Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «АКБ «Київ» в особі відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» про захист прав споживачів та стягнення коштів, посилаючись на те, що 16 червня 2014 року між нею та ПАТ «АКБ «Київ» в особі відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» був укладений договір № 165197 про банківський строковий вклад (депозит) «Барвінок» в національній валюті. Відповідно до п. 1.1. Договору [PERSON] передала, а банк прийняв на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти у сумі 20 000 грн. 00 коп. на умовах договору, що підтверджується квитанцією на внесення готівки № 17591704 від 16 червня 2014 року. У п. 4.1. Договору зазначено, що банк нараховує проценти не пізніше останнього банківського дня для кожного календарного місяця та в день закінчення строку розміщення депозиту в розмірі визначеної процентної ставки на суму фактичного залишку на депозитному рахунку в поточному календарному місяці. Зазначений договір був укладений з 16 червня 2014 року по 17 грудня 2014 року. За правилами п. 3.4. Договору банк зобов'язаний на вимогу вкладника повернути суму внеску і суму нарахованих процентів за період користування вкладом в день закінчення дії договору. Відповідно до п. 4.3. та п. 4.4. Договору проценти на суму внеску нараховуються за фактичну кількість днів користування внеском з дня, наступного за днем надходження коштів на депозитний рахунок, та включно до дня, який передує дню його повернення. Таким чином, 17 грудня 2014 року банк на вимогу [PERSON] повинен був повернути суму внеску та нараховані проценти, але у поверненні їй було відмовлено. На заяву [PERSON] від 17 грудня 2014 року про повернення грошових коштів у сумі 21 867 грн. 52 коп. за договором банківського вкладу (депозиту) отримано відповідь, що у зв'язку із недостатністю коштів у банку, зобов'язання перед клієнтами виконуються в межах наявних коштів у касі банку. Отже, банк не виконав свої зобов'язання з повернення депозиту разом з сумою нарахованих за користування ним процентів, і продовжує користуватися коштами [PERSON] в розмірі 20 000 грн. У зв'язку з ти, що продовження такого користування здійснюється всупереч волі вкладника, до такого користування мають застосовуватися положення депозитного договору, зокрема, щодо визначення річної відсоткової ставки на суму депозиту. З наведеного слідує, що сума грошових коштів, що підлягають сплаті в якості відсотків за користування депозитом, за період дії договору складає 1 867 грн. 52 коп., а з 17 грудня 2014 року по день звернення до суду - 472 грн. 42 коп., сума 3% річних складає 82 грн. 68 коп., індекс інфляції - 317 грн. 43 коп. Оскільки банк не повернув [PERSON] у визначений строк суму внеску та не сплатив суму нарахованих за користування внеском процентів, банк порушив умови договору, оскільки ним передбачений відповідний обов'язок. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд стягнути з ПАТ «АКБ «Київ» 22 740 грн. 05 коп., а саме 20 000 грн. суми внеску, 1 867,52 грн. процентів за фактичну кількість днів користування внеском протягом дії договору, 472,42 грн. процентів від простроченої суми внеску понад строк дії договору, 82,68 грн. 3% річних, 317,43 грн. індексу інфляції. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримала та просила його задовольнити. Представник відповідача ПАТ «АКБ «Київ» в особі відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у судовому засіданні не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 16 червня 2014 року між ПАТ «АКБ «Київ» в особі начальника відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» та [PERSON] був укладений договір № 165197 банківського строкового вкладу «Барвінок», відповідно до умов якого [PERSON], як вкладник, розміщує в банку тимчасово вільні кошти в сумі 20 000 грн. 00 коп., на депозитний рахунок. Строк розміщення депозиту складає 184 календарних дні, і має бути повернутий 17 грудня 2014 року. Відповідно до п. 1.3. Договору процентна ставка за депозитом складає 21,00% річних. Відповідно до п. 3.1., п. 3.2. Договору банк зобов'язується відкрити вкладнику депозитний рахунок, прийняти від вкладника депозит та зарахувати його на депозитний рахунок. Відповідно до вимог розділу 4 Договору банк нараховує проценти не пізніше останнього банківського дня кожного календарного місяця та в день закінчення строку повернення депозиту в розмірі визначеної процентної ставки, на суму фактичного залишку на депозитному рахунку. Нарахування процентів починається з наступного дня після надходження коштів на депозитний рахунок і закінчується в день, який передує дню повернення депозиту або списання його з рахунку вкладника. За правилами п. 4.8. Договору банк не нараховує проценти за депозитом після закінчення строку розміщення депозиту. Правила п. 5.1. Договору банк повертає вкладнику суму депозиту та нараховані проценти після закінчення строку, на який був залучений депозит. За вимогами п. 6.1. Договору вкладник має право на повернення депозиту. Відповідно до квитанції № 17591704 від 16 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] зарахувала на свій рахунок, відкритий в ПАТ «АКБ «Київ» суму 20 000 грн., призначення платежу - надходження коштів на депозит. 17 грудня 2014 року [PERSON] звернулася до Вишневого відділення № 1 ПАТ «АКБ «Київ» із заявою про повернення грошових коштів у сумі 21 867 грн. 52 коп. за договором банківського вкладу № 165197 від 16 червня 2014 року. У відповідь на вказану заяву ПАТ «АКБ «Київ» зазначив, що у зв'язку із недостатністю коштів у банку, зобов'язання перед клієнтами виконується в межах наявних коштів у касі банку. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. За вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Відповідно до положень ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За правилами ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Вимоги ч. 2 ст. 1060 ЦК України встановлюють обов'язок банку незалежно від виду договору банківського вкладу видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Згідно з правилами ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до розрахунку нарахувань за період з 17 грудня по 31 січня 2015 року вбачається, що станом на 16 грудня 2014 року сума боргу складає 21 867 грн. 52 коп., тому сума 21% річних за період з 17 грудня 2014 року складає 472 грн. 42 коп., сума 3% річних складає 82,68 грн., індекс інфляції складає 317,43 грн., тому загальна сума боргу ПАТ «АКБ «Київ» перед [PERSON] складає 22 740 грн. 05 коп. За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положення ст. 525 ЦК України встановлюють, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Вимогами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положення ст. 610 ЦК України закріплюють, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Норми ст. 611 ЦК України встановлюють такі наслідки порушення зобов'язання: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З викладеного вбачається, що у встановлений законом строк банк не виконав свої зобов'язання за договором та не повернув [PERSON] суму вкладу з нарахованими процентами за користування коштами, що свідчить про порушення банком умов договору. Окрім того, у зв'язку з порушенням банком своїх зобов'язань стягненню також підлягають інфляційні втрати та 3% річних, спричинені несвоєчасним виконанням договору. Однак, щодо вимоги позивача [PERSON] щодо стягнення 21% річних за період після закінчення дії договору, суд відмовляє у її задоволенні з наступних підстав. Умовами Договору чітко передбачено, що нарахування процентів на суму вкладу відбувається лише протягом дії договору, а після закінчення строку дії вказаного договору проценти банком не нараховуються. Виходячи з того, що обов'язки виникають з договору або закону, а також враховуючи, що договором не передбачено нарахування процентів після закінчення строку дії договору, та в законодавстві відсутня вказівка на обов'язковість такого нарахування у разі порушень умов договору, суд дійшов висновку, що зазначена вимога позивача [PERSON] суперечить вимогам закону та не може бути задоволена. Вимогами п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 12 квітня 1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» встановлено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму, побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду, доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). З викладеного суд дійшов висновку, що відносини [PERSON] та ПАТ «АКБ «Київ» виникли з приводу надання банком послуг щодо відкриття та ведення рахунків, зокрема, депозитного рахунку, відкритого позивачем. У зв'язку з наведеним суд дійшов висновку, що на відносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: partial