Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-02 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначивши, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 жовтня 2016 року КП «Коменергосервіс» ДМР» зобов`язано укласти з [PERSON] та [PERSON] договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умом його виконання згідно з типовим договором відповідно до вимог ст.ст. 21, 26, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». 19 березня 2018 року КП «Коменергосервіс» ДМР» підготувало проект договору №43-180092 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води і в липні 2018 року позивач отримав для його погодження екземпляр цього проекту, але в цьому проекті договору №43-180092 предметом договору було зазначено окрім надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води також послуги водовідведення, тоді як надання послуг водовідведення ні статутом КП «Коменергосервіс» ДМР», ні ліцензією на ведення ним господарчої діяльності не передбачено, тобто відповідач не є виконавцем такої житлово-комунальної послуги. 13 серпня 2018 року позивач подав заяву до КП «Коменергосервіс» ДМР» за вх.№П-10/2 з вимогою привести цей проект 1 до вимог типового договору і зокрема предметом договору зазначити лише надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води. Після розгляду заперечень, відповідачем надано проект 2, який позивачем було отримано у серпні 2018 року, проте наданий проект також не відповідав типовому договору, про що позивачем 03 вересня 2018 року було надано КП «Коменергосервіс» ДМР» вимогу привести проект договору до типового договору встановленого чинним законодавством. Листом КП «Коменергосервіс» ДМР» №1153 від 21.09.2018 надало відповідь на звернення від 03.09.2018, в якому зазначено, що в проекті договору, підготовленому у серпні 2018 року, виключено з предмету договору послугу з постачання гарячої води нібито згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 18.09.2018. Водночас згідно з рішенням Дніпровської міської ради №39/48 від 15 липня 2009 року КП «Коменергосервіс» ДМР» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води споживачів лівобережної частини міста з 01.10.2009. Крім того, рішення міської ради не можуть бути скасовані рішеннями виконавчого комітету Дніпровської міської ради. 09 жовтня 2018 року позивач отримав проект Договору 43-180092, проект 3, в якому предметом договору не було визначено послуга з гарячої води. За таких обставин, позивач просив суд зобов`язати відповідача КП «Коменергосервіс» ДМР» в проекті договору №43-180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 року для розгляду та погодження, проект 3, зазначити предметом договору послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води та зазначити усі відповідні умови з надання послуги централізованого постачання гарячої води згідно типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, зокрема п.13 договору викласти у редакції типового договору. Ухвалою від 13 листопада 2018 року відкрито провадження по справі (а.с.8). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана судова справа надійшла в провадження судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська Подорець О.Б. у зв`язку з перебуванням судді Скрипник О.Г. у відрядженні (а.с.61). Ухвалою від 11 квітня 2019 року справу прийнято до свого провадження та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с.71). Ухвалою суду від 03 травня 2019 року витребувано з КП «Коменергосервіс» ДМР» належним чином завірену копію заяви [PERSON] від 03.09.2018 за вх. №П-10/2 та оригінал заяви [PERSON] від 13.08.2018 за вх. №П-10/2 (а.с.78). Протокольною ухвалою суду від 03.05.2019 до участі у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету позову, [PERSON] (а.с.79). Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до розгляду по суті (а.с.93). 03 липня 2019 року по справі ухвалено рішення. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Третя особа [PERSON] позов підтримав в повному обсязі, пояснивши, що відповідачем порушуються норми чинного законодавства щодо надання комунальних послуг та просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, представником надано заяву щодо розгляду справи за їх відсутності. Суд, вислухавши позивача, третю особу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до вимог ст.42 Конституції України\~держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Правовідносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (виконавцем) та фізичною особою (споживачем), яка отримує послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Законом України «Про теплопостачання» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з послідуючими змінами та доповненнями). Пунктом 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на захист своїх прав державою. Відповідно до ч.1\~ст.5 Закону України «Про захист прав споживачів»\~держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів»\~крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього\~ Закону\~та пов`язаного\~з ним\~законодавства про\~захист прав\~споживачів права\~споживача вважаються\~в будь-якому\~разі порушеними,\~якщо:\~1)\~при реалізації\~продукції будь-яким\~чином порушується\~право споживача\~на свободу\~вибору продукції;\~2)при\~реалізації продукції\~будь-яким\~чином порушується\~свобода волевиявлення\~споживача та/або\~висловлене ним\~волевиявлення;\~4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За змістом статті 24 Закону України «Про теплопостачання» одним із основних обов`язків споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до частини другої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом (частина друга статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). За змістом частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або внесення змін до нього може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Відповідно до пункту 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Типовий договір про надання послуг із централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з послідуючими змінами та доповненнями). Наведене дає підстави для висновку, що при укладенні договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятись від змісту типового договору. Істотними умовами договору про надання житлово-комунальної послуги є: перелік послуг; вимоги до якості послуг; права і обов`язки сторін; відповідальність сторін за порушення договору; ціна послуги; порядок оплати послуги; порядок і умови внесення змін до договору, в тому числі щодо ціни послуги; строк дії договору, порядок і умови продовження його дії та розірвання (частина третя статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] було надано проект Договору №43-180092 про надання послуг з централізованого опалення, предмет якого не відповідає умовам типового договору, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (з послідуючими змінами та доповненнями). Суд не може погодитися з посиланнями відповідача у листі на вих. №1153 від 21.09.2018 на адресу [PERSON] проте, що послуга з постачання гарячої води виключена згідно рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №940 від 18.09.2018, оскільки проект договору позивачу для погодження було надано КП «Коменергосервіс» ДМР» до прийняття зазначеного рішення. Крім того, даним рішенням визначено «Комунальному підприємству «Теплоенерго» Дніпровської міської ради та Комунальному підприємству «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради вжити заходів щодо припинення надання послуги з централізованого постачання гарячої води абонентам підприємств». Суд також вважає слушними доводи позивача проте, що рішенням Дніпровської міської ради №39/48 від 15 липня 2009 року КП «Коменергосервіс» ДМР» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води споживачів лівобережної частини міста з 01.10.2009 і дане рішення не скасовано. За таких\~обставин,\~суд вважає\~необхідним зобов`язати\~Комунальне підприємство\~«Коменергосервіс» Дніпровської\~міської ради\~в проекті\~договору №43-180092\~на надання\~житлово-комунальних\~послуг,\~який був\~підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 року для розгляду на погодження (проект 3), зазначити предметом договору послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води згідно типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (з послідуючими змінами та доповненнями). Що стосується п.13 проекту договору №43-180092 наданого позивачу для погодження, то відповідач не звернув уваги на те, що постановою №1135 від 31.10.2011 внесені зміни в постанову Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року і п.13 викладено наступним чином - «Плата за послуги вноситься на рахунок із спеціальним режимом використання (банківські реквізити) через (найменування банківської установи)», про що зазначив позивач у своїх запереченнях щодо проекту договору наданих відповідачу, а тому слід зобов`язати Комунальне підприємство «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради в проекту договору №43-180092 на надання житлово-комунальних послуг, який був підготовлений відповідачем і наданий позивачу 09 жовтня 2018 року для розгляду на погодження (проект 3), п.13 викласти у редакції згідно типового договору, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (з послідуючими змінами та доповненнями). Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на нормах чинного законодавства у сфері надання комунальних послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а тому приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Враховуючи результат розгляду справи, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з Комунального підприємства «Коменергосервіс» Дніпровської міської ради на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1921 грн. 00 коп.

Outcome: approved