Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області безпідставно набуті кошти вихідної допомоги та отриманої допомоги по безробіттю в сумі 13472 грн. 23 коп. В обґрунтування свої вимог позивач покликається на те, що відповідно до наказу від 03 травня 2017 року 151-ОС «Про звільнення [PERSON]С.» останню звільнено з роботи у звязку із скороченням штату та виплачено вихідну допомогу в розмірі 5901,54 грн. Після звільнення до 30 липня 2017 року [PERSON] перебувала на обліку в центрі зайнятості та отримала допомогу по безробіттю в сумі 7570,69 грн., яку позивачем перераховано Здолбунівському районному центру зайнятості. Відповідно до постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 31 липня 2017 року [PERSON] поновлено на роботі та виплачено їй середній заробіток за час вимушеного прогулу, а тому остання втратила правові підстави на набуття вихідної допомоги та по безробіттю, а тому безпідставно набуте за рахунок позивача майно зобовязана повернути. У відзиву на позов [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю, мотивуючи тим, що при розгляді справи про поновлення на роботі Житомирський апеляційний адміністративний суд відхилив вимогу Головного управління ПФУ в Рівненській області про зменшення розміру виплати середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Просить справу розглянути без її участі. Відповідь на відзив позивачем не подавалася. Усудовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з наведених у позові підстав. Відповідача у судове засідання не зявилася, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялася заздалегідь та належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03 травня 2017 року №151-ос [PERSON] 03 травня 2017 року звільнено з посади головного спеціаліста відділу контролю правильності призначення пенсій на спеціальних умовах управління пенсійного забезпечення Головного управління ПФУ в Рівненській області по скороченню штату та за згодою профспілкового комітету згідно п.1 ст.40 КЗпП України. На підставі п.2 указаного вище наказу про звільнення [PERSON] виплачено вихідну допомогу в розмірі середньомісячного заробітку в сумі 5901,54 грн., що підтверджується довідкою від 14 червня 2017 року. Відповідач зі звільненням з роботи не погодилася та звернулася з позовом в Рівненський окружний адміністративний суду, постановою якого від 31 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2017 року, оскаржуваний наказ Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03 травня 2017 року №151-ос «Про звільнення [PERSON]С.» визнано протиправним та скасовано, останню поновлено на роботі з 04 травня 2017 року та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 04 травня 2017 року по 31 липня 2017 року в сумі 17834,17грн. Наказом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 31 липня 2017 року №251-ос [PERSON] поновлено на роботі з 04 липня 2017 року. Відповідно до п.2 ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду. Згідно положень ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» Фонд загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду. 31 жовтня 2017 року у звязку з поновленням [PERSON] на роботі за рішенням суду на виконання вимог Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України позивачем повернуто Здолбунівському районному центру зайнятості виплачену допомогу по безробіттю в сумі 7570,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням №917. Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана поверну потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зі змісту цієї норми матеріального права вбачається, що зобовязання у звязку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу па військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) не менше двомісячного середнього заробітку; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38, 39) у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Так, відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача. Будь-яких належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.76-78 ЦПК України відсутності недобросовісності набуття коштів вихідної допомоги та допомоги по безробіттю з боку відповідача остання суду не надала. А відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставі своїх вимог або заперечень. За таких обставин оскарження наказу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 03 травня 2017 року №151-ос «Про звільнення [PERSON]С.» із заявленням вимог про поновлення на роботі та про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу свідчить про недобросовісність дій відповідача, яка у цей же час беззаперечно отримувала кошти вихідної допомоги та допомоги по безробіттю (правова позиція, висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 лютого 2017 року у справі № 6-2711цс16). Після поновлення на роботі правова підстава отриманих коштів вихідної допомоги та допомоги по безробіттю відпала, а тому є безпідставно набуте майно [PERSON] зобовязана повернути. З огляду на викладене позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: approved