Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У листопаді 2018року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач)звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 19.05.2016року на підставі Заяви [PERSON], між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 1400,00 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Між тим, відповідач порушилаумови договору кредиту, не поверталаотриманий кредит своєчасно, не сплачувалакошти (відсотки) за користування ним. В зв'язку із порушенням умов договору, відповідач повиннасплатити: тіло кредиту - 1598,53грн.; відсотки за користування кредитом - 2345,33грн.; пеню - 6536,37грн.; штраф (фіксована частина) - 500грн., штраф (процентна складова) - 524,01грн., а всього у сумі 11504,24грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. Ухвалою суду від 21.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. У судове засіданні представник позивача не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд їх задовольнити, проси винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засіданні свого представника не направила, але про дату і час розгляду справи по суті повідомлялася належним чином, причини неявки суд не повідомила, відзиву або заперечень до суду, одночасно з направленням його учасникам справи, не направила. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.2016року на підставі Заяви [PERSON], між позивачем АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який складається з заяви відповідача, Умов і правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою (а.с. 5-21). Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил, відповідач [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. В порушення своїх зобов'язань та правил, відповідач кредит не поверталау повному обсязі. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином. Однак, [PERSON] скориставшись кредитними коштами, не виконалазобов'язань, визначених Договором, порушилаумови щодо погашення кредиту. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Як слідує з вимог п.1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг, за несвоєчасну оплату послуг, передбачених кредитним договором, Умовами та Правилами, клієнт сплачує банку за кожним випадком порушення пеню в розмірі 0,1 % від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Відтак, заборгованість по тілу кредиту, відсотків за користування кредитом та пеня підлягають стягненню на користь банку. Оскільки відповідач [PERSON] в односторонньому порядку порушиласвої зобов'язання, суд вважає за необхідне стягнути з неї кредитні кошти, проценти у повному обсязі, відповідно до вимог ЦК України. Щодо стягнення штрафу в розмірі - 500 грн. + 5% від суми позову відповідно до п. 2.1.1.7.6 умов та правил, то суд вважає зазначити наступне. Пунктом 2.1.1.7.6 умов та правил визначено, що у разі порушення позичальником строків погашення суми боргу по сплаті кредитну та нарахованих відсотках більше, ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в сумі 500 грн. та штраф у розмірі 5 % від суми боргу по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам ст.61 Конституції України. З огляду на те, що за невиконання зобов'язань за кредитним договором в даному випадку з відповідача вже стягнута пеня, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення штрафів (фіксованого та його процентної складової). Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України, виклавши її в постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань перед банком, задоволенню підлягають вимоги про стягнення з неї тіла кредиту - 1598,53грн.; відсотків за користування кредитом - 2345,33грн.; пені - 6536,37грн., а всього - 10480,23 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: partial