Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У лютому 2014 року ПрАТ «Страхова компанія «Перша» звернулося до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 06.11.2013 в м.Хмельницькому по вул. Волочиській, 9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER], яким керував [PERSON] та автомобіля VOLKSWAGEN Caddy, державний номерний знак [NUMBER], що належить і яким керував [PERSON] Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.11.2013 у справі 686/23346/13-п встановлено, що «06 листопада 2013 року о 10 год. 05 хв. [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ 21011, державний номерний знак [NUMBER], у м.Хмельницькому по вул. Волочиській, 9 не стежив за технічним станом автомобіля, внаслідок чого під час руху в нього відкрутилося заднє праве колесо, яке завдало механічних ушкоджень автомобілю VOLKSWAGEN Caddy, державний номерний знак [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку». Відповідно до зазначеної постанови [PERSON] визнано винним у даній ДТП (у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП). Цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника автомобіля ВАЗ 21011, застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Перша» відповідно до полісу АС/2166093 від 17.05.2013 з періодом дії 18.05.2013-17.05.2014. До ПрАТ «СК «Перша» звернувся власник автомобіля VOLKSWAGEN Caddy [PERSON] як потерпіла особа, яка відповідно до чинного законодавства України отримала право на страхове відшкодування збитків, завданих внаслідок ДТП 06.11.2013. ПрАТ «СК «Перша» вказаний вище випадок визнано страховим та відповідно до Страхового акту ЦВ-23-7263 від 11.12.2013 здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій особі [PERSON] за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 3 018,33 грн. ДТП, яка сталася 06.11.2013 в м.Хмельницькому по вул. Волочиській, 9, внаслідок якої була завдана матеріальна шкода власнику автомобіля VOLKSWAGEN Caddy, відбулася внаслідок недбалого ставлення до своїх обов'язків відповідача [PERSON], як власника та водія колісного транспортного засобу, а саме: незабезпечення ним належного технічного стану т/з ВАЗ 21011, необхідного для безпеки дорожнього руху. Оскільки ДТП визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу ВАЗ 21011 існуючим вимогам Правил дорожнього руху, після виплати страхового відшкодування потерпілій стороні ПрАТ «Страхова компанія «Перша» отримало право регресної вимоги в розмірі 3 018,33 грн. до [PERSON] На звернення ПрАТ «Страхова компанія «Перша» про добровільне та самостійне відшкодування в порядку регресу шкоди [PERSON] відмовився. Просять стягнути з [PERSON] на їхню користь матеріальну шкоду в розмірі 3 018,33 грн. та судові витрати. У судове засідання представник позивача надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, щодо заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що відповідно до постанови від 18.11.2013 року Хмельницького міськрайонного суду 06.11.2013 о 10 год. 05 хв. у м.Хмельницькому по вул. Волочиській, 9 [PERSON] не стежив за технічним станом автомобіля, внаслідок чого під час руху в ньому відкрутилося заднє колесо, яке завдало механічних ушкоджень автомобілю «Фольксваген», д.н. [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку. [PERSON] даною постановою визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Перша» з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/2166093 (термін дії з 18.05.2013 по 17.05.2014). Відповідно до страхового акту № ЦВ-23-7263 від 11.11.2013 розмір страхового відшкодування становить 3 018,33 грн. ПрАТ «СК «Перша» здійснило відшкодування [PERSON] у розмірі 3018,33 грн. 20.12.2013 ПрАТ «СК «Перша» звернулось до [PERSON] з листом про компенсацію витрат у добровільному порядку, який ним залишено без відповіді. Ці обставини підтверджуються постановою Хмельницького міськрайонного суду від 18.11.2013, страховим актом № ЦВ-23-7263 від 11.11.2013, актом огляду транспортного засобу від 07.11.2013, калькуляцією/заключенням № SG-13-2323 від 07.11.2013, контрольним листом № SG-13-2323 від 07.11.2013, полісом № АС/2166093 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, повідомленням (страхувальника) про настання страхового випадку за договором страхування цивільної відповідальності, заявою на виплату страхового відшкодування (за пошкоджений транспортний засіб), платіжним дорученням № 668 від 11.12.2013, заявою № 668 від 20.12.2013 про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної в результаті ДТП. Статтями 11, 16, 22, 96, 979, 980, 985, 988, 991, 1166, 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування; збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі; юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном; шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого; за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату); предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності); страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку; страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором; страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати: у разі навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об'єкт страхування або про факт настання страхового випадку; одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; наявності інших підстав, встановлених законом. У статтях 3, 5, 9, 22, 29 Закону України ''Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів'' зазначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників; об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу; страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування; розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого; у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи; у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Аналогічна правова позиція міститься й у пп. 2, 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року N 6 ''Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди'' та пп. 4, 6, 14, 16, 17, 19 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року ''Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки'', відповідно до яких шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала; обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини; завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Статтею 3 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, в частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у становленому порядку; обов'язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством. Відповідно до п. 3.1.1. Правил дорожнього руху технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації. Згідно п. 2.3. Правил дорожнього руху України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом. П. 1.5. ПДР України встановлено, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров'ю громадян, завдавати матеріальних збитків. На підставі ст. 38 п. 38.1 пп.38.1.1.г Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved