Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Поварова Л. В., орган опіки та піклування Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, приватний нотаріус КМНО Ковальчук С.П., про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, договору дарування квартири, застосування наслідків недійсності правочину. 29.01.2019 року [PERSON] подала до суду заяву про відвід судді Майбоженко А.М., мотивуючи тим, що не отримувала заяви представника позивачів про зміну предмету позову, про наявність заяви дізналася лише при ознайомленні з матеріалами справи, проте суд долучив вказану заяву до матеріалів справи за відсутності її представників. Окрім того, після зміни складу суду відповідно до законодавства, головуючий у справі повинен був розпочати повторно розгляд справи по суті або ухвалити рішення про повторне проведення підготовче провадження. Вказані обставини, на думку [PERSON] , викликає сумніви щодо об`єктивності головуючого судді при розгляді справи та його неупередженості. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2020 року заява [PERSON] про відвід головуючому по справі судді Майбоженко А.М. передана на розгляд судді Жуку М.В. За приписами ч. 8 ст. 40 ЦПК України учасники справи у судове засідання для вирішення питання про відвід судді не викликались. Згідно зі ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу. За приписами ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь- якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. У постанові від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді. Як вбачається з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12). Тому дослідивши матеріали справи та обставини, зазначені у заяві про відвід, приходжу до висновку, що заява не містить підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України, а незгода сторони з процесуальними рішеннями головуючого судді по даній справі та діями судді під час розгляду справи, не може бути підставою для відводу. Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений [PERSON] відвід безпідставний, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed