Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

у лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 26.02.2010 року ним було надано [PERSON]. грошові кошти в розмірі 9 771, 00 дол. США, про що відповідачем було складено відповідну розписку. Відповідач зобов»язався повернути позичені грошові кошти до 26.02.2012, але позивачу грошові кошти повернуто не було. Зазначив, що у визначений в розписці строк відповідач йому грошові кошти не повернув, внаслідок чого позивач був змушений звернутися з позовною заявою до Оболонського районного суду м. Києва, рішенням якого від 20.06.2013 його позов задоволено та стягнуто з [PERSON]. на його користь грошові кошти в розмірі 80609, 49 грн. та судовий збір в розмірі 806, 10 грн. Позивач вважає, що відповідач порушив зобов»язання, а тому відповідно до ст.. 625 ЦК України стягнути з нього 67 630, 78 грн., з яких: 6 140, 82 грн. 3% річних від простроченої суми за період з 20.06.2013 по 01.02.2016, та 61 489, 96 грн.- інфляційні нарахування за період з 27.02.2012 по 01.02.2016 та судовий збір. Позивач в судове засідання не з»явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 26.02.2010 року [PERSON] було надано [PERSON]. грошові кошти в розмірі 9 771, 00 дол. США, про що відповідачем було складено відповідну розписку. (а.с. 7). Відповідач зобов»язався повернути позичені грошові кошти до 26.02.2012, але позивачу грошові кошти повернуто не було. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2013 позов [PERSON] задоволено та стягнуто з [PERSON]. на його користь грошові кошти в розмірі 80609, 49 грн. та судовий збір в розмірі 806, 10 грн.(а.с.13). Відповідач прострочив виконання грошового зобов»язання, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 67 630, 78 грн., з яких: 6 140, 82 грн. у вигляді 3% річних від простроченої суми за період з 20.06.2013 по 01.02.2016, та 61 489, 96 грн.- інфляційні нарахування за період з 27.02.2012 по 01.02.2016. Станом на 26.02.2010 року офіційний курс долара США до гривні становив 799, 00 грн. за 100 доларів США, в зв»язку з чим сума боргу відповідача станом на 26.02.2010 року становила 78 070, 29 грн. На момент розгляду справи відповідачем суму боргу позивачу повернуто не було. Відповідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов»язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляються. Відповідно до ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Борг [PERSON]. внаслідок прострочення виконання грошового зобов»язання за розпискою від 26.02.2010 року у вигляді 3% річних від простроченої суми за період з 20.06.2013 по 01.02.2016 та інфляційні нарахування за період з 27.02.2012 по 01.02.2016 становить 67 630, 78 грн. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 676, 30 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved