Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 27 квітня 1996 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районну державна адміністрація м. Києва, актовий запис №291, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від вказаного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через суперечливість характерів, різних поглядів на життя та сім'ю, відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не має. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з позивачем. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 27 квітня 1996 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського районну державна адміністрація м. Києва, актовий запис №291, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER]. Від вказаного шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через суперечливість характерів, різних поглядів на життя та сім'ю, відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не мають. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати з позивачем. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 24, 105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved