Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся із вказаним позовом до суду, у якому просив визнати припиненим його грошове зобов`язання за кредитним договором № 200396702 від 02 грудня 2015 року, що укладений з ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», посилаючись на те, що кредит повністю виплачений, заборгованість відсутня, проте позивач отримує телефонні дзвінки від представників ТОВ «ФК «Фагор» з вимогою виплатити кошти саме йому, мотивуючи свої вимоги тим, що між ТОВ «ФК «Плеяда» та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було укладено договір факторингу, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги коштів до ТОВ «ФК «Фагор», а у подальшому, ТОВ «ФК «Плеяда» відступило право вимоги ТОВ «ФК «Фагор» по договору факторингу. Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року у справі відкрито підготовче провадження /а. с. 27-28/. Від відповідача відзив на позов не надходив до суду, копія належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження, разом з копією позовної заяви з додатками судом направлялися за адресою місцезнаходження юридичної особи, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте конверт до суду повернувся без вручення адресату, відзив або заяви з процесуальних питань не надходили до суду. Представники третіх осіб у справі також не з`явилися до суду, відомості про їх повідомлення відсутні, оскільки конверти до суду повернувся без вручення адресатам, пояснення на позов, як і заяви з процесуальних питань, не надходили до суду. Представник позивача подала через Відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян подав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивачем 02 грудня 2015 року подано заяву № 200396702 до ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» про отримання кредиту на суму 9 768, 80 грн строком на 371 день, а саме по 02 грудня 2017 року, з процентною ставкою за кредитом 0,0001 %, щомісячною комісією за обслуговування кредитної заборгованості 2, 25 %, починаючи з 11 місяця дії договору /а. с. 8/. У липні 2017 року позивачеві направлено вимогу термінового погашення заборгованості за підписом директора ТОВ «ФК «Фагор» Журавель О. О., з якого він дізнався про те, що між ТОВ «ФК «Плеяда» та ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» було укладено договір факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року, згідно з яким відбулося відступлення на користь ТОВ «ФК «Плеяда» прав вимоги за кредитним договором, що укладений між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» і [PERSON] , разом з усіма додатками та додатковим угодами / договорами про внесення змін. У подальшому, як також вбачається із змісту письмової вимоги від 13 липня 2017 року, ТОВ «ФК «Плеяда» отримані від ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» права вимоги за кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Фагор», відповідно до договору факторингу № 1 від 20 травня 2016 року /а. с. 17/. На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року включно. Позивач звернувся до Національного банку України 14 листопада 2016 року із заявою про роз`яснення ситуації, що склалася та визначення суб`єкта отримання коштів за кредитним договором, яке згідно із частиною третьою статті 7 Закону України «Про звернення громадян» скеровано до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб надав письмову відповідь [PERSON] про те, що 19 травня 2016 року, всупереч прямої заборони Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за нікчемним правочином, який не породжує та не може породжувати будь-які правові наслідки, відбулося переуступлення прав вимоги за кредитами від первісного кредитора ПАТ «Банк Михайлівський» іншим фінансовим компаніям. При сплаті коштів на користь ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» чи будь-яких інших товариств погашення кредитної заборгованості не відбувається /а. с. 13-15/. 12 травня 2017 року позивачеві ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» видано підтвердження у формі довідки № 12.05.2017/11-КР/В про те, що станом на день видачі довідки сума заборгованості за кредитним договором № 200396702 від 02 грудня 2015 року, укладеним між банком та [PERSON] , погашена у повному обсязі /а. с. 16/. 21 червня 2018 року виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 1758 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» строком до 12 липня 2020 року включно. Пред`являючи вимоги щодо погашення боргу, відповідач посилався на судові рішення у справах №№ 826/8273/16, 826/17720/16, якими визнано протиправними дії та рішення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» щодо визнання нікчемним договору факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року. Постановою від 27 лютого 2019 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила остаточне рішення (реєстраційний номер рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень 80458469) щодо вимог ТОВ «ФК «Плеяда» до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Ірклієнка Ю. П., треті особи: ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», про визнання протиправними дій, скасування наказу та розпорядження, про скасування постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 серпня 2016 року, ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року та Вищого адміністративного суду України від 12 січня 2017 року, а провадження у справі закрито. Як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року, ухваленої у справі № 826/8273/16, наказом Уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» від 30 травня 2016 року № 37 «Про затвердження висновків Комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними», та розпорядження Уповноваженої особи від 01 червня 2016 року № 9 «Про відновлення договорів в ПО АБС Б2 Банку» встановлено нікчемність договору факторингу, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ФК «Плеяда». Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, якою визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Так, у згадуваній постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2019 року зазначено, що правочин є нікчемним не за рішенням Уповноваженої особи, а відповідно до закону. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення на підставі частини другої ст. 215 Цивільного кодексу України та частиною третьою ст. 38 Закону № 4452-VI. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Рішення уповноваженої особи Фонду не є підставою для застосування таких наслідків. Таке рішення є внутрішнім розпорядчим документом, яке прийнято Уповноваженою особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Така позиція висловлена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 910/24198/16, від 04 липня 2018 року у справі № 819/353/16 та від 05 грудня 2018 року у справі № 826/23064/15. Отже, встановлена правова природа договору факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року унеможливлює здійснення судового розгляду щодо визнання його протиправним, а тому вимога про визнання протиправними дій та скасування рішення Уповноваженої особи щодо встановлення нікчемності договору факторингу, укладеного між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ТОВ «ФК «Плеяда», не може бути розглянута у судах (у тому числі господарських). Водночас позивач як контрагент банку має інтерес у досягненні правової визначеності у питанні щодо того, кому саме належать вимоги до боржників - позивачу чи банку. Повідомлення банку означає, що банк оспорює права вимоги позивача до боржників, визначених у реєстрах права вимоги, і вважає їх належними банку. Належним способом захисту інтересу позивача у цьому разі є звернення до суду з вимогою про визнання його права вимоги до боржників (пункт 1 частини другої ст. 16 Цивільного кодексу України, абзац 2 частини другої ст. 20 Господарського процесуального кодексу України). Предметом розгляду у справі № 910/11298/16, на яку також міститься посилання у письмовій вимозі ТОВ «ФК «Фагор», адресованої до позивача, є позов ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фагор» про застосування наслідків нікчемності правочину, відновлення становища, яке існувало до порушення права, а не визнання права вимоги ТОВ «ФК «Плеяда» до боржників. Положеннями частини першої статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до частини другої статті 526 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Судом встановлено, що третьою особою у справі ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» надано позивачеві споживчий кредит у розмірі 9 768, 80 грн, який останній погасив, сплачуючи грошові кошти на реквізити банку. У процесі ліквідації ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб банку укладений з ТОВ «ФК «Плеяда» договір факторингу № 1905 від 19 травня 2016 року визнано нікчемним, що у свою чергу, означає нікчемність укладеного останнім з ТОВ «ФК «Фагор» договору факторингу № 1 від 20 травня 2016 року. 12 травня 2017 року банк підтвердив відсутність заборгованості позивача за кредитним договором № 200396702 від 02 грудня 2015 року. Таким чином, ТОВ «ФК «Фагор» не набув права вимоги, згідно з договором факторингу № 1 від 20 травня 2016 року, щодо позивача, який взяте на себе грошове зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору № 200396702 від 02 грудня 2015 року, виконав. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 768, 40 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved