Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У лютому 2018 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом 1 групи з дитинства внаслідок психічного захворювання та потребує опіки над нею, у зв'язку з тим, що вона практично не розмовляє, не здатна писати та читати, не може повною мірою забезпечувати потреби життєдіяльності. На момент подання заяви її донька постійно проживає з нею та перебуває під її наглядом. У зв'язку з чим, посилаючись на ст. 39, 60 ЦК України, просила: визнати недієздатною [PERSON], [INFO], встановити над нею опіку, та призначити [PERSON] її опікуном. Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглянути заяву без його участі. Суд, заслухавши заявника, представника заявника, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що заявник [PERSON], є матір'ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно 02 червня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Індустріальної районної ради м. Дніпропетровська. Відповідно до довідки від 30.04.2007 року серії МСЕ - ДНА - 01 № 570105, виданою головою психіатричної МСЕК № 4, [PERSON] необхідний постійний догляд та нагляд. Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного сторонного догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 4 від 24.01.2018 року, [PERSON] обмежена у можливості самообслуговування, здатності до орієнтації, спілкування, контролю поведінки. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2018 року у справі призначено судово-медичну психіатричну експертизу [PERSON], [INFO], виконання якої доручено Відділенню судово - психіатричних експертиз комунальної установи «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної ради. За матеріалами проведеної по справі судово-медичної психіатричної експертизи, висновок № 75 від 10 липня 2018 року комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі помірної розумової відсталості, на час складення висновку за психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] в частині визнання [PERSON] недієздатною підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та мотивованою, а підставність вимог підтверджується матеріалами справи. З приводу вимог встановлення над [PERSON] опіки та призначення [PERSON] її опікуном, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до положень ст. 41 ЦК України одним із правових наслідків визнання особи недієздатною є призначення над нею опіки. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Разом з цим, рішення про визнання [PERSON] недієздатною не набрало законної сили, у матеріалах справи відсутнє відповідне подання органу опіки та піклування, у зв'язку з чим, суд вважає, що заява в цій частині не підлягає задоволенню. Таким чином,

Outcome: partial