Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У лютому 2014р. [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Другий Малиновський ВДВС ОМУЮ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON], посилаючись на те, що 26.05.2008р. постановою державного виконавця Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ при примусовому виконанні виконавчого листа №2-10533 виданого 28.12.2005р. Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON], а саме на: автомобіль ГАЗ 24, д/н [NUMBER] та автомобіль Опель Омега, д/н [NUMBER], а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому, в тому числі зазначені автомобілі. 15 листопада 2013р. [PERSON] була оформлена нотаріально посвідчена заява, зі змісту якої вбачається, що остання претензій до [PERSON], відносно сплати останнім аліментів на утримання їх сина не має та не буде мати. Посилаючись на те, що у [PERSON] відсутні претензії до нього, як боржника з виконання виконавчого листа №2-10533 виданого 28.12.2005р. Малиновським районним судом м.Одеси, позивач просив суд винести рішення, яким виключити з акту опису, звільнити з під арешту та зняти заборону на здійснення відчуження майна, що належить йому, а саме на автомобілі: ГАЗ 24, д/н [NUMBER] та Опель Омега, д/н [NUMBER]. Представник позивача, діючий за довіреністю від 25.12.2013р. у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності, та відсутністю позивача (а.с.9,20). Представник Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляду справи за відсутності представника відділу державної виконавчої служби (а.с. 14). Третя особа: [PERSON] у судове засідання не з'явилась, раніше в наданих суду поясненнях не заперечувала проти задоволення позову [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження», тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа №2-10533/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2005р. з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON]. [INFO]. 28 грудня 2005р. Малиновським районним судом було видано [PERSON] виконавчий лист №2-10533/05 по виконанню рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2005р. (а.с.30-31). Постановою державного виконавця другої Державної виконавчої служби Малиновського району м.Одеси від 30.01.2006р. за заявою [PERSON] було відкрито виконавче провадження №В-1/317 по виконанню виконавчого листа №2-10533 від 28.12.2005р. (а.с.32). Судом встановлено, що в ході проведення виконавчих дій з виконання виконавчого листа №2-10533, через неналежне невиконання [PERSON] своїх обов'язків по сплаті аліментів, державним виконавцем неодноразово виносилися постанови про накладення арешту на майно боржника. З копій виконавчого провадження №ВП3268200, що були долучені до матеріалів справи вбачається, що постановами державних виконавців Другого Малиновського ВДВС ОМУЮ серії АА №612197 від 14.05.2007р. та серії АА№2612344 від 26.05.2008р., №В-1/39/2012 від 11 жовтня 2012р. було накладено арешт та заборону на відчуження всього майна, що належить [PERSON], а саме: автомобілі: ГАЗ24, д/н [NUMBER] та Опель Омега, д/н [NUMBER] (а.с.46, 71). 21 січня 2009р. постановою державного виконавця Назарової В.В. було встановлено, що 26.05.2008р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження для подальшої реалізації. Згідно наданих квитанцій встановлено, що [PERSON], якому належать автомобілі ГАЗ24, д/н [NUMBER] та Опель Омега, д/н [NUMBER] сплатив заборгованість по аліментам в повному обсязі, у зв'язку із чим арешт з вищевказаних автомобілів та їх розшук були зняті. Строк сплати аліментів на утримання доньки сторін, [PERSON] [INFO], закінчився 08.02.2012р. В ході розгляду справи було встановлено, що 15.11.2013р. [PERSON] оформила нотаріально посвідчену заяву, відповідно до якої претензій до [PERSON], відносно сплати аліментів на утримання їх сина [PERSON], [INFO], вона не має та мати не буде (а.с.166). 15 квітня 2014р. державним виконавцем другого Малиновського ВДВС ОМУЮ за письмовою заявою стягувача було винесено постанову ВП№3268200 про повернення без виконання виконавчого листа №2-10533 від 28.12.2005р., але при цьому в знятті арешту на майно було відмовлено та рекомендовано з цього приводу звернутися до суду (а.с.8, 23 звор. бік). Судом встановлено, що автомобілі ГАЗ24, д/н [NUMBER] та Опель Омега, д/н [NUMBER], на які постановою державного виконавця накладено арешт та заборону на відчуження на даний час належать на праві власності [PERSON], що підтверджується копією технічного паспорту РВС №314553 від 17.09.2005р. та довідкою РЕВ №2 УДАІ УМВС України в Одеській області (а.с.21-22, 151). Суд вважає, що оскільки постановою державного виконавця від 15.04.2014р. за письмовою заявою стягувача було повернено без виконання виконавчий лист №2-10533 від 28.12.2005р., і на теперішній час у стягувача [PERSON] відсутні претензії до боржника [PERSON], то наявність арешту та заборони на відчуження рухомого майна боржника порушують його права та законні інтереси. Згідно ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Тоді як, встановлено, що при вирішенні питання про фактичне закінчення вище зазначеного виконавчого провадження на підставі якого і накладався арешт на майно боржника, питання зняття арешту та заборони на відчуження майна державним виконавцем вирішено не було. Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Outcome: approved