Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У лютому 2021 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 90 000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Вказані вимоги вмотивовані тим, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 175603504 від 21.12.2018. Згідно з умовами даного Договору Страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz Е 250 CDI, д.н.з. [NUMBER] . 16.11.2019 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Audi А6, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля Mercedes-Benz Е 250 CDI, д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.02.2020 року було визнано винним [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.ст. 124, 122-4 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 18.12.2019 потерпіла особа звернулася до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля Audi А6, д.н.з. [NUMBER] № 36/12/19 від 13.12.2019 матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Audi А6, д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 171 339,20 грн. без ПДВ. Відповідно до умов Полісу 197312755 від 29.04.2019 ліміт відповідальності Страховика за завдану майну шкоду становить 100 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн. ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплати страхового відшкодування у розмірі 90 000,00 грн. підтверджується страховим актом № 01998-24 від 03.03.2020 та платіжним дорученням № 6289 від 03.03.2020. На підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ СК «ВУСО» відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 90 000,00 грн. та судовий збір сплачений при зверненні до суду з вказаним позовом у розмірі 2 270,00 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.02.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом належним чином за адресою реєстрації місця проживання, з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертався, відзив на позовну заяву до суду не подав. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі (ч. 1 ст. 279 ЦПК України). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 279 ЦПК України). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» і [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 175603504 від 21.12.2018. Згідно з умовами даного Договору Страховик прийняв під страховий захист цивільно-правову відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz Е 250 CDI, д.н.з. [NUMBER] . [PERSON] , 16.11.2019 о 21.05 год., керуючи автомобілем «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] , по вул. Л. Толстого, 61 (м/р Жуляни) у м. Києві, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не врахував безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Audi А6, д.н.з. [NUMBER] . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Після чого, [PERSON] залишив місце дорожньо - транспортної пригоди, до якої був причетний. Вказаними діями [PERSON] порушив п.п. 2.3б; 12.1; 13.1; 2.10а); 2.10д) ПДР України. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 10.02.2020 було визнано винним [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди за ст. ст. 124, 122-4 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.ст. 124,122-4 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Тоді як закриття провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто підлягає застосуванню виключно наявності вини особи в скоєнні ДТП. Аналогічної правової позиції дотримується також і Верховний Суд, згідно Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018, по справа №910/18319/16. Таким чином, в ході дослідження матеріалів справи судом встановлено, що вина [PERSON] вчиненні ДТП 16.11.2019 є беззаперечною, між його протиправними діями та завданою шкодою існує причинно-наслідковий зв`язок. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей. Згідно положень з п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У відповідності до ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно до ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. У відповідності до ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в якій зазначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Абзацом 2 ст. 36.2. ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на (уму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Потерпіла особа своєчасно звернулась до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування від 18.12.2019. Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого автомобіля Audi А6, д.р.н. [NUMBER] № 36/12/19 від 13.12.2019 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Audi А6, д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 171 339,20 грн. Співробітниками ПрАТ СК «ВУСО» було зроблено розрахунок суми страхового відшкодування, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Audi А6, д.н.з. [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП, складає: 171 339,20 грн., без ПДВ (у відповідності до вимог ст. 36 Закону із розміру матеріального збитку було вирахувано ПДВ, оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи). Відповідно до умов Полісу 197312755 від 29.04.2019 ліміт відповідальності Страховика за завдану майну шкоду становить 100 000,00 грн., франшиза - 2 000,00 грн. У п. 9.1 ст. 9 Закону зазначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Оскільки сума матеріального збитку за мінусом ПДВ перевищує суму ліміту відповідно до Полісу, то Страховик відповідає в межа ліміту. У відповідності до положень пункту 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» між Страховиком та з особою, яка має право на отримання відшкодування було узгодження розмір страхового відшкодування в розмір 90 000,00 грн., що підтверджується Заявою про узгодження розміру страхового відшкодування від 02.03.2020. У відповідності до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на підставі заяви на виплату страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» було здійснено виплати страхового відшкодування у розмірі 90 000,00 грн. підтверджується страховим актом № 01998-24 від 03.03.2020 та платіжним дорученням № 6289 від 03.03.2020. Таким чином, позивач виконав покладені на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. в) ст 38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право податирегресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач своїм правом з`явитись в суд і спростувати доводи позивача не скористався, відтак суд виходить з наявних в матеріалах справи документів, та викладеного вище, приходить до висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх позовних вимог. Таким чином, суд вважає вимоги позивача про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, обгрутованими та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved