Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Розвитку» [PERSON] (далі позивач), звернулась\~до суду із позовом до [PERSON] (далі-відповідач 1), [PERSON], (далі-відповідач 2), в якому просила стягнути з останніх солідарно заборгованість за кредитним договором № IKCASHG.12375.001 від 11.10.2011 року, яка складається з наступного: 2448,93 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3094,08 грн. прострочена заборгованість за процентами; 2115,00 грн. заборгованість по комісії; 17441,38 грн. пеня. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного кредитного договору, [PERSON] 11.10.2011 року отримала від Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Розвитку» (далі ПАТ «ВБР», банк) кредит у розмірі 3000,00 грн. на споживчі потреби строком до 10.10.2013 року, зі сплатою 18% річних. 11.10.2011 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір поруки №РХ029031.12378.001 (далі - договір поруки), у відповідності до якого поручитель [PERSON] поручився перед банком за виконання позичальником [PERSON] зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором №IKCASHG.12375.001 від 11.10.2011 року. Згідно пункту 4 договору поруки у випадку невиконання відповідачем-1 будь-якого зобов'язання за кредитним договором, відповідач - 1 і відповідач-2 відповідають перед банком, як солідарні боржники. У порушення ст.ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України відповідачі зобовязань не виконали, що стало підставою для звернення до суду. Згідно письмової заяви представника позивача, останній позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, а позовні вимоги визнала частково. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась. Згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві - [PERSON] 30.09.2015 року знята з реєстрації за адресою: Київська область, Макарівський район, с.Лишня, вул. Польова, 6, як померла (актовий запис №21 від 02.09.2015 року). Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступне. На підставі постанови Правління Національного банку України від 21.12.2015 №914 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «[PERSON] Розвитку», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 22.12.2015 року №234 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВБР» та делегування повноважень ліквідатора банку, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано їй всі повноваження ліквідатора в Публічному акціонерному товаристві «[PERSON] Розвитку» (далі - ПАТ «ВБР») з 23 грудня 2015 року. Відповідно до Наказу №441 від 22.12.2015 Про початок процедури ліквідації ПАТ ВБР та делегування повноважень ліквідатора банку, до виконання повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ [PERSON] Розвитку приступив [PERSON] терміном на два роки з 23.12.2015 року по 22.12.2017 року включно. Відповідно до статті 44 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб Фонд гарантування вкладів фізичних осіб призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Згідно з ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», до повноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку. 11 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством [PERSON] Розвитку та [PERSON] (надалі відповідач-1, позичальник) укладено кредитний договір №ІKCASHG.12375.001 (надалі - кредитний договір). Відповідно п.п 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.1,4, 1.1.5, 1.2, 2.4 кредитного договору, банк надав відповідачу-1 у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності грошові кошти в сумі 3000,00 грн. на споживчі потреби, на строк до 10 жовтня 2013 року, зі сплатою процентів у розмірі 18,00% річних. Банк виконав свої обов'язки згідно кредитного договору №ІKCASHG.12375.001 від 11 жовтня 2011 року у повному обсязі, про що свідчить Заява на видачу готівки №28141 від 11.10.2011 року на ім'я [PERSON] та Розпорядження банку на видачу кредитних коштів. Відповідно до п.п. 4.2.1 кредитного договору відповідач-1 зобов'язувався здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені цим Договором. Відповідно до п. 2.4 кредитного договору відповідач-1 зобовязувався сплачувати проценти щомісяця, з 1-го по 10-те число кожного місяця. При несплаті комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно з п. 6.1. кредитного договору, за порушення строків погашення кредиту банк нараховує позичальнику проценти в розмірі подвійної процентної ставки, що встановлена в п.1.1.3 кредитного договору, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 1.1.5 кредитного договору, позичальник сплачує банку щомісячну комісію за надання кредитних коштів в розмірі 1,50% від суми кредиту по договору. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом банк має право нараховувати позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день такої прострочки. Відповідач-1 свої зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконав та з 12.04.2012 року припинив погашати основний борг, сплату процентів та комісії, в звязку з чим у відповідача-1 перед банком станом на 16.02.2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором №ІKCASHG.12375.001 від 11 жовтня 2011 року в сумі 25 099,39 грн. (згідно розрахунку позивача), яка складається з наступного: 2 448,93 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3 094,08 грн. прострочена заборгованість по процентам; 2115,00 грн. заборгованість по комісії; 17441,38 грн. пеня. Окрім того, 11.10.2011 року між ПАТ «ВБР» та [PERSON] у якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений договір поруки №РХ029031.12378.001 (далі - договір поруки), у відповідності до якого поручитель [PERSON] поручився перед банком за виконання позичальником [PERSON] зобовязань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюються кредитним договором №IKCASHG.12375.001 від 11.10.2011 року. Згідно пункту 4 договору поруки у випадку невиконання відповідачем-1 будь-якого зобов'язання за кредитним договором, відповідач - 1 і відповідач-2 відповідають перед банком, як солідарні боржники. Відповідно до п.п. 3.1.9, 3.1.11 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Так, відповідачу-1 було направлено повідомлення вих. №9099 від 18.11.2015 року з вимогою достроково повернути суму заборгованості за кредитним договором у 30-ти денний строк. Відповідачу-2 також було направлено повідомлення вих. №9100 від 18.11.2015 року з вимогою достроково повернути суму заборгованості за кредитним договором у 30-ти денний строк. Вимоги, вказані у повідомленні відповідач-1 відповідач-2 не виконали, прострочена заборгованість відповідачами не погашена. У порушення зазначених норм закону та умов кредитного договору відповідачі зобовязання за вказаним договором належним чином не виконали. Вирішуючи вимоги за позовом суд керується також наступним. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або од\-ностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Коде\-ксу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 7658,01 грн., з яких: 2 448,93 грн. -прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3 094,08 грн. прострочена заборгованість по процентам; 2115,00 грн. заборгованість по комісії, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахованої позивачем пені у розмірі 17441,38 грн., яка відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України, є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, то з огляду на вимоги ч.3 ст.551 ЦК України, де зазначено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені (неустойки) в даному випадку до розміру простроченої до повернення суми кредиту - 2 448,93 грн. Таким чином, враховуючи наведене, сума заборгованості за договором, яка підлягає стягненню становить 10106,94 грн., з яких: 2 448,93 грн. -прострочена заборгованість по тілу кредиту; 3 094,08 грн. прострочена заборгованість по процентам; 2115,00 грн. заборгованість по комісії; 2 448,93 грн. пеня. Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Проте, згідно відповіді Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м.Києві - [PERSON] (поручитель) 30.09.2015 року знята з реєстрації за адресою: Київська область, Макарівський район, с. Лишня, вул. Польова, 6, як померла (актовий запис №21 від 02.09.2015 року). Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» - у разі смерті поручителя (крім випадків майнової поруки), враховуючи положення статті 607, частини першої статті 608 ЦК, а також сутності поруки як особистого зобов'язання відповідати за належне виконання основного зобов'язання, спадкоємці поручителя не є солідарними боржниками за кредитним договором, а відтак стягнення заборгованості підлягає лише з позичальника [PERSON]. Щодо розподілу судових витрат суд керується наступним. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Виходячи із ставки судового збору, яка відповідно до п.1.ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору становить 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати (що становить 1378 грн.). Таким чином, виходячи із розміру задоволених вимог, яка складає 10106,94 грн., з відповідача-1 в дохід держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі мінімальної ставки судового збору 1378 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial