Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач пред`явив через суд зазначений позов до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] , будучи батьком їх сина [PERSON] , [INFO] , після новини про вагітність став проживати окремо (став проживати разом зі своєю матір`ю), а з лютого 2007 року взагалі припинені шлюбні відносини, 14 серпня 2008 року заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними розірваний, 05 вересня 2008 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, проте відповідач рішення суду не виконує належним чином, має заборгованість понад 77 тис. грн., а крім того, життям сина не цікавиться, не приймає участі у його вихованні, утриманні і лікуванні, батьківських обов`язків щодо дитини не виконує, не зважаючи на свій обов`язок та можливості, не контактує з дитиною взагалі, у зв`язку з чим позивач змушена була звернутися до органу опіки та піклування, який зробив висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, тому позивач просив суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначена до розгляду. Відповідач, отримавши копію позовної заяви з додатками, відзив на позовну заяву не подав. В судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позов у повному обсязі, з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначивши, що не має ніяких батьківських почуттів до цієї дитини, йому байдуже до його виховання, навчання, бажання спілкуватися та приділяти йому увагу немає, не має наміру виконувати інших батьківських обов`язків, окрім як сплату аліментів за рішенням суду у примусовому порядку, при цьому має заборгованість зі сплати аліментів, оскільки не працює, доходів окрім пенсії по інвалідності не має. Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання представника не направила та клопотала про розгляд справи у відсутності останнього, зазначивши, що позовні вимоги в інтересах дитини підтримують та додали висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських справи відносно сина [PERSON] . Допитана судом під присягою свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є хрещеною матір`ю [PERSON] з 2006 року, тобто є кумою сторін у даній справі, і вона постійно спілкується з хрещеним, приділяє йому увагу, він з нею ділиться подіями зі свого життя, враженнями, побажаннями, ходить до нього у гості, щонайменше декілька разів на місяць. Так, їй відомо, що вихованням [PERSON] з самого народження займається виключно мати, [PERSON] та бабуся (мати [PERSON] ), натомість батько - [PERSON] ніколи не приймав участі у вихованні, один раз після народження був на дні народження сина і більше ніколи не приходив ні на дні народження, ні на інші свята, не приймав участі у розвитку, вихованні, лікуванні, утриманні дитини. Суд, вислухавши пояснення сторін та представника позивача, показання свідка, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом сторони з 27 грудня 2003 року перебували у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2008 року, що набрало законної сили 26 серпня 2008 року (а.с.13,15). Від сторін як подружжя походить дитина - [PERSON] , [INFO] , про що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області 02 серпня 2006 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 292 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.9). В статті 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов`язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз`яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. За відомостями довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 12 грудня 2019 року відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , де і проживає, натомість позивач з дитиною зареєстровані та проживають про [ADDRESS] , тобто окремо від відповідача, що також підтверджується довідки голови ОСББ «Проспект Пушкіна ,21» від 24 жовтня 2019 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 вересня 2008 року №2-1846/08, що набрало законної сили 16 вересня 2008 року, позов [PERSON] задоволено, вирішено стягувати з [PERSON] після розірвання шлюбу) на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі ј частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 15 липня 2008 року до повноліття (а.с.17). За даними довідки-розрахунку державного виконавця Центрального ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, де перебуває на виконанні виконавчий лист № 2-1846/08, заборгованість [PERSON] по аліментам станом на 01 серпня 2019 року складає 77595,63 грн., що відповідач визнав в судовому засіданні, пояснивши наявність останньої відсутністю роботи та доходів з огляду на встановлену йому інвалідність 3 групи. Разом з тим, як встановлено у судовому засіданні 3 група інвалідності загального захворювання встановлена відповідачу лише 10 вересня 2019 року, що підтверджується відповідним пенсійним посвідченням серії [NUMBER], тому не може свідчити про поважність причин допущення заборгованості по аліментам виключно з цих підстав за минулий період. Відповідно до висновку Виконавчого комітету Центральної районної у місті Дніпрі ради від 18 грудня 2019 року за №16/389, підписаного головою ради Клюєвим А.Г., «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] » встановлене систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , заслухано думку дитини відповідно до ст. 164 СК України та вирішено визнати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Також судом встановлено, що виключно позивач виконує батьківські обов`язки з виховання, піклування, розвитку, утримання сина [PERSON] , що підтверджується характеристиками з місця навчання КЗО «Спеціалізована школа №67 еколого-економічного профілю» ДМР від 30 вересня 2019 року, Приватного закладу освіти «Загальноосвітній навчальний заклад І-І ступенів №11» від 18 вересня2019 року №76, ТОВ НВК «Катеринослав» від 16 вересня 2019 року сукупно з показаннями свідка [PERSON] (а.с.23, 24, 25). Одночасно судом встановлено, що позивач має позитивні характеристики з місця роботи, де працює доцентом кафедри іноземної філології ,перекладу та професійної мовної підготовки Університету митної справи та фінансів, з місця проживання, на обліку у нарколога або психіатра не перебуває (а.с.40-44). З дослідженого в судовому засіданні акту обстеження умов проживання матері (позивача у справі) від 06 вересня 2019 року, встановлено і визнано відповідачем, що умови відповідають необхідним для дитини та є значно кращими для хлопця (а.с.39). При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем, як батьком, своїх батьківських обов`язків щодо сина [PERSON] , як і на спростування обставин покладення ним виконання батьківських обов`язків виключно на позивача (матір), відповідачем суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Відповідач щонайменше з лютого 2007 року з дитиною не проживає, не спілкується, у вихованні та лікуванні участі не приймає, матеріальної допомоги добровільно не надає, що встановлено рішенням суду від 05 вересня 2008 року про стягнення з відповідача аліментів. Будучи дієздатною та працездатною, хоч і з встановленою ІІІ групою інвалідності, особою, відповідач соціальним життям, розвитком, станом здоров`я сина не цікавиться, будь-якої уваги дитині не приділяє, не відвідує, не спілкується ні особисто, ні у будь-який інший спосіб, зокрема, після розірвання шлюбу, взагалі жодного разу не виявив інтересу до дитини, обставини чого відповідач визнав у судовому засіданні та що узгоджується з поясненнями позивача та показами свідка. Натомість за зверненням позивача органом опіки та піклування поставлене на розгляд питання доцільності позбавлення батька батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] з підстав ухилення від виконання щодо нього батьківських обов`язків. Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач, будучи рідним батьком, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, не спілкується із дитиною, що з урахуванням віку сина вкрай негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення його батьківських прав відносно його сина. З урахуванням клопотання позивача суд вважає за можливе віднести судові витрати на її рахунок.

Outcome: approved