Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У лютому 2015 року до суду із позовом про виселення звернулося Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі- Банк). Свої вимоги обґрунтувало тим, що [PERSON] 02 жовтня 2007 року було укладено з Банком кредитний договір № К3РОGK15006638. Відповідно до умов зазначеного договору Банк зобовязувався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 37872,00 доларів США строком до 02 жовтня 2027 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Банк і відповідач 02 жовтня 2007 року уклали договір іпотеки. Згідно вказаного договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною площею 68,30 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м. за адресою: вул. Шевченка, б. 16 у м. Березань Київської області. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, тому 19 березня 2013 року Березанський міський суд Київської області виніс рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, після чого Банк звернувся до відповідача з письмовою вимогою про виселення. Однак [PERSON] добровільно із вказаного будинку не виселився. Тому позивач просив позовні вимоги задовольнити, виселити відповідача з будинку, розташованого за адресою: вул. Шевченка, 16, м. Березань Київської області. У ході розгляду справи було зясовано, що за вказаною адресою зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], тому за клопотанням представника позивача зазначені особи були залучені до розгляду справи у якості співвідповідачів. З урахуванням цього позивач просив виселити із зазначеного приміщення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача уточнену позовну заяву підтримав у повному обсязі, обгрунтовуючи її доводами, викладеними у позовній заяві, з посиланням на докази, які містяться у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, вказавши, що жодних повідомлень від Банку про необхідність виселення він не отримував. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечувала. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 Житлового кодексу України, ст. 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший, погоджений сторонами строк. Судом встановлено, що [PERSON] 02 жовтня 2007 року було укладено з Банком кредитний договір № К3РОGK15006638. Відповідно до умов зазначеного договору Банк зобовязувався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 37872,00 доларів США строком до 02 жовтня 2027 року, а відповідач зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Банк і відповідач 02 жовтня 2007 року уклали договір іпотеки. Згідно вказаного договору іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок загальною. площею 68,30 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м. за адресою: вул. Шевченка, б. 16 у м. Березань Київської області (а.с. 6-12). У зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань і заборгованістю, що утворилася, Березанським міським судом Київської області 19 березня 2013 року було ухвалено рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказане рішення набрало законної сили 19 листопада 2014 року (а.с. 13-14). 08 грудня 2014 року Банк звернувся до [PERSON] з письмовою вимогою звільнити будинок, по вул. Шевченка, 16 у м. Березань у тридцятиденний строк (а.с. 15). На підтвердження відправки даної вимоги Банк надав суду копії реєстру поштових відправлень (а.с. 16-17). Суд звертає увагу на відсутність у справі підтверджень отримання [PERSON] письмової вимоги іпотекодержателя про добровільне звільнення житлового будинку, наявність якого є обовязковою умовою для звернення до суду з вимогою про примусове виселення в разі відмови особи у добровільному виселенні з будинку, на який звернуто стягнення. Неотримання [PERSON] письмової вимоги про виселення підтверджується копіями конверту та зворотнього повідомлення, які були надані Банком (а.с. 262, 263). Таким чином, суд приходить до висновку, що саме направлення письмової вимоги про виселення без її отримання адресатом не є достатньою підставою для задоволення вимоги позивача про виселення відповідача з будинку, який є предметом іпотеки. Аналізуючи у сукупності усі зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі ст. 29 ЦК України, ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 Житлового кодексу України,

Outcome: dismissed