Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до [PERSON] , [PERSON] , у якій просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.03.2015 про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON] та судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 13.09.2019 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] з 1/4 до 1/6 частки з усіх видів заробітку, але не менше відповідного прожиткового мінімуму. Позовну заяву позивач обґрунтовує тим, що його син [PERSON] хворіє, лікування потребує значних коштів, наразі останній виховується в санаторній школі інтернаті. Крім того, разом з позивачем проживає пенсіонер та розмір пенсії останнього не дає можливості сплачувати комунальні платежі, субсидії позивач не має. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд, з урахуванням доводів учасників судового процесу, дійшов висновку про відмову у позові, враховуючи такі обставини. На підставі рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 18.03.2015 у справі № 314/719/15 стягнуто з [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), на користь [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходу до досягнення повноліття сином, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.02.2015 р. На підставі судового наказу від 13.09.2019 у справі 314/4068/19 вирішено стягувати аліменти з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] (місце проживання: [ADDRESS] ; РНОКПП [NUMBER] ) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі ј заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 10.09.2019, і до досягнення [PERSON] повноліття. 01.09.2019 державний виконавець Вільнянського районного відділу державної виконавчої служби Мороз Я.Я. повідомив стягувача та боржника при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого на підставі вищезазначеного судового рішення у справі 314/719/15 від 18.03.2015 про те, що заборгованість по аліментам станом на 01.09.2019 становить 17008,52 грн. Довідкою від 23.01.2020 № 0292 Вільнянської райдержадміністрації зазначено, що [PERSON] житлова субсидія не призначалася. Довідкою лікаря КП «Міська дитяча лікарня № 1» Запорізької міської ради «Полікліника № 3» вказано, що [PERSON] [INFO] знаходиться на відповідному лікарському обліку. Довідкою КЗ «Матвіївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат I-III ступенів» Запорізької обласної ради зазначено, що [PERSON] , [INFO] дійсно виховується в цьому закладі , знаходиться на неповному державному забезпеченні. Судом також оглянуто копію паспорта та пенсійного посвідчення [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Разом з тим, укладаючи шлюб та утворюючи сім`ю, відповідач повинен був усвідомлювати, що на нього покладається обов`язок дбати про таку сім`ю, матеріально її забезпечувати. Невжиття відповідачем активних заходів до поліпшення свого працевлаштування, байдуже ставлення до свого матеріального становища не являється достатньою підставою для висновку про його неспроможність сплачувати аліменти у відповідному розмірі. Крім того, сам по собі факт зміни майнового стану позивача не може бути підставою зміни розміру аліментів у сторону їх зменшення та має містити під собою об`єктивну основу. Встановлення об`єктивних обставин зміни майнового стану в сторону погіршення та перевірка їх судом сприяє дотриманню зобов`язання матеріальної відповідальності та фінансової дисципліни платника аліментів, усунення свавільних дій особи відносно умисного зменшення чи приховування майнового стану платника аліментів, забезпечення дотримання справедливого та співмірного балансу майнових інтересів платника та отримувача аліментів, тоді як позивачем до суду не надано доказів того, що зміна майнового стану позивача спричинена наявністю саме непереборних, не залежних від позивача об`єктивних обставин та не надано доказів того, чи взагалі мало місце така зміна майнового стану. Більше того, позивачем жодних доказів того, що необхідно зменшити розмір аліментів, які він сплачує згідно судових рішень, - не надав. Витяги з медичної картки дитини, наявність лікарського обліку дитини та довідка про факт її виховання в освітньому закладі (школі-інтернат), паспорт та посвідчення пенсіонера, який проживає з позивачем - не можна вважати належними доказами, які б свідчили про необхідність зменшення розміру аліментів. Позивач не надав довідку про доходи, стан здоров`я та матеріальне становище відносно себе , а також відносно дітей та відповідачів, довідку про місце проживання та знаходження дітей саме на утриманні позивача, висновок медичної експертизи, довідки медичної установи або інші документи про те, що дитина має тяжке захворювання, каліцтво і ці виняткові обставини викликані додатковими витратами, квитанції про вартість регулярно використаних ліків, про вартість стаціонарного, санітарно-курортного лікування тощо й про те , що ці витрати здійснює саме позивач. Позивач надав лише квитанцію від 27.08.2019 , яка свідчить лише про сплату останнім аліментів за виконавчим провадженням № 47321011, тоді як сплата аліментів та додаткові витрати на дитину не є тотожними поняттями. Тобто сплата аліментів не є участю позивача у здійсненні додаткових витрат й не може свідчити про зміну майнового стану, яке може вплинути на прийняття рішення щодо зменшення розміру аліментів. Позивачем взагалі не надано суду доказів щодо зменшення його заробітку з дня призначення аліментів та на час подачі позову до суду, щодо зміни його матеріального становища, погіршення або поліпшення стану його здоров`я, тому той факт, що з позивачем проживає пенсіонер , а дитина навчається у навчальному закладі (школі інтернат) , хворіє та знаходиться на лікарському обліку само по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. За таких обставин суд вважає, що визначені попередніми судовими рішеннями розміри стягнутих аліментів на утримання дітей позивача, відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини, та потреб самої дитини, а передбачені законом підстави для його зменшення відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed