Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до Апеляційного суду м. Києва з клопотанням про визначення підсудності вказаної цивільної справи про розірвання шлюбу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.02.2018 року визначено Подільський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду даної цивільної справи. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2018 року - визначено головуючого суддю по справі: Гребенюка В.В. Так, [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 19 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 19.09.2008 року, серія [NUMBER], актовий запис № 533, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 22.10.2008 року, серія [NUMBER], актовий запис № 728, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, Україна. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через протилежні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2013 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, представник позивача подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його, як представника, також зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Спору про поділ майна та визначення проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved