Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

у лютому 2020 року позивач [PERSON] через адвоката Щоголева О.Б. звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила: -визнати транспортний засіб марки «ToyotaPradoLandcruiser» державний номер [NUMBER] ; квартиру [ADDRESS] ; будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Молодіжне, СОГ «Ветеран», кадастровий номер земельної ділянки 5123782000:02:004:1694, площа земельної ділянки 0,0593 га, цільове призначення - для ведення садівництва; земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; грошові кошти у вигляді акцій ТОВ «Командор 000 ЛТД» об?єктами спільної сумісної власності позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] ; -стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] грошову компенсацію однієї другої вартості транспортного засобу марки ToyotaPradoLandcruiser» державний номер [NUMBER] , у розмірі 352 484,50 грн.; - визнати за позивачем [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0593 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:1694, що розташована цільове призначення - для ведення садівництва, та на Ѕ частину садового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1 гектара, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; грошові кошти у розмірі 50% від тих акцій, якими володіє [PERSON] у статутному капіталі ТОВ «Командор 2000 ЛТД» у розмірі 5 332,80 грн; -визнати за відповідачем [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,0593 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:1694, що розташована цільове призначення - для ведення садівництва, та на Ѕ частину садового будинку, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1 гектара, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; грошові кошти у розмірі 50% від тих акцій, якими володіє [PERSON] у статутному капіталі ТОВ «Командор 2000 ЛТД» у розмірі 5 332,80 грн. В обґрунтування вимог позову зазначено про те, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі у період з 31.01.1998 року по 25.10.2019 року, у період якого подружжям придбано наступне майно: квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,0593 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:1694, цільове призначення - для ведення садівництва, та садовий будинок, що розташовані за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, площею 0,1 гектара, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; акції у статутному капіталі ТОВ «Командор 2000 ЛТД», та транспортний засіб марки «ToyotaPradoLandcruiser» державний номер [NUMBER] . Титульним власником вказаного майна є відповідач [PERSON] . Оскільки у мирному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо розподіл майна, яка є спільним сумісним майном подружжя, позивач просить суд на підставі ст.ст. 60, 70, 71 СК України здійснити розподіл вказаного майна. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.03.2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті. 09.11.2020 року до суду надійшла заява представника позивача про відмову від позовних вимог в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки, площею 0,1 гектара, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; акцій у статутному капіталі ТОВ «Командор 2000 ЛТД», та їх розподілу між сторонами. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2020 року закрито провадження у цивільній справі в частині позовних вимог про визнання спільною сумісною власністю подружжя земельної ділянки, площею 0,1 гектара, що розташована за адресою: [ADDRESS] , та акцій у статутному капіталі ТОВ «Командор 2000 ЛТД», та їх розподіл між сторонами. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції, про причини неявки або їх поважність суду не повідомив. З`ясовано відсутність відзиву на позов. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд надходить до наступних висновків. Судом встановлено що 31.01.1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбу м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім?ї, що стверджується даними свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 31.01.1998 року. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 25.10.2019 року шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення суду набрало законної сили 25.11.2019 року. 17.08.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,0593 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:1694, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення садівництва. Право власності на зазначену вище земельну ділянку набуто [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 17.08.2018 року приватним нотаріусом Чорноморського міського нотаріального округу Одеської області Тисячною І.К. за реєстровим номером 630. Вказані обставини стверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 02.11.2019 року № 187287668. Крім того, 18.09.2018 року за [PERSON] зареєстровано право власності на садовий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м., що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5123782000:02:004:1694, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказаний садовий будинок виникло на підставі декларації про готовність об?єкта до експлуатації, виданої 04.09.2018 року Департаментом ДАБІ в Одеській області, технічного паспорту, виданого 22.08.2018 року ТОВ «Архекспертбуд». Вказані обставини стверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 02.11.2019 року № 187287758. Крім того, 13.12.2017 року за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 13.12.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нацина М.О. за реєстровим номером 2183. Зазначена обставина стверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна від 02.11.2019 року № 187287712. Також, з матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб марки «ToyotaPradoLandcruiser» державний номер [NUMBER] , що стверджується листом Головного сервісного центру МВС від 04.08.2020 року № 940 аз. Вказаний вище транспортний засіб придбано [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № ДР-0000873, укладеного 26.09.2014 року з ТОВ «Автосаміт ЛТД» за вартістю 704 969 грн. та акту передачі автомобіля від 13.10.2014 року. Позивач просить визнати вказане вище майно спільною сумісною власністю подружжя та здійснити їх розподіл між подружжям у рівних частках. Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано у нормах СК України. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя. У статті 60 СК України зазначено підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також вказано, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 СК України). Можна зробити висновок, що за загальним правилом майно, набуте одним з подружжя до шлюбу, є його особистою приватною власністю, як і доходи, які воно приносить, тоді як спільною сумісною власністю подружжя є майно, набуте під час шлюбу. Із системного аналізу норм статей 57, 60, 63, 66-68,70 СК України вбачається, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю незалежно від участі кожного з подружжя у її виникненні, і право визначати порядок здійснення права спільної сумісної власності та частки кожного з подружжя при поділі майна є рівними. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 66 СК України визначено, що подружжя має право домовитися між собою про порядок користування майном, що йому належить на праві спільної сумісної власності. При цьому у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Це право залишається і після розірвання шлюбу (стаття 68 СК України). Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована. Один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, провадження № 61-2446 св 18, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, провадження № 61-8518 св 18 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, провадження № 14-325цс18. Суд зазначає, що в ході розгляду справи, відповідачем не спростовано належним та допустимими доказами презумпцію, закріплену у ст. 60 СК України, щодо поширення правового режиму спільної сумісної власності на спірне майно. Відтак, суд надходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення відповідно до закону, та визнання спільним сумісним майном подружжя Дзівалківськихнаступного майна: -земельної ділянки, площею 0,0593 га, кадастровий номер 5123782000:02:004:1694, що розташована за адресою: [ADDRESS] , цільове призначення - для ведення садівництва; - садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 16,1 кв.м., що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 5123782000:02:004:1694, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; - квартири [ADDRESS] , загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 52,9 кв.м.; - транспортного засобу марки «ToyotaPradoLandcruiser», номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . З урахуванням норм статей 57, 60, 63, 66-68,70 СК України, суд вважає необхідним здійснити розподіл зазначеного майна, визнавши за позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] право власності по одній другій частині за кожним на вказане вище майно, окрім транспортного засобу марки ToyotaPradoLandcruiser», номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Транспортний засіб марки «ToyotaPradoLandcruiser», номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , залишити у власності відповідача [PERSON] , стягнувши на підставі ст. 71 СК України, з останнього на користь позивача [PERSON] грошову компенсацію половини вартості автомобіля, що становить 352 484,50 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved