Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в якій позивач вказує, що з 23.01.2010 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. З серпня 2018 року вони з відповідачем подружні стосунки розірвали. Відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини. Просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON], будучи повідомлений про час та місце слухання справи за місцем проживання та реєстрації, а також шляхом опублікування оголошення на сайті суду, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву. За змістом ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи викладене, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 23.01.2010 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.04.2010 року, виданим Ковалівською сільською радою Полтавського району Полтавської області. Сторони не підтримують подружні стосунки, з серпня 2018 року проживають окремо, малолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю - позивачкою по справі [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи положення ст. 182 СК України, дані про особу відповідача та конкретні обставини справи вважає за доцільне стягувати з відповідача аліменти на утриманні дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред'явлення заяви до суду і до досягнення сином повноліття. На підставі викладеного,

Outcome: approved