Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS], в зв'язку з його відсутністю на вказаній житловій площі більше одного року, а також зняти відповідача з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що 28 грудня 2001 року укладено договір купівлі-продажу, згідно положень якого [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили (в рівних частках) житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 39,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай, вбиральня, гараж, сарай, погріб, колодязь, огорожа. У спірному житловому будинку позивач зареєструвала колишнього чоловіка, [PERSON] 19 червня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідач у житловому будинку [ADDRESS] не проживає більше одного року. Реєстрація перешкоджає позивачу у реалізації її права власності на вищевказане нерухоме майно, у зв'язку з чим [PERSON] була змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач не з'явився, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлявся, причини неявки суду невідомі. До початку розгляду справи треті особи - [PERSON], [PERSON] подали заяви про слухання справи у їх відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримали в повному обсязі. Від СГІРФО Броварського МВ (з обслуговування м. Бровари та Броварського району) ГУ МВС України в Київській області також надійшов лист з проханням розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що 28 грудня 2001 року укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрований у реєстрі за № 3556, згідно положень якого [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] та [PERSON] купили (в рівних частках) житловий будинок [ADDRESS], житловою площею 39,2 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай, вбиральня, гараж, сарай, погріб, колодязь, огорожа (а.с. 8). Судом також з'ясовано, що у спірному житловому будинку також був зареєстрований та проживав [PERSON], з яким позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 19 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, вбачається, що 19 червня 2013 року шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], було розірвано (а.с. 10). Судом також встановлено, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу між сторонами за місцем реєстрації не проживав, його речі у спірному житловому будинку відсутні, про що свідчить акт обстеження помешкання за адресою: [ADDRESS], виданий 16 січня 2014 року депутатом Богданівської селищної ради Броварського району Київської області Чередою О.Г. (а.с. 9). Вищевказані факти також підтверджували допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], та досліджені у судовому засіданні письмові пояснення [PERSON], [PERSON] (а.с. 48-49). Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Зважаючи на викладене, враховуючи що відповідач дійсно більше одного року не проживає у спірному житловому будинку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні [PERSON] її власністю, а саме житловим будинком [ADDRESS], шляхом зняття з реєстрації [PERSON], підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved