Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила усунути перешкоди у вихованні нею малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , шляхом відібрання дитини у [PERSON] та [PERSON] та передачі матері. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Не погоджуючись із ухвалою про відкриття провадження у справі [PERSON] подала апеляційну скаргу, посилаючись на недотримання судом першої інстанції правил підсудності. Постановою Черкаського апеляційного суду від 09 січня 2020 року ухвалу Жашківського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року скасовано, дану цивільну справу направлено до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (суддя Селезньова Т.В.). 27 травня 2020 року [PERSON] подала до суду позовну заяву (зміна позовних вимог), в якій просить постановити рішення про негайне відібрання у баби [PERSON] та діда [PERSON] малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , та передачу її матері [PERSON] , а також стягнути понесені судові витрати. В обґрунтування вимог зазначається, що позивач є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . З метою належного матеріального забезпечення малолітньої дитини після її народження, позивач з 2013 року влаштувалася на роботу в іншому населеному пункті, залишивши при цьому малолітню дитину у своїх батьків - відповідачів у справі у селі Літки Броварського району Київської області. На той час між сторонами існувала домовленість про те, що у разі належного облаштування позивач забере доньку до себе. Таким чином, з 2013 року малолітня [PERSON] проживала з відповідачами, а позивач постійно приїжджала до доньки, утримувала її, проводила з нею вільний час. Крім того, залишила картку, на яку щомісячно надходили державні виплати на дитину у розмірі - 3 000 грн. 00 коп. Починаючи з 2016 року позивач намагалася забрати доньку до себе, однак її батьки неодноразово вмовляли залишити дитину у них, пояснюючи це недоцільністю відвідування дитячого садочку. У 2019 році позивач повідомила про те, що забере дитину, оскільки її потрібно готувати до шкоди та оформляти документи для зарахування до першого класу. Однак по приїзду відповідачі відмовитися віддавати дитину, внаслідок чого між сторонами виник конфлікт. Позивач вважає, що донька повинна проживати разом з нею, оскільки не існує жодних законних підстав для їх окремого проживання, вона як мати дитини має переважне право у її вихованні та утриманні. Необхідність у негайному відібранні дитини та передачі її матері вбачається у тому, що у спосіб утримання дитини, відповідачі позбавляють її права на освіту, профілактичні щеплення та отримання медичної допомоги. Позивач єдиний законний представник дитини, при цьому відповідачі перешкоджають їй у реалізації батьківських обов`язків, грубо порушуючи права самої малолітньої дитини на материнську турботу та зв`язок з рідною людиною. 04 серпня 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву про негайне відібрання дитини та передачу її матері. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 січня 2021 року дану справу прийнято до розгляду у загальному провадженні (суддя Василишин В.О.). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 березня 2021 року залучено до участі у справі належну третю особу - Зазимську сільську раду Броварського району Київської області, виключено із числа третіх осіб Броварську районну державну адміністрацію Київської області в особі Служби у справах дітей та сім`ї. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 квітня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що малолітня [PERSON] з шести місяців проживає спільно із дідом та бабою у селі Літки Броварського району Київської області. Для проживання дитини створені належні умови. Позивач фактично самоусунулася від виховання дитини та її утримання. Додав, що [PERSON] відвідувала школу та закінчила перший клас, після позивач забрала документи та зарахувала її в іншу школу. Другий клас у школі дитина не відвідувала через дії позивача. Просить суд відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Зазимської сільської ради Броварського району Київської області - Лістратова О.Т. позовні вимоги не визнала, підтримала висновок про недоцільність негайного відібрання дитини. Вислухавши пояснення позивача, її представника, заперечення представника відповідачів, пояснення представника третьої особи, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у місті Києві народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. Мати - [PERSON] . Батько - [PERSON] . Відповідно до довідки-характеристики, виданої виконавчим комітетом Соколівської сільської ради Жашківського району Черкаської області 02 жовтня 2019 року № 549, [PERSON] , зареєстрована та проживає у селі Соколівка Жашківського району Черкаської області, проживає зі співмешканцем [PERSON] у його будинку. За час проживання у селі проявила себе як ввічлива у поведінці та врівноважена, має дружні стосунки із сусідами та жителями села, скарг та нарікань з боку жителів села не надходило. З довідки № 1 від 03 квітня 2020 року, виданої ТОВ «БС ОІЛ», вбачається, що [PERSON] офіційно працевлаштована у ТОВ «БС ОІЛ» на посаді помічника менеджера із закупівель. Місце роботи - основне, розмір заробітної плати згідно із штатним розписом підприємства - 4 750 грн. 00 коп. Згідно із довідкою № 186 від 02 жовтня 2019 року, виданою Жашківською центральною районною лікарнею, [PERSON] , 1988 року народження, у Жашківський наркологічний кабінет не зверталася, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебуває. Як вбачається із довідки № 208 від 02 жовтня 2019 року, виданої психоневрологічним кабінетом Жашківської центральної районної лікарні, [PERSON] , 1988 року народження, у Жашківський психоневрологічний кабінет не зверталася, на диспансерному обліку не перебуває. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 02 жовтня 2019 року, [PERSON] проживає зі своїм співмешканцем [PERSON] у його будинку за адресою: [ADDRESS] . Будинок просторий, опалюється газом, проведена вода, є окремі кімнати для спальних місць дорослих і дитини. Кімната для дитини обладнана необхідними речами. Співмешканець [PERSON] висловлює бажання про те, щоб неповнолітня дитина проживала з ними. Для дитини створені всі необхідні умови для повноцінного розвитку та навчання дитини, [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2019 року [PERSON] підписала декларацію № 001-81Н0-7600 із комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги Жашківського району» про вибір лікаря щодо надання медичної допомоги [PERSON] , [INFO] . Згідно із довідкою Соколівського опорного закладу загальної середньої освіти I-III ступенів від 23 березня 2020 року № 01-21/331, позивач зверталася до навчального закладу з приводу зарахування малолітньої доньки до 1 класу на 2019/2020 навчальний рік. 28 серпня 2020 року матір`ю дитини передано особову справу із заявою про зарахування [PERSON] , [INFO] , до 2-го класу Соколівського опорного загального закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів Соколівської сільської ради, але станом на 03 вересня 2020 року дитина не з`явилася до школи. Згідно із довідкою від 31 серпня 2021 року дитина [PERSON] , [INFO] , зарахована до 3-го класу Конельськохутірської філії 1 ступеня Соколівського опорного загальноосвітнього закладу середньої освіти І-ІІІ ступенів Жашківської міської ради. Не визнаючи позовні вимоги про негайне відібрання дитини, сторона відповідача посилається на ті обставини, що [PERSON] самоусунулася від виховання малолітньої дитини. Згідно із довідкою № 756 від 16 серпня 2019 року, виданою виконавчим комітетом Літківської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] , 2012 року народження, не зареєстрована, але постійно проживає у [ADDRESS] з дідусем та бабусею [PERSON] , 1967 року народження. Відповідно до довідок № 533 та № 540 від 20 листопада 2019 року, виданих Літківською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів імені М.П.Стельмаха, [PERSON] дійсно навчається у 1-а класі Літківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів імені М.П.Стельмаха Броварського району Київської області з 29 серпня 2019 року по даний час (на момент видачі довідки). За час навчання [PERSON] у закладі освіти, її мати [PERSON] жодного разу не була у школі, не цікавилася навчанням своєї доньки, не спілкувалася із класним керівником. [PERSON] постійно опікується у школі: приводить і забирає зі школи бабуся [PERSON] , яка і забезпечує всіх необхідним для навчання. Завдячуючи бабусі дівчинка відвідує гуртки та є активною учасницею хореографічного колективу «Престиж». З матеріалів справи вбачається, що питання щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , було предметом розгляду на засіданні органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області. Відповідно до висновку № 1543/01-12 від 15 жовтня 2019 року орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . При розгляді даної справи по суті встановлено, що у лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 28 травня 2021 року відкрито провадження у справі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , син відповідачів та брат позивача, показав, що два чи три роки після народження [PERSON] позивач проживала із дитиною, після залишила її, відвідувала рідко на свята: Новий Рік та день народження. [PERSON] приїздила забирати дитину, однак відповідачі її не віддали, домовлялися у мирному порядку, що позивач буде відвідувати доньку по бажанню. Йому відомо, що позивач забрала документи зі школи у селі Літки, тому дитина навчальний заклад у 2020 році не відвідувала, однак фактично навчалася з репетиторами. Щодо банківської картки, то позивач її заблокувала, кошти на ній відсутні. Свідок [PERSON] показала, що малолітня [PERSON] постійно проживає із дідом та бабою у селі Літки Броварського району Київської області та не бажає змінювати місце свого проживання. Школу дитина не відвідує, так як мати забрала документи. При цьому [PERSON] відвідує гуртки та навчається по деяких предметах із вчителями вдома. У ході розгляду даної справи по суті орган опіки та піклування Зазимської сільської ради Броварського району Київської області надав до суду висновок про недоцільність негайного відібрання дитини [PERSON] , [INFO] , у діда та баби і передачу її матері, так як не вбачає загрози життю та здоров`ю малолітньої дитини. Рекомендовано [PERSON] почати спілкуватися з донькою частіше: телефонувати, приїздити до неї тощо. Частиною третьою статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статті 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Батьки мають право вимагати відібрання малолітньої дитини від будь-якої особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду. Суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам. Таким чином, закон закріплює переважне право батьків на проживання разом з малолітньою дитиною. Таке переважне право полягає в тому, що таке суб`єктивне право надає його носієві можливість пріоритетно перед іншими особами набути інше або здійснити існуюче суб`єктивне сімейне право. Внаслідок цього переважне право на проживання разом з дитиною (а) спрямовано на набуття (відновлення) немайнового права на сім`ю, (б) виникає разом із певним суб`єктивним правом та перебуває в пасивному стані до настання юридичних фактів передбачених в законі, (в) реалізується, як правило, за участю іншого суб`єкта, внаслідок чого носій переважного права може набути суб`єктивне право, (г)захищається шляхом переведення або відновлення прав та обов`язків, набутих третьої особою всупереч перевагам, які має суб`єкт переважного права, на нього. Законом прямо допускається, що батькам може бути відмовлено в реалізації переважного права, якщо це буде суперечити інтересам дитини. Оскільки СК України не визначає зміст категорії «інтереси дитини», то розкрити зміст цього поняття можна через підхід, що застосовує Європейський суд з прав людини. Так, при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: 1) у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо не придатною або явно неблагополучною; 2) у найкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному середовищі, що не є неблагополучним (пункти 78, 100 рішення ЄСПЛ у справі «Mamchur v. Ukraine» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09). Такий алгоритм має бути врахований при вирішенні питання про відібрання дитини з огляду на норми частини третьої статті 163 СК України, у тому числі у спорі між матір`ю дитини, бабою та дідом, в яких дитина проживає тривалий час, оскільки взаємини між дідом/бабою та онуками, які спільно проживають тривалий час, підпадають під дію статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Вирішення питання про відібрання дитини у відповідачів як і вирішення питання про неможливість відібрання дитини на користь позивача становить втручання у право кожної із сторін у справі на повагу до їх сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя не є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно (а) здійснено згідно із законом, (б) відповідає одній чи кільком законним цілям, що визначені пунктом 2 статті 8 Конвенції, (в) є необхідними у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей. На питання, чи передбачене втручання у право сторін законом, закон (стаття 163 СК України) відповідає ствердно, оскільки закріплює переважне право батьків на проживання разом з малолітньою дитиною, але закон допускає, що батькам може бути відмовлено в цьому, якщо це буде суперечити інтересам дитини. На питання, чи відповідає втручання у право однієї із сторін цілям, про яке йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції, суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист прав і свобод дитини і відповідно вона має законну мету у значенні пункту 2 статті 8 Конвенції. Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги як першочергове міркування при прийнятті відносно неї будь-яких дій або рішень як у державній, так і у приватній сфері. Найкраще забезпечення інтересів дитини - це право, принцип і правила процедури, які засновані на оцінці усіх елементів, що відображають інтереси дитини у конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: 1) з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них у співвідношенні з іншими; 2) з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечують юридичні гарантії та належну реалізацію цього права. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню наступні базові елементи: (а) погляди дитини, (б) індивідуальність дитини, (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин, (г) піклування, захист і безпека дитини, (ґ) вразливе положення, (д) право дитини на здоров`я, (е) право дитини на освіту. Возз`єднання дитини з біологічною матір`ю є важливим позитивним обов`язком держави, і право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя. Право матері на проживання з її малолітньою дитиною має бути захищене, й у правовідносинах, що складаються між матір`ю і дитиною, бабою, дідом й дитиною, вона має переважне право на проживання з дитиною. При розгляді даної справи по суті встановлено, що позивач має позитивну характеристику з місця проживання, матеріально та житлом забезпечена, для проживання дитини за місцем проживання матері створені належні умови. Позивач не позбавлена батьківських прав. Недоцільність застосування такого крайнього заходу підтверджена висновком органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області від 15 жовтня 2019 року. Звернення відповідачів у лютому 2021 року до суду із позовом про позбавлення батьківських прав судом до уваги при розгляді даної справи не береться. Позивач вчинила дії спрямовані на забезпечення малолітній доньці умов для її проживання, навчання та контролю за станом здоров`я, що свідчить про намір [PERSON] забрати дитину до себе для постійного проживання. Жодних доказів протиправної поведінки матері щодо малолітньої доньки судом не встановлено. Права та інтереси матері дитини є пріоритетними порівняно з правами та інтересами інших родичів. Відповідно до частини п`ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Щодо висновку органу опіки та піклування, то суд не може з ним погодитися з огляду на ті обставини, що він фактично прав дитини не забезпечує та не вирішує суті даного питання, при цьому за наявності конфлікту між сторонами позбавляє малолітню [PERSON] , [INFO] , материнської турботи, права на освіту, яка відповідно до Закону України «Про освіту» є обов`язковою, а також права на відповідне медичне обслуговування. Суд враховує, що впродовж 2020/2021 навчального року дитина не відвідувала школу, зарахування до Літківської загальноосвітньої школи відбулося із порушенням встановленого порядку. Доказів, які б свідчили, що малолітня [PERSON] отримувала освітні послуги у 2020/2021 навчальному році відповідачі до суду не надали. З метою дотримання балансу інтересів дитини, матері, діда та баби, суд дійшов висновку про доцільність відібрання дитини та передачу її матері. Щодо негайного виконання рішення суду у частині відібрання дитини відповідно до статті 430 ЦПК України, то суд враховує, що малолітня [PERSON] , 2012 року народження, тривалий час проживає з дідом та бабою, які займаються її вихованням. При цьому негайне відібрання дитини може негативно позначитися на самій дитині, її емоційному стані, а тому необхідне вжиття попередніх та поступових заходів, спрямованих на адаптацію дитини до відновлення стосунків, а також підготовки для проживання дитини разом із матір`ю. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі по - 384 грн. 20 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved