Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У поданій в суд заяві, уточненій 04 листопада 2015 року, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7303 грн. 54 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 03 вересня 2008 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №0154/БП4/95/0047699, за яким останній отримав кошти у розмірі 1766,1 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 40,66% річних строком до 03 березня 2010 року. Отримавши кредит, відповідач належним чином взяті по договору зобовязання не виконував, порядку погашення кредиту не дотримувався, що призвело до утворення заборгованості. Позичальник [PERSON] 07 листопада 2012 року помер. Спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. А тому заборгованість за кредитним договором, яка виникла на час смерті [PERSON] у розмірі 7303 грн. 54 коп., підлягає стягненню з його спадкоємця [PERSON], який прийняв спадщину. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Як встановлено судом, 03 вересня 2008 року між Кредитною спілкою «Аккорд» (кредитодавець) та членом кредитної спілки [PERSON] (позичальник) укладено кредитний договір №0154/БП4/95/0047699, за яким останній отримав кредит у розмірі 1766 грн. 10 коп. на соціальні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1114% за кожен день користування кредитом (або 40,661% річних) строком до 03 березня 2010 року (п.1.1, 4.1 договору). У відповідності до п.4.3 кредитного договору позичальник зобовязувався погашати кредит та сплачувати проценти рівними платежами до 3 числа кожного місяця відповідно до погодженого сторонами обовязкового графіку платежів за цим Договором. Реквізити для сплати платежів за кредитним договором визначено одержувача ВАТ «Плюс Банк», правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк», які дійсні за умови відступлення КС «Аккорд» прав кредитодавця за кредитним договором. Внаслідок невиконання умов указаного кредитного договору за позичальником [PERSON], який помер 07 листопада 2012 року, спадкоємцем якого за матеріалами спадкової справи №71/2012 є [PERSON], який згідно розяснень, які містяться в п.32 постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», є боржником перед кредитором у межах вартості одержаного у спадщину майна, виникла заборгованість у розмірі 7303 грн. 54 коп. На підтвердження відступлення права вимоги позивачем надано меморіальний ордер №0154/БП4/95/0047699 від 03 вересня 2008 року, за яким позивачем ПАТ «Ідея Банк» 03 вересня 2008 року здійснено викуп кредиту [PERSON] у сумі 1766,10 грн., який судом оцінюється критично та у розумінні ст.ст.58, 59 ЦПК України не є належними і допустимими доказом з огляду на те, що назва банку згідно змін до Статуту ПАТ «Плюс Банк» була змінена лише 7 жовтня 2011 року. Інші докази зміни кредитора (Кредитної спілки «Аккорд») суду не надано. Разом з тим, відповідно до положень ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Водночас, заміна кредитора не допускається у зобовязаннях, нерозривно повязаних з особою кредитора (стаття 515 ЦК України). Відповідно до ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» кредитна спілка це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх обєднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок обєднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Статтею 21 Закону України «Про кредитні спілки» визначено види господарської діяльності кредитної спілки, а пунктом 11 частини першої цієї статті врегульовано, що провадження кредитною спілкою іншої діяльності, крім передбаченої цим Законом, не допускається. Отже, кредитна спілка як кредитодавець з огляду на особливості правового статусу, визначеного законом, не має права відступати право вимоги за кредитним договором, оскільки такі повноваження законом не передбачені. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02 вересня 2015 року (справа № 6-667цс15), який відповідно до положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Ураховуючи, що спірні зобов'язання випливають з кредитного договору, укладеного Кредитною спілкою «Аккорд» з її членом [PERSON] і надання кредитних коштів здійснено за рахунок об'єднання грошових внесків членів кредитної спілки, такі зобов'язання тісно пов'язані з особою кредитора і в силу положень ст.515 ЦК України заміна кредитора у таких зобов'язаннях не допускається та відступлення права вимоги не спричиняє правових наслідків. З огляду на викладене, правових підстав для задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором з правонаступника [PERSON] немає, тому у задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed