Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з відповідачем [PERSON], укладено шлюб, зареєстрований 19.09.2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис № 196. 26.08.2015 року у них народився син [PERSON], який проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні. Життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. З відповідачем [PERSON] припинено шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства з червня 2017 року. Врешті-решт з ініціативи дружини між сторонами були остаточно розірвані будь-які стосунки. Забравши сина від першого шлюбу, натомість залишивши їхнього спільного сина, виповнилося лише 2 роки, відповідач [PERSON] переїхала в [ADDRESS] за місцем своєї реєстрації, де проживає дотепер. Більше того відповідач фактично відмовилась від дитини, про що свідчить її заява, адресована голові Києво-Святошинської РДА від 20.10.2017 року, в якій вона не заперечує проти визначення місця проживання дитин. Отже, дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Щоб доглядати за нею він змушений був оформити відпустку по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою з місця роботи. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше наше спільне життя та збереження сім'ї з відповідачем, а відтак їх шлюб має бути розірвано. Як убачається із заяв, адресованих голові Києво-Святошинської РДА між сторонами досягнуто згоди щодо проживання дитини з позивачем. Враховуючи позитивну характеристику з місця роботи, акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Тарасівської сільської ради від 14.10.2017 р., висновку служби у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації 30.10.2017 року має визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з позивачем. Тому просили розірвати шлюб укладений між позивачем [PERSON], [INFO] та відповідачем [PERSON], [INFO], зареєстрований 19.09.2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис№196.Визначити місце проживання дитини [PERSON], з батьком , [PERSON], до досягнення ним повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти позову, визнала позовні вимоги у повному обсязі. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надіслали до суду заяву згідно якої просили розглядати справу за їх участі. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони з відповідачем [PERSON], укладено шлюб, зареєстрований 19.09.2014 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, про що зроблено актовий запис № 196. 26.08.2015 року у них народився син [PERSON], який проживає зі мною і знаходиться на його утриманні. Життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час проживають окремо. З відповідачем [PERSON] припинено шлюбно-сімейні відносини і ведення спільного господарства з червня 2017 року. Забравши сина від першого шлюбу, натомість залишивши їхнього спільного сина, виповнилося лише 2 роки, відповідач [PERSON] переїхала в [ADDRESS] за місцем своєї реєстрації, де проживає дотепер. Більше того відповідач фактично відмовилась від дитини, про що свідчить її заява, адресована голові Києво-Святошинської РДА від 20.10.2017 року, в якій вона не заперечує проти визначення місця проживання дитини. Отже, дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Щоб доглядати за нею він змушений був оформити відпустку по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою з місця роботи. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше їхнє спільне життя та збереження сім'ї з відповідачем, а відтак їх шлюб має бути розірвано. Як убачається із заяв, адресованих голові Києво-Святошинської РДА між сторонами досягнуто згоди щодо проживання дитини з позивачем. Враховуючи позитивну характеристику з місця роботи, акту обстеження житлово-побутових умов, складеного депутатом Тарасівської сільської ради від 14.10.2017 р., висновку служби у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації 30.10.2017 року має визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO], з позивачем. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] до [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами, та визначити місце проживання їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO] з батьком [PERSON], до досягнення ним повноліття. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112, 160 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved