Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У лютому 2017 року позивач ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 9 грудня 2005 року між сторонами укладено договір № 1644pvi-12-05, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 260 000 доларів США зі строком погашення кредиту до 9 грудня 2024 року, сплатою відсотків у розмірі 10% річних. 2 лютого 2006 року, 29 серпня 2006 року, 29 вересня 2006 року, 27 лютого 2009 року, 11 лютого 2014 року, 27 лютого 2014 року, 26 червня 2014 року, 29 вересня 2014 року сторонами укладались додаткові угоди до кредитного договору, відповідно до яких позичальнику відкрито поточний рахунок для погашення кредитної заборгованості, встановлювався розмір комісійної винагороди за розрахунково-касове обслуговування, за надання кредитних ресурсів, змінювався строк погашення кредиту та процентів, розмір щомісячного платежу, порядок та умови реструктуризації боргу. Враховуючи, що відповідач не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, то позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути заборгованість станом на 24 січня 2017 року у розмірі 7 214 406 грн. 80 коп., з яких: - сума заборгованості по кредиту - 208 765,82 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/ 27,332499 грн. 5 706 091,57 грн.); - сума строкової заборгованості по відсоткам - 2 775,32 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/ 27,332499 грн. 75 856,43 грн.); - сума простроченої заборгованості по відсоткам - 14 608,32 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/ 27,332499 грн. 399 281,89 грн.); - пеня - 1 033 176,91 грн. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення (т. 1 а.с. 66-68) та відзив на позов. Вказав, що при зверненні до суду позивачем порушено вимоги щодо права на звернення до суду з позовом про дострокове погашення кредитної заборгованості; умови додаткової угоди № 8, і відповідно № 9 не набули чинності, оскільки відповідачем порушено строк внесення коштів, обумовлений додатковою угодою № 8; розрахунок кредитної заборгованості є неповним; в порушення положень чинного законодавства позивачем нараховано неустойку на проценти за кредитним договором. Ухвалою суду від 9 березня 2017 року відкрито провадження у справі. 5 квітня 2017 року представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про витребування у позивача доказів (т. 1 а.с. 72-73, 77), а також клопотання про долучення до матеріалів справи квитанцій, що підтверджують внесення відповідачем [PERSON] кредитної заборгованості та внесення коштів для купівлі валюти для погашення кредиту (т. 1 а.с. 80-154). 6 квітня 2017 року ухвалою суду клопотання представник відповідача [PERSON] задоволено, долучено до матеріалів справи докази (т. 1 а.с. 158-159) та постановлено ухвалу про витребування у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» таких документів: - документ, на підставі якого 27 червня 2014 року було здійснено погашення процентів в сумі 2 000 доларів США за кредитним договором № 1644pv-12-05 від 9 грудня 2005 року, укладеним ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON]; - довідку про несписання заборгованості за кредитним договором № 1644pv-12-05 від 9 грудня 2005 року у випадку не списання заборгованості; - у випадку списання заборгованості - рішення, прийняте виконавчим органом банку (правлінням або радою директорів банку), про відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості за кредитним договором № 1644pv-12-05 від 9 грудня 2005 року (а.с. 161). 17 травня 2017 року представником відповідача [PERSON] заявлене клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (т. 1 а.с. 163), котре забезпечене судом. Під час судового засідання 25 травня 2017 року представник позивача [PERSON] заявила клопотання про долучення до матеріалів справи кредитного договору з додатками та розрахунку кредитної заборгованості, яке задоволене судом (т. 1 а.с. 170-219, 221). Враховуючи, що позивачем не було виконано ухвалу суду про витребування доказів, 25 травня 2017 року за ініціативою суду постановлено ухвалу про тимчасове вилучення у позивача витребуваних документів (т. 1 а.с. 220) 22 червня 2017 року у судове засідання представником позивача [PERSON] надано документи, про тимчасове вилучення яких постановлено ухвалу (т. 1 а.с. 224-238), та у судовому засіданні оголошено перерву для зобов'язання позивача здійснити звірку з даними щодо погашення кредиту відповідачем та квитанціями про оплату кредиту, наданими представником відповідача. 28 серпня 2017 року представником відповідача [PERSON] заявлене клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (т. 1 а.с. 240), котре забезпечене судом. 6 вересня 2017 року представник позивача заявив клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні, у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі (т. 1 а.с. 244-250), котре у судовому засіданні 7 вересня 2017 року задоволено (т. 1 а.с. 250). 6 жовтня 2017 року повторно надійшло клопотання від представника позивача про оголошення перерви в судовому засіданні, у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі (т. 2 а.с. 8-13). Ухвалою суду від 6 жовтня 2017 року витребувано у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» документи: - виписки по особовим рахункам відповідача [PERSON], відкритим у виконання умов кредитного договору від 9 грудня 2005 року № 1644pvi-12-05, - даних щодо виконання відповідачем положення п. 1.1. додаткової угоди до вказаного кредитного договору № 8 від 26 червня 2014 року, а саме щодо сплати 2 000 доларів США (т. 2 а.с. 15). У зв'язку з наданням витребуваних документів позивачем (т. 2 а.с. 20-199), клопотання представника відповідача про ознайомлення з ними від 21 листопада 2017 року та 23 листопада 2017 року задоволено та оголошено перерву в судовому засіданні (т. 2 а.с. 201-205). 8 грудня 2017 року представником відповідача [PERSON] заявлене клопотання про ознайомлення з матеріалами справи (т. 2 а.с. 207), котре забезпечене судом. 19 січня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] та клопотання про долучення доказів у справі, які вже долучені судом. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 9 грудня 2005 року між сторонами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено договір № 1644pvi-12-05, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 260 000 доларів США зі строком погашення кредиту до 9 грудня 2024 року та сплатою відсотків у розмірі 10% річних (т. 1 а.с. 180-185). Відповідно до п. 2.1 кредитного договору банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повторності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 260 000 доларів США, з оплатою по процентній ставці 10% річних. Видача кредитних ресурсів за цим договором здійснюється на підставі письмової заявки позичальника, за погодженням банком (п.3.1). Отримання коштів [PERSON] від банку стверджується заявою на отримання кредиту (т. 1 а.с. 209-213). Згідно з п. 3.2 кредитного договору позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 09.12.2024 року. Погашення проводиться - шляхом зарахування відповідної суми на позичковий рахунок. Позичальник зобов'язується щомісячно, в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у розмірі 1 141 доларів США. Відповідно до п. 6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати процентів, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 3.4, 4.3, 4.4, 4.6 цього договору, а також будь-яких інших строків, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобов'язання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами. Крім того, 2 лютого 2006 року між сторонами ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 2.2, 4.3, 4.7, для обліку наданих кредитних ресурсів банк відкриває позичальнику позичковий рахунок № [NUMBER]. При цьому, позичальник здійснює погашення з 1 по 10 число включно кожного місяця та встановлено, що позичальник щомісяця в строк до 10 числа кожного місяця, сплачує в складі щомісячного платежу комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 3 151,20 грн. (т. 1 а.с. 8). 29 серпня 2006 року сторонами укладена Додаткова угода № 2 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п.2.1, 2.2, 3.2, 4.3, 4.7, 7.9, 7.10, а саме за розрахунково-касове обслуговування позичальник сплачує банку комісійну винагороду у розмірі 1 010 гривень (одноразово) та щомісячна сума для погашення кредитної заборгованості становить 1 310 доларів США (т. 1 а.с. 9). 29 вересня 2006 року укладена Додаткова угода № 3 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п. 2.1, 3.2, 4.2, 4.3, 4.7. Зокрема, позичальник щомісяця, в строк з 26 по останнє число (включно) кожного місяця, сплачує щомісячний платіж для погашення кредитної заборгованості у розмірі 1 610 доларів США та комісійну винагороду за надання кредитних ресурсів у розмірі 4 253,27 гривень (т. 1 а.с. 10). 27 лютого 2009 року сторонами укладена Додаткова угода № 5 до кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п.3.2, 4.2, 4.3, 4.7. А саме, позичальник зобов'язується щомісяця, в строк до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 1 610 доларів США та комісійна винагорода за надання кредитних ресурсів у розмірі 2 211,90 гривень. Нарахування процентів здійснюється за період з моменту списання кредитних ресурсів з позичкового рахунку позичальника до моменту повернення кредитних ресурсів (т. 1 а.с. 12). 11 лютого 2014 року укладена Додаткова угода № 6 до кредитного договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що в лютому місяці 2014 року (одноразово) переноситься строк оплати по погашенню позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 1 610 доларів США, а також процентів, нарахованих за попередній календарний місяць, на строк до 27 лютого 2014 р. включно (т. 1 а.с. 13). 27 лютого 2014 року сторонами укладено Додаткову угоду № 7 до Кредитного договору, відповідно до якої в лютому та в березні місяцях 2014 року (одноразово) переноситься строк оплати по погашенню позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 1 610 доларів США, а також процентів, нарахованих за попередній календарний місяць, на строк до 30 березня 2014 р. включно (т. 1 а.с. 14). 26 червня 2014 року укладена Додаткова угода № 8 до кредитного договору, відповідно до якої сторони домовилися про порядок та умови реструктуризації боргу за кредитом та процентами за користування кредитними ресурсами (т. 1 а.с. 15-17). 29 вересня 2014 року укладена Додаткова угода № 9 до Кредитного договору, відповідно до якої внесені зміни до п.1.3.3 Додаткової угоди № 8 від 26.06.2014 року до кредитного договору щодо погашення суми боргу, а саме: позичальник для погашення суми боргу за процентами за користування кредитними ресурсами здійснює оплату в сумі 57,51 доларів США щомісяця в термін з 01 по 10 число кожного місяця (т. 1 а.с. 18). Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1644pvi-12-05 від 09 грудня 2005 p., між банком та відповідачем [PERSON] 09.12.2005 року укладений договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., за реєстровим № 3-1485, відповідно до якого відповідач передав позивачу в заставу нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Враховуючи, що відповідач не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, то станом на 24 січня 2017 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 214 406 грн. 80 коп. (т. 1 а.с. 170-179), з яких: - сума заборгованості по кредиту - 208 765,82 дол. США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/ 27,332499 грн. 5 706 091,57 грн.); - сума строкової заборгованості по відсоткам - 2 775,32 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/ 27,332499 грн. 75 856,43 грн.); - сума простроченої заборгованості по відсоткам - 14 608,32 доларів США (гривневий еквівалент по курсу НБУ станом на 24.01.2017 року 1 долар США/ 27,332499 грн. 399 281,89 грн.); - пеня - 1 033 176,91 грн. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, у зв'язку з невиконанням взятих на себе кредитних зобов'язань відповідачем [PERSON] Доводи представника відповідача [PERSON], що позивачем не дотримано умов договору щодо дострокового повернення кредиту, через що позовні вимоги задоволенню не підлягають, суд відхиляє, виходячи з такого. Відповідно до абзацу 2 п. 3.4 кредитного договору у випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів позичальник зобов'язаний здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, тобто повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання вимоги Банку. Отже, сторони в договорі надали право позичальнику, протягом 10 банківських днів з моменту отримання вимоги банку, здійснити повне погашення заборгованості. Також, сторони даним пунктом, встановили обов'язок для банку звернутися з вимогою до позичальника, і лише після 10 банківських днів з моменту отримання вимоги позичальником можна стверджувати про порушення прав банку, щодо дострокового повернення кредитних ресурсів та процентів. Крім того, положеннями ч. 2 п. 10 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції яка діяла в лютому місяці 2017 року, на котру посилається представник відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, щодо порушення строку на пред'явлення позову про дострокове стягнення кредитної заборгованості, передбачалось повідомлення про таке за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - протягом шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Судом встановлено, що відповідно до листа вих. № 22.5-6/204 від 09.02.2017 р. (т. 1 а.с. 48-49) позивач звернувся до відповідача з пропозицією погасити існуючу заборгованість протягом 15 днів, а не з вимогою погасити заборгованість протягом 10 банківських днів з моменту отримання, як це передбачено кредитним договором. Відповідно до конверту рекомендованого відправлення № 042052219 7105 лист-пропозицію позивач надав до поштового відділення 14.02.2017 року (т. 1 а.с. 69). Отже, позивач відповідно до п. 3.4. кредитного договору мав право звернутися до суду після 24 лютого 2017 року, проте звернувся до суду з позовом до відповідача 21.02.2017 р. (т. 1 а.с.4-60). Разом з тим, вказана обставина не є підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки з часу звернення до суду відповідачем не здійснено будь-яких дій щодо погашення кредитної заборгованості, що б свідчило про наявність його порушеного права. Недотримання самої процедури на звернення до суду (строку на дострокове звернення) не свідчить про відсутність порушеного права позивача щодо отримання кредитних коштів, тим паче, що після звернення до суду з вказаним позовом відповідачем не вчинено дій щодо погашення кредитної заборгованості. Доводи представника відповідача, що умови Додаткової угоди № 8 не набули чинності, оскільки відповідачем пропущений строк сплати 2 000 доларів США, а саме до 26 червня 2014 року, суд відхиляє, оскільки відповідно до заяви про купівлю іноземної валюти відповідач [PERSON] доручив 26 червня 2014 року банку купити від його мені іноземну валюту шляхом внесення коштів у гривневому еквіваленті, про що стоїть відповідна печатка банку та вказана дата на цій заяві (т. 1 а.с. 226). Крім того, вказана операція була проведена банком також 26 червня 2014 року, що стверджується квитанцією № 1 від 26 червня 2014 року (т. 1 а.с. 229). Твердження представника відповідача, що у розрахунку, наданого позивачем, не містяться повні дані щодо наявної заборгованості відповідача, суд відхиляє, так як наявність відповідної заборгованості доводиться крім розрахунку (т. 1 а.с. 170-179), даними з виписок по рахункам позивача (т. 2 а.с. 20-186). Квитанції (т. 1 а.с. 83-154, 224-2333) щодо часткового погашення [PERSON] кредитної заборгованості не спростовують її наявність. Вони враховані банком при обрахуванні суми кредитної заборгованості, що підтвердили представники сторін в судовому засіданні. Крім того, представником відповідача не надано будь-яких доказів щодо відсутності кредитної заборгованості відповідача перед банком або наявності іншого розрахунку, ніж, визначеного позивачем. З наданого суду розрахунку, вбачається яка сума кредитної заборгованості нарахована позивачем, в тому числі відсотків, пені, період їх нарахування. Також, доводи представника відповідача, що позивачем в порушення положень ст. 546 ЦК України нарахована пеня на проценти, оскільки здійснено нарахування неустойки на неустойку, є безпідставними, виходячи з такого. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим, проценти, сплата яких передбачена кредитним договором не є неустойкою в розумінні положень ст. 549 ЦК України, оскільки їх нарахування передбачено умовами кредитного договору за користування кредитними коштами. Неустойка є заходом цивільно-правової відповідальності за порушення боржником зобов'язання, котра нараховується відповідно до положень ЦК України та умов кредитного договору з метою стимулювання боржника до належного виконання взятих на себе кредитних зобов'язань та недопущення їх порушення. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи пред'явлені позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості саме в гривневому еквіваленті, суд дійшов висновку про задоволення позову відповідно до розрахунку в гривневому виразі, здійсненого позивачем, а саме на суму 7 214 406 грн. 80 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню 108 216 грн. 10 коп. (т. 1 а.с. 2-3) судового збору на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved