Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У листопаді 2020 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс» (далі - позивач, ТОВ «Київ Комфорт Сервіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) в якому просив суд: - стягнути з відповідача на користь позивача: 20 310 грн. - за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відшкодування витрат виконавця та 4 786,39 грн. - 3 % річних та інфляційну складову боргу; -зобов`язати орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3 % річних до моменту погашення боргу за формулою: С х 3 % х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, х - множення, : - ділення, за письмовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 06.07.2016 № 207 з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу Боржником суми заборгованості в повному обсязі. Позов мотивований наступними обставинами. Позивач надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою: [ADDRESS] на ім`я відповідача. Між ними укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 06.07.2016 № 207. Згідно умов договору, виконавець надав послуги відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Однак, за результатами аналізу нарахувань та оплат встановлено, що відповідач користувався наданими послугами, але не в повному обсязі виконував зобов`язання по їх оплаті. У відповідача виникла заборгованість, яка станом на 01.11.2020 складає 20 310,89 грн. (за період з грудня 2017 року по листопад 2020 року). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) позивач нарахував: 3 279,78 грн. - інфляція, 1 506,61 - 3 % річних. Також, позивач просить суд застосувати ч. 10 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Ухвалою суду від 07.12.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 12.01.2021 за клопотанням відповідача перейдено до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У січні 2021 року відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності, в якій вказав, що строк позовної давності позивачем пропущено до вимог за період до грудня 2017 року (13 599,60 грн), а подання позивачем в 2019 році заяви до суду про видачу судового наказу не свідчить про переривання позовної давності. У січні 2021 року відповідач подав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив мотивований наступним. 01.12.2018 співвласники будинку відмовились від послуг позивача, та він був відсторонений від управління будинком та ОСББ «Зарічна 1-Б» стало управителем будинку. В догові визначено чітко сума оплати - 226,41 грн. Розрахунок позивача хибний і абсурдний. Якщо ж врахувати усі проведені відповідачем оплати, позивач безпідставно отримав переплату в сумі: 14 412,70 грн (якщо брати початок дати обліку грудень 2017 року, та не враховувати період, за який пропущено позовну давність), 9 874,95 грн (якщо враховувати період з дати укладання договору до 30.11.2018). Фактична відсутність надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території позивачем є окремою підставою для відмови в позові. Підписання договору ще до набуття права власності на квартиру відбулось суто через нав`язування цього договору з боку позивача, у відповідача була відсутня правоздатність для укладання цього договору. Укладений договір не є типовим. Тариф позивачем не був затверджений в органі місцевого самоврядування. У січні 2021 року позивач подав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, та вказав, що тарифі у період з 06.07.2016 по 30.11.2017 був 226,40 грн., також по особовому рахунку відповідача, здійснювалися нарахування за інші житлово-комунальні послуги, які відповідач отримував від позивача, а саме: послуги консьєржа, послуги охорони, відшкодування витрат виконавця на забезпечення електропостачання, постачання теплової енергії, постачання холодної води та водовідведення. Щодо суми заборгованості 13 599,60 грн, яка зазначена, як сальдо на початок грудня 2017 року, це заборгованість, яка виникла за житлово-комунальні послуги, що були надані у період з липня 2016 року по грудень 2017 року. Позивач здійснював обслуговування будинку відповідача (рішення суду від 14.05.2020 № 910/11524/18), тому й був укладений договір між позивачем та відповідачем. Твердження відповідача про неналежне виконання позивачем договору не підтверджуються належними та допустимими доказами. Договір є правомірним. Ціни/тарифи були узгоджені в договорі, та є такими, що встановлені відповідно до норм Закону. Предмет стягнення є заборгованість, що виникла в період коли обслуговування здійснював позивач. У березні 2021 року позивач подав заперечення на заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої вказав, що відповідач у період з липня 2016 року по листопад 2020 року здійснював оплати за отримані житлово-комунальні послуги від позивача, а саме: у липні 2017 року - сплачено 4 574,83 грн., у грудні 2017 - сплачено 8 730,71 грн., у лютому 2018 року - сплачено 3 098,79 грн., що свідчить про визнання ним свого боргу. Факт здійснення оплат відповідачем за житлово-комунальні послуги підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунку та розрахунком заборгованості, а також підтверджено відповідачем у відзиву. Отже, позовна давність не може бути застосована до вимог позивача, у зв`язку з її неодноразовим перериванням, відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України. Тому просив відмовити у задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності до вимог позивача в сумі 13 599,60 грн. У квітні 2021 року представник відповідача подав заяву, в якій повідомив, що відповідач в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України докази понесення судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У серпні 2021 року відповідач подав додаткові пояснення, в яких пояснив, що суду не було надано доказів погодження відповідачем отриманні певних додаткових послуг, внесення змін до договору в частині розширення переліку послуг чи зміну розміру погодженого сторонами тарифу, як не надано і будь-яких інших укладених між сторонами договорів (постанова Верховного суду від 05.12.2018 справа № 755/20668/15). Між сторонами не було укладених договорів щодо додаткових послуг, та відповідач їх не отримував. У вересні 2021 року позивач подав додаткові пояснення, в яких пояснив, що загальна сума нарахувань відповідачу за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 06.07.2016 по 30.11.2018 становить - 6 539,87 грн. а розмір щомісячних нарахувань за надані послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкових територій не перевищував розмір щомісячних нарахувань, визначений умовами укладеного між сторонами договору. Відповідач, як власник квартири [ADDRESS] , також отримував послуги з охорони та консьєржа, послуги з електропостачання з централізованого опалення, послуги холодного водопостачання використані на полив прибудинкової території, що надавалися на підставі договорів укладених між позивачем і виконавцями послуг. Відсутність договору про надання послуг та відшкодування витрат виконавця, укладеного між позивачем та відповідачем, не звільняє останнього від спати за отримані житлово-комунальні послуги. Ухвалою суду від 22.09.2021 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.11.2021 року. В судовому засіданні, яке відбулось 16.11.2021 представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача заперечував щодо задоволення вимог в повному обсязі, просив суд відмовити у задоволенні позову та вказав, що докази понесених судових витрат будуть надані протягом п`яти днів. Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 06.07.2016 між позивачем (виконавець) та відповідачем (споживач) - укладено договорі № 207 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 18). Відповідно до умов цього договору: П.2.1 Предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг житловому будинку [ADDRESS] , с споживачем забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом, у строк та на умовах , що передбачені цим договором. П.2.2. Виконавець надає послуги відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (додаток 1). П. 2.3 Розмір щомісячної плати за надані послуги на дату укладання цього договору становить 226, 41 грн відповідно до затвердженого (погодженого) тарифу. П. 3.1. Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. В Додатку 1 до Договору вказаний перелік послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, періодичність їх надання та вартість за 1 кв.м без ПДВ, грн., разом 5,02 грн. (а.с. 23). В Додатку 1, який підписаний позивачем та відповідачем, вказано, що засвідчується, що сторони дійшли згоди про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території за договірним тарифом 5,02 грн за кв.м загальної площі власного житлового приміщення згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахований відповідно до постанови КМУ від 01.06.2011 № 869. Цей Додаток є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між сторонами. Додаток є невід`ємною частиною договору. Відповідно до рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2020 у справі №910/11524/18 за Актом прийому-передачі введених в експлуатацію житлових будинків з вбудованими нежитловими приміщеннями по [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] від 06.05.2016, вказані об`єкти передані замовником будівництва ТОВ «Інвестиційно-будівельна компанія «Альянс-ГРУП» на виконання договору № 290416 від 29.04.2019 на обслуговування та експлуатацію до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київ Комфорт Сервіс». Також встановлені обставини підтверджується актом прийому-передачі, розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації. Відповідно до наданої відповідачем дублікату квитанції № 0.0.816517308 від 2017-07-27 відповідач сплатив позивачу на виконання умов договору 4 574,83 грн. Відповідач надав суду заяви відповідно до яких звертався до позивача з проханням усунути виявлені недоліки в утриманні будинку та прибудинкової території, так акт огляду стану будинку та прибудинкової території та вимогу про усунення виявлених порушень та акт претензію. Відповідно до листа Департаменту економіки та інвестицій від 29.01.2018 (а.с. 89, т.1) Департаментом направлено на адресу ТОВ повторно лист щодо необхідності здійснення розрахунку тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 04.12.2017 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань було зареєстровано ОСББ «Зарічна 1-Б». Відповідно до протоколу загальних зборів співвласників будинку від 23.09.2018 співвласниками будинку вирішено відкликати управителя будинку - ТОВ «Київ Комфорт Сервіс» з 01.12.2018, вважати такими, що втратили чинність з 30.11.2018 договори про надання послуг з управління будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені співвласниками з ТОВ «Київ Комфорт Сервіс»; здійснювати з 01.12.2018 управлінням багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] через органи управління ОСББ «Зарічна 1-Б», затверджено кошторис ОСББ «Зарічна 1-Б», розмір щомісячних внесків співвласників та розмір інших платежів на утримання будинку. Відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] (що визнають сторони). В матеріалах справи міститься рух по картці рахунку відповідача за період 01.07.2016 по 20.09.2021. 01.11.2016 позивач уклав договір з ТОВ «Київенерго» до 15.06.2017 щодо теплової енергії (а.с. 46, т.2). 05.01.2017 позивач, як абонент уклав з ПуАТ «АК «Киїїводоканал» щодо питної води та приймання стічних вод у систему каналізації (а.с. 54, т.2). 06.10.2016 позивач уклав договір з ТОВ «Служба безпеки - УА» щодо послуг по охоронні житлових будинків, блоків спеціального призначення та прибудинкової території житлового комплексу (а.с. 69, т.1). 01.09.2018 позивач уклав договір з ТОВ «Столична варта» щодо послуг по охоронні житлових будинків, блоків спеціального призначення та прибудинкової території житлового комплексу (а.с. 67, т.2). 22.05.2017 позивач, як замовник та [PERSON] уклали цивільну правову угоду до 30.11.2018 щодо виконання обов`язків консьєржа (а.с. 72, т.2). 03.03.2017 позивач, як замовник та [PERSON] уклали цивільну правову угоду до 30.11.2018 щодо виконання обов`язків консьєржа (а.с. 75, т.2). 01.06.2017 позивач, як замовник та [PERSON] уклали цивільну правову угоду до 30.11.2018 щодо виконання обов`язків консьєржа (а.с. 78, т.2). Відповідно до розрахунку позивача (а.с. 16, т.1) заборгованість відповідача станом на 01.11.2020 складає 20 310,89 грн, 3 % річних - 1 506,61 грн, інфляційна складова боргу - 3 279, 78 грн, всього 25 097, 28 грн. Заборгованість за основним боргом розрахована до 30.11.2018 року. Також позивачем надана оборотно-сальдова відомість (а.с. 17, т.1). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. За змістом ч. 1 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст.13 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За положеннями ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IVспоживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Отже, у ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім цього, відповідно до п. 25 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» від 01 червня 2011 року № 869, вартість інших послуг (утримання служб консьєржів, вбудованих паркінгів, установлення і утримання пристроїв замково-переговорного зв`язку тощо) сплачується понад розмір плати за послуги на підставі договорів, укладених між власниками житлових будинків (гуртожитків) власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та відповідними надавачами послуг. Між сторонами не було укладено договір про надання послуг та відшкодування витрат виконавця, предметом якого б було надання послуг виконавця з охорони та послуг консьєржа. Тому, з відповідача на користь позивача не підлягають до стягнення заборгованість по цими послугам в нарахований період: січень, лютий, вересень, жовтень, листопад 2018 року, та відповідно нарахованих на цей борг 3 % річних та інфляційних втрат. Закріплена у п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування санкцій, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті, та трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Судом встановлено, що позивач виконував функції експлуатуючої організації, якими є: забезпечення організації комплексу заходів з технічного, адміністративного супроводження і належного управління та утримання житлового будинку по [ADDRESS] у період з липня 2016 року по 30 листопада 2018 року, а саме до створення Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Зарічний 1-Г». Указані обставини сторонами не заперечуються. Укладений між сторонами договір № 207 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 06.07.2016 у встановленому порядку недійсними не визнаний, відтак є чинними та підлягає застосуванню. У договорі вказано, що він укладений на підставі договору купівлі-продажу квартири, відповідач при цьому вказує, що на день укладання договору він не був власником квартири (витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно на підтвердження не надано), проте судом встановлено, що договір був укладений правомірно, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і волевиявлення їх було вільним, сторонами визнається як факт укладання договору, так і обставина того, що договір був укладений з метою настання реальних наслідків, також відбулось виконання договору. Посилання відповідача на заяву від 18.10.2016 (а.с. 117), що договір був нав`язаний йому, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Відповідно до укладеного іншого договору від 06.07.2016 року № 207 відповідач зобов`язується сплачувати вартість послуги з утримання будинку та прибудинкової території на підставі узгоджених договором дій постачальника і споживача послуг у розмірі 226,41 грн щомісяця. Оскільки будинок в якому знаходиться квартира відповідача обслуговувалась та знаходилась в експлуатації позивача, відповідач отримував послуги з електричної енергії та послуги холодного водопостачання, доказів укладання прямих договорів з надавачами цих послуг суду не надав, як і не надав доказів на підтвердження зворотного, не оплачував ці послуги, то позивач правомірно нарахував за ці послуги заборгованість відповідачу надавши суду для підтвердження договори про надання цих послуг укладених з виробниками і виконавцями послуг. Оскільки за наявними у справі матеріалами встановлено, що розрахунок надаваних послуг починається з грудня 2017 року, суд враховує оплату позивача у лютому 3 098,79 грн (а.с. 16, т.1) відмінусовуючи її від заборгованості, та відмінусовує в січні, лютому, вересні, жовтні, листопаді 2018 року по 120 грн за кожний цей місяць за послуги консьєржа та охорони (80 грн +40 грн. - відповідно до оборотно-сальдової відомості (а.с. 37, т.2), то заборгованість відповідача перед позивачем складає 10 713,00 грн. На підставі наявних в матеріалах справи письмових розрахунків позивача та відповідача, договору, оборотно-сальдової відомості, з урахуванням оплати здійсненою відповідачем та за вирахуванням нарахованої суми на послуги охорони та консьєржа, сума основного боргу яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить - 10 713,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, оскільки сума основного боргу розрахована судом складає 10 713, 49 грн, то суд розрахував, що з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України підлягає до стягнення 3 % річних у розмірі 1 357,46 грн. та інфляційні витрати у розмірі 2 129,53 грн. Щодо заяви відповідача про неналежне надання позивачем послуг суд зазначає, наступне. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення пред`явленої претензії. У разі встановлення за результатами аналізу факту погіршення нормованих показників якості води, витрати споживача, які він здійснив при оплаті вартості проведення аналізу води, підлягають компенсації за рахунок виконавця/виробника. Акт-претензія від 17.02.2017 (а.с. 85, т.1) не містить підпису виконавця, також в матеріалах справи відсутність докази виклику позивача на складання та підписання цього акту, та не надано доказів направлення його позивачу. Інші заяви та акт огляду та вимога не відповідають вищевказаним вимогам закону, не містять підтвердження про їх направлення позивачу, тому доводи відповідача з даного приводу суд не приймає до уваги. Надані відповідачем копії фотографій не є належним доказом невиконання позивачем своїх обов`язків щодо утримання будинку та прибудинкової території. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відсутність претензій щодо надання житлово-комунальних послуг позивачем підтверджує дотримання позивачем при наданні послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій вимог, щодо якості та кількості послуг, встановлених Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 р. Отже, відповідачем не надано доказів щодо неналежної якості надання послуг позивачем. Щодо застосування строків позовної давності, про які заявлено відповідачем, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідач вважає, що строк позовної давності має бути застосовано щодо заборгованості, строк виконання за якою сплинув більш як за три роки до звернення позивача з цим позовом, а саме за період до грудня 2017 року основної заборгованості. Згідно положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. А отже, за встановлених судом обставин, строк позовної позивачем не пропущений. Щодо заяви відповідача про те, що тариф позивачем не був затверджений в органі місцевого самоврядування. У Додатку № 1 вказано, що засвідчується, що сторони дійшли згоди про надання послуг з утримання житлового будинку та прибудинкової території за договірним тарифом 5,02 грн за кв.м загальної площі власного житлового приміщення згідно складових тарифу на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, розрахований відповідно до постанови КМУ від 01.06.2011 № 869. Цей Додаток є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між сторонами. Додаток є невід`ємною частиною договору. Договір є правомірний та не визнаний недійсним. Тому, судом встановлено, що вказаний тариф буд узгоджений з відповідачем та розрахований відповідно до постанови КМУ від 01.06.2011 № 869, тому заява відповідача, як підстава для відмови у позову судом не приймається до уваги. Щодо вимоги позивача про зобов`язання орган (особу), що здійснюватиме примусове виконання рішення нарахувати 3 % річних до моменту погашення боргу за формулою: С х 3 % х Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, х - множення, : - ділення, за письмовим договором про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 06.07.2016 № 207 з моменту винесення рішення суду до моменту його виконання та погашення боргу Боржником суми заборгованості в повному обсязі. Відповідно до ч. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. Тобто, приписи вказаної статті не містять імперативного характеру, тобто у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів або пені до моменту виконання судового рішення, така вимога може бути задоволена судом, тільки коли суд вважатиме за доцільне застосування такої норми права. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, про відмову у задоволенні вимоги про зазначення в рішенні про нарахування 3% річних до моменту повного виконання рішення суду. Отже, враховуючи вищевикладене, суд частково задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 102,00 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 1 189,31 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial