Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

у листопаді 2019 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнути додаткові витрати утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 19934 грн 09 коп. одноразово та щомісячно по 1000 грн 00 коп.; стягнути відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 18.03.2020 і до досягнення дитиною шестирічного віку, а також просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за надання правничої допомоги. Заяву обгрунтовує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у якому у них народилася дитина [PERSON] , [INFO] , яка є на даний час неповнолітньої особою і проживає разом з позивачем, 22.04.2019 рішенням Святошинського районного суду м. Києва шлюб між сторонами розірвано та у 03.12.2018 рішенням Святошинського районного суду м. Києва стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/84 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною трирічного віку, в результаті зазначених обставин після фактичного припинення шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом з позивачем, яка самостійно її утримує та піклується про неї, а батько дитини проживає окремо від виконання батьківських обов`язків ухиляється, аліменти сплачує несвоєчасно, крім цього спільна донька має діагноз «затримка статокінетичних функцій у дитини з перенесенням постгіпоксичним ураженням центральної нервової системи. Гідроцефальний синдром компенсований», на підставі чого позивач постійно несе додаткові витрати на лікування та постійні спостереження у лікарів. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2020 відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче судове засідання (а.с. 124). 27.03.2020 представником позивача подано до суду заяву про збільшення позовних вимог в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 21626 грн 79 коп. одноразово та щомісячно 1000 грн 00 коп. (а.с. 130-132). 25.06.2020 відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву в якому заперечував проти позовних вимог, зазначивши, що всупереч твердженням позивача він не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та готовий надалі сплачувати кошти на утримання дочки , однак у відповідача з донькою ускладнюється можливість контактувати з боку її матері, яка уникає спілкування з відповідачем та унеможливлює зустрічі. Крім цього внаслідок ушкодження здоров`я, що сталося під час виконання бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів його звільнено з військової служби за станом здоров`я на підставі чого відповідачу видано посвідчення відповідно до якого він є інвалідом ІІ групи в результаті війни, а тому він на даний час не працює та не отримує стабільного доходу, проте змушений витрачати кошти на реабілітацію та лікування, а також у відповідача немає власного житла, а тому він несе витрати на оренду житла, при цьому відповідач усвідомлює свій обов`язок та не відмовляється від сплати аліментів на утримання дитини у раніше встановленому розмірі, також відповідач зауважує, що діагноз дитини був встановлений ще до прийняття рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018 про стягнення аліментів, таким чином стан здоров`я дитини було враховано судом при винесенні зазначеного рішення. Щодо додаткових витрат відповідач зазначає, що такі витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини, це витрати зумовлені наявністю особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, позивач же обгрунтовує і збільшення розміру аліментів і стягнення додаткових витрат одними і тими ж самими підставами, не вказуючи при цьому, які матеріальні умови життя дитини змінилися. Щодо стягнення додаткових витрат за 2018-2019 рр. відповідач зазначив, що ст. 185 СК України позивач включила до суми позовних вимог інші витрати на дитину, зокрема купівля коляски, дитячої парти, зимових санів, що загалом складає 3804 грн 00 коп., однак така сума не може стягнута як додаткові витрати у розмірі зазначено статі. Крім цього, оскільки відповідач є інвалідом ІІ групи у нього має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання позивача. Також відповідач зазначив, що зазначений розмір судовий витрат пов`язаний із правою допомогою не може мати таку високу вартість у співвідношенні до складності справи. Зважаючи на вищевикладені обставини відповідачем визнається сума додаткових витрат понесених позивачем по справі, яка становить 14412 грн 20 коп. (а.с. 212-221). 30.06.2020 ухвалою суду підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с. 2 том 2). 30.07.2020 представником позивача подано відповідь на відзив в якому зазначила, що у відповідачем по справі не надано доказів на підтвердження його діагнозу , ліки, чеки на їх придбання та документи на їх підтвердження, також відсутній важливий доказ набуття статусу інваліда заключення ВЛК, а договір про здійснення медичної практики суб`єктом ЗСУ , оскільки він сумнівним, також відповідач не довів факт дороговартісного лікування та реабілітації, а також факт погіршення матеріального стану та стану свого здоров`я, не надано доказів про те, що відповідач має статус безробітного та замовчує факт отримання пенсії по інвалідності у розмірі 8988 грн 00 коп., таким чином замовчує дійсний щомісячний дохід, крім цього представник позивача зазначила, що рішення Святошинського районного суду м. Києва про стягнення аліментів ухвалено без оцінки хворобливого стану дитини та медичних діагнозів, воно ухвалено на загальних підставах, що стосується додаткових витрат на дитину у майбутньому представником зазначено, що дитина через стан свого здоров`я потребує корекційно-розвиткових занять з педагогом, а також інклюзивне навчання за індивідуальною програмою розвитку для чого дитині необхідний асистент функції якого виконує матір, яка постійно перебуває з дитиною та супроводжує її на заняття до дошкільного навчального закладу та інклюзивного центру, що є також додатковими витратами на дитину, Щодо витрат на правничу допомогу представник зазначила, що позивач має намір подати до суду докази витрат, які позивач сплатила або має сплатити до закінчення судових дебатів (а.с. 7-18 том 2). Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, вважає їх безпідставними та необгрунтованими. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.04.2019 шлюб між сторонами розірвано (а.с. 22). У вказаному шлюбі у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 21). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018 стягнуто із [PERSON] ( [INFO] , уродженця м. Миколаїв, РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.06.2018 і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням виплачених коштів по сплаті аліментів; аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) з усіх видів доходу заробітку щомісячно, починаючи з 05.06.2018 і до досягнення дитиною трьохрічного віку та в дохід держави судовий збір по у розмірі 704 (сімсот чотири гривні) 80 коп. (а.с. 23-26). Постановою Київського апеляційного суду від 10.04.2019 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.12.2018 залишено без змін (а.с. 27-30). 15.05.2019 Святошинським районним судом м. Києва видано виконавчі листи №759/8565/18 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку (а.с. 31, 32). Згідно виписки з карти стаціонарного хворого №4089 форми №027/о [PERSON] (дівчинка) має діагноз Перинатальне ураження головного мозку гіпоксично-ішемічного генезу синдром м`язової дистенції (а.с. 33). Згідно консультативного висновку №658 від 21.06.2018 виданого НДСЛ «Охмадит» форми №028/о [PERSON] , [INFO] встановлений діагноз хронічний токсоплазмоз (латентний перебіг) (а.с. 34). Згідно виписки з історії розвитку дитини [PERSON] , [INFO] вданої КМЗ Бориспільської міської ради «Бориспільський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» дитина перебуває на обліку в Гірській сільській медичній амбулаторії з 27.04.2017 . Після народження знаходилася на лікуванні в КМДКЛ №1 з 20.03.2017 по 27.04.2017 з діагнозом: Перенатальне ураження головного мозку гіпоксично-ішемічного генезу. Синдром м`язової дистонії. Відкрите овальне вікно без легенової гіпертензії. Анемія недоношених (недоношеність 31 тиждень). Правобічна бактеріальна пневмонія» (а.с. 35). На підставі зазначених діагнозів дитина [PERSON] проходить дослідження, консультації у лікарів та здає аналізи на підтвердження чого позивачем подано копії замовлення, консультативні висновки та оплату за отримання таких послуг (а.с. 40-106). Згідно товарних чеків від 10.01.2019 та 14.04.2019 [PERSON] санки Алани Снеговичок (91-100-3) сума 465 грн 00 коп. та дитячу парту «Omml» Азбука фіолетова (146295) сума 740 грн 00 коп. (а.с. 108, 109). Згідно довідки розрахунку від 30.07.2019 в рамках виконавчого провадження №59178584 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у [PERSON] існує заборгованість по аліментах, які присуджені на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), яка станом на 01.07.2019 становить 31855 грн 67 коп. (а.с. 110, 111). Згідно довідки розрахунку від 30.07.2019 в рамках виконавчого провадження 59179227 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у [PERSON] наявна заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка станом на 01.07.2019 становить 34283 грн 41 коп. (а.с. 112, 113). Відповідно до призначень лікаря-педіатра від 11.12.2019, 11.01.2020 позивач придбала вакцину для вакцинації дитини тетраксим суспензія для ін`єкцій, ціна якої згідно від 11.12.2019 становить 592 грн 30 коп. (а.с. 133-138). Відповідно до призначення лікаря-гінеколога від 01.11.2019 позивач придбала для дитини колпотрофин на суму 508 грн 10 коп. (а.с. 139-141). Згідно висновку інклюзивно-ресурсного центру №10 Шевченківського району м. Києва про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини [PERSON] , [INFO] , має системне порушення мовлення на тлі органічного ураження головного мозку та якій рекомендовано навчання за освітньої програмою з внесенням необхідних адаптацій, корекційно-розвиткова робота за програмою для дітей із загальним недорозвитком мовлення 5 заняття на тиждень, корекційно-розвиткова робота за програмою для дітей із загальним недорозвитком мовлення (а.с. 148-157). Згідно довідки розрахунку від 05.03.2020 в рамках виконавчого провадження №59178584/19 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у [PERSON] існує заборгованість по аліментах, які присуджені на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), яка станом на 01.03.2020 становить 23282 грн 89 коп. (а.с. 222-223). Згідно копії квитанції №0.0.1640551395.1 від 06.03.2020 [PERSON] сплатив у Державну казначейську службу України, м. Київ на рахунок №UA198201720355229000000700900 суму у розмірі 23282 грн 89 коп. (а.с. 224). Згідно довідки розрахунку від 05.03.2020 в рамках виконавчого провадження 59179227 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у [PERSON] наявна заборгованість по аліментах на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка станом на 01.03.2020 становить 18790 грн 99 коп. (а.с. 225, 226). Згідно копії квитанції №0.0.1640546199.1 від 06.03.2020 [PERSON] сплатив у Державну казначейську службу України, м. Київ на рахунок № UA198201720355229000000700900 суму у розмірі 188790 грн 90 коп. (а.с. 227). Згідно довідки розрахунку від 05.03.2020 в рамках виконавчого провадження №59178584/19 виданої Голосіївським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві у [PERSON] існує заборгованість по аліментах, які присуджені на утримання [PERSON] у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу), яка станом на 18.03.2020 сладає 4436 грн 00 коп. (а.с. 228, 229). Згідно копії квитанції №0.0.1708384154.1 від 18.05.2020 [PERSON] сплатив у Державну казначейську службу України, м. Київ на рахунок № UA198201720355229000000700900 суму у розмірі 4436 грн 00 коп. (а.с. 230). Згідно постанови в рамках ВП №59178584 19.09.2020 закінчено виконавче провадження у зв`язку із виконанням рішення суду та відсутня заборгованість (а.с. 231). [PERSON] згідно копії посвідчення № [NUMBER] є інвалідом ІІ групи (а.с. 234). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 78912 від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Пунктом 18 Постанови визначено, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі. Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Отже, документально підтверджені додаткові витрати позивача на лікування дитини складають 14729 грн 07 коп. Таким чином, враховуючи що батьки мають рівні обов`язки щодо дітей, у тому числі й щодо витрат на їх розвиток та лікування, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина витрачених нею коштів, підтверджених документально, в розмірі 5620 грн 97 коп. до якої відноситься (114 грн 05 коп., 354 грн 59 коп., 165 грн 10 коп. / 2 = 316 грн 87 коп.) та сума яку визнає відповідач по справі у розмірі 10608 грн 20 коп. (окрім витрат а.с. 107-109 на загальну сум 3804 грн 04 коп.) (10608,20 / 2 = 5304 грн 10 коп.). Позивач просить збільшити розмір аліментів, який був присуджений рішенням Апеляційного суду м. Києва з 1/4 на 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує положення ст. 182 Сімейного кодексу України, Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» та вважає, що позовні вимоги про збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню, оскільки визначена частка аліментів відповідає положенням ст. 182 СК України. Як встановлює ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років. Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Дитина, яка зазначено вище потребує стороннього догляду у зв`язку через стан її здоров`ям, а тому догляд за дитининою здійснює матір. Отже, позивач вправі вимагати від відповідача кошти на своє утримання, однак зважаючи на ті обставини, що відповідач є інвалідом ІІ групи, а тому позивачем не враховано достатньою мірою можливість відповідача забезпечити сплату аліментів у заявленому розмірі. У даному випадку позивач та відповідач є особою працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань, встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності, суду не надано. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 14400 грн 00 коп. слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3. ст. 133 ЦПК України). Як убачається з матеріалів справи, адвокат Малиновська А.Б. звернулася у до суду із клопотанням в якому зазначила розрахунок суми судових витрат, які відповідач сплатила на правничу допомогу в зв`язку із розглядом справи. Згідно з п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). У постанові від 01.10.2002 по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. На підтвердження сплати витрат пов`язаних із сплатою коштів на правничу допомогу представником позивача подано акт надання послуг №01 від 11.11.2019 до договору №29/10/2019 про надання правничої допомоги від 29.10.2019 в якому зазначено суму за надання послуг складення позовної заяви у розмірі 6000 грн 00 коп.; рахунок фактура від 11.11.2019 меморіальні ордери на суми по 3000 грн 00 коп. та квитанції на суми по 3000 грн 00 коп.; акт про надання послуг №02 від 20.03.2020 до договору №29/10/2019 про надання правничої допомоги від 29.10.2019 в якому зазначено суму за надання послуг, а саме складання заяви про збільшення розміру позовних вимог у розмірі 1400 грн 00 коп.; 4-квитанції від 30.03.2020, 28.04.2020 про сплату послуг адвоката по 700 грн 00 коп. та меморіальний ордер та рахунок фактура №2 від 20.03.2020, акт про надання послуг №3 до договору №29/10/2019 про надання правничої допомоги від 29.10.2019 в якому зазначено суму за надання послуг, а саме 5800 грн 00 коп. складання клопотання -2 від 30.06.2020 та складання відповідді на відзив від 25.07.2020 та 3 - квитанції від 30.06.2020, 17.07.2020 та 01.09.2020 сума 1800 грн 00 коп., 400 грн 00 коп. та 3600 грн 00 коп., 3-меморіальні ордери та рахунок фактура №3 від 29.06.2020, рахунок фактура №4 від 16.07.2020 послуга ознайомлення з матеріалами справи №759/21358/19, рахунок фактура №5 від 25.07.2020 за складення відповіді на відзив по справі №759/21358/19,квиатнція від 01.09.2020 на суму 1200 грн 00 коп., меморіальний ордер від 01.09.2020, рахунок фактура №6 від 03.08.2020 за внесення передоплати за друге судове засідання по справі №759/21358/19 (а.с. 26-47). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Зважаючи на вищевикладені обставини суд вважає, що розмір таких витрат є не обґрунтованим та не пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та складністю справи, а тому вказані вимоги не підлягають до задоволення. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в загальному розмірі 5620 грн 97 коп. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Загальна сума задоволених вимог позивача складає 5620 грн 97 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 199 грн 71 коп. (5620,97 грн. х 100% : 21626,79 = 25,99 % х 768,40). Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial