Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», в якому просила стягнути із відповідача на її користь: пеню у розмірі 10 800,28 грн.; 3 % річних у розмірі 931 грн.; інфляційні збитки у розмірі 2 280,02 грн., а також стягнути на користь [PERSON] 4 000 грн. витрат на правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 22.10.2015 приблизно о 06 годині 15 хвилин по вулиці Радянська біля будинку №271 у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області відбулася ДТП за участю водія автомобіля «Mersedes-Bens» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який скоїв наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] , мешканця села Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, в результаті якої пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди. Враховуючи наслідки ДТП, позивачці була спричинена матеріальна і моральна шкода. Спричинена матеріальна шкода проявилася у втраті позивачкою годувальника, яким був її син [PERSON] . Моральна шкода проявилася у душевних стражданнях та переживаннях, які позивачка понесла через загибель сина. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована у відповідача за спричинену шкоду майну, життю та/або здоров`ю третіх осіб, відповідно до полісу АІ/3591337, що діяв станом на дату спричинення такої шкоди. Постановою Вінницького апеляційного суду від 04.12.2019 року стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, ЄДРПОУ: 20080515) на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 24 804,00 грн. Однак відповідач не сплатив присуджену судом вищевказану суму, тому вона звернулася з указаним позовом. 10.06.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. 14.12.2020 року від відповідача надійшов відзив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення страхового відшкодування відмовлено. Постановою Вінницького апеляційного суду від 04.12.2019 року рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника скасовано. В цій частині ухвалено нове судове рішення, яким позов [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (03057, м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, ЄДРПОУ: 20080515) на користь [PERSON] суму страхового відшкодування в розмірі 24 804,00 грн. В іншій частині рішення залишено без змін. Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року у справі № 153/1239/19 встановлено, що «відповідно до повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 05.09.2018 та заяв на виплату страхового відшкодування від 05.09.2018 (а.с.8-11) судом встановлено, що позивачка повідомила відповідача про ДТП, яка сталася 22.10.2015 у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області, а також зверталася до відповідача з проханням виплатити страхове відшкодування пов`язане із заподіяною моральною шкодою в сумі 16536,00 грн. та страхове відшкодування, пов`язане із витратою годувальника в сумі 49608,00 грн. Вказані заяви відповідач отримав 11.09.2018. Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 28.02.2018 (а.с.12-13) судом встановлено, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015020370000432 від 22.10.2015 закрито у зв`язку із відсутністю в діянні [PERSON] , [INFO] , складу злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. Відповідно до Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 29.10.2015 (а.с.14) судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у селі Велика Кісниця Ямпільського району Вінницької області. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.01.1968 (а.с.15) судом встановлено, що покійний [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , тобто позивачки. Відповідно до Полісу №АІ3591337 діючого на 22.10.2015 (а.с.20) судом встановлено, що автомобіль «Mersedes-Bens» д.н.з. [NUMBER] застрахований у страховій компанії «Еталон». Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 28 лютого 2018 року, винесеної слідчим в СВ Ямпільського ВП Могилів-Подільського ВП ГУ Національної поліції у Вінницькій області капітаном Любомським Д.С. у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015020370000432 від 22 жовтня 2015 року, 22 жовтня 2015 року о 06.15 год на проїжджій частині дороги, що розташована за адресою: Вінницька область, Ямпільський район, с. В. Кісниця, вул. Радянська біля будинку № 271, водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Mersedes-Bens», модель «Sprinter», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , який лежав на проїжджій частині. Внаслідок наїзду [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких загинув на місці події. При судово-токсикологічній експертизі крові [PERSON] виявлено етиловий спирт в крові у концентрації 4,3%. Відповідно до висновку авто-технічної транспортно-трасологічної експертизи № 733а від 31 грудня 2015 року в умовах даної пригоди, водій автомобілем марки «Mersedes-Bens», модель «Sprinter», державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] не мав технічної можливості попередити дану дорожньо-транспортну пригоду. В умовах даної пригоди в діях водія [PERSON] не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходилися б в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.» Позивач, звернувшись до суду із цим позовом, вказує, що відповідач постанову Вінницького апеляційного суду від 04.12.2019 року не виконав, 24 804,00 грн не сплатив. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 4 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № 4 від 01 березня 2013 року, відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв`язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до положень ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитини померлого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті. Відповідно до п. 27.2. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до п. 27.5. «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Однак відповідачем надано суду платіжне доручення №392 від 07.02.2020 року про сплату 27 415,47 грн боргу згідно виконавчого листа №153/1239/19 від 10.01.2020 року. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом (п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування»). Відповідно до п.36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня (п.6.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено та не обгрунтовано підстав, на які вона посилається при зверненні до суду. Окрім того, позивач просить стягнути на користь [PERSON] 4 000 грн витрат на правничу допомогу. Однак у вказаній частині позову слід відмовити, оскільки [PERSON] не є стороною у справі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed