Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що згідно договору дарування вона є власником 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS]. За пунктом 5.3 цього договору земельна ділянка, на якій знаходиться відчужуваний будинок, не приватизована і не належить дарувальнику на праві приватної власності. Рішенням Камінь-Каширського районного суду від 16 серпня 2012 року їй виділено у власність 28/100 реальних частин згаданого будинковолодіння. Решту 72/100 реальних його частин виділено у власність відповідачки [PERSON], яка без її згоди оформила право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,0763 га. для будівництва і обслуговування дарованих будівель. Кадастровий номер цієї земельної ділянки [NUMBER]. Реєстраційною службою Камінь-Каширського РУЮ 24 грудня 2014 року вона зареєстрована в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером [NUMBER]. Рішенням Камінь-Каширської міської ради від 10 вересня 2015 року №58/14 відповідачці надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею до 0,10 га. Крім відсутності її згоди на приватизацію останньою вищезгаданої земельної ділянки, її меж з нею ніхто не узгоджував, про їх закріплення межовими знаками завчасно (за п'ять робочих днів) ніхто не попереджав. Виходячи із загальної площі спірної земельної ділянки - 0,0763 га., її і відповідачки часток у будинковолодінні - 28/100 та 72/100, у разі приватизації останньою 0,0503 га. їй залишиться лише 0,0260 га. Через такий малий її розмір вона не матиме реальної можливості обслуговувати належну їй частку житлового будинку з надвірними будівлями. Крім цього, такий поділ суперечить ст.1225 ЦК України яка передбачає, що до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, протипожежним, будівельним, санітарним нормам. Зважаючи на вказані обставини просила суд визнати недійсним та скасувати рішення Камінь-Каширської міської ради №58/14 від 10 вересня 2015 року в частині надання [PERSON] дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га., що по [ADDRESS] Визнати недійсним свідоцтво про право власності [NUMBER] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], скасувати запис у реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію такого права власності [NUMBER]. Відповідачкою подано суду заперечення на позов у якому вона зазначає, що їй і позивачці на праві спільної часткової власності належить земельна ділянка загальною площею 0,0763 га., що по [ADDRESS], на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями. Її частка у цьому нерухомому майні складає 72/100. Свідоцтво про право власності на належну їй частку у земельній ділянці видане їй на підставі рішення Камінь-Каширської міської ради №50/14 від 12 грудня 2014 року, а не її рішенням від 10 вересня 2015 року, яке позивачка просить скасувати. Останнім рішенням їй дано лише дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж її земельної ділянки в натурі (на місцевості). Дозвіл на це співвласника законодавством не передбачено. Межі її земельної ділянки на місцевості не визначались, а відтак вони не могли бути погоджені з позивачкою. Просить у задоволенні позову відмовити. У судовому засіданні представники позивачки подали заяву про уточнення позовних вимог. Просять суд визнати незаконним та скасувати рішення Камінь-Каширської міської ради №46/35 від 28 травня 2014 року, №50/14 від 12 грудня 2014 року, №58/14 від 10 вересня 2015 року у частині надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 0,10 га., що по [ADDRESS] Визнати недійсним свідоцтво про право власності [NUMBER] на земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER], скасувати запис у реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію такого права власності [NUMBER]. Стягнути з відповідачки понесені судові витрати. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала з підстав, які зазначені у запереченні на позов. Представник Камінь-Каширської міської ради в останнє судове засідання не з'явилась. В попередніх судових засіданнях представник міської ради просила відмовити у задоволенні позовних вимог, так як оскаржувані рішення прийняті відповідно до вимог чинного законодвства. Спірна земельна ділянка між позивачкою і відповідачкою не розділялась і їх межі в натурі (на місцевості) не встановлювались. Представник Камінь-Каширського районного відділу Волинської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» також не з'явився. В судовому засіданні 04 березня 2016 року його представник [PERSON] пояснив, що в очолюваному ним «Центрі» на виготовлені знаходиться технічна документація із землеустрою щодо розподілу спірної земельної ділянки, яка перебуває у спільній частковій власності позивачки і відповідачки. На даний час виготовлення такої документації зупинено через спір між її співвласниками. Межа, яка має розділяти спірну земельну ділянку на дві окремі її ділянки, в натурі (на місцевості) не встановлювалась. Позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.1225 ЦК України, на яку в обґрунтування позовних вимог посилається позивачка, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Як вбачається з нотаріально-посвідченого 20 травня 2005 року договору (а.с.8), позивачці та відповідачці перейшов у власність у рівних частинах житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по [ADDRESS], не у порядку спадкування, а за договором дарування. Земельна ділянка, на якій знаходяться ці будівлі, належала дарувальнику на праві безстрокового користування нею. За рішенням Камінь-Каширського районного суду від 16 серпня 2012 року при поділі дарованих будівель позивачці [PERSON] виділено у власність 28/100 їх реальних частин, а відповідачці [PERSON] - 72/100 (а.с.12-13). За оскаржуваними рішеннями №46/35 від 28 травня 2014 року та №58/14 від 10 вересня 2015 року Камінь-Каширської міської ради (а.с.47, 15), відповідачці [PERSON] надано дозволи на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною (загальною) площею до 0,1000 га., що по [ADDRESS] Іншим оскаржуваним її рішенням №50/14 від 12 грудня 2014 року (а.с.36) цій відповідачці затверджено вказану технічну документацію щодо передачі їй (у спільну часткову власність, 72/100) земельної ділянки загальною площею 0,0763 га. за кадастровим номером [NUMBER], що по вказаній адресі. Тобто спірну земельну ділянку загальною площею 0,0763 га., на якій знаходяться належні позивачці і відповідачці на праві спільної часткової власності будівлі, їм передано у таку ж спільну часткову власність. Частка позивачки у ній складає 28/100, а відповідачки - 72/100, що відображено у виданому відповідачці [PERSON] оскаржуваному позивачкою свідоцтві про право власності на вказану частку земельної ділянки та інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.52, 10). На відміну від відповідачки позивачка свої частки у спірній земельній ділянці у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не зареєструвала. Відповідно до ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Саме пропорційно до часток позивачки і відповідачки у праві спільної часткової власності жилого будинку, господарських будівель і споруд їм у таких же частках на підставі оскаржуваних рішень міської ради передано у таку ж власності і спірну земельну ділянку на якій вони (будівлі) знаходяться. Так як оскаржувані рішення, свідоцтво про право власності відповідають вимогам закону, підстав для визнання їх незаконними та скасування немає. Немає підстав і для скасування внесеного у реєстр речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію прав власності на спірну земельну ділянку. Її межі пропорційно до належних позивачці та відповідачці часток у ній в натурі (на місцевості) не визначались. За наявним у матеріалах цивільної справи актом встановлення та узгодження меж спірної земельної ділянки між її співвласниками (а.с.53) визначено лише її зовнішні межі із суміжними землекористувачами. Як пояснив суду представник Камінь-Каширського районного виробничого відділу Волинської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» [PERSON], позначена на ньому внутрішня межа, яка має розділяти земельні ділянки [PERSON] та [PERSON], є лише пропозицією можливого їх розподілу. Позивачка від погодження такої пропозиції відмовилась. Підтвердження таких його пояснень є відсутність її підпису на вказаному акті. Замість підпису у графі цього акту: «Землі загального користування», міськом головою помилково зроблено підпис у графі навпроти прізвища позивачки. Відповідно до ст.120 ЗК України, істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Відповідно до п.29 порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. №1051, кадастровим номером земельної ділянки є індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Кадастровий номер присвоюється земельній ділянці незалежно від форми власності. У разі переходу права власності на земельну ділянку від однієї особи до іншої, виникнення інших, крім права власності, речових прав на земельну ділянку, зміни речових прав на земельну ділянку, інших відомостей про неї кадастровий номер не змінюється. У разі поділу чи об'єднання земельній ділянці присвоюється новий кадастровий номер. Кадастровий номер спірної земельної ділянки [NUMBER], яка на даний час перебуває у спільній частковій власності позивачки та відповідачки, не змінений, що підтверджує відсутність її розподілу між ними в натурі (на місцевості) на дві окремі земельні ділянки з присвоєнням кожній із них окремого кадастрового номера. Зважаючи на встановлені обставини, посилання позивачки, її представників на те, що з нею (позивачкою) не були погоджені межі, яка розділяє її і відповідачки земельні ділянки, є безпідставними, оскільки така межа не встановлювалась.

Outcome: dismissed