Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства «Затишне місто» Павлоградської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Правобережна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна будівлі пральні бактеріологічної лабораторії, розташованої по вулиці Ковальській, 47/2 в місті Павлограді Дніпропетровської області, укладений 12 січня 2017 року між ним та Комунальним підприємством «Затишне місто» Павлоградської міської ради, зареєстрованого на Правобережній товарній біржі за реєстраційним номером 1201/17/2-НЗ. В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 12 січня 2017 року між ним та Комунальним підприємством «Затишне місто» Павлоградської міської ради, був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна: будівлі пральні бактеріологічної лабораторії, розташованої по вулиці Ковальській, 47/2 в місті Павлограді Дніпропетровської області, зареєстрованого на Правобережній товарній біржі за реєстраційним номером 1201/17/2-НЗ. Вказана будівля була придбана за 10\~353,29 грн. на цільовому аукціоні. Після звернення до нотаріуса з заявою про посвідчення вказаного договору купівлі-продажу, йому 05 січня 2018 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округа Дніпропетровської області [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як не дотримано форма правовстановлюючого документа, а саме відповідно до п. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.Ним було виконано всі істотні умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, тобто він прийняв майно та сплатив за нього відповідачу належну за договором грошову суму. Відповідач передав майно, отримав кошти та втратив інтерес до цієї угоди та не бажає посвідчувати зазначений договір нотаріально. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачам строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду відзив на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним\~\~і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У судовому засіданні встановлено, що 12 січня 2017 року Правобережною товарною біржею проведено цільовий аукціон, обєктом продажу якого була будівля пральні бактеріологічної лабораторії, площею забудови 179,8 кв.м, 1910 року побудови, розташованої по вулиці Ковальській, 47/2 у місті Павлограді Дніпропетровської області. Переможцем цільового аукціону визначено [PERSON]. 12 січня 2017 року між [PERSON] та Комунальним підприємством «Затишне місто» Павлоградської міської ради був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна: будівлі пральні бактеріологічної лабораторії, площею забудови 179,8 кв.м, 1910 року побудови, розташованої по вулиці Ковальській, 47/2 у місті Павлограді Дніпропетровської області, зареєстрованого Правобережною товарною біржею за реєстраційним номером 1201/17/2-НЗ. Відповідно до п. 2 Договору, вартість майна складає 10\~353,29 грн. Пунктом 6 даного договору засвідчено, що дане майно до цього часу нікому не продане, не подароване, у спорі та під забороною не перебуває. Відповідно до п. 8 Договору, право власності і ризик випадкової загибелі майна, переходить від Продавця до Покупця, з моменту підписання цього договору. Постановою приватного нотаріуса Павлоградського міського нотаріального округа Дніпропетровської області [PERSON] від 05 січня 2018 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, так як не дотримано форма правовстановлюючого документа, а саме відповідно до п. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 656 УК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Відповідно до ст. 210 ЦК України правочин, що підлягає державній реєстрації є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Таким чином, законом встановлена нотаріальна форма договору купівлі-продажу нерухомого майна та його державна реєстрація. Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Судом встановлено, що сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу. При цьому, позивачем, як покупцем за таким договором було виконано в повному обсязі зобовязання щодо сплати вартості нерухомого майна. Водночас продавцем було виконано зобовязання щодо передачі позивачу, як покупцю нерухомого майна, що підтверджено матеріалами справи. Отже, письмовими доказами наявними в матеріалах справи підтверджено, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що відбулося виконанням договору купівлі-продажу, як з боку позивача так і з боку продавця. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved