Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У лютому 2020 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про припинення її права власності на Ѕ частину автомобіля Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] , та стягнення компенсації вартості належної їй частки в сумі 55 170 грн. На обґрунтування позову зазначила, що рішенням суду від 11.04.2019 було здійснено поділ їх спільного з відповідачем майна, а саме автомобіля Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] , шляхом визнання за кожною зі сторін права власності на Ѕ його частину. Після рішення суду позивач продовжувала користуватися автомобілем, але на даний час позбавлена такої можливості, оскільки відповідач забрав автомобіль у своє користування. Автомобіль є неподільною річчю і спільне користування ним неможливе через неприязні стосунки після розірвання шлюбу. За таких обставин позивач на підставі положень статті 364 ЦК України заявляє вимогу про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості її частки, яка визначена за наявними в мережі Інтернет даними щодо вартості аналогічного автомобіля. У відзиві на позов відповідач [PERSON] заявив про невизнання позову пославшись при цьому на такі обставини. Не погоджуючись з визначеною позивачем вартістю спірного автомобіля, відповідач замовив його оцінку та отримав Звіт, відповідно до якого вартість автомобіля становить 73 179,16 грн. Відтак вартість частки позивача мала б складати 36 589,58 грн., проте ураховуючи, що під час оцінки не було враховано стан деталей автомобіля та його придатність до експлуатації, відповідач звернувся в автосервіс для проведення діагностики технічного стану автомобіля. Відповідно до результатів діагностики автомобіль потребує ремонту на суму 37 494 грн., і на цю суму відповідачу було виставлено рахунок. Оскільки протягом останніх кількох років після розірвання шлюбу автомобіль перебував в користуванні позивача, її діями було завдано шкоди автомобілю, а тому саме з неї має бути стягнута вартість ремонту. За таких обставин у відповідача відсутнє зобов`язання перед позивачем щодо виплати будь-якої компенсації за частину автомобіля. Навпаки, це позивач заборгувала відповідачу 904,42 грн. Окрім того позивач повинна компенсувати відповідачу вартість оцінки в розмірі 2 000 грн. та вартість діагностики в розмірі 1 084 грн. Заперечуючи проти наведених у відзиві аргументів, позивач вказала, що всупереч твердженням відповідача оцінювачем визначена ринкова вартість автомобіля на момент його огляду з урахуванням стану деталей автомобіля та його придатності до експлуатації. Також є безпідставними посилання відповідача на необхідність стягнення з неї вартості ремонту автомобіля, оскільки фактично таких затрат ним не понесено. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 11.04.2019 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у цивільній справі № 753/21469/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] (зараз - [PERSON] ) про поділ майна подружжя. Даним рішенням суд визнав автомобіль Hyundai Matrix, 2004 року випуску, номер кузова [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований за відповідачем, спільною сумісною власністю подружжя та здійснив його поділ шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на Ѕ його частину. Рішення суду ніким не оскаржувалось і набрало законної сили. Отже на підставі рішення суду спільна сумісна власність сторін на спірний автомобіль трансформувалась у спільну часткову власність. За положеннями статей 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Стаття 321 ЦК України, у якій закріплений конституційний принцип непорушності права власності, проголошує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до положень статті 358 цього Кодексу право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Статтею 364 ЦК України закріплено положення про право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Вказана норма передбачає, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Аналіз конструкції наведених норм цивільного закону дає підстави для висновку, що положення статті 365 ЦК України регулюють випадки, коли співвласник домагається позбавлення права власності на частку майна іншого співвласника (співвласників), а випадок, коли співвласник має намір припинити права стосовно належної йому частки у спільному майні шляхом отримання від іншого співвласника (співвласників) грошової компенсації вартості цієї частки регулюється нормою статті 364 цього Кодексу. Така правова позиція була сформульована у постанові Верховного Суду України від 15.05.2013 у справі № 6-37цс13. З пояснень сторін вбачається, що на час поділу майна судом та після ухвалення судового рішення спірний автомобіль перебував в користуванні позивача, однак в подальшому відповідач забрав автомобіль у своє користування. Автомобіль є неподільною річчю, оскільки його неможливо поділити без втрати його цільового призначення, а неприязні відносини між співвласниками перешкоджають їм домовитися про порядок користування ним. За таких обставин єдиним можливим способом захисту порушених прав позивача є припинення права одного із співвласників на частку у праві спільної часткової власності власності з одержанням компенсації її вартості від іншого співвласника. Альтернативного порядку вирішення існуючого спору відповідач не запропонував, а тому суд визнає обґрунтованими вимоги позову про виділення автомобіля відповідачу та стягнення з останнього на користь позивача грошової компенсації половини його вартості. Вартість автомобіля визначена позивачем на рівні ринкової вартості продажу аналогічного автомобіля, схожого за технічними та іншими характеристиками, оголошення про продаж якого розміщене в мережі Інтернет (на сайті AUTO.RIA) в розмірі 110 025 грн. Водночас згідно з наданим відповідачем Звітом про оцінку колісного транспортного засобу № 389/1 ринкова вартість автомобіля Hyundai Matrix, д.н.з. [NUMBER] , станом на 16.03.2020 складає 87 815 грн. (з урахуванням ПДВ). Вказаний Звіт виконаний суб`єктом оціночної діяльності, за вірною методологією, з дотриманням вимог нормативно-законодавчих документів, зокрема, Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 1074/8395 в редакції Наказу від 24.07.2009 № 1335/5/1159 (далі - Методика), Національного стандарту № 1 «Про оцінку майна і майнових прав», і жодних доказів на його спростування позивачем не надано, а тому суд покладає його в обґрунтування рішення як належний, допустимий та достовірний доказ, що підтверджує вартість спірного автомобіля. Відповідно до пункту 7.4 розділу VII Методики формула визначення ринкової ціни колісного транспортного засобу включає вартісний еквівалент суми податків, зборів, інших обов`язкових платежів під час митного оформлення згідно з чинним законодавством, а відтак суд визнає обґрунтованою ринкову вартість автомобіля з урахуванням ПДВ. Доводи відповідача про те, що при вирішенні даної справи слід ураховувати вартість ремонту спірного автомобіля, зазначену у документі під назвою «Замовлення клієнта» № [NUMBER] від 30.04.2020, суд відхиляє як необґрунтовані з таких підстав. По перше, з наданого відповідачем Звіту про оцінку колісного транспортного засобу вбачається, що оцінка проведена за результатами візуального огляду автомобіля, при цьому було ураховано фактичні дані про його комплектність, укомплектованість, пошкодження, відновлення і оновлення складників, технічний стан його конструктивних елементів і величину пробігу. Дані показники були ураховані при визначенні ринкової ціни автомобіля, про що свідчать наведені у Звіті розрахунки, при здійсненні яких визначався коефіцієнт коригування ринкової вартості за величиною пробігу та додаткове збільшення (зменшення) ринкової вартості транспортного засобу виходячи з факторів, які визначають умови його експлуатації, дефекти конструктивних елементів та наявність складових, які потребують ремонту. По друге, надане відповідачем «Замовлення клієнта» свідчить лише про ймовірну вартість ремонту спірного автомобіля, проте доказом понесення відповідачем реальних витрат на його ремонт вказаний документ не являється. По третє, з огляду на те, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної часткової власності сторін, усі питання щодо нього, в тому числі і щодо його ремонту, повинні вирішуватись за згодою співвласників, проте позивач згоди на ремонт автомобіля не надавала. Отже на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ними доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] про припинення її права на частку у праві спільної часткової власності на спірний автомобіль та стягнення з відповідача грошової компенсації вартості цієї частки в розмірі 43 907,50 грн. (87 815/2). За загальним правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з розглядом цієї справи позивач понесла витрати на сплату судового збору в розмірі 840,80 грн. Натомість відповідач поніс витрати на оцінку спірного автомобіля в розмірі 2 000 грн. Загальний розмір заявлених позивачем вимог становив 55 170 грн. Відтак ураховуючи, що позов задоволений на 43 907,50 грн., тобто на 80% (43 907,50х100/55 170), на відповідача слід покласти 80% понесених позивачем судових витрат, що становить 672,64 грн. (840,80х80%). У задоволенні 20% позовних вимог відмовлено, а тому суд покладає на позивача понесені відповідачем судові витрати в розмірі 400 грн. (2 000х20%). Отже, здійснивши залік взаємних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 272,64 грн. (672,64 - 400). На підставі викладеного,

Outcome: partial