Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 21.01.2012 року він уклав шлюб з відповідачкою [PERSON] Життя з відповідачкою не склалося, шлюбні відносини припинені з жовтня2014 року, проживають окремо. 19.07.2012 р. сторони придбали квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна/Чумаченка[ADDRESS]. Покупцем у зазначеному договорі зазначено відповідача. Ринкова вартість трикімнатної квартири складає 400\~000 грн. Оскільки спірна квартира набута подружжям за час шлюбу, то вона є спільною сумісною власністю подружжя, а частки подружжя в спільній сумісній власності подружжя є рівними. Відповідачка чинить перешкоди йому у користуванні спільною квартирою, позивач не має доступу до останньої, оскільки відповідачка змінила замки на вхідних дверях та не впускає його до квартири. Посилаючись на ст.. 70 СК України, позивач просить суд розділити спільне майно подружжя квартиру, розташовану за вищезазначеною адресою, визнати за ним право спільної часткової власності на ? частку квартири, вселити позивача у квартиру за вищезазначеною адресою; зобовязати відповідачку [PERSON] не перешкоджати позивачу користуватися квартирою та надати йому комплект ключів від вхідних дверей до квартири. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала повністю, звернулась до суду с зустрічним позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON] про визнання квартири особистою власністю, вказавши, що з 21.01.2012р. сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку, [INFO]. Після укладення шлюбу, за згодою її матері [PERSON] (третя особа за даним позовом) сторони проживали в квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS], що належала матері позивачки за зустрічним позовом [PERSON] на праві особистої приватної власності. У березні 2012 р. позивачкою разом з її матірю було прийнято спільне рішення про необхідність продажу належної матері вищезазначеної квартири, а отримані від її продажу грошові кошти, позивачка залишає собі для придбання іншої квартири більшої площі, оскільки позивачка мала дитину від першого шлюбу та чекала на народження другої дитини. До того ж, її мати є людиною похилого віку, яка в подальшому проживатиме разом з позивачкою.. З метою виконання даних домовленостей, 04.04.2012 р. на ім'я позивачки матір'ю [PERSON] Л.1. було складено довіреність на укладення договору купівлі-продажу вказаної вище квартири, посвідчену приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області за реєстровим № 655 від 04.04.2012 року. 01.06.2012 року між позивачкою, яка діяла за довіреністю від імені матері [PERSON]Г, з однієї сторони та [PERSON], з другої сторони, було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, згідно якого, позивачка продала належну [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] та отримала оговорену договором купівлі-продажу грошову суму - 172 729 грн. 19.07.2012 р. за нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу позивачка за зустрічним позовом [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. На придбання квартири [ADDRESS] позивачкою були витрачені кошти, отримані після продажу квартири матері, розташованої за адресою: [ADDRESS] в сумі 172 729 грн., які фактично були подаровані їй матір'ю та належали їй особисто, а також їхні з відповідачем [PERSON] спільні кошти в сумі 72 346 грн., нажиті ними в період шлюбу. Позвачка зазначила, що до складу спільно нажитого майна, вкладеного в придбання квартири [ADDRESS] входять кошти в сумі 72 346 грн., що складає 29,52 % від загальної вартості квартири. Посилаючись на ч.1 ст. 70 СК України, позивач вказала, що частка відповідача у вартості спірної квартири становить 36 173 грн., що складає 14,76%. Посилаючись на положення ст.71 СК України, позивачка вважає за можливе виплати відповідачу грошову компенсацію за його частку в спірній квартирі в сумі 36 173 грн. Позивачка за зустрічним позовом [PERSON] просить суд визнати квартиру [ADDRESS] її особистою приватною власністю. З метою виконання зобов'язання щодо виплати відповідачу грошової компенсації вартості зазначеної квартири, просить вирішити питання щодо внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Запорізькій області зазначену суму, яку просить перерахувати на користь [PERSON] У судовому засіданні відповідачка за первісним позовом (позивачка за зустрічним) [PERSON] первісний позов не визнала, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві, просила суд у задоволенні первісного позову відмовити, задовольнити зустрічний позов. Третя особа за зустрічним позовом [PERSON] просила суд задовольнити зустрічний позов, при цьому суду пояснила, що їй належала на праві власності квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. У березні 2012 р. нею разом з її донькою позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] було прийнято спільне рішення про необхідність продажу належної їй вищезазначеної квартири, а отримані від її продажу грошові кошти, позивачка залишає собі для придбання іншої квартири більшої площі, оскільки позивачка мала дитину від першого шлюбу та чекала на народження другої дитини. В подальшому вона планувала проживати разом з позивачкою. З метою виконання даних домовленостей, 04.04.2012 року на ім'я позивачки вона надала нотаріально посвідчену довіреність на укладення договору купівлі-продажу вказаної вище квартири. 01.06.2012 року позивачка (від її імені - [PERSON]Г) за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продала належну їй квартиру за адресою: [ADDRESS] за суму 172 729 грн., ці грошові кошти фактично були подаровані нею позивачці для придбання квартири в подальшому, а в липні 2012р. за гроші отримані від продажу належної їй [PERSON] квартири позивачка придбала спірну квартиру за 245 075 грн., яку оформила за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу на своє імя. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] зустрічний позов не визнав повністю, суду пояснив, що після укладення шлюбу, з метою поліпшення житлових умов, сторони прийняли спільне рішення про продаж належних їм квартир та придбання трикімнатної квартири. До укладення шлюбу йому на праві власності належала однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], яку він 10.04.2012 р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу продав за 181\~000 грн. На той час, [PERSON] повідомила йому, що їй належить на праві власності квартира [ADDRESS]. Зазначену квартиру вона продала 01.06.2012 р. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу за 172\~729 грн. 19.07.2012 р. сторони за спільні грошові кошти подружжя придбали квартиру за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна/Чумаченка[ADDRESS] за 245 075 грн. Решту коштів подружжя витратило на придбання меблів та інших речей. Покупцем у зазначеному договорі зазначено відповідача, хоча підбором квартири та її придбанням займався він. Вважає, що спірна квартира придбана подружжям за спільні грошові кошти, а тому просив суд задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного. Вислухавши пояснення сторін, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, зустрічним позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє право спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 С Кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2012р, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 21.01.2012р., актовий запис № 12. Квартира, розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Космічна, 124 / [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 19.07.2012р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса за реєстровим № 609. Вартість квартири за Договором складає 245 075 грн. Право власності на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі правочинів на імя [PERSON] 19.07.2012р., реєстраційний номер 5109171. Як вбачається з пояснень позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) [PERSON] в судовому засіданні, до укладення шлюбу йому на праві власності належала однокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS], яку він 10.04.2012 року продав за 172\~729 грн. відповідно нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу, за які в подальшому була придбана спірна квартира, а також за грошові кошти відповідачки у сумі, які вона отримала від продажу квартири, належної її матері [PERSON] Відповідно Договору купівлі-продажу від 10.04.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], позивач за первісним позовом [PERSON] продав належну йому на праві власності однокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], вартість якої складає 172\~729 грн. 01.06.2012 року позивачка за зустрічним позовом [PERSON], яка діяла за довіреністю від імені матері [PERSON]Г, за нотаріально посвідченим Договором купівлі-продажу від 01.06.2012р., продала належну [PERSON] квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] Вартість зазначеної квартири згідно Договору купівлі-продажу складає 172 729 грн. Квартира, розташована за адресою: м. Запоріжжя вул. Космічна, 124 / [ADDRESS], належить на праві власності [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу від 19.07.2012р., посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій приватного нотаріуса за реєстровим № 609. Вартість квартири за Договором складає 245 075 грн. Як вбачається з пояснень позивачки за зустрічним позовом [PERSON], відповідач [PERSON], грошові кошти, отримані ним від продажу належної йому до шлюбу однокімнатної квартири у сумі 172\~729 грн., на придбання спірної квартири сторони не витрачали, оскільки останні пішли на погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між банком та позичальником - сестрою позивача [PERSON], за яким позивач був поручителем. Проте відповідач за зустрічним позовом заперечував проти цього, а доказів на підтвердження цієї обставини позивачкою за зустрічним позовом [PERSON] суду не надано, тобто факт відсутності у відповідача за зустрічним позовом [PERSON] грошових коштів від продажу належної йому до шлюбу однокімнатної квартири, а саме спрямування цих коштів на погашення банківського кредиту сестри відповідача, позивачкою [PERSON]В. в судовому засіданні не доведено. Згідно п. 23 Постанови № 11 Пленума Верховного Суду України від 21.12.2007р. „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясувати джерело та час його придбання. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони під час шлюбу придбали за спільні грошові кошти у спільну сумісну власність спірну трикімнатну квартиру за грошові кошти, які належали кожному з них під час шлюбу особисто: позивачці за зустрічним позовом від продажу квартири її матері, які були спрямовані на придбання спірної квартири, відповідачу від продажу ним під час шлюбу належної йому до шлюбу квартири, які також були спрямовані на придбання спірної квартири. При цьому сторонами не доведено в судовому засідання яка саме частка грошей, належних кожному з них від продажу належних їм квартир, була спрямована на придбання спірної квартири, а яка частка пішла на придбання меблів та інших речей домашнього побуту, а тому суд приходить до висновку, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу за спільні грошові кошти. Дослідивши вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що грошові кошти, за які сторони придбали у період шлюбу трикімнатну квартиру за вищезазначеною адресою, є спільним майном подружжя, а тому квартира за адресою: за адресою: м. Запоріжжя вул. Космічна, 124 / [ADDRESS], право власності на яку оформлено на імя позивачки за зустрічним позовом [PERSON], є спільною власністю подружжя, тому суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню та квартира за вищезазначеною адресою підлягає поділу піж сторонами у рівних частках, а зустрічний позов про визнання квартири особистою власністю позивачки задоволенню не підлягає за недоведеністю позивачкою тієї обставини, що спірна квартира придбана на її особисті грошові кошти.. Як вбачається з пояснень позивача за первісним позовом [PERSON], відповідачка [PERSON] чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, замінила замки на вхідних дверях та не впускає його до квартири. Цей факт підтвердила в судовому засіданні відповідачка, пояснивши суду, що оскільки спірна квартира є її власністю, вона не бажає присутності в останній відповідача. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Таким чином, суд вважає, що права позивача у користуванні у користуванні належною сторонам квартирою порушені, їх поновлення можливе шляхом вселення позивача в спірну квартиру.

Outcome: approved