Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У лютому 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що 17 листопада 2005 року виконкомом Димитрівської сільської ради народних депутатів Оріхівського району Запорізької області він та [PERSON] зареєстрували шлюб. [INFO] у них народилася донька - [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося, 16 вересня 2008 року шлюб між ними був розірваний. Після розірвання шлюбу донька деякий час проживала разом з відповідачем, однак мати неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки. Даний факт підтверджується тим, що 08 вересня 2009 року Московською сільською радою Вільнянського району Запорізької області було прийняте рішення № 43 про внесення до списку дітей, які проживають в сім'ї, яка не забезпечує необхідні умови для життя, навчання, виховання та розвитку дитини. Дізнавшись про дані обставини позивачем було прийняте рішення забрати доньку виховання та утримання до себе. Приблизно у серпні 2010 року він забрав та перевіз доньку до свого будинку. Всі питання, пов'язані з вихованням та утриманням доньки, вирішуються ним самостійно, без будь-якої участі та підтримки з боку відповідача. Оскільки відповідач, як мати дитини, ніяк не допомагала у її вихованні та забезпечені, він змушений був звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. 29 грудня 2011 року Сніжнянський міський суд Донецької області виніс рішення про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини її заробітку (доходу) щомісячно з 17 листопада 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак відповідач рішення суду не виконує, в результаті чого станом 08.12.2016 р. утворилась заборгованість по аліментам в розмірі 51885 грн. 67 коп. Дані обставини підтверджуються розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, який було надано Запорізьким районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №/0520/3 від 08.12.2016 р. На теперішній час відповідач продовжує ухилятися від будь-яких контактів з ним та своєю донькою, продовжує не виплачувати аліменти на доньку. [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків, зокрема, обов'язку виховувати та утримувати доньку до досягнення нею повноліття, не виконує та не здійснює жодних дій, спрямованих на виконання батьківських обов'язків. Будь-яких перешкод для виконання нею своїх обов'язків позивач не чинить. Він неодноразово намагався зв'язатися з нею та пропонував спілкуватися з дитиною, купувати їй одяг і харчі, шкільне приладдя, брати іншу участь у її вихованні та утриманні, але вона цього робити не бажає, свідомо ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків та від сплати аліментів. З 2010 року відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не приймає участі у навчанні та підготовки доньки до самостійного життя, байдуже відноситься до здоров'я дитини, повністю ігнорує доньку, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу та, відповідно, не створює умови для отримання нею освіти. У березні 2015 року він разом з донькою був змушений залишити місце постійного проживання у зв'язку з проведенням антитерористичної операції. Він переїхав до м. Запоріжжя де і був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа разом з донькою. На теперішній час проживає разом з донькою за адресою: [ADDRESS]. Після переміщення він відразу почав пошуки роботи для належного забезпечення дитини харчуванням, ліками, одягом та шкільними приладдям. У листопаді він був працевлаштований до ТОВ «ФОЗЗІ-ФУД» вантажником. На підприємстві зарекомендував себе як старанний працівник. В судове засідання з'явився позивач [PERSON], який позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, надав пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові. Також позивач зазначив, що з часу народження він піклувався про доньку і у шлюбі і після розлучення. Коли дитина проживала з матір'ю, то він добровільно виконував обов'язки щодо утримання дитини. Після того як він забрав дитину від матері, вони проживали у м. Сніжне Донецької області, потім через військові дії переїхали до с. Андріївка Донецької області до його брата. Після цього вони переїхали до м. Запоріжжя як переселенці, проживають у модульному містечку. Дитина ходить до школи, умови їй необхідні забезпечені. Мати дитиною не цікавиться. Літом 2016 та 2017 років вони були в гостях у його сестри у с. Шевченківське, де проживає відповідач. Його сестра просила відповідачку зустрітись з дитиною, але та відмовилась. Наразі він має нову сім'ю, у них зі співмешканкою народилась спільна дитина у 2016 році. Його співмешканку [PERSON] називає мамою. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. У судове засідання з'явилась представник Орган опіки та піклування Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області Авдєєва А.В., яка позов підтримала, зазначила, що [PERSON] вони неодноразово запрошували на комісію, однак вона не з'являлась. 31.07.2017 р. було здійснено обстеження умов проживання відповідача, проведено бесіду. [PERSON] була написана заява про визнання позову. Наразі вона проживає у будинку свекрухи від першого шлюбу. Також у неї є син приблизно 20 років та маленька дитина. Також було проведено обстеження умов проживання позивача, які є задовільними. У подальшому на засіданні було вирішено про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача через ухилення від виконання батьківських обов'язків. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник Відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради до суду не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є співмешканкою позивача, вони проживають разом чотири роки. Разом з ними проживає [PERSON]. Рідна матір [PERSON] жодної участі у вихованні дитини не приймає, аліменти не платить. Коли влітку 2016 року вони були у селі, де проживає відповідач, то відповідач бачила [PERSON] на вулиці, але відверталась від неї, свідомо уникаючи спілкування. Декілька разів за ці роки відповідач телефонувала вночі у нетверезому стані. З днем народження [PERSON] вона не поздоровляє, подарунки не дарує. [PERSON] їй розповідала, що батько просив матір побути з нею у лікарні, але та відмовилась. Також свідок пояснила, що відносини у них з [PERSON] як у матері з донькою, дитина називає її мамою. Вихованням [PERSON] займаються вони з позивачем. Також з позивачем вони мають виховують дитину 2016 року народження. Батько [PERSON] приділяє достатньо уваги, дитина усім забезпечена. Жодних перешкод у спілкуванні [PERSON] з відповідачем позивач ніколи не чинив. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, показання свідка, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як видно з повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області 16.09.2008 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У відповідності до довідки виконавчого комітету Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 277 від 09.09.2010 р. [PERSON] на час видачі даної довідки проживала разом з братом, матір'ю та її співмешканцем. За змістом характеристики, виданої виконавчим комітетом Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 276 від 09.09.2010 р., сім'я [PERSON] стоїть на обліку в сільській раді як неблагонадійна сім'я за неналежне виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до своїх неповнолітніх дітей. Згідно рішення виконавчого комітету Московської сільської ради Вільнянського району Запорізької області № 43 від 08.09.2009 р. діти, що проживали у сім'ї [PERSON] дійсно внесені до списку дітей, які проживають в сім'ї, яка не забезпечує необхідні умови для життя, навчання, виховання та розвитку дитини. У відповідності до рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 29.12.2011 р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.11.2011 р. і до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до роз'яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно довідки про неотримання аліментів № 583 від 08.12.2016 р., що видана Запорізьким районним відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] дійсно не отримував аліменти з [PERSON] з 01.06.2016 р. по 30.11.2016 р. згідно з виконавчим листом № 2-2005/11. Згідно розрахунку заборгованості від 08.12.2016 р., заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дитини станом на 30.11.2016 р. становить 51855,67 грн. При цьому згідно даного розрахунку [PERSON] жодних сум в рахунок сплати аліментів за виконавчим документом ніколи не сплачувала. За змістом листа Запорізького навчально-виховного оздоровчого комплексу № 110 за № 293/01-21 від 22.11.2016 р., [PERSON] за час навчання доньки [PERSON] в школі навчанням не цікавилась, в школу не приходила, батьківські збори не відвідувала, участі у житті класу не приймала. У характеристиці на [PERSON], виданій Запорізьким навчально-виховним оздоровчим комплексом № 110, тобто за місцем навчання дитини, зазначено, що [PERSON] навчається в даній школі другий рік, має навчання середнього рівня. Дівчина виховується батьком та його дружною. Рідна мати не цікавиться долею дитини, жодного разу на контакт не виходила. Батько цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання в сім'ї, з класним керівником спілкується в телефонному режимі, але його друга жінка регулярно відвідує школу. Згідно листа Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги №6» за № 1340/02-8 від 08.12.2016 р. лікуванням та оздоровленням дитини займається батько [PERSON] Мати дитини дитячу амбулаторію під час лікування дитини не відвідує, станом здоров'я дитини у лікарів не цікавиться, з дільничним педіатром не спілкується. За змістом довідки № ЛГк 01/12-3137 від 14.06.2016 р. [PERSON] працює на посаді вантажника складу № 1 розподільчого центру № 3 ТОВ «Фоззі-Фуд» з 05.11.2015 р., при цьому у відповідності до характеристики зарекомендував себе як старанний працівник. Матеріали справи містять Акт обстеження житлових умов [PERSON] за адресою: [ADDRESS], відповідно до якого належним чином умови для проживання дітей не створені. При цьому у графі «результат бесіди і ставлення членів сім'ї до рішення прийняти на виховання дитину» зазначено, що [PERSON] написала заяву про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Така заява від 31.07.2017 р. приєднана до матеріалів справи. Згідно цієї заяви [PERSON] дійсно не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов малолітньої [PERSON], складеного Відділом по Комунарівському району служби (управління) у справах дітей, було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS], і встановлено, що стан житла відповідає санітарно-гігієнічним вимогам, дитина забезпечена місцем для сну/відпочинку, розвитку та виховання. Наявні розвиваючі ігри, книжки, одяг відповідно до віку дитини, речі особистого вжитку тощо. За даною адресою проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON] У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 01-22/0993 від 28.08.2017 р. висловлена позиція з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання своєї малолітньої доньки. Відповідач з часу ухвалення судового рішення і до теперішнього часу не сплатила жодної суми в рахунок сплати аліментів на дитину. Жодних об'єктивних причин, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] її малолітньої доньки [PERSON] судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об'єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконувала або намагалась виконувати з 2012 року свої батьківські обов'язки. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні, заходи впливу виявились безрезультатними, приймаючи до уваги, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] При цьому суд констатує, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Суд враховує, що допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила з однієї сторони - факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, а з іншої - факт належного виконання позивачем своїх батьківських обов'язків. Виходячи з того, що позивач [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з батьком, що відповідає інтересам дитини. Потреби у стягненні аліментів на утримання дитини суд не вбачає, оскільки вони раніше вже були стягнуті судовим рішенням. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз'яснити [PERSON], що вона не позбавлена у подальшому права вирішувати питання про поновлення її у батьківських правах відносно доньки в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 640,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved