Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2017 року позивач звернувсь до суду за даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 06 серпня 2014 року між ними та ТОВ «Профі Трейдинг» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом складають Договір банківського обслуговування №б/н від 06 серпня 2014 року та взяв на себе обовязок виконувати умови договору. Відповідно до умов договору товариству було встановлено кредитний ліміт в розмірі 120\~000 грн. А відповідач зобовязувався його повернути та сплачувати відсотки за користування грошовими коштами. Свої обовязки банком виконано у повному обсязі. Але відповідач порушив умови договору та станом на 10 січня 2017 року має заборгованість за кредитом в розмірі 120\~000 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 117\~853,40 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 120\~262,72 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 20\~520 грн. У добровільному порядку заборгованість товариство не погашає. Вказали також, що у якості забезпечення виконання умов договору між банком та [PERSON] укладено договір поруки, за яким боржник та поручитель несуть солідарну відповідальність перед кредитором, якому надано право при зверненні до суду обирати спосіб захисту. Тому предявлено вимоги до поручителя на суму 120\~000 грн. заборгованість за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 120\~000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~У судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов, вказавши, що поданий додатковий договір відповідачем не може враховуватись судом, оскільки банком не видавалась та уповноваженою особою не підписувалась. \~ \~ \~ \~ У судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти позову заперечували. Подали письмові заперечення проти позову (а.с.51-54). Вказали, що дійсно відповідач підписував договір поруки щодо належного виконання умов кредитного договору ТОВ «Профі Трейдинг». 21 березня 2015 року він був звільнений з посади директора товариства. Тому 10 квітня 2015 року між ним та банком було укладено додаткову угоду про припинення договору поруки. Тому на час звернення позивача до суду, договір поруки припинив свою дію. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник ТОВ «Профі Трейдинг» не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. При розгляді справи судом встановлено, що 06 серпня 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Профі Трейдинг» було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет, які разом складають Договір банківського обслуговування №б/н від 06 серпня 2014 року та взяв на себе обовязок виконувати умови договору. Відповідно до п. 3.2.1.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного \~ \~ \~ \~ліміту. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв'язку Банка та Клієнта. Відповідно до п. 3.2.1.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов'язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди. Відповідно до 3.2.1.1.8. Умов - Проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту \~ \~ \~ \~ підписання угоди про приєднання Клієнта до «Умов і правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - «Угода»). \~ \~ \~ \~ Відповідно до п. 3.2.1.1.6. Умов зазначає, що Ліміт може бути змінений Банком односторонньому порядку, передбаченому Умовами і правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших \~ \~ \~ \~факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому \~ \~ \~ \~ порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через \~ \~ \~ \~встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, смс - повідомлення або інших). \~ \~ \~ \~ Зобов'язання за договором ПАТ КБ «ПриватБанк» виконав в повному обсязі, надавши ТОВ «Профі Трейдинг» кредитний ліміт в розмірі 120 000,00 грн. Відповідно 3.2.1.5.1. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.и. 3.2.1.2.2.2, 3.2.1.4.1, 3.2.1.4.2, 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту , передбачених п.и. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3. 3.2.1.2.3.4, винагороди, передбаченого п.л. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4. 3.2.1.4.5, 3.2.1,4.6 Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ , яка діяла у період, за який сплачується пеня . (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту. Клієнт сплачує Банку неню у розмірі, зазначеному у н. 3.2.1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні. Відповідно до п.6 статгі 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, відповідно до 3.2.1.5.4. Умов - нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.2., 3.2.1.5.3, здійснюється протягом 3 (Трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконано Клієнтом. Пунктом 3.2.1.6.1. Умов зазначено, що обслуговування кредитного Ліміту на поточному рахунку Клієнта здійснюється з моменту подачі Клієнтом до Банку заяви на приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» (або у формі «Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки» або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / іитернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронною інформацією, або в будь-якій іншій формі) та / або з моменту надання Клієнтом розрахункових документів на використання коштів у рамках кредитної Ліміту в межах зазначених у них сум, і діє в обсязі перерахованих засобів до повного виконання зобов'язань сторонами. У порушення зазначених норм закону та умов Договору ТОВ «Профі Трейдинг» зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконав, а саме не сплатив необхідні кошти для погашення заборгованості. Відповідно до поданого розрахунку та у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за Договором обслуговування кредитних лімітів на поточному рахунку ТОВ «Профі Трейдинг» станом на 10 січня 2017 року має заборгованість - 378636,12 грн., яка складається з наступного: - \~ \~ \~ \~120000,00 грн. - заборгованість за кредитом; - \~ \~ \~ \~117853,40 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - \~ \~ \~ \~120262,72 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; - \~ \~ \~ \~20520,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. Згідно ст.. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. \~ \~ \~ \~Договором поруки №РОК.1 416838001036 від 24.11.2014 року, укладеним з поручителем [PERSON] в забезпечення виконання зобовязань за Кредитними договором ТОВ «Профі Трейдинг». Згідно п.1.1 Договору поруки, предметом є надання поруки Відповідачем перед Банком, за виконання ТОВ «Профі Трейдинг» всіх своїх обовязків за Договором Б/Н від 06.08.2014 р. Згідно ст. ст, 525, 526. 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння, відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. За ст. 653 ЦК України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. \~ \~ \~ \~Встановлено, що [PERSON] був директором на ТОВ «Профі Трейдинг» з 05 травня 2011 року, з 03 квітня 2015 року керівником ТОВ «Профі Трейдинг» є [PERSON] 10 квітня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладеного додаткова угода до договору поруки №РОК.1 416838001036 від 24.11.2014 року. За даною угодою сторони домовились, що порука за цим договором припиняється 10 квітня 2015 року. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобовязань за угодою 1 і/або угодою 2, цей договір припиняє свою дію. За ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У п. 8 постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вказано, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205 - 210, 640 ЦК тощо). Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Згідно із статтями 210 та 640 ЦК не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Відповідно до ст. 12 ЦПК України судом розяснювались обовязки сторін щодо надання суду доказів на підтвердження своїх вимог або заперечень, а також права сторін на заявлення клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. На підтвердження своїх вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» надав суду лист супервайзер з розробки технологій обробки вхідної кореспонденції від клієнтів ГО від 19 квітня 2016 року на звернення [PERSON] (а.с. 64). Відповідно до змісту листа: «Факти, викладені у заяві не знайшли свого підтвердження. Службою Безпеки ПАТ КБ «ПриватБанк» було проведено службове розслідування, по закінченню якого факт не оформлення Вами договору поруки №РОК.1 416838001036 від 24.11.2014 року вважається непідвтердженим». Даний лист не може підтверджувати доводи банку щодо не укладення додаткової угоди до договору поруки, оскільки сторони не заперечують укладення самого договору поруки, а позивач заперечує саме укладення додаткової угоди, а згідно даного листа проводилась перевірка факту не оформлення [PERSON] договору поруки №РОК.1 416838001036 від 24.11.2014 року Суд не приймає до уваги, з огляду на вимоги ст. 77,78 ЦПК України подане заключення (а.с.101-104), оскільки дане заключення є роздрукованим, не містить жодного підпису, у тому числі «Утверждаю», не завірене належним чином. Крім того, мотивування даного заключення зводиться до того, що зі слів [PERSON] останній не підписував додаткову угоду, а печатка схожа на ту, що була в нього. При чому через зайнятість [PERSON] не міг особисто спілкуватись з представниками банку. Також є посилання на те, що дана угода не формувалась. Суд критично оцінює таке посилання, оскільки [PERSON] є фізичною особою та не має нести відповідальність за неналежне виконання службових обовязків працівниками банку. Також ці посилання мають загальні риси, без конкретизації дій відповідних осіб. Не може бути доказом не підписання додаткової угоди і те, що вже через 20 днів на рахунку зявилась заборгованість, оскільки [PERSON] з 03 квітня 2015 року не був керівником підприємства, а заяв щодо несанкціонованого користування карточкою матеріали справи не містять. За клопотанням представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 грудня 2017 року призначено почеркознавчу експертизу для вирішення питання чи належить підпис на додатковій угоді саме [PERSON] 26 липня 2018 року до суду надійшло повідомлення про неможливість надання висновку (а.с. 118-120) через не надання експерту оригіналу досліджуваного документа та вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису [PERSON] Рішенням Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки, оскільки одним із критеріїв «розумності строку» є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обовязок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватися від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процедури слухання. Одним із таких прикладів, коли поведінка заявників стала однією з причин затягування розгляду справи, є рішення Європейського суду з прав людини «Чікоста і [PERSON] проти Італії». У судовому засіданні клопотань про повторну експертизу не заявлялось, не повідомлено суду причини не надання експерту витребовуваних документів, не повідомлено про причини неможливості надання їх суду. Інші докази на підтвердження факту не підписування додаткової угоди в матеріалах справи відсутні. З огляду на належність, допустимість та достатність доказів суд приходить до висновку, що договір поруки припинений, а позовні вимоги не підлягають до задоволення. Представником позивача не надано доказів на спростування обставин укладення договору та підписання його уповноваженою особою, не заявлялись стороною позивача клопотання про їх витребування. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed