Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У провадженні Залізничного районного суду м. Львова перебувало кримінальне провадження відносно [PERSON] обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 13.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, [PERSON] залишено без змін до набирання вироком законної сили. Строк відбуття покарання засудженому [PERSON] рахувати з дня його затримання - з 17.04.2017 року. В строк відбуття покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення [PERSON] з 17.04.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст.72 КК України. У задоволенні клопотання захисників Книш О. Я., Лесь І. О. та засудженого [PERSON] про застосування до останнього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовлено. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ) 72.713 (сімдесят дві тисячі сімсот тринадцять) грн. 99 коп, що складаеться з 42.713 (сорок дві тисячі сімсот тринадцять) грн. 99 коп. матеріальної та 30.000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди завданої злочином. В іншій частині цивільного позову відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 593 грн. 22 коп. (а.с. 21-26). Даний вирок ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 13.12.2018 року залишено без змін (а.с. 27-31). Разом з тим, постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.04.2020 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 13.07.2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 13.12.2018 року в частині цивільного позову (щодо матеріальної шкоди) скасовано та призначено у цій частині новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 32-36). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2020 року суддею обрано суддю Залізничного районного суду м. Львова - Галайко Н. М. (а.с. 37). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26.05.2020 року прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с. 42). Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 20.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі за заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином. Призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 55). Позивач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, однак подав клопотання, про розгляд справи за його відсутності, не заперечив проти заочного розгляду справи, просив суд задовольнити цивільний позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Матеріалів справи достатньо для прийняття рішення по суті. Дослідивши матеріали справи, оглянувши кримінальну справу № 462/2896/17, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 17.04.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12017140060001508 внесено відомості про те, що 17.04.2017 року, близько 01 год. 20 хв., [PERSON] , перебуваючи за адресою свого проживання, у приміщенні квартири [ADDRESS] , тримаючи в руці ніж, маючи умисел на нанесення потерпілому [PERSON] тілесних ушкоджень умисно наніс останньому один удар ножем у ділянку спини з права, заподіявши потерпілому [PERSON] , згідно висновку судово- медичної експертизи № 169/17 від 25.04.2017 року, одне проникаюче поранення правої половини спини з поступленням крові та повітря у плевральну порожнину, котре заподіяне колюче-ріжучим чи подібним до нього знаряддям незадовго до поступлення потерпілого у лікарню, воно було небезпечним для життя в момент заподіяння та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження. У порядку ст. 128 КПК України потерпілий [PERSON] до початку судового розгляду у даному кримінальному провадженні звернувся з цивільним позовом (Т. 1, а.с. кримінального провадження 149-152) (який у подальшому уточнив) (Т. 1, а.с. кримінального провадження 203), у якому просив відшкодувати йому шкоду, завдану внаслідок злочинних дій [PERSON] , а саме: 1. лікування та реабілітація - 49 000 грн.; 2. пошкоджений одяг - 3 200 грн.; 3. неотримана вигода від гастрольних турів - 61 500 грн.; 4. моральна шкода - 100 000 грн. (загальна сума 213 700 грн.). Вироком Залізничного районного суду м. Львова від 13.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, [PERSON] залишено без змін до набирання вироком законної сили. Строк відбуття покарання засудженому [PERSON] рахувати з дня його затримання - з 17.04.2017 року. В строк відбуття покарання зараховано строк попереднього ув`язнення [PERSON] з 17.04.2017 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до положень ст. 72 КК України. У задоволенні клопотання захисників Книш О. Я., Лесь І. О. та засудженого [PERSON] про застосування до останнього Закону України «Про амністію у 2016 році» - відмовлено. Цивільний позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] ) 72.713 (сімдесят дві тисячі сімсот тринадцять) грн. 99 коп, що складаеться з 42.713 (сорок дві тисячи сімсот тринадцять) грн. 99 коп. матеріальної та 30.000 (тридцять тисяч) грн. моральної шкоди завданої злочином. В іншій частині цивільного позову відмовити. Стягнуто з [PERSON] на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 593 грн. 22 коп. (Т. 3, а.с. 124-134). Даний вирок ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду від 13.12.2018 року залишено без змін (а.с. 27-31). Разом з тим, постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.04.2020 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 13.07.2018 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 13.12.2018 року в частині цивільного позову (щодо матеріальної шкоди) скасовано та призначено у цій частині новий судовий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства (а.с. 32-36). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Із матеріалів кримінальної справи № 462/2896/17 вбачається, що позивачем до даної справи було долучено копії квитанцій, щодо яких він вказує, що такі підтверджують його витрати на лікування ушкоджень, яких він зазнав внаслідок дій відповідача (Т. 1., а.с. 153-157). Вищевказані витрати на лікування підтверджуються долученим Витягом-епікприз із медичної картки № 1403/п Відділення хірургії грудної клітки ІІ Львівського регіонального фтизіопульмонологічного центру (Т. 3, а.с. 189) [PERSON] , Висновком експерта № 169/17 КЗ ЛОР «Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи» Відділення СМЕ при 8-й МКЛ (Т. 2, а.с. 101), Довідкою Комунальної 8-ої міської клінічної лікарні виданої [PERSON] № 690 від 26.04.2017 року (Т. 2, а.с. 114), епікриз-випискою із медичної картки № 1310 ДП «Клінічний санаторій «Карпати» (а.с. 19), Аналізом функції зовнішнього дихання від 30.05.2017 року ДП «Клінічний санаторій «Карпати». Окрім цього, суд приймає до уваги Клопотання [PERSON] від 26.08.2017 року (а.с. 61, 62-63) та долучені ним пояснення по квитанціях за витратами на лікування, у якому останній зазначив, що перебував у двох медичних закладах, а саме у Львівському регіональному фтизіопульмонологічному центрі, відділення хірургії грудної клітки ІІ Львівського регіонального фтизіопульмонологічного центру (медична картка № 1403/п) та Комунальній 8-ій міській клінічній лікарні (картка № 4079). Відтак, згідно наданих суду копій квитанцій (а.с.13-17) витрати складають 12 886 грн. 24 коп., вимогу щодо яких, суд вважає за можливе задовольнити. Що стосується вимоги про стягнення 26 400 грн. витрат на санітарно-курортне лікування, суд не приймає до уваги покликання позивача про стягнення останньої, а також долучене позивачем у справі Консультативне заключення Львівського регіонального фтизіопульмонологічного центру (а.с. 73), оскільки згідно епікриз-виписки із медичної карти № 1310 [PERSON] з 24.05.2017 року по 16.06.2017 року знаходився у ДП Клінічному санаторії «Карпати» з діагнозом «проникаюче колото-різане поранення грудної клітини», водночас на підтвердження витрат на санаторно-курортне лікування була надана квитанція від 28.07.2017 року (тобто оплата за туристичні послуги відбулася набагато пізніше за перебування у ДП Клінічному санаторії «Карпати») на суму 26 400 грн., у якій зазначено, що це розрахунок за туристичні послуги, відтак суд не вбачає наявності причинного зв`язку між зазначеними витратами на туристичні послуги та вчиненим [PERSON] кримінальним правопорушенням. Також суду не надано жодних доказів, а у матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі підтвердження втрати або неотримання [PERSON] вигоди від гастрольних турів на суму 61 500 грн., відтак вимога про їх стягнення не підлягає до задоволення через свою необґрунтованість. Однак суд вважає за необхідне задовольнити вимогу про стягнення суми за пошкоджений та втрачений одяг у розмірі 3 200 грн., на підтвердження якої [PERSON] надав копії орієнтовних розрахунків (а.с. 64-68, 74) вартості втраченого та пошкодженого одягу, а також що підтверджується і іншими матеріалами справи, зокрема матеріалами кримінального провадження, висновками експертів. З огляду на наведене, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та приходить до переконання про можливість задоволення позовних вимог частково. За положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). Задовольняючи позовні вимоги частково,відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та вказаного роз`яснення,судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. розділяється пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач в силу положень Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, тому із відповідача [PERSON] слід стягнути 118 грн. 88 коп. судового збору на користь держави пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial