Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за надані послуги з теплопостачання в сумі 13517,32 грн., інфляційних витрат, 3 % річних у сумі 293 грн. 55 коп. та судових витрат в розмірі 1378,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2015 року КП «Харківські теплові мережі» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з теплопостачання у зв'язку з тим, що із заяви про видачу судового наказу вбачався спір про право. Позивач зазначає, що надає послуги з теплопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV від 24.06.2004 р. та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, що регулюють відносини між субєктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавець) і фізичною та юридичною особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати такі послуги. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання. За період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість наданих послуг внаслідок чого загальна сума заборгованості складає 13517,32 грн. Позивач вказує, що боржникам відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані 261 грн. 46 коп. інфляційних витрат за час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми у розмірі 32 грн. 09 коп. Представник позивача 28.03.2016 року надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу за її відсутності. Належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи , що підтверджується матеріалами справи ( а.с. 31-33), відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Від [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви про визнання позовних вимог в межах позовної давності, у яких вони також просили розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вiдповiдно до ч. 1\~ст. 179 ЦПК України\~, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи i підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21.04.2015 року у прийнятті заяви КП «Харківські теплові мережі» про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.04.2011 року по 31.03.2015 року в сумі 14992,17 грн. було відмовлено, оскільки вимога про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду виходить за межі позовної давності, а тому з заяви про видачу судового наказу вбачається спір про право (а.с.8). Як вбачається з довідки № 268 від 02.02.2016 року, виданої дільницею № 44 КП «Жилкомсервіс», за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають з січня 2010 року : власник вказаної квартири [PERSON], іі чоловік [PERSON] та донька [PERSON]В.(а.с. 6). У відповідності до п. 3 ч. 29 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005.року №630, споживач має право на несплату вартості послуг у разі відключення виконавцем, тобто КП «ХТМ» гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі. Стаття 11 Цивільного кодексу України передбачає різні підстави виникнення цивільних прав і обов'язків. Крім договорів і інших угод відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права й обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Так, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведенню, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зобов'язують споживача оплачувати житлово-комунальні послуги. Згідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир , наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20-го числа , що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або затверджених нормативів споживання. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Таким чином, обов'язок відповідачів по оплаті послуг з теплопостачання випливає з наведених вище нормативних актів та ЦК України. Частиною 2 ст.205 Цивільного Кодексу України передбачено , що угода, для якої не встановлена обов'язкова письмова форма, враховується вчиненою, якщо поведінка сторін свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідачі не відмовлялися від послуг теплопостачання у письмовій формі. Таким чином, поведінка відповідачів свідчить про їх волю до настання відповідних правових наслідків, а саме того факту, що послуги теплопостачання вони отримували. Відповідачі частково сплачували за отримані послуги з теплопостачання , у звязку з чим мають заборгованість по сплаті послуг за теплопостачання за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року у сумі 13517 грн. 32 коп., що підтверджується відомістю нарахувань та сплати за теплову енергію (а.с.9-10). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з простроченням відповідачами виконання зобовязання по оплаті за надані послуги боржникам нараховані інфляційні витрати за час прострочення у сумі 261 грн. 46 коп., а також три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 32 грн. 09 коп. Позивач висуває до відповідача вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року в сумі 13517,32 грн. Згідно з положеннями\~ст. 256 ЦК України\~позовна давність\~це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог\~ст. 257 ЦК України\~загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Як вбачається з вимог ч.3\~ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Згідно з положеннями ч.4\~ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Позовна давність відповідно до ч. 1ст. 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Судовий наказ відповідно до частини першої\~статті 95 ЦПК України\~є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Відповіний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України № 6-214цс14 від 21 січня 2015 року. Відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої\~статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Таким чином, оскільки КП «Харківські теплові мережі»21.04.2015 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за опалення та гарячу воду за період з 01.04.2011 року по 31.03.2015 року в сумі 14992,17 грн., то термін позовної давності переривався, а тому позовні вимоги позивачем заявлені в межах строку позовної давності та підлягають задоволенню. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.05.2012 року по 31.03.2015 року у розмірі 13517 грн. 32 коп., інфляційних витрат за час прострочення у розмірі 261 грн. 46 коп., а також трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі 32 грн. 09 коп. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1256,20 грн. за подачу цього позову та 121,80 грн. за подачу заяви про видачу судового наказу, що документально підтверджується платіжними дорученнями, долученими до матеріалів цивільної справи ( а.с. 2,3, 4, 15), підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів у розмірі по 459,33 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved