Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У ліпні 2013 року голова Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області (далі заявник), посилаючись на приписи статті 1277 ЦК України, звернувся із заявою в уточненій редакції якої від 15 листопада 2013 року серед інших тотожних вимог також просив суд визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті громадянина [PERSON], який помер [INFO]. Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2013 року заяву у вищевказаній частині задоволено. Визнано відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON] у вигляді земельних ділянок загальною площею 5,1693 га, з яких: 4,7266 га богарної (орної) землі та 0,4427 га ріллі зрошуваної, що належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], та у вигляді права на земельну частку (пай) у розмірі 1,53 умовних кадастрових га згідно сертифікату серії [NUMBER]. Заявник, який брав участь у справі, рішення суду не оскаржував. Частиною 1 статті 291 ЦПК України передбачено, що особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. Рішення місцевого суду оскаржила дружина померлого спадкодавця [PERSON] - [PERSON] (далі апелянт), яка не приймала участь у справі, але вважає, що оскаржуваним рішенням суд вирішив питання про її права та обов'язки. Апелянт та її представник - адвокат Носова Ю.М., посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права, просили: рішення місцевого суду в частині визнання відумерлою спадщини [PERSON] скасувати, ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні заяви. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що після смерті [PERSON] фактично прийняли спадщину спадкоємці першої черги за законом, які на час смерті проживали разом із спадкодавцем, а саме: мати померлого - [PERSON], [INFO], дружина - [PERSON], діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, унеможливлює визнання спадщини відумерлою з передбачених статтею 1277 ЦК України підстав. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта - адвоката Носової Ю.М., перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, зважаючи на таке. Ухвалюючи рішення про визнання спадщини відумерлою, місцевий вважав встановленими обставини того, що після смерті [PERSON] спадщину ніхто не прийняв, оскільки до Старобільської державної нотаріальної контори спадкоємці із заявами про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття не зверталися, спадкова справа не заводилася. Застосувавши приписи статті 1277 ЦК України, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вимог заявника. Апеляційний суд з таким висновком не погоджується з огляду на таке. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується даними Витягу № 00012530434 від 31 липня 2013 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (т.1 а. с. 203). Згідно з даними Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого 22 жовтня 1996 року та Інформаційної довідки Відділу Держземагенства в Старобільському районі залишок земельної частки (паю) [PERSON] становить 1,53 умовних кадастрових гектарів (т. 2 а. с. 64-65, 201). На підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16 січня 2002 року, [PERSON] є власником двох призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельних ділянок загальною площею 5,1693 га, а саме: № [NUMBER] (рілля) та № [NUMBER] (рілля зрошувальне) площами 4,7266 га та 0,4427 га відповідно, які розташовані на території Шульгинської сільської ради (т. 2 а. с. 69, 200). Відповідно до частини 1 статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Під час апеляційного перегляду справи встановлено, що на момент смерті [PERSON], разом з ним за адресою: [ADDRESS] проживали та були зареєстровані: мати померлого - [PERSON], [INFO]; дружина - [PERSON], [INFO]; донька - [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO]. Зазначені обставини підтверджуються даними Довідки № 85 від 12 січня 2017 року, а також даними копій Свідоцтв про народження та одруження (т.2 а. с. 184-195). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). В ідповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, після смерті спадкодавця - [PERSON] прийняли спадщину спадкоємці першої черги за законом: мати померлого - [PERSON], дружина - [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON]. Зазначені особи про відмову від спадщини не заявляли. Суд першої інстанції у наявності спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, не переконався, зазначені обставини не з'ясував та не перевірив, що призвело до неправильного застосування статті 1277 ЦК України та помилкового висновку про визнання спадщини [PERSON] відумерлою. Через недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленим, неправильне застосування норм матеріального права, рішення Старобільського районного суду Луганської області від 15 листопада 2013 року в оскаржуваній [PERSON] частині підлягає скасуванню, з ухваленням у цій частині нового рішення про залишення без задоволення заяви Шульгинської сільської ради Старобільського району Луганської області про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed