Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на сад?овий будинок з господарським?и будівлями і спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Ще за життя, а с?аме 20 жовтня 1977 року, її чоловік на випадок своєї смерті зробив заповітне розпоряджен?ня, згідно якого?, все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все т?е, що належатиме йому за законом на день смерті і на що він за з?аконом матиме право заповів їй - [PERSON] В установлений закон?ом строк, вона звернулася до Другої Київської державної нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON] 27 квітня 2004 р. от?римала свідоцтво про право на? спадщину за заповітом. Спадко?ве майно на яке видано це свідоцтво складається із земельної ділян?ки площею 0.113 га., яка розташована за адресою: Київська область, Броварський район, СТ «Академік», що на території Рожівської сільської ради, та яка належ?ала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії КВ, виданого 18 червня 2003 року Рожівською сільською Радою Броварського району Київської області, на підставі рішення цієї ж сільської Ради народних депутатів III сесії, II скликання від 15 грудня 1994 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 45. Зазначена земельна д?ілянка перейшла у її власність, що підтверджується отриманим нею державний актом на право власності на з?емельну ділянку серії ЯД № 653748 від 28 вересня 2006 р?. Крім того зазначала, що на вказаній? земельній ділянці у 1970 році її ч?оловіком було розпочато будівництво садового будинку з господарськими будівлями та спорудами. В період її перебування у шлюбі з померлим [PERSON], а саме у 1987 році, будівництво садового будинку було закінчено, що підтверджується довідкою СТ «Академік». За життя спадкодавець [PERSON], не отримав правоустановлю?ючий документ на вищевказаний садовий будин?ок з надвірними будівлями, із заявою д?о Рожівської сільської ради про визнання за ним пр?ава власності на вказане неру?хоме майно не звертався, тому таке рішення сільською радою не приймалос?я. Броварське бюро техн?ічної інвентаризації відмовило їй в р?еєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна та в? наданні витягу з реєстру прав? власності на нерухоме майно на ім'я померлого [PERSON] У зв'язку із відсутністю свідоцтва про право власності на садовий будинок, чи інших документів, які б свідчили про належність спадкового майна на праві власності померлому [PERSON], постановою про відмову у? вчиненні нотаріальни?х дій № 5019/02-31 від 10 грудня 2013 року державни?м нотаріусом Другої Київсько?ї державної нотаріаль?ної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на? спадщину за заповітом на спірний садов?ий будинок та рекомендовано звернутис?я до суду за захистом своїх спадкових прав. Іншим спадкоємцем за законом є їхній син [PERSON], який має право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, оскільки на час смерті батька [PERSON] він являвся непрацездатним сином спадкодавця, так як є інвалідом дитинства, інвалідом першої групи, безстроково. 25 вересня 1990 року рішенням Московського районного суду м. Києва [PERSON] визнано недієздатним. 24 грудня 1990 року рішенням виконавчого комітету Московської районної ради народних депутатів м. Києва за № 1212 її, [PERSON] призначено опікуном над недієздатним [PERSON] У зв'язку з вказаними обставинами, незалежно від змісту заповіту, складеного померлим батьком, [PERSON] повинен успадкувати половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців за законом (обов'язкова частка). Обов'яз?кова частка від ? частка спадкового ма?йна після см?ерті батька [PERSON], а саме садового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований на земельній ділянці [ADDRESS] становить 1/8 части?ну спадкового майна. Інші 7/8 часток, а саме 1/2 частки (спільне сумісне майно подружжя) та 3/8 часток (успадкова?не майно після смерті чоловік?а [PERSON]), що становить разом 7/8 часток повинно належати їй - [PERSON] З урахуванням уточнення позовних вимог просила визнати за нею право власності на 7/8 часток садового будинку «А-1», загальною площею 68,4 м.2, житловою площею 40,3 м.2, підсобною площею - 28,1 м.2, з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», гараж - «В», сарай - «Г», вбиральня - «Д», огорожа - «N», що розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. У травні 2014 року в ході розгляду даної цивільної справи, третьою особою з самостійними вимогами - [PERSON] в інтересах якого діє опікун [PERSON], до суду подано позовну заяву, у якій він просив визнати за ним право власності на 1/8 частку садового будинку «А-1», загальною площею 68,4 м.2, житловою площею 40,3 м.2, підсобною площею - 28,1 м.2, з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», гараж - «В», сарай - «Г», вбиральня - «Д», огорожа - «N», що розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом (обов'язкова частка) після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. В обґрунтування позову зазначав, що після смерті батька [PERSON] він прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР (редакції 1963 р.). Крім цього, після смерті батька він має право на обов'язкову частку у спадщині відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, оскільки на час смерті батька [PERSON], він являвся непрацездатн?им сином спадкодавця, оскільки 25 вересня 1990 року рішенням Московського район?ного суду м. Києв?а його визнано недієздатним. 24 грудня 1990 року рішенням Виконавчого комітету Мо?сковської районної ради наро?дних депутатів міста Києва за № 1212, позивача [PERSON] призначено його опікуном. У зв'язку із вказаними обставинами незалежно від змісту заповіту, він має пра?во на обов'язкову частку у спадковому майні та повинен спадкувати половину частки, яка належала б кожному з спадкоємців за законом. Його обов'язкова частка від ? частки спадково?го майна, а саме садового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] становить 1/8 части?ну спадкового майна після сме?рті батька [PERSON] Інші 7/8 часток, а саме 1/2+1/4+1/8=7/8 повинно належати його матері [PERSON] Спірний садовий будинок був збудований його батьками у 1987 році. З огляду на викладене, просив визнати за ним право власності на 1/8 частку садового будинку «А-1», загальною площею 68,4 м.2, житловою площею 40,3 м.2, підсобною площею - 28,1 м.2, з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», гараж - «В», сарай - «Г», вбиральня - «Д», огорожа - «N», що розташований за адресою: [ADDRESS], у порядку спадкування за законом (обов'язкова частка) після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позов. Проти задоволення позовних вимог третьої особи [PERSON] в інтересах якого діє опікун [PERSON] не заперечувала. Відповідач: Рожівська сільська рада Броварського району Київської області до суду не з'явилася, направила до суду листа, у якому позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] визнала та просила розглянути справу без участі її представника. Третя особа: СТ «Академік» до суду не з'явилося, направило до суду листа, в якому позов визнало і просило розглянути справу у відсутність його представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. За змістом положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч. 1 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER], вбачається, що [PERSON], помер [INFO]. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 лютого 1974 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-БК № 341933, виданого ЗАГСом Ленінського району м. Києва. Відповідно до заповіту, посвідченого 20 жовтня 1977 року державним нотаріусом 8-ої Київської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 122063, [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] Із спадкової справи № 369 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що після його смерті із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом до Другої Київської державної нотаріальної контори 27 квітня 2004 року, тобто у встановлений законом строк, звернулася [PERSON] Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27 квітня 2004 року, спадкове майно на яке видано це свідоцтво складається із земельної ді?лянки площею 0.113 г?а., що розташована у СТ «Академік» в адміністративних межах Рожівської сільської ра?ди, Б?роварського району Київській області, що належала на праві приватної власності померлому [PERSON] н?а підставі держ?авного акту на право приватної власності на землю, серії КВ?, виданого 18 червня 2003 року Рожівською сільською радою Броварського району Київської області, на підставі рішення цієї ж сільської ради III сесії, II скликання від 15 грудня 1994 року, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 45. Судом встановлено, що будівництво спірного садового будинку із господарськими будівлями та спорудами розташованого по [ADDRESS], закінчено [PERSON] та [PERSON] під час перебування їх у шлюбі у 1970 році. Цей факт підтверджується довідкою № 11385 від 29 березня 2010 року, виданою Комунальним підприємством Київської обласної ради «Броварське міжміське бюро технічної інвентаризації». Із довідки від 10 грудня 2013 року, виданої [PERSON] головою правління СТ «Академік» видно, що її чоловік [PERSON] був членом СТ «Акедемік» з моменту заснування товариства у 1958 році і до дня його смерті - [INFO]. Крім того у довідці зазначено, що будинок на ділянці [NUMBER] побудовано власноручно покійним господарем ділянки [PERSON] та його дружиною [PERSON] Будівництво здійснювалося без участі офіційно зареєстрованих будівельних організацій, у зв'язку із чим проектна документація на будинок відсутня і не може бути надана правлінням СТ «Академік», але розташування будинку і його габарити узгоджені з правлінням і не протирічать нормам, прийнятим в СТ «Академік». Відповідно до технічного паспорту виготовленого на ім'я [PERSON] садовий будинок - «А-1», загальною площею 68,4 м.2, житловою площею 40,3 м.2, підсобною площею - 28,1 м.2, з господарськими будівлями та спорудами: сарай - «Б», гараж - «В», сарай - «Г», вбиральня - «Д», огорожа - «N», що розташований за адресою: [ADDRESS]. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 вересня 1973 року видно, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є: [PERSON] та [PERSON] У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] з 27 липня 1989 року є інвалідом з дитинства та інвалідом першої групи, безстроково, що підтверджується пенсійним посвідченням, виданим Московським районним управлінням Пенсійного фонду України у місті Києві. Рішенням Московського районного суду міста К?иєва від 25 вересня 1990 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатним. 24 грудня 1990 року рішенням Виконавчого комітету Мо?сковської районної ради наро?дних депутатів м. Києва № 1212 [PERSON] визначено опікуном над недієздатним сином [PERSON] Оскільки правовідносини виникли до 1963 року та продовжують існувати на даний час, при вирішенні цього спору застосуванню підлягають ЦК України (1963 року), КпШС України (1969 року) та чинний ЦК України (2003 року). Згідно із ч. 1 ст. 22 КпШС України (1969 року), майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У ч. 2 цієї статті зазначалося, що подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Аналогічні положення містить і ч. 1 ст. 60 СК України, чинна з 01 січня 2004 року, у якій визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). За змістом положень ч. 1 ст. 28 КпШС України (1969 року), ч. 1 ст. 70 СК України та ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Оскільки зазначений садовий будинок із господарськими будівлями та спорудами було збудовано подружжям [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, тому він є спільною сумісною власністю подружжя, у зв'язку з чим кожному із них у цьому нерухомому майні належить по ? частці. Згідно із роз'ясненнями, що містяться у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом є його дружина [PERSON] та їхній син [PERSON] Оскільки після смерті [PERSON] є два спадкоємця першої черги за законом, спадщина після смерті останнього відкрилася на належну йому 1/2 частку садового будинку із господарськими будівлями та спорудами, розмір обов'язкової частки третьої особи [PERSON] як непрацездатної особи, складає 1/8 частку спірного садового будинку із господарськими будівлями і спорудами. Відповідно, позивач [PERSON], має право на отримання у власність в порядку спадкування за заповітом на 3/8 частки вказаного садового будинку із господарськими будівлями та спорудами. За таких обставин, суд вважає, що з урахуванням уточнення позовних вимог [PERSON], її позов про визнання за нею у порядку спадкування за заповітом права власності на 7/8 часток (1/2 +3/8) садового будинку підлягають задоволенню. У ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У ч. 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1241 ЦК України [PERSON] як непрацездатна повнолітня дитина має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька. Крім того, як спадкоємець першої черги за законом на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], так як про свою відмову від спадщини не заявляв. Пленум Верховного Суду України у п. 19 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз'яснив, що перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку, що визначений ст. 1241 ЦК, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов'язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] в інтересах якого діє опікун [PERSON] про визнання за ним права власності на 1/8 частку житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами за законом після смерті його батька [PERSON], що розташовані за адресою: [ADDRESS], підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved