Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву позивач мотивував тим, що з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.02.2015. У шлюбі в подружжя народився син. Протягом останніх декілької років стосунки розладились, зникло почуття взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На даний час відповідач живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, подружжя сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] 17.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. [PERSON] звернувся до суду з клопотанням в якому позовні вимоги підтримав в повному обсязі. 08.04.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від [PERSON] , в якому остання позовні вимоги визнала. В клопотанні просила розглядати справу без її участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 14.02.2015 між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві складено відповідний актовий запис за № 176. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « [PERSON] ». За час перебування у шлюбі спільного сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу розірвання шлюбу. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частинами третьою та четвертою статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 СК України). Судом встановлено, що сторони разом не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. За таких обставин суд вважає, що наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч.3 ст.115 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи зміст наведених правових норм, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454,00 грн. сплаченого при поданні позову в сумі 908,00 грн., а іншу частину судового збору в розмірі 454,00 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved