Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

У лютому 2018 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що відповідно до державного акта серія ЯЖ №485769 від 25 листопада 2010 року право власності на земельну ділянку на підставі рішення від 30.03.2010 року №1268 50 сесії 5 скликання [PERSON] міської ради площею 0,1000 га кадастровий номер 7310136600:36:002:0200, яка розташована за адресою м. Чернівці вул. Герцаївська, буд. 1, цільове призначення даної земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку №1 за вищевказаною адресою, господарських будівель і споруд, була передана у спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 30 вересня 2016 року. Зазначала, що згідно свідоцтва про смерть серія 1-МИ №165645 виданого 30 вересня 2016 року, її мати [PERSON] померла 30 вересня 2016 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 30 вересня 2016 року зроблено запис за №1936. Після смерті матері відкрилася спадщина і вона являється спадкоємцем за законом, своєчасно прийняла спадщину. Крім неї спадкоємцем за законом також є її сестра [PERSON], інших спадкоємців за законом та заповітом немає. Коли у встановлений законом строк вона звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою видачі свідоцтва про право на спадщину, то виявилося що земельна ділянка площею 0,1000 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136600:36:002:0200, розташована в м. Чернівці по вул. Герцаївській, під №1, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, перебуває у спільній сумісній власності разом з іншими співвласниками, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 30 вересня 2016 року, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної сумісної частки на земельну ділянку, розташовану в м. Чернівці по вул. Герцаївській, під №1, приватним нотаріусом було відмовлено. Причина, у звязку із чим приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, не встановлені частки у спільній сумісній власності, а тому вчинення такої нотаріальної дії суперечить закону. Також вказувала, що між співвласниками земельної ділянки кадастровий номер 7310136600:36:002:0200, яка розташована в м. Чернівці по вул. Герцаївській, №1, площею 0,1000 га, а саме між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленості щодо визначення та виділення померлій [PERSON] частку в спільній сумісній власності у межах згідно з планом в розмірі 1/4 частини. Згідно державного акту земельна ділянка площею 0,1000 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136600:36:002:0200, розташована в м. Чернівці по вул. Герцаївській, під №1, знаходиться у спільній сумісній власності, її матері та відповідачам по справі не було визначено частки. Враховуючи вищевикладене, з метою отримання свідоцтва права на спадщину, просила суд хвалити рішення, яким визначити частку в спільній сумісній власності земельної ділянки площею 0,1000 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136600:36:002:0200, розташована в м. Чернівці вул. Герцаївська буд.1, в розмірі 1/4 частини [PERSON], яка померла 30 вересня 2016 року. У судове засідання позивачка не зявилася, від неї через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, від них через канцелярію суду надійши клопотання, в яких вказали що позовні вимоги визнають у повному обсязі, просили розгляд справи провести у їх відсутності. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, причину своєї неявки суду не повідомила. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Так, в силу ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, [PERSON], яка є матірю позивачки, померла 30 вересня 2016 року, про що в книзі реєстрації актів про смерть [PERSON] міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області 30 вересня 2016 року зроблено запис за №1936, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-МИ №165645 виданого 30 вересня 2016 року (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. Позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за законом, своєчасно прийняла спадщину. Крім неї спадкоємцем за законом також є її сестра [PERSON], інших спадкоємців за законом та заповітом немає (а.с. 9-10). Коли у встановлений законом строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса [PERSON] із заявою видачі свідоцтва про право на спадщину, то виявилося що земельна ділянка площею 0,1000 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136600:36:002:0200, розташована в м. Чернівці по вул. Герцаївській, під №1, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, перебуває у спільній сумісній власності разом з іншими співвласниками, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], яка померла 30 вересня 2016 року, а тому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в праві спільної сумісної частки на земельну ділянку, розташовану в м. Чернівці по вул. Герцаївській, під №1, приватним нотаріусом було відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 31.07.2017 року (а.с. 11). Причина, у звязку із чим приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, не встановлені частки у спільній сумісній власності, а тому вчинення такої нотаріальної дії суперечить закону. Згідно державного акту земельна ділянка площею 0,1000 гектарів у межах згідно з планом, кадастровий номер 7310136600:36:002:0200, розташована в м. Чернівці по вул. Герцаївській, під №1, знаходиться у спільній сумісній власності, її матері та відповідачам по справі не було визначено частки (а.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох\~\~ або\~\~більше\~\~осіб\~\~без\~визначення часток\~\~кожного з них у праві\~\~власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 370 ЦК України, якою регулюється питання про виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності та якою\~\~передбачено, що співвласники спільної сумісної власності, як і співвласники спільної часткової власності мають право на виділ у натурі частки із спільного майна з тією лише різницею, що учасники першої не мають завідомо визначених ідеальних часток у праві спільної власності, а відтак, вони мають бути передусім визначені, після чого стає можливим виділ частки в натурі. При визначені розміру часток співвласників у спільній сумісній власності вважається, що вони є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду. Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні, між співвласниками земельної ділянки, а саме між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] досягнуто домовленості щодо визначення та виділення померлій [PERSON] частку в спільній сумісній власності у межах згідно з планом в розмірі 1/4 частини, що також не заперечувалось відповідачами. Враховуючи вищевикладене, а також те, що між співвласниками вищевказаної земельної ділянки досягнуто домовленості щодо визначення та виділення померлій [PERSON] частку в спільній сумісній власності у межах згідно з планом в розмірі 1/4 частини, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved