Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

у листопаді 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 13.07.2006 між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн., зі сплатою відсотків на користування кредитом. Оскільки позичальник зобовязання за договором належним чином не виконував, а тому утворилася заборгованість. 13.07.2013 року позичальник помер і його єдиним спадкоємцем являється [PERSON], законним представником якого є відповідач, [PERSON] 21.09.2017 Банк звернувся до неї з претензією щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, однак ніяких дій не було виконано. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 7996,06 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. У судове засідання сторони не зявилися, позивач направив клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення (а.с.34). Відповідач двічі належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, натомість поштові конверти повернулися до суду з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» (а.с.46,53,54), а також відповідач викликалася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Машівського районного суду (а.с. 50, 51), але в судове засідання не зявилася, причини неявки не повідомила. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши надані докази, суд дійшов такого висновку. У відповідності зі ст. 281 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку. \~ \~ \~ \~ Судом установлено, що 13.07.2006 р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та [PERSON] укладений кредитний договір без номера, що складається із Заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів, за умовами якого банк видав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.11-16). За п.3.2, п.3.3 Умов і Правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.12). Позичальник зобовязується погашати заборгованість (п. 6.9 Умов) на протязі 30 днів з моменту її виникнення та за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (п.5.5.1) сплачує відсотки по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір яких визначаються Тарифами (а.с. 14, 16). Пунктом 8.6 Умов передбачено, що при порушенні строків платежу по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 120 днів клієнт зобовязаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (а.с.14). Як вбачається з матеріалів справи позичальник [PERSON] помер 13.07.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ №243270 від 15.07.2013 р. (а.с.18). 07.04.2014 р. позивачем було направлено претензію кредитора до Машівської державної нотаріальної контори, у відповідь на яку нотаріусом було повідомлено, що єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] є неповнолітній [PERSON], законним представником якого є його мати [PERSON], яка зареєстрована в [INFO] та відкрита спадкова справа (а.с.22). 12.09.2017 року позивачем було направлено лист-претензію до законного представника спадкоємця [PERSON], в якій рекомендовано сплатити заборгованість померлого позичальника (а.с.23), натомість спадкоємицею ніяких дій не було виконано. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Водночас відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.\~1281\~ЦК України, в редакції на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281\~ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281\~ЦК України строки, це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. [PERSON] Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року (справа №522/407/15-ц, провадження №14-53 цс 18) зазначила, що поняття «строк предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Оскільки зі смертю позичальника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки предявлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК, які визначають преклюзивні строки предявлення таких вимог. Вимога може бути предявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Разом з тим, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємців померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу Машівської державної нотаріальної контори 18.02.2014 року, до спадкоємця відповідача [PERSON] у вересні 2017 року, тобто із пропуском строків встановлених ст.1281 ЦК України, суд уважає що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed