Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У лютому 2021 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. З позову вбачається, що 19.11.2011 між позивачкою та відповідачем [PERSON] укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Підставою розірвання шлюбу є різниця в поглядах на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини сторони не підтримують 1,5 роки та проживають окремо. Позивачка вважає, що подальше спільне життя суперечитиме її інтересам та інтересам дитини. Зокрема у позові зазначає, що спільна дитина проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Посилаючись на вищезазначені обставини позивачка звернулася до суду та наполягає на розірванні шлюбу і стягненні аліментів на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття. Після розірвання шлюбу просить залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Понесені судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. Ухвалою судді від 06.04.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 06.05.2021, яке відкладене у зв`язку з неявкою відповідача на 09.06.2021. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивачка не з`явилася, у позовній заяві просила справу розглядати без її участі (а.с. 17-20). Відповідач у судове засідання не з`явився, 09.06.2021 подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов визнає в повному обсязі (а.с. 39). \~ \~ \~ \~У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206\~ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню з огляду на наступне. 19 листопада 2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 19.11.2011 Відділом державної реєстрації актів цивільного Решетилівського районного управління юстиції Полтавської області (а.с. 21). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до довідки № 10-12/1548, виданої 17.02.2021 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Нормою ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, на примирення сторони не згодні. Шлюб розпався через різницю в поглядах на сімейне життя та оцінці різних життєвих ситуацій, у зв`язку з чим сторони втратили одне до одного відповідні почуття, які характерні для подружніх стосунків. З огляду на зазначене суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає і вони про це не просили суд, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, тому є підстави для розірвання шлюбу. Судом також встановлено, що спільна дитина перебуває на повному матеріальному утриманні матері, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191\~СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені ст.\~112\~СК України підстави для розірвання шлюбу. Також судом встановлено, що сторони проживають окремо, спільна дитина перебуває на повному матеріальному утриманні позивачки, тобто є передбачені ст.\~180\~СК України підстави для стягнення аліментів. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~З квитанції про сплату судового збору № 0.0.2018630401.1 від 17.02.2021 встановлено, що позивачкою [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову в частині розірвання шлюбу між сторонами судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 908,00 грн на користь позивачки [PERSON] . Відповідно до п. 3. ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються\~позивачі - у справах про стягнення аліментів. Згідно ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 908,00 грн на користь держави. \~ \~ \~ \~ На підставі викладеного та,

Outcome: approved