Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У лютому 2018 року позивач подала вказану позовну заяву Позивач просила суд визнати дійсним договір № Н/99-01649 від 15.05.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продала а [PERSON] купила житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, загальною площею 48,7 кв.м. кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., який складається з літ. «А» - житловий будинок, літ «А-1» прибудова, літ «Б»- сарай, «В» сарай, літ «Г.пд»- погріб, літ. «Д»- літня кухня, І- цистерна, ІІ мощення, ІІІ-доріжка, №1-2- огорожа, який розташований на земельній ділянці 800 кв.м. за адресою: Одеська область, Комінтернівський (Лиманський) район, с. Красносілка, вул. Калініна, будинок № 130 (сто тридцять). Даний договір був укладений та посвідчений Регіональною універсальною біржею «Александр-Н», і зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № Н/99-01649 від 15.05.1999 року. 17.06.1999 року вказана біржова угода зареєстрована Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації Одеської області, реєстрова книга № 1. Як вказує позивач, в теперішній час, зареєструвавши в установленому законом порядку право власності на вказаний житловий будинок, та маючи намір реалізувати своє право на розпорядження цим будинком, вона не може реалізувати своє право власності, оскільки не має належного правовстановлюючого документу. Позивач подала письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач сповіщалась за правилом ч. 9 ст. 28 ЦПК України за останнім відомим місцем своєї реєстрації, шляхом оголошення на інтернет ресурсі Комінтернівського районного суду Одеської області, в судове засідання не зявилась, в звязку iз чим суд вважав за можливе справу розглядати за її відсутності. Крім того, позивач не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 31.01.2019 року постановлено розглядати дану справу у заочному порядку за наявними у справі матеріалами. Третя особа- повідомлена за місцем реєстрації, в судове засідання не зявилась. Дослідивши матеріали справи, оцінивши всі докази зібрані по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного: Так, судом встановлено, що 15.05.1999 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого [PERSON] продала а [PERSON] купила житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, загальною площею 48,7 кв.м. кв.м., житловою площею 34,3 кв.м., який складається з літ. «А» - житловий будинок, літ «А-1» прибудова, літ «Б»- сарай, «В» сарай, літ «Г.пд»- погріб, літ. «Д»- літня кухня, І- цистерна, ІІ мощення, ІІІ-доріжка, №1-2- огорожа, який розташований на земельній ділянці 800 кв.м. за адресою: Одеська область, Комінтернівський (Лиманський) район, с. Красносілка, вул. Калініна, будинок № 130 (сто тридцять). Даний договір був укладений та посвідчений Регіональною універсальною біржею «Александр-Н», і зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № Н/99-01649 від 15.05.1999 року. 17.06.1999 року вказана біржова угода зареєстрована Комінтернівським районним бюро технічної інвентаризації Одеської області, реєстрова книга № 1. Відповідно до пункту 3 цього договору [PERSON] на момент укладення угоди була власником вищевказаного житлового будинку із господарським будівлями і спорудами на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок та господарські споруди № 5 від 01.03.1999 року, виданого Красносільською сільською радою народних депутатів Одеської області, та зареєстрованого в Комінтернівському БТІ за № 176 стор. 262, кн. 1. Судом встановлено, що у договорі купівлі-продажу нерухомого майна № Н/99-01649 від 15.05.1999 року вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Оскільки, відповідно до статті 15 Закону України Про товарну біржу, яка на момент укладення таких біржових угод, дозволяла їх укладати без подальшої нотаріальної реєстрації, угода купівлі-продажу нерухомого майна житлової квартири, - нотаріально оформлена не була. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору, договір між сторонами було виконано у повному обсязі. Після укладання зазначеного договору позивачем було повністю виконано його умови. Факт передачі покупної ціни від покупця до продавця підтверджується пунктом 5 договору № Н/99-01649 від 15.05.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого продавцем отримана сума за відчуження житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами до підписання договору. Вказане підтверджується представленим позивачем екземпляром укладеного договору. Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцеві екземпляру договору, другий екземпляр залишається на зберіганні на біржі. Оскільки, сторонам було видано один екземпляр договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був зареєстрований на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н», в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № Н/99-01649 від 15.05.1999 року, відбулася передача будинку, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на квартиру. На теперішній час нотаріально посвідчити договір № Н/99-01649 від 15.05.1999 року купівлі-продажу нерухомого майна позивач законодавчої можливості не має. Предметом судового дослідження в межах позовних вимог є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/99-01649 від 15.05.1999 року, який було укладено на Регіональній універсальній біржі «Александр-Н». З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до частини 2 статті 47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) передбачено, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто, викладені аналогічні норми щодо підстав визнання договору дійсним в діючому Цивільному кодексі України (в редакції 2003 року), та Цивільному кодексі УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. При викладених обставинах є всі підстави визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на товарній біржі дійсним,. На підставі викладеного,

Outcome: approved