Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] від 29.12.2003 року . [PERSON], зареєстрована за вище вказаною адресою, однак вже близько 10 років по даний час в зазначеній квартирі не проживає. За весь час комунальні платежі сплачувала позивач. Доказами того що відповідачі не проживають у вказаній квартирі є акти, №1/04-1703 від 15.06.2017, №1/04-1996 від 27.09.2017 та №1/04-2101 від 20.10.2017, які були зроблені депутатом Вишневської Міської Ради [PERSON]. Вказане також можуть підтвердити свідки. Тому позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратили право користування житловим приміщенням в : [ADDRESS]. А також стягнути з [PERSON] судові витрати. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, відповідно до якої позовні вимоги підтримали, не заперечували щодо заочного рішення. У судове засідання відповідачі не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Заст. 10 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно дост. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 29.12.2003 року [PERSON] та [PERSON] належить квартира, яка знаходиться за адресою: : [ADDRESS]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: : [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 6015 від 02.11.2017 року ВК Вишневої міської ради. Згідно актів депутата Вишневської Міської Ради [PERSON] №1/04-1703 від 15.06.2017, №1/04-1996 від 27.09.2017 та №1/04-2101 від 20.10.2017,за дресою: [ADDRESS] зареєсторовані: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] , однак [PERSON] фактично з 2007 року не проживає, що підтверджують сусіди. Відповідно до ч. 4 ст.156, ч. 2 ст.64 Житлового кодексу України, до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать дружина, діти і батьки. Ст.ст.47,48 Конституції Українигарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4ст. 9 ЖК Україниніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Заст. 405 ЦК Україничлени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначає, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратила право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Ст. 319 ЦК Українивласник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно дост. 383 ЦК Українивласник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Заст.16 ЦК Україникожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно дост. 150 ЖК Українигромадяни, які мають у приватній власності будинок користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд. Ст. 155 ЖК Українижилі будинки, квартири, що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користуватись жилим будинком, квартирою. На підставі наведеного суд вважає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Заст. 59 ЦПК Україниобставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в квартирі, своїх речей там не зберігає, житловою площею не цікавиться, витрати по його утриманню не несе, дій які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчинила. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратила право користування спірним жилим приміщенням, добровільно залишивши спірне жиле приміщення, що відповідно до вимог закону дає підстави суду визнати її такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved