Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Мукачівського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку з належними до нього надвірними спорудами та прибудовами по вул. Данила Галицького, 39 в м. Мукачево, укладеного 28.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] 28.12.2015 року, в реєстрі за №1460. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що договір дарування від 28.12.2015 року між ним та його донькою [PERSON]- відповідачкою по справі, укладено внаслідок помилки з його боку щодо правової природи договору та його наслідків. Ввважав, що заповідає відповідачці будинок, який перейде у її власність після його смерті. Про те, що 28.12.2015 року він підписав не заповіт, а договір дарування дізнався у грудні 2015 року від нотаріуса [PERSON] Посилається на те, що на момент укладення оскаржуваного ним договору дарування у нього були наявні емоційно-вольові та когнітивні порушення, при яких знижується память, розумова працездатність, сприйняття, обробка та аналіз інформації, внаслідок перенесеного інсульту та стаціонарного лікування в період з 18 по 25 грудня 2015 року. Крім того, внаслідок захворювання очей не міг ознайомитися зі змістом договору дарування, а тому не знав який саме документ підписує. Фактична передача спірного будинку відповідачці не відбулася, він продовжує в ньому проживати, що свідчить про укладення договору дарування внаслідок помилки, а тому просить суд на підставі ст. 229 ЦК України визнати його недійсним. Позивач та його представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги [PERSON], просили в їх задоволенні відмовити, посилаючись на те, що 28.12.2015 року позивач усвідомлював та розумів, що підписує договір дарування будинку. За власною ініціативою позивача його знайомий юрист готував пакет документів для оформлення договору дарування будинку. [PERSON] особисто був присутній в нотаріальній конторі при складанні договору дарування, при цьому ніяких заперечень щодо дарування будинку у нього не було. Відповідачка вказує на те, що звернення позивача в суд з даним позовом є наслідком особистих стосунків між ним та нею, як батька з донькою, які з часом погіршилися, в силу чого, її батько [PERSON] змінив свою позицію щодо характеру правочину. Приватний нотаріус Мукачівського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] подала до суду письмове заперечення, просила справу розглянути у її відсутності. В письмових запереченнях зазначила, що [PERSON] під час укладення договору особисто перечитав договір, погодився з його умовами, підтвердив розуміння його змісту і особисто його підписав. Ніяких особливостей в поведінці [PERSON] вона не помітила, вів себе розважливо та спокійно, без примусу. Допитаний за клопотання представника позивача [PERSON] свідок [PERSON] не надав ніяких пояснень по суті укладеного 28.12.2015 року між [PERSON] та [PERSON] договору дарування. Заслухавши доводи та заперечення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуюючого висновку. Згідно зі статтею 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобовязується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безплатно майно (дарунок) у власність. 28 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] в реєстрі №1460. За цим договором [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла в дар належний [PERSON] житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами та прибудовами, що знаходиться за адресою: м. Мукачево, вул. Данила Галицького, 39. Судом встановлено, що спірний договір дарування був посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] та відповідно до даного договору [PERSON] розумів значення кожної умови правочину та його правові наслідки. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Всупереч зазначеній нормі, позивачем та його представником не надано жодних доказів в підтвердження того, що [PERSON] не усвідомлював значення своїх дій та не розумів наслідків підписання договору дарування житлового будинку. У відповідності до частин 1, 2 статті 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9 роз'яснив, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] усвідомлював значення своїх дій, розумів, що 28.12.2015 року укладає саме договір дарування житлового будинку. Інше позивачем не доведено та не надано жодних доказів на підтвердження цього.

Outcome: dismissed