overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] Акціонерне Товариство [PERSON] ПриватБанк (ПАТ КБ Приват Банк) \~звернувся до суду \~з \~позовом до [PERSON] про стягнення з неї заборгованості за \~Договором № б/н від 02.07.2013 року \~у розмірі 33714,25грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № Б/Н від 02.07.2013 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідачка приєдналась до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті\~http://privatbank.ua,\~ які разом зі заявою складають договір банківського обслуговування № Б/Н від 22.04.2013 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачці було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26002054303931 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобовязання за договором за договором ПАТ КБ Приват Банк виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитний ліміт в розмірі 18000грн. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом \~відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим у \~відповідача [PERSON]А перед \~ПАТ КБ Приват Банк \~станом на 29.01.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 33714,25грн., у тому числі: - \~заборгованість за кредитом 18000грн.; - заборгованість за відсотками \~за користування кредитом 7973,48грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6086,68грн.; - заборгованість по комісії \~за користування кредитом 1654,09грн. Враховуючи що фізичну особу підприємця [PERSON] 06.11.2015 року номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльн6ості фізичною особою підприємцем 25440060002004058, було виключено з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] ( далі по тексту - позивач) звернулася до суду із даним позовом та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 04 березня 2000 року шлюб із відповідачем існує формально та з 23 березня 2014 року між позивачем та відповідачем припинені шлюбні стосунки, з цього ж періоду часу вони не ведуть спільного господарства. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки на даний час позивач з відповідачем втратили відчуття любові один до одного. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 березня 2000 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 93 (а.с.4). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.7,8). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 червня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, вона зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 593. Шлюбні відносини між ними припинено. Причини розірвання шлюбу - є різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З чоловіком більше року спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім'я існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати між нею та [PERSON] шлюб, зареєстрований 01 червня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 593. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду надано заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 червня 2011 року Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 593, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, більше року спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Строк на примирення не потрібен. Сім»ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вищеназваним позовом, в якому зазначав, що по рішенню Овідіопольського районного суду від 20.06.2011 р. з нього на користь відповідача на утримання їх сина [PERSON] стягуються аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно. На момент винесення вказаного рішення суду займався підприємницькою діяльністю, мав від цієї діяльності певний дохід, у зв'язку з чим вказану суму аліментів сплачував регулярно. На теперішній час має іншу сім'ю, вимушений знімати квартиру, підприємницькою діяльністю не займається, у зв'язку з чим його матеріальний стан погіршився. З вказаних підстав просив суд винести рішення, яким зменшити розмір стягуваних аліментів з 4000 грн. до 700 грн. У судовому засіданні позивач свою вимогу підтримав. Відповідач позов не визнала, оскільки вважала, що її та позивача син потребує таких коштів, які були стягненні на його утримання.. Заслухавши пояснення сторін, дослідив письмові матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 192 ч.1 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що по рішенню Овідіопольського районного суду від 20.06.2011 р. з позивача на користь відповідача, на утримання їх сина [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 4000 грн. (а.с.42) 25.08.2012 р. позивач уклав шлюб з [PERSON], після шлюбу [PERSON](а.с.5). На теперішній час позивач підприємницькою діяльністю не займається (а.с.41). Таким чином з урахуванням вищевикладених доказів, суд приходить до висновку, що у позивача після рішення суду про стягнення з нього аліментів, змінився як сімейний так і матеріальний стан, у зв'язку з чим його позов підлягає задоволенню частково, і суд находить можливим зменшити розмір стягуваних аліментів не до 700 грн., як того просить позивач, а до 1000 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, в якому вказав, що 27 травня 2012 року він уклав шлюб з відповідачем. Подружнє життя не склалося і з січня 2015 року вони фактично припинили шлюбні відносини та спільне проживання. За таких обставин рішенням Красилівського районного суду від 10 квітня 2015 року шлюб між ними було розірвано. [INFO] відповідач народила сина [PERSON]. Оскільки дитина була зачата під час шлюбу, орієнтовно у січні 2015 року, то при реєстрації народження дитини його було записано його батьком. Він не є біологічним батьком дитини відповідача, оскільки з часу фактичного припинення шлюбних відносин в близькості з відповідачем не перебував. Відповідач визнає, що він не є батьком дитини, та наполягає на цьому, а тому він просив виключити запис про нього як батька з актового запису про народження [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала в повному обсязі. Визнає, що позивач не є біологічним батьком її сина [PERSON], [INFO]. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою 15 липня 2005 року зареєстрували шлюб у Октябрському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №121. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вже три роки вони з відповідачкою разом не проживають, припинили подружні стосунки, в зв»язку з тим, що втратили один до одного почуття любові та поваги, спільне господарство не ведуть, а тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. Спору про майно не мають, за спільною домовленістю між ним та відповідачкою дитина залишається проживати з матір»ю. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі , позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 липня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Октябрському відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №121. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з відповідачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітній [PERSON], [INFO] залишається проживати з відповідачкою. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою [PERSON] 25 вересня 1985 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1297. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час з відповідачкою вони не підтримують шлюбних стосунків, втратили почуття любові та поваги один до одного, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2011 року у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1297. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина за домовленістю між подружжям залишається проживати з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачем з грудня 2014 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. На даний час подружжя проживає окремо. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не з'явилася, але надали суду письмові заяви в яких просить справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 23 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1322. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини сторони не підтримують з грудня 2014 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачем з січня 2016 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. На даний час подружжя проживає окремо. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не з'явилася, але надали суду письмові заяви в яких просить справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 21 липня 2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1233. Від спільного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини сторони не підтримують з січня 2016 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 17 серпня 1991 року між сторонами у виконавчому комітеті Пологівської районної Ради народних депутатів Запорізької області зареєстровано шлюб, актовий запис за № 129. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, окремо проживають з середини 2012 року, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя і дитини. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідач позов визнала. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 3 березня 2001 року між сторонами у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м. Києва зареєстровано шлюб, актовий запис за № 180. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя. Сторони до судового засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved