Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 17 січня 2018 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 27 грудня 2017 року на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], до їх повноліття, на імя матері дітей [PERSON], але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку на кожну дитину. Він не згоден з частиною аліментів, яка підлягає стягненню, оскільки в квітні 2017 року сторони припинили шлюбні стосунки, однак продовжували проживати разом в одній квартирі. Утримання дітей, після припинення шлюбних стосунків, відбувалося за усною домовленістю між ними, по черзі, оплату комунальних послуг повністю здійснював він. 10 лютого 2018 року [PERSON] переїхала проживати на іншу адресу та він перевіз їй на квартиру пральну машину, холодильник, мякі меблі ти надав 5\~100 грн на придбання шафи-купе. За усною домовленістю між ними, після переїзду [PERSON], діти по черзі мешкають то з батьком, то з матірю. З огляду на викладене, просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON], на утримання неповнолітніх дітей, встановивши їх у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 20.04.2018 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 26.06.2018 р. та 04.09.2018р. представник позивача зверталася до суду з клопотанням про виклик свідків, які були задоволені. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовну заяву, з підстав та доводів наведених в ній. У судові засідання на 23.05.2018 р., 26.06.2018 р., 18.07.2018р. та 04.09.2018 р. відповідач не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлялась судом належним чином, однак конверти повернулися до суду у звязку зі спливом терміну зберігання. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження серії 1-КИ № 107758 від 17 січня 2001 року та серії 1-КИ № 041202 від 14 лютого 2006 року (а.с. 5,6). 17 січня 2018 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини його доходу, щомісячно, починаючи з 27 грудня 2017 року на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], до їх повноліття, на імя матері дітей [PERSON], але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку на кожну дитину (а.с. 7). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що проживає за адресою [INFO]. В цьому ж будинку проживає [PERSON], у якого є двоє синів, які періодично приходять до нього вдень. [PERSON] з дітьми вона періодично бачить на вулиці та в магазині. Чи погіршився з лютого 2018 року матеріальний стан чи стан здоровя [PERSON] їй не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що проживає за адресою [INFO]. В сусідній квартирі проживає [PERSON], який перебував у шлюбі з [PERSON] Від шлюбу вони мають двох синів. Діти в даний час проживають з матірю, але часто приходять до батька вдень та періодично ночують у нього. Дітей бачить часто, оскільки з [PERSON] спілкуються та їх діти разом грають. По місцю проживання [PERSON] діти мають особисті речі, шкільне приладдя та іграшки. [PERSON] працює, за потреби купує дітям одяг. Чи змінився матеріальний стан [PERSON] з лютого 2018 року вона не знає. На підтвердження позовних вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивачем долучено наступні докази: інформація про оплату комунальних послуг за період з червня 2017 року по лютий 2018 року, виписка відділення № 4 ПУМБ в м. Кривий Ріг з особового рахунку [PERSON] за період з 01 квітня 2017 року по 14 лютого 2018 року, квитанції про оплату за надані комунальні послуги, графік виходу на роботу [PERSON], товарний чек про оплату товару. Відповідно до статті 51\~Конституції України та статті 180\~СК України батьки\~зобов'язані\~утримувати дитину\~до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ\~(78912)\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати,\~батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 182\~СК України та приписів пункту 17 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справ щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частиною першою статті 192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч. 3 ст.\~80\~СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст. 12, 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Окрім того, у судовому засіданні позивач повідомив суд, що сумарний розмір аліментів на утримання обох дітей із його заробітку становить менше 50% його заробітку, а отже не створює надмірний тягар для платника аліментів. Також позивачем не додано доказів, що після видачі судового наказу, у нього змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршилося здоров'я, інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено той факт, що після видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, не надано доказів того, що виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст. 192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: dismissed