Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У лютому 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що [INFO] помер їх дід - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. За життя спадкодавець залишив заповіт, яким заповів усе належне йому майно своїй онуці - [PERSON], та своєму сину - [PERSON]. Спадкоємці протягом визначеного законом строку звернулись до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. [PERSON] не встиг оформити свідоцтво про право на спадщину і помер [INFO]. Після його смерті із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до Кобеляцької державної нотаріальної контори після померлого батька звернувся його син - другий позивач [PERSON]. Свого часу [PERSON] також звернувся із заявою до першої Державної нотаріальної контори після смерті діда - спадкодавця [PERSON]. Загалом до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] звернулися наступні особи: позивачі - [PERSON] і [PERSON], померлий син спадкодавця - [PERSON] і дружина спадкодавця - [PERSON]. Оскільки за життя син спадкодавця [PERSON] прийняв спадщину, але не оформив її, його спадкові права на цю спадщину входять в склад спадщини після його власної смерті. Таким чином, позивач [PERSON], який прийняв спадщину після свого батька, є належним позивачем та має право на ту частину спадщини після померлого діда [PERSON], на яку мав право його померлий батько. Просили суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлого [INFO]. діда [PERSON] на 5/24 частини житлового будинку по [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після померлого [INFO]. діда [PERSON] на 5/24 частини житлового будинку по [ADDRESS]. 14.07.2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічною позовною заявою, в якій зазначала, що 21.08.1985 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, після чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON]. Після реєстрації шлюбу, [PERSON] разом з чоловіком почали проживати однією сім'єю в будинку чоловіка за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер. За життя, [PERSON] набув право власності на 1/2частину житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за договором дарування б/н від 23.11.1982 року.В період спільного проживання з чоловіком цінність ? частини житлового будинку по [ADDRESS] значно збільшилась.Оскільки за час тривалого спільного проживання [PERSON] та на даний час вже померлого чоловіка - [PERSON], цінність 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами, в якому проживало подружжя значно збільшилось, [PERSON] вважає, що зазначене майно набуло статусу об'єкта спільної сумісної власності подружжя. Просила суд визнати ? частину садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на обов'язкову частку в спадковому майні, а саме на 1/24 частину садибного (індивідуального) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В судовому засіданні представник [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] просила позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. [PERSON] та її представник [PERSON] первісний позов визнали частково, просили задовольнити зустрічний позов у повному обсязі. Представник Реєстраційної служби Полтавського МУЮ Полтавської області в судове засідання не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Представник першої Полтавської державної нотаріальної контори до суду не з»явився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність, при вирішенні спору покладався на розсуд суду. Представник ПП ПБТІ «Інвентаризатор» до суду не з»явився, направив заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Суд, заслухавши, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити . Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 23.11.1982 року [PERSON] належала ? частина будинку по [ADDRESS], який зареєстрований в БТІ 09.12.1982 року в реєстрову книгу № 4 за № 84. [INFO] помер [PERSON], свідоцтво про смерть серії [NUMBER]. За життя спадкодавець [PERSON] склав заповіт, яким заповів усе належне йому майно в рівних частках своїй онуці - [PERSON], та своєму сину - [PERSON]. Згідно ст.ст. 1217,1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно до ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно ст.. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Протягом визначеного законом строку [PERSON] та [PERSON] звернулись до першої Полтавської Державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи .Також із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина [PERSON]-[PERSON], яка є пенсіонером. Таким чином [PERSON] та [PERSON]. як спадкоємці за заповітом мали право на спадкування по 1/6 частині кожному, а [PERSON] мала право на обов'язкову частку в спадщині, яка складає 1/12 в домоволодінні по [ADDRESS]. Згідно довідки першої Полтавської Державної нотаріальної контори 31.10.2014 року свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Постановою державного нотаріуса першої Полтавської Державної нотаріальної контори від 07.04.2014 року, відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON],з підстав відсутності правовстановлюючих документів. Як було встановлено в судовому засіданні, що [INFO] [PERSON] помер,що підтверджується свідоцтвом про смерть . Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.. 1267 ЦК України передбачено. що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. . Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 652/2012 від 02.11.2012 року, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк до Кобеляцької державної нотаріальної контори звернувся його син [PERSON] та дружина -[PERSON]. 16.06.2014 року на їх ім'я видано свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль ВАЗ 2121 д.н.з. [NUMBER], по ? частині кожному. Оскільки [PERSON] подав заяву на прийняття спадщини, але не встиг за життя отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], то відповідно його 1/6 частка у домоволодінні по [ADDRESS], після його смерті входить до складу спадщини. Будь-яких доказів на підтвердження того, що частки спадкоємців були змінені на підставі договору, то суд вважає, що частки [PERSON] та [PERSON] у спадщині після смерті [PERSON] - є рівними, а саме по ? . Разом з тим [PERSON] до суду з позовом про визнання права власності на частину домоволодіння по [ADDRESS] не зверталася, даних про відмову від всієї спадщини на користь [PERSON] не має. За таких обставин,суд приходить до висновку , про часткове задоволення позовних вимог [PERSON]. та [PERSON] і визнання за ними права власності на частину домоволодіння по [ADDRESS], а саме за [PERSON] на 5/48 частин, за [PERSON] 5/24 частин. Також, підлягають частковому задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] , виходячи з наступного. Згідно ст. 62 Сімейного кодексу України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. . Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Постановою пленуму верховного суду України 21.12.2007 N 11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) , відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. Оскільки під час судового розгляду не надано доказів на підтвердження, істотного збільшення вартості домоволодіння по [ADDRESS] за час шлюбу [PERSON] та покійного [PERSON]., то в задоволенні позовних вимог щодо визнання будинку об'єктом спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частину відмовити. При цьому суд приймає до уваги, що висновком судового експерта Авдєєва А.К. № 88-14 від 25.11.2014 року не надано відповіді щодо істотного збільшення у своїй вартості вищевказаного будинку. Разом з тим підлягають до часткового задоволення позовні вимоги, в частині визнання права власності на обов'язкову частку в спадковому майні, так як вона є тією особою у розрізі ст.. 1241 ЦК України, що має право на обов'язкову частку у спадщині, а саме на 1/12 частину . На підставі викладеного,

Outcome: partial