Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, посилаючись на ст. 164 СК України, просила позбавити відповідача батьківських прав стосовно його сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 07.04.2009 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, між ними постійно виникали сварки, відповідач неодноразово застосовував до неї фізичну силу, в тому числі у присутності дитини, в результаті чого вони припинили спільне проживання. 30.04.2015 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Рішенням суду відповідача зобов`язано до сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, починаючи з 26.05.2015 року. З травня 2014 року відповідач матеріальної допомоги на дитину не надає, син перебуває на її матеріальному утриманні. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, сина не провідує, не цікавиться його здоров`ям, навчанням, не вітає сина з днем народження, ігнорує її звернення щодо вчинення дій в інтересах дитини. Вважає, що є усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав з огляду на те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. 11.12.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. 28.12.2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що не чинить перешкоди відповідачу у спілкуванні з сином. За останні шість років відповідач бачився з дитиною три рази, після чого син ставав замкнений, наявна заборгованість зі сплати аліментів. За час перебування на розгляді у суді справи про позбавлення батьківських прав, відповідач лише один раз зателефонував сину. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні. Пояснив, що телефонує сину, вітає його з днем народження. Заборгованість по аліментах утворилася у зв`язку із затримкою виплати зарплати. Через зайнятість на роботі не має змоги бачитись із дитиною, хоче налагодити стосунки з останнім та приділити йому більше уваги. Допитаний у судовому засіданні син сторін пояснив, що не любить батька, тільки зараз побачив його і тепер знає як він виглядає. Хотів би бачитись із батьком частіше, спілкуватись з ним, спільно проводити час. Пригадує, що батько приходив додому п`яний, вчиняв сварки, в подальшому покинув сім`ю. Представник органа опіки та піклування - Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області в судовому засіданні висновок комісії підтримала, пояснила, що відповідач на засіданні комісії не заперечував проти позбавлення його батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 30.04.2015 року. Від подружнього життя у них є малолітній син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії [NUMBER] . Після розірвання шлюбу син сторін проживає разом із позивачем. Відповідач є платником аліментів на [PERSON] за рішенням суду. Станом на 31.01.2020 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів становить 10663, 39 грн., сплачено 5060, 92 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як зазначив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - постанова ПВСУ від 30.03.2007 року № 3), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 цієї постанови). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (абз. другий п. 16 постанови ПВСУ від 30.03.2007 року № 3). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). Під час судового розгляду встановлено, що відповідач має бажання бачитись та спілкуватись зі своїм сином, син сторін також хоче налагодити стосунки з батьком. Виходячи з того, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (ст. 166 СК України), а також те, що позбавлення батьківський прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків суд, враховуючи встановлені обставини, поведінку сина сторін, який виявив бажання спілкуватися з батьком, характер поведінки відповідача, який з`являвся в усі судові засідання, частково погасив заборгованість зі сплати аліментів, його бажання брати участь у вихованні дитини, вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. При цьому суд вважає за необхідне попередити відповідача про необхідність зміни свого ставлення до виховання дитини. На думку суду, таке вирішення спору надасть можливість відповідачеві усунути його негативні наслідки у взаємовідносинах із сином та буде дійсно сприяти захисту інтересів дитини. Суд критично оцінює та не бере до уваги поданий органом опіки та піклування витяг з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської ради Львівської області від 19.02.2020 року № 28 «Про затвердження висновків комісії з питань захисту прав дитини», згідно з п. 5 якого позбавлення батьківських прав відповідача відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , є доцільним, оскільки у ньому зазначено лише те, що це рішення прийняте за результатами розгляду висновків комісії з питань захисту прав дитини, без належного обґрунтування прийнятого рішення.

Outcome: dismissed