Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У лютому 2020 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду надійшла вищевказана позовна заява. Позов вмотивований тим, що 01 серпня 2009 року сторони зареєстрували шлюб. Від вказаного шлюбу у них народилися доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач у справі з позивачем не проживає, не бере участі у вихованні дітей та ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Сама ж позивач перебуває у декретній відпустці, доходів, які отримує не вистачає в повному обсязі задовольнити всі потреби дитини. Вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі на дитину та на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки із усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом та до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також аліменти на власне утримання в розмірі 2500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом і до досягнення [PERSON] , [INFO] три річного віку. Ухвалою судді від 06.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою судді від 18.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивачка позов підтримала,просила задовольнити повністю. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечував проти сплати аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Разом з цим, заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини. Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 01 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу у них народились доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16 січня 2013 року та серії [NUMBER] від 10 жовтня 2017 року (а.с.5,6). Згідно із ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні малолітніх дітей. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньок [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч цьому, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність [PERSON] сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі саме на її утримання до досягнення їхньою спільною дочкою трирічного віку. Обставини щодо потреби [PERSON] в отриманні матеріальної допомоги від батька дитини, жодним чином не може свідчити про наявність реальної можливості відповідача надавати таку допомогу. Враховуючи розмір середньомісячної заробітної плати [PERSON] у розмірі 7 378,11 гривень, а також суму податків та зборів, які підлягають вирахуванню з його заробітної плати, сплати оренди житла щомісячно у розмірі 4000 гривень та стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дочок у розмірі по 1/3 частці від його заробітку щомісячно відповідач не матиме змоги надавати матеріальну допомогу ще й на утримання позивача. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, належить відмовити. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору. Таким чином, судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави і складаються із судового збору, розмір якого відповідно до ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» складає 840,80 грн. У відповідності до п.1. ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial