Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] померлого [INFO] терміном в три місяці з часу набрання рішенням суду законної сили. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] помер дідусь позивача. На момент смерті дідуся він проживав окремо від батька. Похоронами дідуся та відповідним документуванням усіх обставин займався батько. В листопаді 2020р. позивач відвідав батьків. При зустрічі батько повідомив про смерть дідуся та те, що церемонія поховання відбулась в присутності мінімальної кількості людей. Батько позивача повідомив, що 21.01.2011р. дідусь [PERSON] склав заповіт на його користь. Оскільки батько поважає волю померлого, то на спадкове майно не претендує не зважаючи на те, що є спадкоємцем першої черги. Дізнавшись про заповіт звернувся до Дванадцятої нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом Тітовою О.В. винесено постанову від 12.11.2020р. № 7693/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 18.02.2021р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.05.2021р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Дванадцята київська державна нотаріальна контора свого представника явку не забезпечила, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Направила на адресу суду спадкову справу № 1213/2020 щодо майна померлого [INFO] . Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити вимоги позивача. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [INFO] помер [PERSON] після смерті якого відкрилася спадщина /а.с.8/. Судом встановлено, що позивач є онуком померлого [PERSON] /а.с.9-10/. За життя [PERSON] склав заповіт, яким належну йому на праві власності квартиру під [ADDRESS] заповідав [PERSON] , [INFO] /а.с.11/. Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців,місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Як вбачається із матеріалів справи 12.11.2020р [PERSON] звернувся до Дванадцятої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] . [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Дванадцятої київської державної нотаріальної контори від 12.11.2020р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке належало його рідному дідусеві [PERSON] , оскільки згідно ст. 1270, 1272 ЦК України [PERSON] пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк встановлений для прийняття спадщини після його смерті/а.с.19/. Для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин, згідно ст.1269 ЦК України. При цьому, такі дії повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк. Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору, який пропущено з поважних причин, і потребує пред`явлення позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно ст.1270 ЦПК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч.3 ст.1272 вказаного Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається із положень ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з позовної заяви позивачем строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, а саме через те, що проживав окремо від батьків та похоронами займався батько, а також не знав про існування заповіту на його ім`я. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року № 61-38298св18. Враховуючи вищевикладене, суд вважає причини пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини поважними, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог та визначає позивачу додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини терміном у три місяці з моменту набрання даним рішенням суду законної сили.

Outcome: approved