Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

У лютому 2020 року Орган опіки та піклування Мар`їнської районної державної адміністрації Донецької області в особі Служби у справах дітей звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] в якому просив позбавити її батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та стягнути на користь дитини аліменти у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення нею повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] [INFO] народила сина, однак з полового будинку дитину не забрала, про що лікувальним закладом було повідомлено позивача. Між тим, 10.04.2019 року відповідач виявила бажання тимчасово влаштувати дитину до дитячого державного закладу до вирішення матеріально-побутових проблем строком на півроку та була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. За розпорядженням голови Мар`їнської РДА, [INFO] малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , тимчасово влаштували до Краматорського будинку дитини « Антошка », де він виховується по теперішній час та набув статусу дитини позбавленої батьківського піклування. Втім, за час перебування дитини у вказаному закладі та після закінчення його терміну знаходження, відповідач дитину не забрала, життям здоров`ям не цікавилась, заходів для повернення дитини в родину не приймала та самоусунулась від виховання сина. Отже, посилаючись на вказані обставини, позивач просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] та стягнути з неї аліменти на його утримання в розмірі ј частки його доходу, починаючи від дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 1-4). Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 10.03.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області від 25.05.2020 року закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду. При розгляді справи представник позивача позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позові та просила їх задовольнити. Зокрема пояснила, що [PERSON] [INFO] народила сина з вадами фізичного розвитку, якого з полового будинку не забрала, про що лікувальний заклад повідомив позивача. Під час з`ясування обставин залишення [PERSON] сина у пологовому будинку, встановлено, що вказані обставини зумовлені її скрутним матеріальним становищем та побутовими проблемами, відповідач не має постійного житла в Мар`їнському районі Донецької області, є внутрішньо переміщеною особою, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює та вимушена винаймати житло. Втім, погодилась тимчасово влаштувати дитину до дитячого державного закладу строком на шість місяців, здійснила державну реєстрацію народження сина, а також її було попереджено про відповідальність за ухилення від виконанням батьківських обов`язків. Тому малолітнього [PERSON] , 22.05.2019 року за розпорядженням голови Мар`їнської РДА на підставі заяви відповідача було тимчасово влаштовано до Краматорського будинку дитини « Антошка », де він виховується по теперішній час. За час перебування дитини у вказаному закладі та після закінчення його терміну знаходження, мати дитину не забрала, життям здоров`ям не цікавилась, заходів для повернення дитини не вчинила, дитині було надано статус такої, що позбавлена батьківського піклування, тому подальше знаходження дитини у вказаному державному закладі можливо за наявності рішення суду про позбавлення матері батьківських прав. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання дитини представник позивача пояснив, що вказані вимоги ґрунтуються на законі, і зумовлені обов`язком матері матеріально утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, у задоволенні позову просила відмовити у повному обсязі, правом відзиву на позов не скористалась. Зокрема пояснила, що внаслідок бойових дій у місті Донецьку вона разом із двома малолітніми дітьми була змушена переїхати до села Максимілянівка Мар`їнського району Донецької області до її матері, де зареєструвалась як внутрішньо переміщена особа, в зареєстрованому шлюбі не перебуває, винаймала житло разом із її матір`ю, користувалась тимчасовими підробітками, та доглядала за дітьми у вільний від роботи час. Після народження сина, у зв`язку із його фізичними вадами, її пригніченим станом, а також скрутним матеріальним становищем хотіла залишити дитину у пологовому будинку, але вирішила цього не робити. Здійснила реєстрацію його народження, і враховуючи його стан здоров`я, рекомендації як лікарів так і працівників служби у справах дітей вирішила помістити сина до лікувального дитячого закладу «Антошка» у місті Краматорську. Втім сина не провідувала, оскільки знаходилась у пригніченому стані, мала проблеми зі здоров`ям, була змушена працювати кожного дня, задля того щоб сплати ремонт орендованого житла, прогодувати двох малолітніх дітей, побоювалась, що їй не вистачатиме коштів для лікування дитини. Підстави, що заявлені у позові про позбавлення її батьківських прав вважає такими, що не відповідають дійсності, оскільки перебування дитини більш ніж шість місяців у лікувальному закладі та її невідвідування сина, було зумовлено її пригніченим станом, скрутним матеріальним становищем, відсутністю постійної роботи, відсутністю житла, а також знаходженням на утриманні ще двох малолітніх дітей, та небажанням її матері доглядати за сином. Наразі вона працює за трудовим договором, бажає, щоб дитина проживала разом із нею і вона буде займатись його вихованням та лікуванням як самостійно так і за допомогою благодійних організацій. Представник третьої особи Мар`їнського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог позивача та у задоволенні позову просив відмовити. Суд вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази долучені до матеріалів справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] та копії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.03.2019 року № 1443-5000059010 слідує, що [PERSON] , [INFO] , уродженка села Прибитки Гомельського району Гомельської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично (на день подання позову) перебуває за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6, 19). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.04.2019 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 16.04.2019 року № 00022634421 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7, 8). З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку від 19.03.2019 року № 01-17 слідує, що 15.03.2019 року о 16:55 годині у відділені сумісного перебування матері та дитини ПЦРЛ виявлено покинуту дитину чоловічої статі [PERSON] , [INFO] . У відомостях про матір дитини зазначено [PERSON] , [INFO] , яка має двох неповнолітніх дітей 2016 р.н. та 2017 р.н., проживає на зйомній квартирі, не працює (а.с. 9). З письмових пояснень [PERSON] від 10.04.2019 року слідує, що вона народила дитину у місті Покровську від якої хотіла відмовитись, а потім залишила за собою. Між тим, з пояснень слідує, що відповідач залишила дитину у пологовому будинку через те, що у неї складні матеріально-побутові умови. Планує забрати сина після того як, налагодяться матеріально-побутові умови (а.с. 12). З попередження від 19.04.2019 року вбачається, що [PERSON] ознайомлена із положеннями ч. 2 ст. 219 СК України щодо усиновлення дитини без згоди батьків у разі їх ухилення (а.с. 11). З акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в закладі охорони здоров`я від 25.11.2019 року слідує, що дитина була доставлена матір`ю [PERSON] до КУОЗ «КБД Антошка» м. Краматорська 22.05.2019 року, і строк перебування дитини у вказаному закладі закінчився 22.11.2019 року. Стан здоров`я дитини: енцифалопатія не уточненої етіології, неточно позначені хвороби серця, атопічний дерматит, залізодефіцитна анемія, інші захворювання (а.с. 10). Згідно повідомлення КУОЗ КБД «Антошка» від 25.11.2019 року № 01/07-764 та клопотання головного лікаря вказаного закладу слідує, що з 22.05.2019 року [PERSON] , [INFO] , знаходиться на повному державному забезпеченні у закладі «Краматорський будинок дитини « Антошка ». За час перебування дитини в закладі [PERSON] дитину не забрала, життям здоров`ям не цікавилась, заходів для повернення дитини до родини не здійснювала, у зв`язку із чим вказаний заклад просить вирішити питання щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні її малолітнього сина [PERSON] (а.с. 13, 14). З витягу з протоколу № 15 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 23.12.2019 року Мар`їнської РДА прийнято рішення про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Положеннями ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ч. 1, 7 ст. 80, ч. 1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, а обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Частиною 2, 3, 4 ст. 143 СК України визначено, що мати, яка не перебуває у шлюбі, зобов`язана забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я. Дитина може бути залишена батьками у пологовому будинку або в іншому закладі охорони здоров`я, якщо вона має істотні вади фізичного і (або) психічного розвитку, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Якщо батьки не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я, забрати дитину мають право її баба, дід, інші родичі з дозволу органу опіки та піклування. Згідно частин першої та п`ятої статті 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє їх від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно п.1 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно може прийняти рішення про стягнення аліментів на дитину (ч. 3 ст. 166 СК України). Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України), і допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків, зокрема беззаперечних даних, що свідчать про умисний характер ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків. Встановлено, що відповідач [PERSON] не забрала дитину [PERSON] , [INFO] з лікувального закладу КУОЗ КБД «Антошка», починаючи з 25.11.2019 року. Згідно наявних в справі медичних даних дитина мала істотні вади фізичного розвитку (а.с. 10). Залишення дитини в зазначеному закладі охорони здоров`я [PERSON] мотивовано наявністю обставин в сім`ї, які змусили її вчинити так, зокрема, перебування у пригніченому стані, скрутному матеріальному становищі, відсутністю житла, постійної роботи, а також знаходженням на утриманні ще двох малолітніх дітей, та небажанням її матері (бабусі) доглядати за новонародженим сином, тощо. Так, згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 05.03.2019 року № 1443-5000059010, акту закладу охорони здоров`я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в закладі охорони здоров`я від 25.11.2019 року слідує, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , а фактично перебуває за адресою: [ADDRESS] , має на утриманні двох дітей, зокрема сина сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , не працює (а.с. 6, 9, 10, 19). Доводи [PERSON] щодо обставин залишення дитини у лікувальному закладі не спростовано. Зазначені обставини суд вважає такими, що мають істотне значення, тому у розглядуваній ситуації ці обставини у сенсі ч. 3 ст. 143 СК України можуть розглядатися як підстава залишення дитини у лікувальному закладі. Між тим, докази прийняття органом опіки та піклування мір до того, щоб дитину забрали баба, дід чи інші родичі відповідача, в справі відсутні і позивачем не спростовані. В матеріалах справи наявна заява [PERSON] складена 10.04.2019 року згідно якої вона хотіла відмовитись від новонародженої дитини, а потім залишила дитину у пологовому будинку у зв`язку із складним матеріально-побутовим становищем, та планувала забрати дитину після вирішення побутових проблем (а.с. 12). Заява написана відповідачем у присутності посадових осіб Мар`їнської РДА Гладкової Н.Є. та Іжаболдіної Д.П. Фурсова А.А. пояснила суду, що не в повній мірі розуміла правові наслідки написання такої заяви, зокрема, позбавлення батьківських прав щодо дитини. Суд приймає до уваги доводи [PERSON] щодо нерозуміння правових наслідків вчинених нею дій, оскільки такі мали місце як під час перебування в пологовому відділенні, так і через незначний проміжок після народження дитини та були обумовлені складною ситуацією в сім`ї. [PERSON] не є юридично обізнаною і за правовою допомогою звернулася вже після вчинення зазначених дій. Отже, доводи позивача про те, що [PERSON] двічі не забрала дитину із закладу охорони здоров`я відхиляються з огляду на їх недоведеність. Поряд із цим вимоги про позбавлення батьківських прав заявлено з підстав п.1 ч. 1 ст. 164 СК України (а.с. 1-4). На наявність зазначених підстав орган опіки та піклування посилається у своєму розпорядженні та поясненнях суду (а.с. 15). Згідно п.1 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу. Встановлено, що мати не забрала дитину з лікувального закладу з причин, зазначених вище та визнаних судом поважними. Встановлено, що [PERSON] працює за трудовим договором, вимушена винаймати житло, виховує двох малолітніх дітей без батька, на обліку, як така, що не виконує батьківські обов`язки на час розгляду справи не перебуває. Вимоги щодо позбавлення батьківських прав щодо інших двох дітей не порушувались, що свідчить про те, що мати виконує свої батьківські обов`язки щодо інших дітей. Наявність розпорядження органу опіки і піклування про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , не може бути єдиною, беззаперечною та безумовною підставою для задоволення позовних вимог, оскільки дане розпорядження досліджується і підлягає оцінці разом з усіма доказами у справі. Із вказаних документів не вбачається обставин того, що орган опіки та піклування намагався надавати допомогу [PERSON] у здійсненні нею батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] . Доводи представника позивача в тій частині, що мати не цікавились дитиною під час знаходження її в лікувальному закладі, не приходила до дитини, самоусунулась від виховання, тощо, не можуть слугувати доказом небажання матері піклуватися про дитину, оскільки з огляду на обставини справи суд вважає, що спілкування з дитиною було фактично неможливим. Матеріали справи та поведінка [PERSON] під час судового розгляду вказують на те, що відповідач бажає самостійно виховувати та лікувати сина, проявляти у відношенні нього турботу незважаючи на її скрутне матеріальне становище, любить свою дитину, і вказане не може слугувати підставою позбавлення батьківських прав матері. Підтримуючи свій висновок щодо позбавлення батьківських прав, орган опіки та піклування не довів, що це суперечить інтересам дитини. З огляду на викладене, суд вважає, що підстави для застосування п. 1 ч. 1 ст. 164 СК України як норми матеріального права для задоволення вимог позову про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів згідно ч. 3 ст. 166 СК України відсутні, тому в позові належить відмовити. Від сплати судових витрат сторони звільнено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed