Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 18 грудня 2015 року сталось ДТП. Винним у даній пригоді було визнано [PERSON] Цивільно-правова відповідальність водія була застрахована у ПрАТ «СК «Україна». У встановленому законом порядку вона звернулася до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування. Розмір страхового відшкодування становить згідно полісу 49 000 грн. Разом з тим, до цього часу не отримала належної виплати. Розмір матеріального збитку становить 39 063,08 грн. відповідно до висновку спеціаліста, що підлягає стягненню з страхової компанії. Оскільки полісом встановлена франшиза в розмірі 1000 грн., то вона підлягає стягненню з [PERSON] Вказала, що винна особа має відшкодувати шкоду в повному обсязі. Тому з відповідача [PERSON] підлягає стягненню втрата товарної вартості пошкодженого автомобіля в розмірі 7 863,76 грн. Через відмову відповідачів відшкодувати матеріальну шкоди, пошкодження автомобіля вона зазнала душевних переживань, погіршилось здоровя. Вимушена була звертатись за медичною допомогою витрачати кошти на ліки в розмірі 938,69 грн. та заподіяно діями [PERSON] моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 5000 грн. Крім того, вона понесла додаткові витрати на проведене дослідження в розмірі 4650 грн. та сплату судового збору 1929,21 грн.. Просила суд стягнути з ПрАТ «СК «Україна» на відшкодування матеріальної шкоди 39 063,08 грн.; стягнути з [PERSON] на відшкодування збитків 14 452,45 грн. та на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні представник позивача та позивачка позовні вимоги підтримали. Просили задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача та відповідач [PERSON] проти позову заперечували, подали суду письмові заперечення. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Україна» не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 18 грудня 2015 року о 20 год.38 хв. в м. Києві по вул. Кадетський Гай, 6, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки Mitsubishi, державний номерний знак [NUMBER], під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не скористався допомогою третіх осіб, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan Juke, державний номерний знак [NUMBER]. В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 10.9 ПДР. Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Постанова набрала законної сили і не оскаржувалась. За ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Nissan Juke, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. Між ПрАТ «СК «Україна» та [PERSON] був укладений договір № АІ/5583893 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Стразова сума за шкоду, заподіяну майну, - 50\~000 грн., франшиза 1000 грн. За цим договором забезпечений транспортний засіб - автомобіль Mitsubishi, державний номерний знак [NUMBER]. [PERSON] звернулася до ПрАТ «СК «Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, про що направила страховику відповідного листа. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку №868/12-15 від 20 грудня 2015 року, проведеного ФОП [PERSON], вартість матеріального збитку (відновлювального ремонту) нанесеного власнику автомобіля Nissan Juke, державний номерний знак [NUMBER], становить 46\~926,84 грн. Вартість відновлювального ремонту становить 39\~063,08 грн. Втрата товарної вартості транспортного засобу становить 7\~863,76 грн. Ст. 6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого . Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. За ст. 28 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У ст. 9.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.2 Договору № АІ/5583893 обовязковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого та франшиза 1000 грн. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Juke, державний номерний знак [NUMBER], складає 39063,08 грн., своє зобовязання за договором № АІ/5583893 ПрАТ «СК «Україна» не виконала, тому до стягнення підлягає сума 38063,08 грн. (страхове відшкодування зменшене на розмір франшизи), з відповідача [PERSON] франшиза в розмірі 1000 грн. Так, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. За змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків), тому економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Саме до такого правового висновку прийшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-49цс14 від 04 червня 2014 року. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. У судовому засіданні судом розяснено право осіб, які беруть участь в розгляді справи, щодо призначення експертизи для вирішення спірних питань, які потребують спеціальних знань. Як вбачається з матеріалів вказаної справи, позивачем надано до суду звіт, за яким втрата товарної вартості автомобіля Nissan Juke, державний номерний знак [NUMBER], становить 7\~863,76 грн. та квитанцію про його оплату в розмірі 4\~650 грн. Тому дані витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обовязковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний звязок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні позивач повинен довести також, що понесені ним витрати на придбання ліків є наслідком неправомірних дій відповідача, що стало єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його усталеного способу життя та понесення витрат, враховуючи, що позивачка є людиною похилого віку та має певні захворювання. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів заподіяння моральної шкоди, тому в цій частині позовних вимог суд також відмовляє. Суд оцінює критично пояснення позивача, що через неправомірні дії відповідача вона зазнав сильних душевних хвилювань, що вплинуло на її психологічний стан, зявлення чи загострення хвороб, тобто позивачем не надано доказів на підтвердження причинно-наслідкового звязку між дією та наслідком. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати за проведення дослідження. Враховуючи частку задоволених вимог, необхідний розмір сплати судового збору, до стягненню з відповідачів витрати по оплаті судового збору з ПрАТ «СК «Україна» - 380,65 грн., та з [PERSON] 135,11 грн.

Outcome: approved