Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

у листопаді 2019 року представник позивача - Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання в розмірі 2 855,70 грн., а також судових витрат. Свої вимоги мотивувало тим, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 19.02.2012 року № 461 [PERSON] з 20.09.2012 року прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що прирівнюватиме над дисертацією поза ад`юнктурою за спеціальністю 12.00.07 - адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право, на платній основі. 18.10.2012 року між [PERSON] та ХНУВС укладено договір № 49/12 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Вартість навчання за один рік було встановлено у розмірі 3807,61 грн. За період навчання з 19.09.2012 року по 19.09.2014 року [PERSON] проведено оплату у сумі 7 615,22 грн., а в подальшому оплата за навчання не здійснювалась, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 15.07.2015 року № 301 [PERSON] згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів у вищих навчальних закладах та науково-дослідних установах МВС України, затвердженою наказом МВС України від 02.12.2013 року № 1177, було відраховано з університету у зв`язку з невиконанням індивідуального плану роботи здобувача, втратою зв`язку з кафедрою та науковим керівником. Згідно довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг ХНУВС від 28.03.2018 року № 4/472д загальна сума заборгованості на день відрахування відповідача складає 2 855,70 грн. Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.10.2019 року підсудність справи визначена Голосіївському районному суду м. Києва (а.с. 10). Ухвалою від 02.12.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 19.02.2020 року (а.с. 17-18). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 13). Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 19.02.2012 року № 461 [PERSON] з 20.09.2012 року прикріплено до кафедри ХНУВС для складання кандидатських іспитів і написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що прирівнюватиме над дисертацією поза ад`юнктурою за спеціальністю 12.00.07 - адміністративне право і процес; фінансове право; інформаційне право, на платній основі (а.с. 4). 18.10.2012 року між [PERSON] та ХНУВС укладено договір № 49/12 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Вартість навчання за один рік було встановлено у розмірі 3807,61 грн. (а.с. 5). За період навчання з 19.09.2012 року по 19.09.2014 року [PERSON] проведено оплату у сумі 7 615,22 грн., а в подальшому оплата за навчання не здійснювалась, у зв`язку з чим виникла заборгованість (а.с. 7). Наказом ХНУВС від 15.07.2015 року № 301 [PERSON] згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів у вищих навчальних закладах та науково-дослідних установах МВС України, затвердженою наказом МВС України від 02.12.2013 року № 1177, було відраховано з університету у зв`язку з невиконанням індивідуального плану роботи здобувача, втратою зв`язку з кафедрою та науковим керівником (а.с. 6). Згідно довідки-розрахунку оплати за надання освітніх послуг ХНУВС від 28.03.2018 року № 4/472д загальна сума заборгованості на день відрахування відповідача складає 2 855,70 грн. (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Положеннями ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання. Згідно ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Згідно з п. 2 Про порядок відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 року № 313, відшкодування здійснюються в фактичних витратах, пов`язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та зворотному напрямку, за направленням до місця служи після закінчення навчального закладу, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальну структуру і чисельність Міністерства внутрішніх справ України», навчальні заклади включені до загальної структури Міністерства внутрішніх справ України, таким чином Університет є структурним підрозділом Міністерства внутрішніх справ. Університет, як структурний підрозділ Міністерства внутрішніх справ України, у разі невиконання договірних відносин з боку курсантів або молодих фахівців, випускників звертається для відшкодування бюджетних коштів, які виділялися з державного бюджету і були втрачені на їх утримання. Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» контракт про навчання укладається з громадянами, які зараховані до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, за умови досягнення такими особами 18-річного віку. Контракт про проходження служби в поліції укладається: заступниками керівників територіальних органів поліції в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, науково-дослідних установ, вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, та керівниками структурних підрозділів зазначених органів, закладів та установ - на термін три роки з правом продовження контракту на той самий термін. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання в розмірі 2 855,70 грн. є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь Харківського національного університету внутрішніх справ судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved