Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 20 червня 2015 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Під час шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] . До травня 2019 року вони з відповідачкою проживали однією сім`єю. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12\~вересня 2019 року шлюб між ними було розірвано та стягнуто з нього аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини доходу, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення 18 років. З часу припинення подружніх стосунків вони проживають окремо один від одного, їх спільна донька залишилась проживати з відповідачкою. Зазначає, що після розірвання шлюбу він з дозволу відповідачки бачив дитину 1-2 рази на місяць, проте такі зустрічі відбувались протягом нетривалого часу та в громадських місцях і виключно у присутності відповідачки. Оскільки він проживає зі своїми батьками в м. Охтирка Сумської області, то мав можливість бачитись з донькою лише тоді, коли приїздив до м. Суми та коли у відповідачки був час, щоб привести дитину на зустріч з ним. Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 листопада 2019 року № 665 був визначений спосіб його участі у вихованні малолітньої доньки у формі систематичних побачень щосуботи або щонеділі з 09-години 00 хв. до 14-години 00 хв. у присутності матері дитини, з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які мають істотне значення. Його думка при ухваленні такого рішення врахована не була, як і не були враховані інтереси малолітньої дитини. Через запровадження на території України суворого локдауну через розповсюдження коронавірусної інфекції робота розважальних закладів та кафе була зупинена, тому в нього взагалі не було можливості бачитися з донькою. До того ж, після народження у відповідачки другої дитини, вона постійно зайнята її доглядом. Посилаюсь на вказані обставини, позивач просить суд змінити способи його участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , визначивши їх у вигляді: систематичних побачень за його місцем проживання, з ночівлею, за адресою: [ADDRESS] протягом кожного тижня кожного місяця, починаючи з 17-00 години п`ятниці до 17-00 години неділі та спільного відпочинку протягом одного місяця влітку з попереднім повідомленням відповідачки про час та місце відпочинку. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 березня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 20 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У поданих письмових поясненнях відповідач вважає за можливе змінити спосіб спілкування позивача з дитиною, визначивши спосіб спілкування батька з донькою щосуботи або щонеділі місяця у зручний для позивача час без присутності матері виключно за місцем проживання дитини на території м.\~Суми. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] підтримала подані нею письмові пояснення щодо суті спору та просила врахувати висновок органу опіки та піклування про визначення порядку участі позивача у вихованні дитини. Представник третьої особи Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради Панок О.А. підтримала поданий висновок про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] . Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились. Позивач про причини неявки суд не повідомив. Від представника позивача [PERSON] адвоката Гаврилюк Н.М. надійшла заява про відкладення розгляду справи. Однак, ураховуючи повторну неявку сторони позивача у судове засідання, заперечення сторони відповідача про відкладення у черговий раз розгляду справи, суд на підставі ч. 3 ст. 223 ЦПК України дійшов висновку про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , який є батьком позивача, повідомив, що відповідачка не хоче давати дитину для спілкування. Онука з ними спілкується, вона їх не боїться та не тікає. Відповідач діє на психіку дитини. Вважає, що дитина має знати свого батька, спілкуватись з ним, їздити на відпочинок. Від дитині ніхто не відмовляється. У 2019-2020 рр., коли він брав путівку на підприємстві, то відповідачка не відпустила дитину з ними. Після розірвання шлюбу відповідачка перешкоджала позивачу у спілкуванні з дитиною, проте останнім часом дає з нею спілкуватись. Свідок також пояснив, що для побачень з дитиною вони разом з дружиною та позивачем приїжджають з м.\~Охтирки. Проте до м. Охтирки позивач дитину ніколи не забирав, бо відповідачка не дозволяла. Останній раз він бачив онуку в серпні 2021 року. Дитина соромиться, але називає його «дєдушка». До батька онука дуже добре ставиться. Зазначив, що у них є трикімнатна квартира, є окрема кімната для онуки. В нього є автомобіль, тому він може привезти дитину. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 червня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 5, 56). Під час шлюбу [INFO] у них народилася донька [PERSON] (а.с. 6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 вересня 2019 року шлюб між сторонами розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини доходу відповідача, але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7-8). Відповідно до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 12 листопада 2019 року №\~665 був визначений спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у формі систематичних побачень та спілкування з дитиною, а саме: щосуботи або щонеділі місяця з 09-години 00 хв. до 14-години 00 хв. у присутності матері [PERSON] з урахуванням стану здоров`я дитини та інших обставин, які мають суттєве значення (а.с. 9 на звороті). Згідно з довідкою Комунальної установи Сумський навчально-виховний комплекс «Загальноосвітня школа І ступеня дошкільний навчальний заклад № 11 «Журавонька» Калініченко Мілана Едгарівна відвідує І молодшу групу «А» КУ Сумський НВК № 11 м. Суми (а.с. 10). Як вбачається з довідки ТОВ «ЕКО» від 12 лютого 2021 року № 739, [PERSON] з 09 січня 2020 року та по теперішній час працює а посаді завідувач групи ТОВ «ЕКО» (а.с. 11). На підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 1993 року позивачу на праві спільної сумісної власності належить квартира по [ADDRESS] (а.с. 12, 13, 14, 15). Як вбачається з акта обстеження умов проживання, складеного комісією у складі працівників служби у справах дітей Охтирської міської ради за місцем проживання позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , житло розміщене на 9 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 3-х кімнат. Для дитини є окрема кімната із місцем для відпочинку, є шафа для одягу та дитячі книги, ігри, іграшки (а.с. 86). Також позивач має посвідчення водія категорії В (а.с. 18). Відповідно до довідки про психологічне обстеження, складеної 18 червня 2021 року практичним психологом [PERSON] , у [PERSON] з матір`ю дуже тісний емоційний зв`язок. Дівчинка відповіла на запитання психолога, що не проти спілкуватися з батьком. Однак, на питання психолога чи хотіла б вона поїхати до родичів біологічного батька в гості на день чи на кілька днів [PERSON] категорично відповіла, що не бажає цього, не хоче бути з чужими людьми. До біологічного батька у Мілани нейтральне ставлення, але до діда та баби по лінії батька негативне, вона їх соромиться і боїться з ними залишатись наодинці, бо не знає їх. Як зазначено у висновку, примусове спілкування з будь-якими родичами, ночівля та від`їзд у інше місто без матері може суттєво нашкодити психологічному стану дівчинки. Також запропоновано переглянути умови спілкування з біологічним батьком та його родичами після досягнення дитиною 10-річного віку, за умови, що до того часу дівчинка зможе бачитись в безпечній обстановці та поступово прийме родичів біологічного батька в своє близьке оточення (а.с. 95-98). Відповідно до висновку Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради від 27\~вересня 2021 року за № 2068/27.1-26 орган опіки та піклування вважає за можливе визначити наступний порядок участі [PERSON] у вихованні малолітньої доньки [PERSON] : І та ІІІ суботи місяця, з 12-00 години до 19-00 години без присутності матері дитини у м.\~Суми, однин тиждень влітку без присутності матері дитини з урахуванням бажання дитини (а.с. 134-135). Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частин 1-3 статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі статтею 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками. У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року №\~31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як встановлено судом, хоча між сторонами існує спір щодо участі батька у спілкуванні та вихованні дитини, вимоги позивача про те, що він бажає спілкуватися з дитиною, брати участь у вихованні дочки, є достатньо зваженими. Також суд враховує поданий органом опіки та піклування висновок щодо визначення способу участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини. Разом з тим, відповідачка у судовому засіданні не заперечувала, що під час зустрічей батька з дитиною можлива також і ночівля у батька, але зауважила, щоб це відбувалося у м. Суми для того, щоб вона мала можливість забрати дитину, якщо [PERSON] цього забажає. Суд звертає увагу на те, що спір між сторонами фактично виник з приводу бажання батька забирати дитину до себе додому до м. Охтирка, бо систематичні приїзди до м. Суми та побачення з дитиною не за місцем його мешкання доставляють йому незручності. Однак, у даному випадку суд керується найважливішими інтересами дитини, яка повідомила під час бесіди з психологом, що категорично не бажає їхати до діда з бабою у м. Охтирка, бо соромиться і не знає їх. Зважаючи на те, що між інтересами дитини та інтересами батька повинна існувати справедлива рівновага, суд вважає можливим відступити від запропонованого висновку органу опіки та піклування та визнати позивачу порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини з можливістю ночівлі у батька, однак у м.\~Суми, ураховуючи вік дитини, її небажання уїжджати з міста від матері, а також необхідністю поступового налагодження зв`язків з бабою і дідом по лінії батька. До того ж, як пояснив позивач в судовому засіданні, він має можливість залишитись у м. Суми з ночівлею. Більше того, дитина вже декілька разів ночувала з ним у м. Суми. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та необхідно визначити способи участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у вигляді систематичних побачень кожної І та ІІІ суботи та неділі місяця, починаючи з 12-00 години суботи до 17-00 години неділі з ночівлею у м. Суми без присутності матері дитини, а також протягом одного тижня влітку без присутності матері дитини, за попередньою домовленістю з матір`ю дитини, з урахуванням бажання та стану здоров`я дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України. Оскільки позовні вимоги немайнового характеру задоволено частково, тобто неможливо встановити точну суму задоволених вимог, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину розміру судового збору за вимогою немайнового характеру, що становить 454 грн (2270 грн * 0,4 / 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial