Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи її тим, що їй потрібно встановити факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, а саме на 24.08.1991 року посилаючись на те, що вона народилась 14.10.1951 року в с. Клішова Оргєєвського району Молдавської РСР. З 10.11.1984 року проживала та була прописана в с. Олександра-Дар Доманівського району Миколаївської області, де з 10.11.1983 року по 20.10.1984 року працювала в колгоспі ім. Шевченка дояркою, а з 01.11.1984 року по 12.01.1988 року працювала в радгоспі ім. Фрунзе робочою. З 27.02.1988 року переїхала проживати до [INFO], де з 27.02.1988 року по 10.07.1991 року працювала в колгоспі «Прогрес», та була зареєстрована і знята з обліку за вказаною адресою 03.08.1991 року у звязку з переїздом до Бобринецького району Миколаївської області. З серпня 1991 року проживає в Бобринецькому районі Кіровоградської області, де з 31.08.1991 року по 31.03.2000 року працювала в колгоспі ім. Чапаєва, а з 01.04.2000 року по 01.03.2002 року працювала в агрофірмі «Зоря». Має четверо дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], які документовані паспортами громадянина України та навчалися в Веселівській загальноосвітній школі. Паспорт громадянина СРСР, який отримала по досягненню повноліття втратила. Встановлення вказаного факту заявнику необхідно для отримання паспорта громадянина України. Представник заявника [PERSON] заяву підтримала та просила її задовольнити посилаючись на обставини викладені в заяві. В судове засідання 24.04.2018 року не зявилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.53). Представник заінтересованої особи [PERSON] заперечила проти задоволення заяви у звязку з її необґрунтованістю, оскільки станом на 24.08.1991 року заявник не проживала на території України. Заслухавши пояснення представника заявника та представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява є не обгрунтованою та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Наведений у статті 315 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Відповідно до змісту ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в с. Клішова Оргєєвського району Молдавської РСР. 24.11.1979 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГО №335431 виданого 24.11.1979 року (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження встановлено, що [PERSON] народилась 10.04.1983 року в м. Теленешти Республіки Молдова, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ФП №111048 виданого 05.06.2001 року встановлено, що [PERSON] народився 04.05.1986 року в с. Олександро-Дар Доманівського району Миколаївської області, батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Як вбачається з довідок Веселівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Бобринецької районної ради Кіровоградської області №№140, 141 від 12.12.2017 року, [PERSON], [INFO], навчався у закладі у період з 1991 по 1994 роки, [PERSON], [INFO], навчалась у закладі у період з 1991 по 1995 роки; [PERSON], [INFO], навчався у закладі з період з 1993 по 2002 роки; [PERSON], [INFO], навчалася у закладі у період з 1991 року по 1994 роки (а.с. 10-11). Допитана в судовому свідок [PERSON] пояснила, що заявник є її матірю, яка з 1991 року проживає в [INFO] та працювала дояркою в агрофірмі «Зоря». Свідок [PERSON] пояснила, що з 1992 року проживає в [INFO] та працює секретарем Веселівської сільської ради. Заявника [PERSON] знає, яка з 1992 року проживає в [INFO]. Свідок [PERSON] пояснив, що проживає в [INFO] та працює головою Веселівської сільської ради. Заявник з 1991 року проживала в [INFO] разом з сімєю та працювала в колгоспі Чапаєва. Чи безперервно з часу розпаду СРСР заявник проживала на території Бобринецького району не памятає. Довідку від 13.12.2017 року №378 про те, що [PERSON] проживає в с. Веселівка з 1990 року по теперішній час видав на основі власних спогадів. З копії трудової книжки заведеної на імя [PERSON] встановлено, що заявник з 10.11.1983 року по 20.10.1984 року працювала дояркою в колгоспі імені Шевченка Доманівського району Миколаївської області. В період з 01.11.1984 року по 12.01.1988 року заявник працювала робочою в радгоспі імені Фрунзе. З 27.02.1988 року по 10.07.1991 року працювала різноробочою в колгоспі Прогрес, а з 31.08.1991 року по 31.03.2000 року працювала різноробочою в колгоспі імені Чапаєва (а.с.7-8). Звертаючись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, [PERSON] пов'язувала з необхідністю отримання нею паспорта громадянина України. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. При цьому, процедура оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також порядок подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім того Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 (далі - Порядок). Так, відповідно до п.7 Порядку встановлення належності до громадянства України стосується, зокрема, громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року (п.8 Порядку). При цьому поняття «безперервне проживання на території України» наведено в статті 1 Закону України «Про громадянство України». Зокрема зазначено, що «безперервне проживання на території України» - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Заявником не надано належних та допустимих доказів, які є безспірним підтвердженням постійного (безперервного) проживання заявника на законних підставах на території України станом на 24.08.1991 року. Записи трудової книжки також не підтверджують цих обставин, оскільки в період з 10.07.1991 року по 31.08.1991 року між відомостями про місце роботи невідоме місце перебування заявника в цей час. Довідку голови Веселівської сільської ради Бобринецького району від 13.12.2017 року №378 видану про те, що [PERSON] проживає в с. Веселівка з 1990 року по теперішній час суд оцінює критично, оскільки викладена в ній інформація суперечить поясненням свідка [PERSON], який вказав, що вказану довідку видав на основі власних спогадів. Окрім того, заявник не надала доказів її перебування у громадянстві колишнього СРСР. Крім цього, заявник не звертався до органу, уповноваженого на вирішення питань щодо громадянства України, тому її звернення до суду є передчасним. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України необхідно відмовити у зв»язку з необґрунтованістю вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed