Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-12 00:00:00

У листопаді 2019 р. позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.10.2015 року між ними Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 2323 зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що подружжя спільне господарство не веде та не проживає, вважає, що спільне життя не склалось, через відчуження один від одного, яке виникло на підставі кардинальної різниці в поглядах на сімейне життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних віносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку з різними поглядами на життя, різними характерами та інтересами. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.11.2019 р. відкрито провадження та призначено підготовче засідання у вказаній справі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2020 р. підготовче провадження у справі - закрито та призначено судовий розгляд. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій вказувала, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справах, суд прийшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, щопідлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Як встановлено із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 03.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 2323 (а.с. 4). Як зазначає позивач, понад півроку подружжя спільне господарство не веде та не проживає, вважає, що спільне життя не склалось, стосунки з часом погіршилися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження сім`ї неможливе і суперечить інтересам позивача, відповідача та інтересам дітей. Згідно ст. ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя та їх дітей. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків і можливість припинення шлюбу є їх основою, тому є наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved