Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та трьох процентів річних. В обґрунтування позову зазначає, що 25.05.2018 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] надано у борг 69 367 Євро та 8 700 доларів США, які [PERSON] мав повернути в строк до 03.09.2018 року. Оскільки [PERSON] ухиляється від повернення грошових коштів, [PERSON] , уточнивши позовні вимоги, просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 69 367 Євро, три проценти річних у розмірі 4 647 Євро 17 євроцентів, 8 700 доларів США та три проценти річних у розмірі 582 доларів США 84 цента. В поданому відзиві на позовну заяву відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність, оскільки [PERSON] не оримував від позивача грошові кошти у заявленому у розписці розмірі, як і не підписував її відповідно. У відповіді на відзив на позовну заяву позивач просив задовольнити позов у повному обсязі, доводи наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву відхилити повністю. У судовому засіданні представник позивач вимоги позовної заяви підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики, а також заперечував щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 25.05.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до умов якого [PERSON] отримав у позивача в борг грошові кошти у розмірі 69 367 Євро та 8 700 доларів США, які зобов`язувався повернути в строк до 03.09.2018 року, що підтверджується його розпискою від 25.05.2018 року (а.с. 6). 28.01.2019 року [PERSON] була направлена вимога про повернення боргу за розпискою (а.с. 7), що підтверджується копією фіскального чеку з «Укрпошти» (а.с. 8). Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 30163?30165/19-32 від 15.09.2020 року у цивільній справі № 756/2435/19, підпис від імені [PERSON] у розписці від 25.05.2018 року, виконаний письмовим приладдям, а саме кульковою ручкою без застосування технічних засобів та без попередньої підготовки; рукописні записи (літерні та цифрові) у розписці від 25.05.2018 року, що починаються: «Расписка Я, [PERSON] , [INFO] …» і закінчуються: «…25.05.2018.» виконані [PERSON] ; підпис від імені [PERSON] у розписці від 25.05.2018 року, виконаний [PERSON] (а.с. 142-153). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку заборгованості трьох процентів річних за період з 04.09.2018 року по 27.11.2020 року вбачається, що три проценти річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 69 367 євро становить 4 647 євро 17 євроцентів (69 367х3%/365х484+69 367х3%/366/332), від простроченої суми у розмірі 8 700 доларів США - 582 долари США 84 цента (8 700х3%/365/484+8 700х3%/366/484). Враховуючи, що у судовому засіданні установлено те, що [PERSON] не виконав взяте на себе зобов`язання за укладеними із [PERSON] договором позики та не повернув взяті у борг грошові кошти, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за договором позики та трьох відсотків річних. При цьому, клопотання позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн. не підтверджені фактами реального надання послуг адвоката на вказану суму саме по цій цивільній справі. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу в указаній сумі є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим, суд вважає правильним та доцільним частково стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу, а саме у розмірі 5 000 грн. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved