Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У листопаді 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування позову зазначено, що [INFO] помер син позивачки [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому за життя квартиру [ADDRESS] . Вказану квартиру позивачка подарувала синові у 2012 році, там є зареєстрованою та проживає постійно. Після смерті сина, за домовленістю з невісткою [PERSON] , яка є відповідачкою по справі, було вирішено, що остання у передбачений законом строк звернеться до нотаріальної контори та отримає спадщину після померлого чоловіка, позивачка ж, у свою чергу, як і раніше буде зареєстрована та проживати в вищевказаній квартирі. Згодом, як стало відомо позивачці, відповідачка до нотаріальної контори звернулась, проте вищевказана квартира до складу спадщини не увійшла, відповідачка прийняла у спадщину лише гроші вклади померлого чоловіка. Разом з тим, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сина, позивачці повідомили про те, що строк для прийняття спадщини пропущений. Позивачка дійсно не звернулася до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що питанням прийняття спадщини займається дружина померлого, при цьому зазначила, що є зареєстрованою та постійно проживає у спадковому житлі. На підставі викладеного просила визначити їй додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] . Позивачка [PERSON] та її представник Лозінська О.О., яка діє на підставі ордеру серії АН №1021444 від 06.11.2020 року, до підготовчого судового засідання не з`явилися, надали відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги просили задовольнити.\~\~ Відповідачка [PERSON] у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення.\~\~ Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 04.03.1999 році Іллічівським відділом реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області. На підставі договору дарування квартири від 24.04.2012 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., [PERSON] подарувала [PERSON] двокімнатну квартиру [ADDRESS] (загальною площею 42,9 кв.м, житловою 27,1 кв.м). 30.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Галицькому районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №439, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 30.08.2018 року. За довідкою про реєстрацію місця проживання особи №12-141-1946 від 13.08.2019 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] , [INFO] (відповідачка за справою), з 20.01.2012 року зареєстрована\~ за адресою [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Центральним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №3007. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді №31 у будинку [ADDRESS] . За інформацією Відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №017-99.01-03957 від 18.09.2020 року за адресою [ADDRESS] з 25.01.2002 року зареєстрована [PERSON] ( [INFO] ), вказане також підтверджено відповідною відміткою в паспорті громадянина України виданого на ім`я позивачки.\~ Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №63202676 від 18.01.2021 року спадкова справа №131/2019 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] заведена Другою маріупольською нотаріальною конторою. З копії спадкової справи №131/2019, заведеної державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Старостенко Л.Г., убачається, що підставою для її відкриття після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , стала заява [PERSON] про прийняття спадщини, подана в передбачених законом строк. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.11.2019 року, виданого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори Старостенко Л.Г., [PERSON] видано свідоцтво на спадщину, яка складається з грошового вкладу (з відповідними відсотками) та рахунку «Бонус плюс» (зі всіма відсотками та компенсаціями), які належали спадкодавцю на підставі листа повідомлення АТ КБ «Приватбанк». Щодо іншого будь-якого майна (рухомого чи нерухомого) свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] не отримувала. Разом з тим, постановою приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В. №269/02-31 від 29.10.2020 року, [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріально дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] , з тих підстав, що строк для прийняття спадщини нею пропущений, рекомендовано звернутись до суду для встановлення фактів, які мають юридичне значення. Стосовно вимог про визнання пропуску строку для прийняття спадщини з поважної причини та його поновлення суд виходить з наступного. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним\~\~ і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, не встановлено вимоги до держав засновувати апеляційні або касаційні суди. Там, де такі суди існують, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року). Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. З огляду на вказані фундаментальні права і гарантії, серед яких основоположним є право приватної власності, які гарантуються кожній особі як основним законом України так і міжнародним нормативним актом, суд зобов`язаний належним чином перевіряти докази, що надані позивачем в обґрунтування його права власності, та сприяти захисту такого права. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.\~ Позивачка зазначає, що дійсно не звернулася до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, вважаючи, що питанням прийняття спадщини на квартиру займається дружина померлого, при цьому зазначила, що вказане нерухоме майно раніш належало їй на праві приватної власності та було подаровано синові, на теперішній час вона є зареєстрованою та постійно проживає у спадковому житлі, а відтак є такою, що фактично прийняла спадщину. При цьому, дружина померлого, відповідачка по справі, на спадкове майно не претендує, із заявами про прийняття квартири у спадщину за цей час до нотаріуса не звернулася. Отже, суд, оцінюючи причини неприйняття спадщини позивачем у встановлений законом строк, повинен врахувати також й принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи наведені норми, суд повинен враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, з урахуванням встановлених обставин по справі, поважність\~ причини пропуску строку для прийняття спадщини є доведеною та обґрунтованою, внаслідок чого позов підлягає задоволенню та наданню позивачці додаткового строку в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved