Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсними: довіреність від 19.05.2016, видану від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом Київського міського, нотаріального округу Гавриловою Ольгою\~Василівною та зареєстровану за №618; договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], укладений 13.06.2016, між [PERSON], від імені якого підписався [PERSON], та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко\~Оленою Олександрівною та зареєстрований за №981; та застосувати наслідки недійсного правочину шляхом повернення Земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] у власність [PERSON]. Позовна заява обґрунтована тим, що позивач отримав у приватну власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] на підставі рішення Київської міської ради II сесії VI скликання, № 922/922 від 18.12.2008. Позивач вказав, що незнайомий йому [PERSON], від його імені та на підставі довіреності уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко О.О., 13 червня 2016 року за реєстровим номером 981, на користь невідомого йому покупця - [PERSON]. Позивач пояснив, що укладаючи зазначений договір купівлі-продажу земельної ділянки, [PERSON] діяв від його імені на підставі довіреності, посвідченої Гавриловою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 19.05.2016. за реєстровим номером 618. Позивач стверджував, що зазначеної довіреності він не видавав, особи відповідачів йому не відомі, до приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Гаврилової О.В. та Донченко О.О. за посвідченням зазначеної довіреності чи укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки він не звертався, будь-яких грошових коштів за надання довіреності чи укладення договору-купівлі продажу земельної ділянки не отримував. Посилався на те, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.06.2016 о 16:58:45 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко Оленою Олександрівною було зареєстроване право власності на земельну ділянку на [PERSON] на підставі, укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки: серія та номер: 981, виданий 13.06.2016, видавник ПН КМНО Донченко О.О. У зв'язку з наведеним, позивач вважає, що зазначені довіреність та договір купівлі-продажу слід визнати недійсними та застосувати наслідки недійсності правочинів. Ухвалою судді від 17 лютого 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 20 лютого 2017 року задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гаврилова Ольга\~Василівна, третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Донченко \~Олена Олександрівна про визнання недійсними довіреності, договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсного правочину та накладено арешт на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], зареєстровану на праві власності за [PERSON]. Ухвалою суду від 15 березня 2017 року було задоволено заяву [PERSON] про витребування доказів та витребовано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гаврилової О.В. оригінал довіреності від 19.05.2016 за реєстровим номером 618 та оригінал книги «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій», де зареєстрована нотаріальна дія нотаріуса Гаврилової О.В. за №618, та в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. оригінал договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER], від 13.06.2016 за реєстровим номером 981 та оригінал книги «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій», де зареєстрована нотаріальна дія нотаріуса Донченко О.О. за №981. 06.07.2017 на адресу суду надійшли запитувані докази на виконання ухвали суду від 15.03.2017 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гаврилової О.В. 31.08.2017 на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Донченко О.О. на виконання ухвали суду від 15.03.2017 надійшла копія договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. 15.09.2017 судом здійснено запит до Солом'янського районного відділу Державної міграційної служби в м. Києві та витребувано копію заяви про видачу паспорта (форми № 1) [PERSON], [INFO] Позивач у судове засідання 04.04.2018 не з'явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. 16.03.2018 на адресу суду від [PERSON] надійшла нотаріально завірена заява, в якій останній позов визнав та просив проводити розгляд справи у його відсутність. Від представника [PERSON] 04.04.2018 на адресу суду надійшла заява, в якому сторона відповідача позов просила задовольнити та проводити розгляд справи у відсутності представника відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. 16.03.2018 на адресу суду від [PERSON] надійшла заява про визнання позову, також останній просив проводити розгляд справи у його відсутність. Треті особи в судове засідання не з'явилися, в матеріалах справи наявні їхні клопотання про розгляд справи у їх відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач отримав у приватну власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] на підставі рішення Київської міської ради II сесії VI скликання, № 922/922 від 18.12.2008. Позивач, звертаючись з позовом до суду вказав, що незнайомий йому [PERSON], від його імені та на підставі довіреності уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко О.О., 13 червня 2016 року за реєстровим номером 981, на користь невідомого йому покупця - [PERSON]. Пояснив, що укладаючи зазначений договір купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] діяв від його імені на підставі довіреності, посвідченої Гавриловою О.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, 19.05.2016. за реєстровим номером 618. Вказав, що зазначеної довіреності він не видавав, особи відповідачів йому не відомі, до приватних нотаріусів Київського міського нотаріального округу Гаврилової О.В. та Донченко О.О. за посвідченням зазначеної довіреності чи укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки він не звертався, будь-яких грошових коштів за надання довіреності чи укладення договору-купівлі продажу земельної ділянки не отримував. Встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13.06.2016 о 16:58:45 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Донченко Оленою Олександрівною було зареєстроване право власності на земельну ділянку на [PERSON] на підставі, укладеного договору купівлі-продажу земельної ділянки: серія та номер: 981, виданий 13.06.2016, видавник ПН КМНО Донченко О.О. Судом витребувано заяву по формі №1 на отримання [PERSON] паспорта, встановлено, що особа на фото з копії паспорта, що знаходиться с матеріалах нотаріальної справи щодо посвідчення довіреності від імені [PERSON] та фотокартка на заяві по формі №1 суттєво різняться. Крім того, до суду надійшла нотаріальна заява [PERSON] про визнання позову. Сукупність вище встановленого приводить суд до висновку про обґрунтованість позиції позивача, щодо того, що ним не надавалася [PERSON] оспорювана довіреність. Так, відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів, згідно ст. 16 ЦК України, мажуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, а також інші способи, що встановлені договором або законом, наприклад, витребування майна з чужого незаконного володіння. Згідно ч. 2 ст. 202 ЦК України правочнном є дія особи, спрямована на набуття або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Відповідно до ст. 43 Закону України «Про нотаріат» не допускається вчинення нотаріальної дії у разі відсутності осіб - її учасників або їх уповноважених представників. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Наслідки недійсності правочинів встановлені ст. 216 ЦК України. Так недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд також може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Тобто основним питанням при виборі із вказаних способів захисту порушених прав в даному випадку є факт перебування позивача з відповідачем у договірних відносинах чи ні. Оскільки оспорюваний договір купівлі-продажу земельної ділянки був складені між позивачем та [PERSON], на підставі довіреності від імені позивача, приймаючи до уваги, що зазначена земельна ділянка не була відчужена [PERSON] іншим особам, належний спосіб захисту порушеного права є визнання правочинів недійсними та застосування реституції. Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом враховано, що відповідачами визнано позов, а відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню солідарно сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved