Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачка 18 грудня 2007 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який проживає позивачкою і знаходиться на її утриманні. З 2020 року у сторін фактичні подружні стосунки припинені, сторони разом не проживають. Батько сина [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів в судовому порядку. Позивачка в судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти розгляду справи на підставі ст. 280-282 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 6 ст. 128 ЦПК України, шляхом надсилання судової повістки. Приймаючи до уваги, що позивачка не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 208-283 ЦПК України, заочно, у зв`язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що [INFO] під час спільного проживання у сторін народився син [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження, батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі спільно не проживають, відповідач по справі участі в вихованні дитини не приймає, матеріально не забезпечує. Малолітня дитина проживає разом з матір`ю, позивачем по справі. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім`ї, батьків, дітей. Враховуючи, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому відповідач, будучи завчасно повідомлений про дату, час та місце судового засідання, не з`явився, заперечень проти позову не подав, суд вважає, що відповідач, як батько може надавати сину, який знаходиться на утриманні матері матеріальну допомогу (аліменти) в розмірі 1/4 частини, як вимагає позивач. За таких обставин, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 182 - 183 СК України розмір аліментів на утримання дитини може складати 1/4 частину з усіх видів доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved