overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] про розірвання шлюбу. В своєму позові та в письмових поясненнях позивачка вказала, що вони з відповідачем 15 серпня 2015 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1137. Дітей від шлюбу не мають. На даний час вони з відповідачем не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, постійно виникають сварки на побутовому грунті, втратили один до одного почуття любові та поваги, а тому зрозуміли, що в їхньої сім»ї немає майбутнього, несумісність їхніх з відповідачем характерів призвела до того, що їхня сім»я припинила своє існування, а тому позивачка просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу змінити її прізвище з [PERSON] на Шарапову. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала суду письмові пояснення, в яких позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути без її участі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 15 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1137. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння, припинили ведення спільного господарства, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спільного майна за період перебування у шлюбі сторони не мають, позову про поділ майна в цьому провадженні не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 10 червня 2006 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №69. Від шлюбу мають двох дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів в сімейних відносинах та сімейних обов»язків з ведення спільного господарства та виховання дітей. Як виявилося вони з чоловіком різні люди та мають різні погляди на подальше життя, але окремо від одного. Щоб не вчиняти постійних суперечок , і скандалів, а також не травмувати психічний розвиток дітей, вона вирішила розлучитися з відповідачем та розпочати нове життя, збереження сім»ї не можливе, і суперечить їхнім інтересам, шлюб розривають вдруге, спорів про місце проживання дітей (з матір»ю) і розподіл спільного майна не мають, спору по виплаті аліментів на утримання дітей на даний час не мають, а тому просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог не заперечував, лише заперечував в частині залишення прізвища позивачу «Гургенідзе». Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2006 року сторони зареєстрували шлюб Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 69. Від шлюбу мають двох дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає, а також спору про місце проживання дітей. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір»ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивачка вказала, що вони з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1051. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачем шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ним, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явивився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1051. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не заявлено. Неповнолітня дитина залишається проживати з позивачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти, на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 18 жовтня 2013 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] у Київському відділі ДРАЦС РС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №220. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач добровільно не надає позивачці належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 18 травня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в виконкомі Курахівської селищної ради м.Селидове Донецької області, актовий запис № 25. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Однією сімєю не проживають з серпня 2015 року через те, що відповідач ніде не працює, родину матеріально не забезпечує, зловживає спиртними напоями, через що виникали постійні сварки. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дівоче прізвище «Козлова». Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 травня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Курахівської селищної ради м.Селидове Донецької області, актовий запис № 25. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 624356, виданого 28 січня 2015 року виконкомом Златоустівської сільської ради Волноваського району Донецької області, 14 січня 2015 року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі, актовий запис № 3. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач не надав заперечення проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначила, що 27 грудня 2006 року вони зареєстрували з відповідачем шлюб у відділі РАГС по Тумазинському району та м.Тумази Міністерства юстиції Республіки Башкорстану Російської Федерації. У лютому 2008 року позивачка разом з відповідачем переїхати жити до України та 03.11.2009 року позивачка отримала громадянство, а відповідач отримав посвідчення на постійне проживання на території України. Від спільного життя мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживають разом з 2015 року, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. У звязку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, надали на адресу суду заяви, в якій просили суд розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2006 року між позивачкою та [PERSON] у відділі РАГС по Тумазинському району та м.Тумази Міністерства юстиції Республіки Башкорстану Російської Федерації було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 981 (а.с.2). 28 квітня 2008 року народився [PERSON], а 29 січня 2014 року [PERSON] Елсеварівнаа, батьками яких є сторони по справі (а.с.3-4). Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 14.04.2016 року за № [NUMBER] виданої Управлінням соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради, позивачка разом з дітьми зареєстрована у [INFO], а фактично проживають у [INFO](а.с.7). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивач не зявилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~ Так, встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі, з 12.08.2000 року (свідоцтво про шлюб серії І-ОЛ № 004908, видане 12.08.2000 року Березовобалківською сільською радою Вільшанського району Кіровоградської області). Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КГ № 157754 від 23.04.2013 року), який згідно довідки № 375 від 16.02.2017 року, виданої виконавчим комітетом Любимівської сільської ради Нововоронцовського району Херсонської області, проживає разом з матір'ю. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищезазначене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] не надає коштів на утримання дітей. [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що шлюб укладений 09.10.2009 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1376, не розірвано (а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 578 та видано свідоцтво (а.с.5) та [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1961 та видано свідоцтво (а.с.4). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища сторін та враховуючи ту обставину, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 вересня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 444. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони однією сімєю не проживають, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки, що негативно впливають на дитину. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «Супоніна». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали що 06 вересня 2014 року в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 444(а.с.3). Від шлюбу народилась дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-НО № 687521 виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 379 (а.с.4). Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 10 липня 1993 року між нею та відповідачем було укладено шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сторони однією сімєю не проживають з липня 2016 року, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «Жеребко». Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 10 липня 1993 року в Відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЖС № 040967. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сімя розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини.

Outcome: approved