Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з цим позовом. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вони з відповідачем [PERSON] 17 червня 2006 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просила розірвати шлюб, адже їх подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя та різні інтереси. Між позивачем та відповідачем відбуваються сварки та конфлікти на побутовому рівні, які пов`язані з веденням господарства, облаштуванням побуту. Шлюбно-сімейні стосунки між позивачем та відповідачем припинені, шлюб існує формально. Спір між сторонами щодо визначення місця проживання дітей відсутній. Позивач уважає, що шлюб зберегти неможливо, примирення не буде, оскільки подальше спільне життя суперечить її інтересам, а тому просила не надавати строк на примирення та розірвати шлюб. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 19 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено розгляд справи по суті на 31 березня 2021 року. У судове засідання 31 березня 2021 року позивач не з`явилася, подавши до початку судового засідання до суду письмову заяву, в якій зазначила, що повністю підтримує позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі. Цивільну справу просить розглянути без її участі (а.с.20). У судове засідання 31 березня 2021 року відповідач не з`явився, подав заяву до початку судового засідання про відкладення судового засідання у зв`язку із зайнятістю на роботі та просив справу не розглядати без його присутності. (а.с.21). Ухвалою Носівського районного суду від 31 березня 2021 року розгляд справи відкладено до 14 год. 15 хв. 12 травня 2021 року у зв`язку з неявкою учасників справи. Відповідач, який був повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання 12 травня 2021 року вдруге не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив, відзиву на позов в установлені судом строки та жодних заяв чи клопотань, зокрема, надання строку для примирення, до суду не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд уважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з нижченаведених підстав. Так, відповідно до ст. 1 СК України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За правилом частини 2 статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Як визначено у ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як достовірно встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 17 червня 2006 року, про що складено відповідний актовий запис за № 5, місце реєстрації шлюбу: виконком Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської (а. с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , (а. с. 7 та 8). Сторони не мають спору щодо визначення місць проживання дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони не виявили бажання примиритися, позивач скористалася правом на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, наполягала на розірванні шлюбу, відповідач позовні вимоги не визнав повністю. Також, судом установлено, що у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на сімейне життя, втратою почуттів поваги та любові сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо один від одного, примирення між подружжям та збереження їх сім`ї є неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дітей не мають. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У своїй позовній заяві позивач просила залишити їй прізвище набуте у шлюбі - « [PERSON] ». Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, суд уважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Щодо судових витрат по справі суд зазначає таке: частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 908 грн.00 коп., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 3), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. У відповідності до ст. ст. 110, 112, 113 СК України, та

Outcome: approved