Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

У лютому 2020 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , 2011 року народження та [PERSON] , 2017 рок народження. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року. Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти на даний час мешкають з позивачкою, та знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно участі у матеріальному забезпеченні дітей не приймає. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 лютого 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, призначено судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої заявлений позов підтримала, просила його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся, про причину своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов не надав. У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.4 ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача та ухвалити по справі заочне рішення, проти чого не заперечує позивач. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 листопада 2019 року. ( а.с. 8-9) Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . ( а.с. 6-7) Малолітні діти постійно мешкають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ст. ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду. Відповідно ст.183 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, які будуть стягуватися на неповнолітню дитину з її батьків, визначається у частці від заробітку (доходу) платника аліментів і за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач від утримання своїх дітей ухиляється, про що вказала у позовній заяві позивач, та що не було спростовано відповідачем. Таким чином, позов [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх спільних малолітніх дітей повністю відповідає вимогам закону, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved