Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з зазначеним позовом. Ухвалою судді від 29.11.2018 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою судді від 25.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у жовтні 2018 року позивачу стало відомо, що 17 жовтня 2018 року постановою приватного виконавця Трофименко М.М. відкрито виконавче провадження № 57452281 щодо виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Барбуляк Христини Миколаївни № 2498 від 22 вересня 2018 року про звернення стягнення на рухоме майно та задоволення вимог відповідача за договором про заставу автотранспорту в розмірі 3 355 938,20грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 2498 від 22 вересня 2018 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, розпочате неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на рухоме майно, що належить позивачу на праві приватної власності, оскільки, заборгованість не є безспірною. Позивач ознайомившись 09.11.2018 року з матеріалами виконавчого провадження вважає, що виконавчий напис № 2498 від 22 вересня 2018 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, розпочате неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на рухоме майно, що належить позивачу на праві приватної власності. При вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, є безспірними. Розрахунок боргу, здійснений відповідачем щодо наявності грошового зобов`язання позивача по кредиту не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Позивач зазначає, що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом у виконавчому напису зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Тому позивач просив суд визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Барбуляк Христини Миколаївни №2498 від 22 вересня 2018 року таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання про судові витрати. У судовому засіданні позивач позов підтримав, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду був належним чином повідомлений, до суду представником відповідача було подано клопотання про перенесення розгляду справи у задоволенні якої суд відмовив. Відповідач до суду не подав відзиву на позовну заяву. У судове засідання треті особи не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду були належним чином повідомлені, приватний нотаріус Львівського міського Нотаріального округу Барбуляк Христина Миколаївна до суду подала письмові пояснення в яких просила суд у задоволенні позову відмовити, зазначила, що виконавчий напис вчинений нею 22.09.2018 року на підставі Закону України «Про нотаріат» та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 29 червня 1999 р. N 1172 та просила слухати справу за її відсутності. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Так, згідно з виконавчим написом приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, вчиненим 22.09.2018 року та зареєстрованим в реєстрі за №2498, задоволено вимоги Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» про звернення стягнення на рухоме майно : транспортний засіб - легковий універсал-В, марки Mercedes-benz, моделі -GL 350 CDI4 MATIC, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , для погашення заборгованості, що виникла за кредитним договором №ТКФ 06.06.2013 194-2016 від 31.05.2016 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Трофименка Михайла Михайловича від 17.10.2018 року відкрито виконавче провадження №57452281 з виконання виконавчого напису №2498 від 22.09.2018 року. Виконавчий напис було вчинено в тому числі на підставі розрахунку заборгованості Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» станом на 29.05.2018 року за період з 31.05.2016 року по 29.05.2018 року. Позивачем надано суду квитанції про внесення коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №ТКФ 06.06.2013 194-2016 від 31.05.2016 року : від 03.06.2016 року на суму 65217,00 грн., від 07.07.2016 року на суму 65217,00 грн., від 17.08.2016 року на суму 65 217,00 грн., від 20.10.2016 року на суму 66313,42 грн., від 05.12.2016 року на суму 132144,57 грн. Проте, в розрахунку заборгованості Публічного акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» станом на 29.05.2018 року вищезазначені суми не враховані, відповідачем не надано суду жодних пояснень, що свідчить про те, що заборгованість не є безспірною. Відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (надалі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що позивач дійсно частково здійснював виплату заборгованості, однак відповідачем до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. було надано розрахунок заборгованості, в якому не були враховані сплачені позивачем платежі, тому заборгованість не є безспірною і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст.141 ЦПК України, з урахуванням повного задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved