Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON], в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 02 липня 2009 року по справі №2-2606/09, про стягнення аліментів на \~утримання дитини сторін-Литвина [PERSON], [INFO],- з розміру 500 грн. до досягнення повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,- на розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що витрати на дитину значно збільшилися, розмір аліментів унеможливлює належне матеріальне утримання дитини. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження відсутні. Згідно заяви від 15 лютого 2019 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить справу розглянути у її відсутність; згідно заяви від 12 квітня 2019 року відповідач [PERSON] просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає частково у розмірі 1100 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням поданих сторонами доказів суд приходить до слідуючих висновків. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Згідно виконавчого листа Дарницького районного суду м.Києва №2-2606/09, виданого 24 червня 2009 року, стягнуто із [PERSON], [INFO], аліменти на \~користь \~[PERSON]\~на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 500 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи зміст ст.ст.\~181,\~192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до вимог ч.1\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Законодавчо визначений обов'язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України\~). Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів,-стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлений у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року 2027 грн, з 1 липня 2118 грн, з 1 грудня 2218 грн.. \~ \~ \~ \~З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Розмір аліментів, визначений рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 20 травня 2009 року у розмірі 500 грн. не забезпечує [PERSON], [INFO], належного утримання, навіть на рівні мінімально встановленого законодавством. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами\~СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини\~\~від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина у зазначеному віці потребує значних витрат на утримання, зокрема, харчування, одяг, інші речі щоденного вжитку, у зв»язку з чим суд,

Outcome: approved