Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-12 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона з відповідачем мають двох повнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , 2002 року народження. Діти проживають разом з нею та повністю перебувають на її утриманні. За рішенням суду відповідач сплачував аліменти на дітей в розмірі 1/3 частки від його доходу. На даний час діти вже повнолітні, але продовжують навчання у ВНЗ на денній формі навчання: Ярослава - НУ Києво-Могилянська академія (закінчує навчання 28 червня 2023 року), Владислава - Національний медичний університет ім.О.О. Богомольця (закінчення навчання 2025 рік). Крім того, [PERSON] потребує медичного лікування за станом здоров`я, їй встановлена третя група інвалідності. Деякі ліки не зареєстровані в Україні, тому вона вимушена їх купувати за кордоном. Враховуючи, що діти продовжують навчання вони потребують матеріальної допомоги, які на даний час несе лиш вона. [PERSON] таку допомогу дітям не надає. Вказала, що відповідач є власником двох транспортних засобів, працює директором страхової компанії, є засновником та беніфеціаром ПП НМЦ «Свята Параскевія» та ТОВ «Еліт Стиль», тому сплачувати аліменти в мінімальному розмірі має можливість. Просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 50% прожиткового мінімуму на одну особу на кожну дитину щомісячно, починаючи з 09 лютого 2021 року, і до закінчення дітьми навчання. 05 квітня 2021 року до суду надійшов відзив. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] вказав, що свій обов`язок по утриманню дітей він ніколи не мав наміру порушувати. Він завжди утримував дітей та продовжує їх утримувати. Після особистої сварки, їх відносини з позивачкою стали дуже напруженими та остання почала подавати численні позови, в тому числі про позбавлення його батьківських прав. Позивачка чинить перешкоди у його спілкуванні з дітьми, тому він не має переконання куди [PERSON] буде витрачати кошти. На даний час він займає посаду директора відокремленого підрозділу Київський Регіональний Центр ТДВ «Експо страхування» з одним співробітником у підпорядкуванні та заробітною платою в розмірі 8000 грн., а фактично він отримує 6440 грн.. З даних коштів щомісячно з нього утримується 1500 грн. як сплату за додаткові витрати на утримання дітей. Таким чином його щомісячний дохід становить 4940 грн. За умови стягнення з нього аліментів за даним позовом в розмірі 2270 грн. (як просить позивач), то йому залишиться майже прожитковий мінімум - 2670 грн. Крім того, у 2006 році він став засновником ПП НМЦ «Свята Параскевія», але через кілька місяців вона була продана іншим особам. Йому не відомо, чому нові власники при перереєстрації не видалили його з списку засновників. Про дану обставину ним направлено запит. Також він не має жодного відношення до ТОВ «Еліт Стиль». Жодних доходів від діяльності даних підприємств він не отримує, що підтверджено довідкою про доходи. Тому сплачувати аліменти на утримання дітей, які продовжують навчання, він не в змозі через відсутність матеріального доходу. Просив відмовити в задоволенні позову. 07 квітня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив. [PERSON] зазначила, що за судовою практикою витрати на дитину, яка продовжує навчання покладається на двох батьків порівну, незалежно від того з ким проживає дитина, і не допускається перекладення цього обов`язку лише на одну сторону. На даний час відповідач не надає жодної допомоги на дітей, які продовжують навчання, заблокував їх у соціальних мережах та месенджерах, тому діти позбавлені напряму звернутись до нього про допомогу. Оскільки діти проживають разом з нею і вона несе витрати на їх утримання, тому вона має право на подання такого позову. У разі наявності у відповідача будь-яких сумнівів у тому, куди вона витрачатиме кошти, вона погоджується підписати мирову угоду, де буде вказано, що аліменти перераховуються на рахунки дітей. Вказала, що заборгованість в розмірі 1500 грн., яка стягується з відповідача, є заборгованістю по додатковим витратам на дітей, яку останній не бажає погашати. Твердження відповідача про неможливість надавати матеріальну допомогу дітям через необхідність утримувати батька, просить не брати до уваги, оскільки відповідач має ще двох рідних братів. Вважає, що [PERSON] створює штучні обставини для заниження фактичного доходу, оскільки середня заробітна плата в цій сфері становить 26000 грн. Його участь у підприємствах підтверджена офіційними відкрити джерелами, частка становить 125 000 грн. Просить суд задоволити позов, оскільки відповідач зобов`язаний приймати участь у забезпеченні своїх дітей, які продовжують навчання, потребують такої допомоги, а відповідач має можливість надавати таку допомогу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2021 року розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання 02.06.2021 позивач та представник позивача з`явилися. Позов підтримали та просили суд задовольнити. У судове засідання 02.06.2021 представник відповідача з`явився. Проти позову заперечував. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні 02.06.2021 було оголошено перерву до 17 год. 00 хв. В подальшому учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Батьками [PERSON] ( [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Постановою Апеляційного суду Київської області від 13 березня 2018 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , 2002 року народження, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу до досягнення дітьми повноліття. На час розгляду справи [PERSON] та [PERSON] є повнолітніми. Так, ч. 1 ст. 198 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З довідки Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця від 11 січня 2021 року та студентського квитка [NUMBER] встановлено, що [PERSON] є студенткою 2 курсу 16 групи медичного факультету №2 Національного медичного університету імені О.О. Богомольця, термін закінчення навчання - 30 червня 2025 року (денна форма навчання), термін навчання - 6 років. З довідки Національного університету «Києво-Могилянська Академія» №16 від 27 січня 2021 року та студентського квитка [NUMBER] встановлено, що [PERSON] дійсно є студенткою 2-го року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія», денна форма навчання, 4рівень акредитації, бюджет, термін навчання - 01 вересня 2019 року по 28 червня 2023 року. Ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). З матеріалів справи вбачається, що діти продовжують навчання у ВНЗ на денній формі навчання, які знаходяться в м.Києві, а діти проживають в м.Вишневе, [PERSON] потребує постійного медичного контролю за станом здоров`я, діти не мають самостійного доходу, перебувають на утриманні матері [PERSON] , що підтверджено судовими рішеннями про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей, медичною документацією. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що діти у зв`язку з продовженням навчанням потребують матеріального утримання з боку батьків. Доводи відповідача щодо його неможливості сплачувати аліменти на дітей через відсутність достатнього доходу, наявність необхідних витрат, суд оцінює критично з огляду на наступне. З довідки ТДВ «Страхова компанія «Експо Страхування» №71/21 від 22 березня 2021 року вбачається, що [PERSON] працює на посаді директора Відокремленого підрозділу Київський Регіональний Центр ТДВ «СК «Експо Страхування» з 02 квітня 2019 року сума нарахованої заробітної плати за останні 14 місяців становить 113 386,63 грн. При цьому січень-лютий 2021 року заробітна плата становить не 8000 грн., як вказує відповідач у відзиві, а вже 9000 грн. Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків [PERSON] у 2020 році отримав дохід у вигляді заробітної плати та благодійної допомоги. З пояснень сторін встановлено, що на час розгляду справи здійснюється примусове виконання рішення суду про стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Разом з тим, відсутні будь-які дані щодо суми сплачених коштів, наявності заборгованості, суми, яку необхідно ще сплатити на виконання судового рішення. Суд враховує, що судові рішення по додатковим витратам набрали законної сили в 2018 році та жовтні 2019 року. Суми, які стягувались з відповідача, становлять 9372,39 грн. та 33434,62 грн., що не може вважатись надмірними, навіть якщо з відповідача, як він вказує у відзиві, стягується 1500 грн. щомісячно. Незважаючи на строки розгляду даної цивільної справи, відповідач не надав довідку про доходи за два квартали 2021 року на підтвердження відсутності інших доходів, крім заробітної плати, не надав доказів того, що він не має жодного відношення до ПП НМЦ «Свята Параскевія» та ТОВ «Еліт Стиль», хоча про це вказував у відзиві. Не вказав причини неможливості подати такі докази, а у разі складнощів в отриманні доказів, не заявив клопотань про витребування доказів, хоча обов`язок подавати докази на підтвердження своїх доводів або на спростування доказів покладається саме на сторін. Також суд приймає до уваги наявність у відповідача двох транспортних засобів: Toyota Land Cruiser Prado 150, 2013 року випуску (реєстрація за відповідачем 11 лютого 2014 року), Fiat Tipo, 2017 року випуску (19 липня 2018 року), що підтверджено Витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 30 січня 2021 року. Відповідач у своєму відзиві не заперечував наявність в нього двох транспортних засобів. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Отже враховуючи подані сторонами докази та те, що [PERSON] є працездатною особою, інших осіб, які перебувають на його утриманні судом не встановлено, та який може надавати матеріальну допомогу на утримання своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчання, та у зв`язку з цим потребують такої допомоги, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тобто Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За приписами ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. При визначенні розміру аліментів, суд звертає увагу на те, що аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, складається не тільки з витрат на навчання (у разі укладення договору про навчання), а і з вартості навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Стягнення аліментів на утримання повнолітню дитину, яка продовжує навчання є одним із способів захисту його інтересів, забезпечення одержання коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, неможливість перекладення обов`язку утримувати дітей, які продовжують навчання, лише на матір, суд визначає аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року та до 28 червня 2023 року (термін закінчення навчання, для [PERSON] ) та до [INFO] (досягнення 23 років, для [PERSON] ). Такий розмір аліментів відповідатиме вимогам Закону, буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання і співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно із частинами 1, 3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За таких обставин з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved