Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про розірвання зареєстрованого 10 лютого 1995 року шлюбу із [PERSON] , у період якого в них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , яка уже досягла повноліття. Свої вимоги обґрунтувала тим, що подружні стосунки з відповідачем фактично припинилися через місяць після одруження. Причиною цього стали відсутність взаєморозуміння, байдужість до життя та проблем один одного, відмінність поглядів на сімейне життя та обов`язки. Зазначене потягло за собою сварки і, як наслідок, поступово призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми. У березні 1995 року відповідач виїхав від неї та проживає окремо. Будь-яке спілкування та сімейні відносини з цього часу припинились. У зв`язку із цим змінила прізвище на [PERSON] . За таких обставин вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Відповідач на розірвання шлюбу згідний, проте відмовляється приїздити до органу РАЦС, тому розриває шлюб у судовому порядку. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 14 серпня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 26 жовтня 2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечила проти винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений, в тому числі шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії [NUMBER] сторони уклали шлюб 10 лютого 1995 року у Головненській селищній раді Любомльського району Волинської області за актовим записом № 7. Із довідки про склад сім`ї від 27 травня 2020 року вбачається, що позивач проживає по [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , зятем та онуком. Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сім`ї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неявки відповідача на судовий розгляд, а також неподанням заперечень проти позову в будь-якій формі. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved