Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У лютому 2016 року, позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 30 липня 2014 року, у відповідності до якого відповідач отримав від позивача у позику суму в розмірі 14 800 гривень 00 копійок. Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, доданою до матеріалів справи. Крім того, позивач зазначає вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням повернути грошові кошти за розпискою. Оскільки відповідач допустив однобічну відмову від виконання зобов'язань, чим істотно порушив умови договору позики, то позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики від 30.07.2014 року в загальному розмірі 14 800 гривень 00 копійок та, крім того, судові витрати в загальному розмірі 487 гривень 20 копійок. У судове засідання позивач не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. У судовому засіданні відповідач не зявилася, хоча про час та місце розгляду була повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила . Заяв з проханням розглядати справу без її участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Зі змісту ст. 74 ЦПК України, слідує, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У відповідності до п. 99 « Правил надання послуг поштового зв'язку » , затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою « Судова повістка », рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом ( свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо ), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, а саме складена розписка, відповідно до умов якої [PERSON] передала у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 14 800 гривень 00 копійок, за умови повернення грошових коштів до 31.12.2014 року . Факт передачі грошових коштів підтверджується розпискою, доданою до матеріалів справи.(а.с.5) Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами, а ст.. 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобовязання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України сторони повинні виконувати свої обовязки належним чином і у встановлені строки. Відповідач неналежним чином виконав свої обовязки, внаслідок чого склалася заборгованість в розмірі 14 8000 гривень 00 копійок. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмову від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязань. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. Таким чином, заборгованість [PERSON] за договором позики від 30.07.2014 року в загальному розмірі складає 14 800 гривень 00 копійок. У даній справі встановлено, що позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов'язання та у встановлені порядку та строки отриману позику не повернула та відсотки за її користування не сплатила , внаслідок чого у неї утворилася така заборгованість: 14 800,00 грн. - тіло позики. Доказів належного виконання своїх договірних зобов'язань відповідачем суду не надано. У зв'язку з порушенням строків виконання грошового зобов'язання позивачем на підставі ст. 625 ЦК України на суму заборгованості правомірно нараховано 499,96 грн. 3% річних за період часу з 31 грудня 2014 року по 16 лютого 2016 року та 6 467,60 грн. інфляційних втрат (а.с. 4)за той же період часу. Суд враховує, що згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. [PERSON] просить стягнути на її користь витрати на правову допомогу в розмірі 1000 гривень, яку вона сплатила адвокату Єременко Т.В. На підтвердження витрат позивач надав договір про надання правової допомоги від 24.05.2016 року, укладений між нею та адвокатом Єременко Т.В. та квитанцію № 124705 від 24.05.2016 року про сплату 1000 гривень . В пункті 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 551 гривень 20 копійок та 1000 грн. витрати на складання цивільного позову , а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 30.07.2014 року . На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved