в сумі 57331,27 гривень, з них: 4275,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 46252,58 грн. - заборгованість за відсотками; 3597,12 грн. - заборгованість з комісії та пені; 500 грн. - заборгованість по штрафах (фіксована частина); 2706,25 грн. - заборгованість по штрафах (відсоток від суми заборгованості). До заяви про відкриття виконавчого провадження ПАТ КБ «Приватбанк» надано вищезазначений виконавчий напис від 18.05.2017, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 26.03.2010, укладеним між ПриватБанком та позивачем станом на 31.03.2017. У виконавчому написі заборгованість визначена за кредитними договором від 26 березня 2010 року за період з 26.03.2010 по 31.03.2017. Ухвалою Красилівського районного суду від 12.02.2018 зупинено стягнення з позивача коштів за вищевказаним виконавчим написом. Ці обставини підтверджуються заявою від 23.01.2018 [PERSON], постановою від 03.08.2017 про відкриття виконавчого провадження, заявою про відкриття виконавчого провадження від 29.06.2017 ПАТ КБ «Приватбанк», виконавчим написом від 18.05.2017, розрахунком заборгованості за кредитним договором, ухвалами Красилівського районного суду від 16.01.2016, 19.10.2016, вимогою виконавця від 10.01.2018. Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, [PERSON], зокрема, посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 18.05.2017 не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється стст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобовязання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 18.05.2017 не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення; виконавчий напис вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» не спростував зазначені позивачем обставини. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Однак, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобовязання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобовязань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримував, у звязку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, предявленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також нотаріус не зясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив, коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 26.03.2010 по 31.03.2017, тобто більше, ніж три роки. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому в нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п. 284 Інструкції та п.1 Переліку. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус не дотримався вимог чинного законодавства, не переконався в безспірності боргу, не долучив оригіналу кредитного договору, виписки з рахунку боржника, стягнув заборгованість за період більший, ніж три роки, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем та третіми особами в ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в розмірі 1057,20 грн. (судовий збір за подання позовної заяви в сумі 704,80 грн. + судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 352,40 грн.).

Outcome: approved