Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся з даним позовом в суд в інтересах [PERSON] та просив суд визнати недійсним підвищення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» в односторонньому порядку процентної ставки за кредити договором № CSW0GA0000000006 від 25 квітня 2008 року до 18.00% починаючи з 02.03.2009р. Звільнити від сплати судового збору на підставі ст 22 ЗУ «Про захист прав споживачів». В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 25 квітня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та громадянином України - [PERSON] з іншого боку, було укладено договір про надання споживчого кредиту №CSW0GA0000000006 (далі - кредитний договір, договір) про отримання Позивачем кредиту в сумі 48 200,00 дол. США. Відповідно до Кредитного договору позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 557,71 доларів США на рахунок для зарахування коштів на повернення заборгованості за кредитним договором із встановленою щомісячною відсотковою ставкою у розмірі 12,96% річних на суму залишку заборгованості. 12 серпня 2015 року Представник позивача - [PERSON], ознайомлювався матеріалами справи № 2-4/2011, яка знаходиться у провадженні Канівського міськрайонного суду Черкаської області. Ознайомившись із матеріалами справи їм стало відомо про те, що ПриватБанк в односторонньому порядку підвищив відсоткову ставку із 12,96 % річних починаючи із 02 березня 2009 року до 18.00 % на рік, без жодного повідомлення і згоди про це Позичальника. Незаконність збільшення відсоткової ставки до 18.00 % полягає у наступному. Відповідно до Кредитного договору, банк має право збільшити розмір відсоткової ставки користування кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні. А саме: зміна курсу долара США до гривні більше чим на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, установленого НБУ, зміні дисконтної ставки НБУ, зміні розміру відрахувань страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України відповідній валюті ( по статистиці НБУ). При цьому банк направляє позичальнику письмо; повідомлення про зміну процентної ставки банком в односторонньому порядку можливо межах та кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страхові фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. із згоди позичальника. Таким чином, необхідними передумовами збільшенню погодженої сторонами відсоткової ставки є: 1. зміна курсу долара США до гривні більше чим на 10%; 2. зміна дисконтної ставки НБУ; 3. зміна розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд; 4. зміна середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті; Збільшення розміру відсоткової ставки Кредитного договору, є підвищення відсотків в межах кількості пунктів, на які збільшилася відповідна ставка (курс долара, дисконт ставка, розмір страхових відрахувань, середньозважена ставка по кредитах). Згідно з вимогами ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України, ст. 47, ч. 4 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та положеннями Договору, у звязку із змінами конюктури ринку грошових ресурсів в Україні зазначених вище ПАТ КБ ПриватБанк вправі був підвищити в односторонньому порядку відсоткову ставку по укладеному між сторонами кредитному договору, виключно лише тоді, коли б були додержані всі вимоги чинного законодавства України. У Договорі, укладеному між Позичальником та ПАТ КБ «ПриватБанк» передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір відсоткової ставки за користування кредитом за умови повідомлення банком Позичальника не пізніше, ніж за 20 днів до дня зміни розміру відсоткової ставки в сторону збільшення, про встановлення нової відсоткової ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою відповідного рекомендованого листа за адресою Позичальника, що вказана у цьому договорі, або за іншою адресою, яку Позичальник письмово повідомив Кредитору при зміні адреси. Отже, Відповідач не повідомив Позичальника про збільшення відсоткової ставки встановленій письмовій формі та не пересвідчився у наявності його згоди з таким підвищенням, а тому дане збільшення відсоткової ставки слід визнати недійсним з настанням усіх відповідних наслідків. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився. Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника (а.с.151). В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє н підставі довіреності підтримав в повному обсязі позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності № 8267-К-О від 29.12.2016 р. (а.с.153) в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні за їх безпідставністю. Дослідивши докази у сукупності з іншими матеріалами справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року ПриватБанк надано [PERSON] кредит у розмірі 48240.00 (Сорок вісім тисяч двісті сорок доларів США 00 центів) згідно кредитного договору № CSW0GA0000000006 від 23.04.2008р. (а.с.174-179) строком до 23.04.2023р. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів., У п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі статтею 1056-1 ЦК України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Розяснення Пленуму безпосередньо стосуються питання фіксованої процентної ставки за користування кредитними коштами. Як убачається із оспорюваного договору, такий підписаний сторонами, а відтак, відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України є укладеним, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, застережень до нього не висловлювали, підпис позивача на договорі свідчить про його згоду на укладення кредитного договору саме на таких умовах, які у ньому викладені. Умовами кредитного договору, зокрема п. п. 2.3.1, передбачено право банку підвищувати відсоткову ставку в односторонньому порядку за користування кредитом, при зміні конюктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше чим на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, установленого НБУ, зміні дисконтної ставки НБУ, зміні розміру відрахувань страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Пред'являючи позов, [PERSON] посилався на неправомірність в односторонньому порядку підвищення відсоткової ставки за кредитним договором № CSW0GA0000000006 від 23.04.2008р. з 12,96 % до 18 % річних, але належних та допустимих доказів на підтвердження цього суду надано не було. Посилання позивача на те, що він не був повідомлений Банком про підвищення відсоткової ставки не заслуговують на увагу, оскільки підвищення відсоткової ставки за кредитним договором № CSW0GA0000000006 від 23.04.2008р. не відбулося, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості за даним кредитним договором станом на 10.01.2017р. (а.с170-173), а також матеріалами цивільної справи № 2-4/2011р., яка досліджена в судовому засіданні, зокрема, розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 04.03.2009 р. (а.с.3 на звороті) та рішенням Канівського міськрайонного суду від 21.02.2011р., яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 04.08.2011р. (а.с.180-182) Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст. 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема: про встановлення обовязкових для споживачів умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець ( виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливими, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Проте, Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року ( справа №6-1341цс15). Судом встановлено, що позивач проінформований про розмір відсоткової ставки за кредитним договором про що свідчить його підпис на сертифікаті (а.с.201) в якому зазначено інформація щодо Іпотечної програми «Житло в кредит», зокрема, термін кредиту 180 місяців, валюта кредиту долар США, ефективна ставка (% річних) 14,16, ставка по договору в місяць 1,08% , щомісячний платіж 557,71. Строк дії сертифікату до 11.06.2008р. Сертифікат отримав з умовами кредитування ознайомлений 11.04.2008 р. Отже, суд вважає, що позивач у письмовій формі в повному обсязі отримав від банку інформацію, визначену ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач перед підписанням договору надав документи, які передували укладенню кредитного договору, і на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірної угоди та в подальшому виконував зобовязання. Вся інформація, щодо істотних умов кредитного договору зазначена у тексті спірного договору та є чіткою і зрозумілою, а сукупна вартість кредиту та реальної відсоткової ставки із зазначенням сум щомісячних платежів щодо повернення кредиту, процентів та плати за обслуговування кредиту, визначена графіком повернення кредиту, який є невідємною частиною договору. Будь-яку іншу інформацію щодо форм кредитування та відмінностей між ними позивач мав можливість отримати до підписання спірної угоди або ж відмовитись від її підписання у разі ненадання йому такої інформації. З огляду на викладене суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] в інтересах [PERSON] до публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в особі Черкаського відділення ГРУ «ПриватБанку» про визнання односторонніх змін відсоткової ставки за кредитним договором недійсними - в звязку з їх недоведеністю. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed