Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно. В позові [PERSON] вказав , що [INFO] помер його дід [PERSON] . За життя , 12.11.2001 р. дід склав заповіт ,яким земельну ділянку 5,47 га ріллі , що знаходиться на території Костянтинівської селищної ради та належала діду, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, заповідав позивачу . Після смерті діда відкрилася спадщина ,яка складається з вищевказаної земельної ділянки . Позивач , маючи намір прийняти у спадщину земельну ділянку , звернувся до державної нотаріальної контори , але нотаріус йому відмовив , в зв`язку з тим , що втрачений правовстановлюючий документ на землю. Прохав визнати за ним право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після діда . В квітні 2020 року до суду з зустрічним позовом звернулася [PERSON] до Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області, [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В позові [PERSON] зазначила , що її мати [PERSON] померла [INFO] , а дід [PERSON] в березні 2014 року. На момент смерті матері , [PERSON] проживала в одному будинку зі своїм батьком [PERSON] . За життя дід [PERSON] склав заповіт ,яким земельну ділянку заповідав [PERSON] , а житловий будинок , автомобіль та інше майно дочці [PERSON] . На час смерті позивач [PERSON] проживала з дідом , доглядала за ним та поховала його. На думку позивача , вона як онука спадкодавця , за правом представлення, має право успадкувати спадщину , що належала діду [PERSON] , оскільки її мати [PERSON] була непрацездатна та мала право на обов`язкову частку . Вона звернулася до нотаріуса з приводу прийняття спадщини після діда , але їй було відмовлено , оскільки вона пропустила строк для подачі заяви та відсутністю документів на майно померлого . Прохала визнати право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування після діда. У судове засідання позивач за первісним позовом не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність , свій позов підтримав , просить задовольнити, в зустрічному позові [PERSON] відмовити. Представник відповідача Костянтинівської селищної ради до суду не з`явився , подав заяву заслухати справу у його відсутність, проти позову не заперечував , прохав ухвалити рішення на розсуд суду. Третя особа за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] , свій позов підтримала , просить задовольнити , в первісному позові [PERSON] відмовити. Суд, заслухавши пояснення третьої особи за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом, вивчивши докази по справі , допитавши свідків , дійшов до наступних висновків. Щодо первісного позову [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає наступне. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). У відповідності до вимог ст.ст. 1217,1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Як свідчить ст.1223 ЦК України право на спадкування мають , особи , визначені в заповіті. Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Разом із тим той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] помер [INFO] в смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина , яка складається з земельної ділянки , житлового будинку , транспортного засобу та іншого майна. Згідно Державного акту на право власності на землю IV- XP № 028936 від 01.08.2001 р. , [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,47 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що знаходиться на території Костянтинівської селищної ради Краснокутського району Харківської області. За життя 12.11.2001 року [PERSON] склав заповіт , згідно якого вище вказану земельну ділянку площею 5,47 га заповідав онуку [PERSON] , а дочці [PERSON] житловий будинок , автомобіль і все інше , що йому належить на день смерті. Позивач [PERSON] після смерті діда , як спадкоємець по заповіту , в квітні 2019 року звернувся до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з приводу оформлення спадкових справ , однак постановою державного нотаріуса від 23.04.2019 року , йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , так як він спадщину не прийняв , оскільки пропустив строк для прийняття спадщини та відсутністю оригіналів правовстановлюючого документа на майно. В постанові нотаріус вказав , що [PERSON] протягом строку , встановленого ст.1270 ЦК України заяви для прийняття спадщини чи відмову від спадщини на майно померлого не подав , постійно не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , не є малолітньою , неповнолітньою або недієздатною особою та вважається таким , що спадщину не прийняв та у нотаріуса відсутні підстави видати свідоцтво про право на спадщину . Крім того , у спадкоємця відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином , позивач [PERSON] є такий , що спадщину не прийняв , оскільки у встановлений законом строк до нотаріуса не подав заяву про прийняття спадщини , не проживав постійно на час смерті зі спадкодавцем , доказів того , що він звертався до суду з позовом про надання додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини , не надано. Щодо зустрічного позову [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування суд зазначає наступне. Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України. Статтею 1217 цього Кодексу визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно дост.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2ст.1268цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно статті 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Частиною першою статті 1267 цього Кодексу визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268ЦК України). Закон закріплює право фізичної особи призначити спадкоємців шляхом складання заповіту і розподілити спадкове майно, майнові права та обов`язки на свій розсуд. Статтею 1241 Цивільного кодексуУкраїни визначено право певних осіб на отримання частки спадкового майна, незалежно від змісту заповіту і закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою. Перелік таких осіб, визначений вищевказаною статтею Цивільного кодексу України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Таким чином, свобода спадкового розпорядження обмежується правом осіб, які закликаються до спадкування незалежно від волі спадкодавця в силу прямої вказівки закону. Обов`язкова частка у спадщині визначається в розмірі половини від тієї частки, яка належала б кожному зі спадкоємців, що мають право на неї, при спадкуванні за законом, незалежно від змісту заповіту. Право на обов`язкову частку в спадщині не залежить від згоди інших спадкоємців на її отримання, а також місця проживання спадкоємця. Для визначення розміру обов`язкової частки у спадщині важливим є визначення кола осіб, які б могли спадкувати за законом у разі відсутності заповіту, та визначення складу майна, з якого складається спадщина. Обов`язкова частка визначається шляхом визнання права за спадкоємцем на ідеальну частку спадщини чи виділенням йому при розділі визначених речей із спадкової маси. Якщо заповідається не все майно, обов`язкова частка виділяється, в першу чергу, за рахунок не заповіданої частини, а при її недостатності - за рахунок заповіданої. Згідно заповіту , посвідченим секретарем Костянтинівської селищної ради від 12.11.2001 року, [PERSON] заповідав своїй дочці [PERSON] житловий будинок та транспортний засіб і інше майно , що йому належить на день смерті , а онуку [PERSON] спірну земельну ділянку Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] ( мати позивача [PERSON] ) померла [INFO] в смт.Краснокутськ Краснокутського району Харківської області. Згідно довідки Краснокутської селищної ради від 17.03.2020 року , [PERSON] була зареєстрована до дня смерті по [ADDRESS] разом з батьком [PERSON] . Батько [PERSON] - [PERSON] ( дід позивача) помер [INFO] . Як свідчить довідка Краснокутської селищної ради від 20.02.2020 р. , [PERSON] проживала без реєстрації зі своїм дідом [PERSON] до дня його смерті . Відповідно до акту від 19.02.2020 року , складеному депутатом Краснокутської селищної ради Півненко С.М. та 2 сусідів [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] з грудня 2013 р. по [INFO] проживала в одному будинку зі своїм дідом [PERSON] по [ADDRESS] , до дня його смерті. Позивач [PERSON] звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого діда [PERSON] .. Постановою державного нотаріуса Краснокутської державної нотаріальної контори від 12.03.2020 року , останній відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину , в зв`язку з тим, що вона пропустила строк для подачі заяви для прийняття спадщини та відсутністю документів на майно померлого. Позивач [PERSON] у позові послалася на ст. 1241 ЦК України , вказавши , що її мати [PERSON] мала право на обов`язкову частку у спадщині , оскільки досягла 60 років, тому на думку позивача , вона як онука спадкодавця [PERSON] , має успадкувати ту частку спадщини , яка б за законом належала б її матері ,якби вона була живою на час відкриття спадщини , згідно ст. 1266 ч.1 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України неповнолітні , повнолітні непрацездатні діти спадкодавця , непрацездатна вдова ( вдівець) та непрацездатні батьки спадкують , незалежно від змісту заповіту , половину частки ,яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом ( обов`язкова частка). Як свідчить ч.1 ст.1266 ЦК України внуки , правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини , яка б належала б за законом їхнім матері , батькові , бабі , дідові , якби вони були живими на час відкриття спадщини . Суд не погоджується з даною позицією [PERSON] , оскільки її мати [PERSON] та дочка [PERSON] була спадкоємицею по заповіту , обов`язкової частки у спадщині [PERSON] не мала. За життя [PERSON] розпорядився своїм спадковим майном , заповівши онуку [PERSON] земельну ділянку , а дочці інше майно , тому [PERSON] належала спадщина по заповіту ,а не по закону . При цьому , позивач не позбавлена права успадкувати майно , яке належить її матері [PERSON] по закону , а не по заповіту ,який склав [PERSON] . Допитані по справі свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду , що дійсно [PERSON] на день смерті проживав у своєї онуки [PERSON] , яка доглядала за ним та його поховала. Проживання [PERSON] на час смерті діда з ним в одному будинку , догляд за ним та поховання , не є підставою для задоволення зустрічного позову . Відповідно до ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. В силу ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. З матеріалів справи вбачається, що право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] , його дочка [PERSON] не має , оскільки вона є спадкоємцем по заповіту та позивач [PERSON] не має законних підстав на успадкування того майна, яке належить по заповіту іншій особі . Суд вважає , що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягають , оскільки належних доказів на підтвердження позовів не надано. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed