Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

У поданій до суду заяві позивачі [PERSON] та [PERSON] просять стягнути з [PERSON] ([PERSON]В.) позику в сумі 14000 доларів США, проценти за користування коштами в сумі 168619,45 грн., три відсотки річних в сумі 33022,31 грн. та понесені ними судові витрати. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 26 липня 2012 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого вони надала [PERSON] грошові кошти в сумі 14000 доларів США строком до 01 квітня 2013 року. На підтвердження отримання позики відповідач надав їм розписку, в якій визначена сума позики та строки повернення, проте в установлений строк кошти не були повернуті, чим відповідач порушив взяті зобовязання. У добровільному порядку повернути борг відповідач відмовляється. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України за зареєстрованим місцем їх проживання, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без їх участі. Відповідач належних доказів поважної причини повторної неявки до суду не представив. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести згідно ч.4 ст.169 ЦПК України заочне рішення. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Спірні правовідносини між сторонами виникли у звязку з позикою грошей. Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З письмової розписки [PERSON], який за повідомленням Здолбунівського РС УДМС України в Рівненській області змінив своє прізвище та імя на «Максимов Едуард», вбачається, що 26 липня 2012 року він отримав позику від [PERSON] та [PERSON] в сумі 14000 доларів США, зобовязавшись повернути кошти до 01 квітня 2013 року. Свої зобов'язання перед позивачем відповідач порушив та борг у визначений сторонами строк не повернув, що відповідачем належними доказами не спростовано. Відповідно до положень ст.545 ЦК України доказами належного виконання боргового зобов'язання є розписка кредитора, повернення ним боргового документа боржнику, внесення боргу в депозит нотаріуса (ст.537 ЦК України) тощо. З матеріалів справи слідує, що боргового документа або інших передбачених законом допустимих доказів, які б підтверджували належне виконання боржником свого боргового зобов'язання перед кредитором, відповідачем суду не надано. З огляду на викладене позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими. Разом з тим, згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до положень ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України, а іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, зокрема, такими випадками є ст.193, ч.4 ст.654 ЦК України, Закон України від 16 квітня 1991 року «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року, Закон України від 23 вересня 1994 року «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Частиною 1 ст.533 ЦК України визначено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Водночас ч.2 ст.533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов'язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Відтак, у національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, передбачені, зокрема, у ст.1048 ЦК України, та при застосуванні ст.625 ЦК України, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року в справі № 6-79цс14. З розяснень, які містяться в абз.2 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до офіційного курсу долара до гривні, встановленого Національним банком України станом на 09 вересня 2016 року сума боргу в розмірі 14000 доларів США з розрахунку 2663,7804 грн. за 100 доларів США еквівалентна 372929,26 грн., які підлягають стягненню на користь позивача. Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Облікова ставка НБУ становила: з 22.03.2012 р. по 09.06.2013 р. 7,5%, з 10.06.2013 р. по 12.08.2013 р. 7%, з 13.08.2013 р. по 14.04.2014 р. 6.5%, з 15.04.2014 р. по 16.07.2014 р. - 9,5%, з 17.07.2014 р. по 12.11.2014 р- - 12,5%, з 13.11.2014 р. по 05.02.2015р. - 14%. з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. - 19.5%, з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р. - 30%, з 28.08.2015 року по 24.09.2015 р. - 27%, з 25.09.2015 р. по 29,03,2016 р. - 22%. Таким чином, розмір відсотків за користування позикою становить: - з 02.04.2013 р. по 09.06.2013 р. включно: 14 000 $ х 7.5% х 69 днів : 365 днів - 198,49 $; - з 10.06.2013 р. по 12.08.2013р. включно: 14 000 $ х 7% х 64 дні : 365 днів 171,84 $; - з 13.08.2013 р. по 14.04.2014р. включно: 14 000 $ х 6,5% х 245 днів : 365 днів = 610,82 $: - з 15.04.2014 р. по 16.07.2014р. включно: 14 000 $ х 9,5% х 93 днів : 365 днів = 338,88 $; - з 17.07.2014р. по 12.11.2014р. включно: 14 000 $ х 12.5% х 119 днів : 365 днів = 570.55 $; - з ІЗ.11.2014р. по 05.02.2015р. включно: 14 000 $ х 14%, х 85 днів : 365 днів - 456.44 $; - з 06.02.2015 р. по 03.03.2015р. включно: 14000$ х 19,5% х 26 днів: 365 днів = 194.47$: - з04.03.2015 р. по 27.08.2015р. включно: 14 000 $ х 30% х 177 днів : 365 днів - 2\~036,71$ - з 28.08.2015 року по 24.09.2015р. включно: 14 000$ х 27% х 28 днів : 365 днів 289,97$; - з 25.09.2015 р. по 29.03.2016 р.: 14000$ х 22%х 186 днів : 365 днів 1569,53$. Загальна сума процентів становить: 6437,70 доларів США та відповідно до офіційного курсу долара до гривні, встановленого Національним банком України станом на 09 вересня 2016 року вказана сума процентів з розрахунку 2663,7804 грн. за 100 доларів США еквівалентна 171486,19 грн. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочення відповідача виникло з 02 квітня 2013 року та за період станом на 29 березня 2016 року становить 1092 днів, а тому три відсотка річних становлять 1256,55 доларів США (14000 х 3% х 1092 : 365), що з розрахунку 2663,7804 грн. за 100 доларів США еквівалентно 33471,73 грн. Таким чином загальна сума боргу, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 577887,18 грн. (372 929,26 грн. +171486,19 грн. +33471,73 грн.). При постановлені рішення відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивачів понесені ними судові витрати у розмірі 5696 грн. та у дохід держави недоплаченого судового збору в сумі 82 грн. 87 коп. (5778,87 -5696) На підставі наведеного та

Outcome: approved