Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учаснику [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтва та не зареєструвала права власності на житловий будинок. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] . Позивач прийняла спадщину після її смерті, спадкова справа відкрита у Носівській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивач звернулася до суду та просила судовим рішенням визнати за нею право власності на спірний житловий будинок у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] . У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача. Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву, у якій визнала позовні вимоги та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У\~\~\~\~\~ судовому\~\~\~\~\~\~ засіданні\~\~ встановлено,\~\~ що\~\~ житловий\~\~ будинок\~ [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому була зареєстрована [PERSON] , що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 454 від 30 жовтня 2020 року (а. с. 6). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] як члену ліквідованого колгоспного двору належав в цілому житловий будинок [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вона не отримала свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на цей будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 5). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 30 березня 2011 року секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області Жогаль Г.А. (а. с. 33). Заповіт чинний, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 36-37). Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за заповітом. Відповідно до довідки Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 455 від 30 жовтня 2020 року [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] , на день смерті проживала одна (а. с. 7). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 201/2017, заведеної Носівською районною державною нотаріальною конторою, [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] , подавши в установлений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) (а. с. 32-34). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний житловий будинок у зв`язку з відсутністю необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, оскільки спадкове домоволодіння мало статус колгоспного двору, а колгоспні двори ліквідовано, що підтверджується постановою державного\~\~\~ нотаріуса\~\~\~\~\~ Носівської\~\~\~\~ районної\~\~\~\~ ДНК\~ про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 944/02-31 від 10 листопада 2020 року (а. с. 17). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 14-16). Згідно зі звітом про незалежну оцінку станом на 13 листопада 2020 року ринкова вартість спірного житлового будинку становить 79000 грн. (а. с. 18-19). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню повністю. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 4). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На\~\~\~ підставі\~\~\~ викладеного,\~\~\~\~

Outcome: approved