Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю. В обґрунтування позову зазначив, що 06 червня 2002 року між ним та [PERSON] була укладена угода про майбутній продаж домоволодіння по вул.. Грінченка, 269/271 у м. Дніпропетровську (наразі - Дніпро) та сплачено суму авансового платежу у розмірі 1000, 0 доларів США. 29 липня 2004 року позивач уклав з [PERSON] договір, за яким передав останньому 6500, 0 дол США за придбане ним домоволодіння по вул.. Грінченка 269/271 у м. Дніпропетровську, про що між ними була складена розписка. Позивач зазнає, що у період з 2002 року по 2004 рік він не мав можливості укласти та нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу спірного домоволодіння у звязку з відсутністю право установлювальних документів у [PERSON] 24.09.2005 року [PERSON] помер, та після його смерті відкрилася спадщина на домоволодіння по вул.. Грінченка 269/271 у м. Дніпро, яку прийняла та оформила на своє ім.»я дружина померлого [PERSON] [PERSON] Позивач вказує, що більше 10 років він відкрито та добросовісно володіє домоволодінням по вул.. Грінченка 269/271 у м. Дніпро, в повному обсязі сплатив грошові кошти за спірне домоволодіння [PERSON], дружина померлого [PERSON] жодного разу не пред»являла до нього претензій щодо володіння та користування спірним майном. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за ним право власності на домоволодіння по вул.. Грінченка, 269/271 у м. Дніпро. В судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суду пояснив, що після померлого [PERSON] вона є власником 80/100 частини житлового будинку по вул.. Грінченка 269/271 у м. Дніпро. Співвласником 20/100 частини домоволодіння є [PERSON] Будь-якої згоди на відчуження 80/100 частини домоволодіння відповідач не надавала, на продаж 20/100 частини домоволодіння співвласник житлового будинку, [PERSON]А який має право на привілейовану купівлю частини будинку , також не надавав. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 06 червня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали угоду , відповідно до якої [PERSON] отримав від [PERSON] завдаток у сумі 5300, 0 гривень, що еквівалентно 1000 доларів США в рахунок належних до сплати суми грошових коштів у розмірі 40\~810, 0 грн, що еквівалентно 7\~700 дол США на придбання за договором купівлі-продажу житлового будинку №271 по вул.. Гринченка в м. Дніпропетровську. 29.07.2004 року [PERSON] отримав від [PERSON] авансовий платіж у сумі 6\~550, 0 дол США за продаж житлового будинку №271 по вул.. Грінченка у м. Дніпропетровську, що підтверджується розпискою, складеною [PERSON] В 2005 році [PERSON] помер, договір купівлі-продажу спірного домоволодіння між [PERSON] та [PERSON] укладено не було, нотаріально не посвідчувався. . Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п»яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність) , якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається ( ч.3 ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є ( ч.2 ст. 344 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Статтею 16 ЦК передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів , як 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)припинення дії, яка порушує; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)припинення правовідношення; 8) Так, як позивач не відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З матеріалів справи убачається, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], Амур - Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради, про визнання права власності на частину домоволодіння в порядку спадкування за законом, визнано за [PERSON] право власності на 80/100 частини домоволодіння № 269/271 по вул.. Грінченка у м. Дніпропетровську визнано за [PERSON] право власності на 80/100 частини домоволодіння № 271 по вул.. Грінченка у м. Дніпропетровську в порядку спадкування після померлого [PERSON], визнано за [PERSON] право власності на 20/100 частини домоволодіння № 269/271 по вул.. Грінченка у м. Дніпропетровську. Отже, спірне домоволодіння увійшло до складу спадкового майна, право власності на яке визнано за спадкоємцями в 2013 році. Так, як позивач знав про необхідність оформлення права власності на спірне майно шляхом укладення догорів про відчуження цього майна, проте за життя [PERSON] позивач таким правом не скористався, зважаючи що за спадкоємцем після померлого [PERSON] визнано право власності на 80/100 частини домоволодіння по вул.. Грінченка 269/271 у м. Дніпро, а не на весь будинок, суд вважає, що у позивача відсутні правові підстави для визнання права власності на домоволодіння по вул.. Грінченка 269/271 у м. Дніпро за набувальною давністю, а тому позов слід залишити без задоволення.

Outcome: dismissed