Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У позовній заяві позивач вказує, що на підставі спільної постанови профспілкового комітету та адміністрації ЗАТ «ЗЗРК» в 1991 році у зв'язку з трудовими відносинами [PERSON] на сім'ю з 4 осіб була надана житлова площа в кімнаті [NUMBER] гуртожитку, який належить ЗАТ «ЗЗРК» на праві власності на підставі свідоцтва про власність серії САВ №691414 від 20.08.2008 року і розташований за адресою: м.Дніпрорудне, вул. Комсомольська, б.15. На нього ж був оформлений особовий рахунок. Документи, що свідчать про надання житла сім'ї [PERSON] в архівах підприємства відсутні. За заявою [PERSON] у зв'язку з випискою, особовий рахунок переоформлений на його колишню дружину [PERSON]. У вказаній кімнаті зареєстровані відповідачі. 05 лютого 2008 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір найму житла №20/561-н, згідно до п.11 якого наймач зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити плату за житло та житлово-комунальні послуги. Відповідачі не вчасно та не в повному обсязі сплачують зазначені послуги, в результаті чого за період з 01.04.2013 року по 01.01.2014 року виникла заборгованість в сумі 3749,36 грн., у тому числі: квартплата 661,32 грн.; електроенергія 504,44 грн.; холодна вода 826,0 грн.; опалення 758,96 грн., каналізація 903,88 грн.; збір та вивезення сміття 94,86 грн. За вказаний період відповідачі сплатили в липні 2013 року - 2000 грн., жовтні 2013 року - 400 грн., грудні 2013 року 200 грн., а всього 2600 грн. Виходячи з викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 1149,36 грн. та судові витрати в сумі 487,20 грн., розірвати договір найму житла №20/561-н від 05.02.2008 року та виселити відповідачів з кімнати [NUMBER] гуртожитку за адресою: м. Дніпрорудне, вул. Комсомольська, б.15 без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні представник позивача Кондратєва Н.А. позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити. Також вона пояснила, що стосовно відповідачів вже неодноразово виносилися судові рішення про стягнення заборгованості, які до цього часу не виконані в повному обсязі, крім того відповідачі продовжують не вносити плату за квартплату та житлово-комунальні послуги у зв'язку з чим виникла нова заборгованість. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені вчасно та належним чином, про що свідчать розписки та поштові повідомлення, які є у справі, письмові пояснення, докази та заперечення на позовну заяву не надали. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази, прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: При розгляді справи судом встановлено, і проти цього не заперечує представник позивача, що на підставі спільного рішення ЗАТ «ЗЗРК», який був балансоутримувачем гуртожитку по вул. Комсомольській, 15 у м. Дніпрорудному, та профспілкового комітету товариства в 1991 році [PERSON] у зв'язку з трудовими відносинами на склад сім'ї з чотирьох осіб, у тому числі на дружину [PERSON], сина [PERSON], було надано у користування кімнату [NUMBER], в якій вказані особи були зареєстровані і проживали з 17 грудня 1991 року. В подальшому на підставі заяви [PERSON] від 30.01.2008 року, він виписаний з кімнати та особовий рахунок переоформлений на його дружину [PERSON], з якою укладено договір найму житла №20/561-н від 05.02.2008 року (а.с.10-11). Свідоцтво про право власності на гуртожиток по вул. Комсомольській, 15, розташований у м. Дніпрорудному, Підприємство з іноземними інвестиціями у формі закритого акціонерного товариства «Запорізький залізорудний комбінат» отримало 20 серпня 2008 року, право власності на гуртожиток зареєструвало 22 вересня 2008 року. Однак договір найму у зв'язку зі зміною статусу наймодавця між сторонами після 2008 року не переукладався (а.с.8-9). Відповідно до статті 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових приміщень і гуртожитків. За таких обставин, суд дійшов висновку, що відносини, які виникли між сторонами у зв'язку з користуванням кімнатою у гуртожитку, регулюються главою 4 Житлового кодексу України, яка передбачає правила користування гуртожитками. Порядок надання жилої площі в гуртожитку підприємства, правила користування гуртожитками та їх утримання регулюються також Примірним положенням про гуртожиток, яке затверджене Радою Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року №208 (далі - Положення). У позові про розірвання договору найму та виселення відповідачів позивач посилався на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] не виконують умови договору та не платять за житло і послуги. При цьому посилався на статті 625,825 ЦК України, як на підставу задоволення вимог. Між тим, оскільки користування гуртожитками регулює глава 4 Житлового Кодексу України, норми Цивільного Кодексу України у даному випадку не можуть бути застосовані. Крім того, пунктом 25 Договору найму житла №20/545-н, укладеного з [PERSON], передбачено, що вказаний договір може бути розірвано у разі несплати наймачем та членами його сім'ї квартплати та плати за житлово-комунальні послуги за шість місяців (а.с.10-11). З позовної заяви товариства, а також з наданого розрахунку видно, що з 01 квітня 2013 року по 01 січня 2014 року відповідачам нараховано до сплати за користування кімнатою у гуртожитку та комунальні послуги 3749 грн. 36 коп., за вказаний період ними оплачено 2600 грн., в тому числі в липні 2013 року - 2000 грн., жовтні 2013 року - 400 грн., грудні 2013 року 200 грн. При цьому найбільша перерва у внесенні платежів становила два місяці, тоді як за умовами договору для розірвання угоди несплата відповідних платежів має становити шість місяців. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів солідарно заборгованості по квартплаті та житлово-комунальні послуги в сумі 1149,36 грн., і одночасно відмовити в розірванні договору найму житла №20/561-н від 05.02.2008 року і виселенні відповідачів без надання іншого житлового приміщення. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в 243,60 грн.

Outcome: partial