Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (ділі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , відповідач) про стягнення грошових коштів в розмірі 74 753 грн., сплачених за ненадану туристичну послугу, пені в розмірі 192 862,74 грн., інфляційних втрат в розмірі 2 715,25 грн., трьох процентів річних в розмірі 442,37 грн. та відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 17.03.2018 між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування № 17032018. При укладенні договору відповідач як Турагент діяла від імені та за дорученням Туроператора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Анекс Тур» (далі - ТОВ «ТК «Анекс Тур», третя особа). Відповідно до умов вказаного договору Турагент зобов`язався забезпечити надання комплексу туристичних послуг з подорожі позивача та двох членів його сім`ї до Туреччини на період з 22.08. по 01.09.2018. На виконання умов договору 17.03.2018 позивач сплатив відповідачу авансовий платіж в розмірі 25 000 грн., а 19.03.2018 - доплату за тур в розмірі 49 753 грн. Водночас відповідач свої зобов`язання за договором не виконала. 21.08.2018 відповідач повідомила позивача про неможливість організації подорожі у визначені договором строки, а тому цього ж дня позивач подав вимогу про повернення коштів, сплачених за ненадану туристичну послуг. 18.09.2018 позивач направив відповідачу та третій особі офіційну вимогу повернути кошти до 20.09.2018. Натомість Туроператор повідомив позивача, що заявка на бронювання для нього туристичного продукту та грошові кошти не надходили. Листом від 09.10.2018 відповідач визнала факт укладення договору, отримання від позивача грошових коштів, заяви про повернення коштів та своє зобов`язання їх повернути, при цьому повідомила, що поверне грошові кошти протягом 365 днів. З огляду на неконструктивну позицію відповідача, листом від 12.10.2018 позивач висунув відповідачу вимогу повернути кошти протягом 3-х днів, проте жодної відповіді не отримав. На вказану вимогу відповідач не відповіла і кошти не повернула. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання відповідно до вимог статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач повинна сплатити пеню в розмірі 3% вартості послуги за 86 днів прострочення, а також штрафні санкції відповідно до вимог частини 2 статті 625 ЦК України. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач зазнав душевних страждань і переживань, викликаних втратою значної суми грошей та неможливістю поїхати із сім`єю у заплановану подорож, та зумовили порушення його звичних життєвих зв`язків, оскільки він змушений був витрачати час та зусилля, намагаючись врегулювати спір в позасудовому порядку, для підготовки звернень до відповідача, юристів та до суду за захистом порушених прав. Ухвалою від 28.12.2018 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 27.05.2018. 27.05.2018 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.09.2019. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач про розгляд справи повідомлялась у встановленому законом порядку за двома відомими суду адресами, проте в судове засідання вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подала. Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову, зі змісту яких вбачається, що 10.03.2015 між ТОВ «ТК «Анекс Тур» та ФОП [PERSON] був укладений агентський договір, відповідно до умов якого відповідач зобов`язалась надавати туристичній компанії послуги з реалізації турпродукту шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем третьої особи, а також здійснювати фактичні дії, визначені договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. Договором було передбачено право сторін на дострокове його розірвання, а тому листом від 26.10.2017 третя особа повідомила відповідача про розірвання договору та попередила про те, що відповідач не має права укладати будь-які договори та вчиняти будь-які дії від її імені, а доступ до системи «Anextour on-line» буде закритий. Отже договір з позивачем відповідач уклала вже після розірвання агентського договору і кошти від неї до третьої особи не надходили. Заслухавши в судовому засіданні позивача та дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 10.03.2015 ТОВ «ТК «Анекс Тур» (Туроператор) та ФОП [PERSON] (Турагент) уклали договір № 101 А/5 (далі - агентський договір), предметом якого є зобов`язання Турагента за винагороду надавати Туроператору послуги з реалізації турпродукту шляхом укладення договорів на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем Туроператора, а також здійснювати фактичні дії, визначені договором, із самостійним набором та комплектацією туристичних груп. Згідно з умовами, визначеними пунктом 11.3 агентського договору, його сторони зберігають за собою право достроково розірвати даний договір, при цьому Туроператор має право розірвати договір в односторонньому порядку письмово попередивши Турагента про свій намір розірвати договір у строк 5 календарних днів до дати розірвання договору. 26.10.2017 ТОВ «ТК «Анекс Тур» повідомило відповідача про розірвання агентського договору з 31.10.2017. У листі Туроператор зазначив, що ФОП [PERSON] не має права укладати будь-які договори та вчиняти будь-які дії від його імені, а також втрачає доступ до системи «Anextour on-line». 17.03.2018 між ФОП [PERSON] (Турагентом) та [PERSON] ( Туристом ) було укладено договір на туристичне обслуговування № 17032018 (далі - Договір, а.с. 24-29). Незважаючи на розірвання агентського договору між ТОВ «ТК «Анекс Тур» та ФОП [PERSON] , у Договорі зазначено, що Турагент діє від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «ТК «Анекс Тур» на підставі договору № 101 А/5 від 10.03.2015. Предметом Договору є зобов`язання Турагента відповідно до замовлення Туриста забезпечити надання Туристу й особам, що слідують з ним, комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), та зобов`язання Туриста їх прийняти та оплатити. Згідно з умовами, визначеними пунктами 2, 3 Договору, позивач замовив тур в Туреччину на період з 22.08.2018 по 01.09.2018 на три особи - для себе, дружини [PERSON] та неповнолітньої дочки [PERSON] , попередньою вартістю 2 781 дол. США. На виконання умов Договору позивач сплатив відповідачу повну вартість туристичної послуги в перерахунку на національну валюту України в загальному розмірі 74 753 грн., що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 753 від 17.03.2018 на суму 25 000 грн. та № 755 від 19.03.2018 на суму 49 753 грн. (а.с. 30). Відтак, на підставі Договору між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] виникли правовідносини, які регулюються як нормами глави 63 ЦК України «Послуги. Загальні положення», так і спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про туризм». На вказані правовідносини також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Як слідує з пояснень позивача, 21.08.2018 відповідач повідомила його у телефонному режимі про неможливість організації подорожі у визначені договором строки. В цей же день позивач направив відповідачу електронного листа з проханням повернути сплачені кошти (а.с. 31). 18.09.2018 позивач звернувся до відповідача та до третьої особи з письмовою вимогою про повернення коштів за не надані туристичні послуги у строк до 20.09.2018 (а.с. 32-38). Листом від 20.09.2018 третя особа повідомила позивача про те, що заявка на бронювання для нього туристичного продукту ні від ФОП [PERSON] , ні від будь-якого іншого Турагента, не надходила (а.с. 39). У відповідь на адвокатський запит третя особа надала інформацію про те, що агентський договір з ФОП [PERSON] розірваний ще у жовтні 2017 р. (а.с. 40). Зі змісту листа ФОП [PERSON] від 09.10.2018, адресованого позивачу, вбачається, що нею визнається факт укладення з позивачем договору на туристичне обслуговування, отримання від позивача грошових коштів та його заяви про їх повернення коштів і своє зобов`язання їх повернути. Водночас відповідач повідомила, що поверне грошові кошти протягом 365 днів (а.с. 41). 12.10.2018 позивач звернувся до відповідача з вимогою повернути кошти протягом 3-х днів (а.с. 43). Судом встановлено, що на дату розгляду справи позивачу не повернуті кошти за не надані туристичні послуги. Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом. За змістом статей 20, 25 Закону України «Про туризм» туроператор або турагент мають право відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, а туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору на туристичне обслуговування. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства (статті 32 Закону України «Про туризм»). Умови укладеного між сторонами договору на туристичне обслуговування базуються на вищевказаних положеннях закону і не суперечать їм. Так, відповідно до пункту 6.8. Договору за невиконання або неналежне виконання умов даного Договору винна сторона сплачує іншій стороні завдані цим документально підтверджені збитки. Згідно з умовами, визначеними пунктами 6.9., 10.3. Договору, у випадку анулювання подорожі з вини Турагента Туристу повертається повна вартість сплачених останнім послуг протягом 14 днів, а Турагент вправі відмовитись від виконання Договору тільки за умови повного відшкодування Туристу вартості сплаченого ним туру. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже зважаючи на те, що позивач в повному обсязі оплатив вартість замовленої ним туристичної послуги, яка не була йому надана з вини відповідача, який порушив умови договору і законодавство в галузі туристичної діяльності, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 74 753 грн., сплачених за ненадану туристичну послугу. За положенням статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до положень частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги)… За період з 22.08.2018 (дата початку туристичної подорожі згідно з договором) по 16.11.2018 (дата подання позову) відповідач прострочив виконання послуги на 86 календарних днів, а отже розмір пені за прострочення виконання договору на туристичне обслуговування за вказаний період становить 192 862,74 грн. (74 753/100х3)=2 242,59х86). Разом з тим, згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже враховуючи, що розмір нарахованої позивачем неустойки значно перевищує розмір збитків, суд дійшов до переконання про наявність підстав для зменшення її розміру до розміру завданих позивачу збитків, тобто до 74 753 грн. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями статті 33 Закону України «Про туризм», за нормою якої заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди та визначає, що моральна шкода, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до статті 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів та наданих доказів суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу значних душевних страждань і переживань, викликаних порушенням його життєвих планів щодо завчасно спланованого відпочинку у колі сім`ї, втратою значної суми грошових коштів та відмовою відповідача від їх повернення у визначений законом строк. Суд вважає переконливими і доводи позивача про те, що винні неправомірні дії відповідача зумовили істотні зміни у звичному способі його життя, оскільки він змушений був витрачати час і зусилля на неодноразові звернення до відповідача з вимогою про повернення коштів, збирання необхідних документів, звернення до адвокатів та до суду, щоб довести порушення своїх прав. З урахуванням глибини та тривалості моральних страждань позивача і значного розміру неповерненої відповідачем грошової суми суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої йому моральної шкоди в сумі 15 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Зважаючи на результат розгляду справи та враховуючи, що позивач як споживач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за ставками, встановленими Законом України про судовий збір» для вимог майнового і немайнового характеру (про відшкодування моральної шкоди). На підставі викладеного,

Outcome: partial