Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат, просила стягнути з відповідача на свою користь 50% понесених у грудні 2020 року додаткових витрат на дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в сумі 1450,50 грн., які складаються із курсів англійської мови. В обґрунтування поданого позову зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти відвідують курси англійської мови в ГО «МЦ «Жираф Клаб», яке змінило назву на ПЗ ПЗО «Мовний простір «Жираф Клаб», щомісячні внески складають по 750 грн. за дитину. Відповідач, окрім сплати аліментів, в добровільному порядку допомоги не надає, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду. У лютому 2021 року позивач понесла додаткові витрати на розвиток дітей в сумі 2901 грн., які складаються із оплати за курси англійської мови. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 березня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. 08 квітня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. 26 квітня 2021 року від відповідача до суду надійшла заява, відповідно якої вказано, що ним 23 квітня 2021 року через пошту було перераховано на ім`я позивача кошти в розмірі 1451 грн. До вказаної заяви відповідач долучив заяву на прийняття переказу від 23 квітня 2021 року номер 9/89. Також, 26 квітня 2021 року відповідачем подана заява, відповідно якої він просив суд відмовити в задоволенні позову. Справу просив розглянути за його відсутності. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились, повідомлялись належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилось двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 січня 2019 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на утримання кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17 вересня 2018 року щомісячно і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , та продовжити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на утримання дитини відповідного віку, щомісяця, і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . На підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 жовтня 2019 року у справі № 404/2686/19 (номер провадження 2/404/704/19), яке набрало законної сили 11 листопада 2019 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат задоволено у повному обсязі. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 50% понесених в квітні 2019 року додаткових витрат на дітей: [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , в сумі 737,40 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 768,4 грн. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2019 року у справі № 404/3676/19 (номер провадження 2/404/987/19), яке набрало законної сили 02 грудня 2019 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дітей, задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] - 1914,65грн додаткових витрат на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , понесених у травні 2019 року. Стягнуто з [PERSON] на користь держави 768, 40 грн. судового збору. В іншій частині вимог відмовлено. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14 січня 2020 року у справі № 404/5935/19 (номер провадження 2/404/1538/19), залишеного без змін постановою колегії суддів цивільної палати Черкаського апеляційного суду від 12 травня 2020 року, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , 50 % понесених у червні - жовтні 2019 року додаткових витрат на дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в сумі 3115 грн. 65 коп., які складаються із: курсів англійської мови дітей в ГО «МЦ «Жираф Клаб» в сумі 990 грн., лікування доньки [PERSON] в сумі 725 грн. 65 коп., заняття спортом сином [PERSON] в сумі 1400 грн. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , 50 % додаткових витрат на розвиток дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на курси англійської мови в ГО «МЦ «Жираф Клаб» в сумі 625 грн. за вересень 2019 року та починаючи стягнення з 01 січня 2020 року по 01 червня 2020 року щомісячно та на зайняття [PERSON] , [INFO] , спортом у ТОВ «Метропілля» в сумі 629 грн. 50 коп. щомісячно починаючи стягнення з 01 вересня 2019 року по 01 червня 2020 року. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь держави 768,40 грн. судового збору. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що вона понесла додаткові витрати, зокрема у грудні 2020 року на розвиток дітей в сумі 2901 грн., які складаються із курсів англійської мови. Відповідно до довідки виданої директором Приватного закладу позашкільної освіти «МП «Жираф Клаб», вартість одного абонементу на місяць становить 750 грн. (на двох дітей 1500 грн.). На підтвердження оплати курсів англійської мови позивачем надано квитанцію № 0.0.1961829637.1 від 30 грудня 2020 року на суму 2901 грн. Відповідно до довідки про доходи та податки № 210 виданої Приватним акціонерним товариством «Кіровоградобленерго» від 27 квітня 2021 року, [PERSON] працює водієм автотранспортних засобів клас малий об`єм двигуна 1,6 літра у відділі автоколона № 1 ПрАТ «Кіровоградобленерго». Загальна сума доходу за період з грудня 2020 року по січень 2021 року включно становить 40937 грн. 40 коп., за виключенням аліментів складає - 29950 грн. 33 коп., за виключенням податків та аліментів, складає - 21967 грн. 54 коп. Відповідно до ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держава зобов`язана забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно ст. 6 вказаної Конвенції кожна дитина має невід`ємне право на життя. Держава забезпечує у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р. та яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частиною 2 статті 77 ЦПК України. Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У своїй заяві відповідач зазначав, що він повністю сплатив кошти, які позивач просила стягнути з нього. Вказана обставина підтверджується наданими відповідачем заявою на приймання переказу від 23 квітня 2021 року та фіскальним чеком, які він долучив до матеріалів справи. Отже, судом встановлено, що на момент звернення позивача до суду, відповідач мав сплатити позивачу 50% понесених нею додаткових витрат на дітей, після пред`явлення нею позовної заяви, він сплатив вказану суму. Отже, враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач після звернення позивача до суду з даним позовом повністю сплатив кошти, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Ст. 141 ЦПК України врегульовано порядок розподілу судових витрат. Чинним законодавством передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі й судовий збір) покладаються в разі задоволення позову на відповідача; в разі відмови в позові на позивача; в разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено випадки компенсації судового збору за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ. Отже, ст. 141 ЦПК України врегульовано та встановлено порядок стягнення та розподілу судових витрат. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому на відповідача у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України не покладено обов`язку щодо сплати судового збору, ні на користь держави, ні на користь будь-кого з інших учасників процесу. Так як, позивача було звільнено від сплати судового збору за подачу позовної заяви, тому він підлягає компенсації за рахунок держави в порядку встановленому КМУ. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed