Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею, у якому просила встановити наступний час для спілкування батька [PERSON] з сином [PERSON] , [INFO] , виключно у присутності матері дитини [PERSON] або бабусі дитини по лінії матері [PERSON] за місцем фактичного проживання дитини ( [ADDRESS] ), один раз на тиждень в суботу з 10.00 год. до 13.00 год. В обґрунтування позову зазначила, що з серпня 2017 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Ленінського районного суду м. Харкова 09 жовтня 2018 року розірвано. Від шлюбу мають сина, [PERSON] , [INFO] . Також позивач має сина [PERSON] , [INFO] , від першого шлюбу. Вони всі разом мешкали та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] має онкологічне захворювання. Його важкий фізичний, психологічний, моральний стан важким тягарем відбивався на її та її малолітніх дітях, особливо на молодшому сині [PERSON] . У квітні 2016 року [PERSON] побив її, в результаті чого була перебита перетинка середнього вуха. Неодноразові побої її відповідачем в присутності дітей, безпричинні напади його агресії, насилля в сім`ї, систематичні погрози заподіяння їй тяжких тілесних ушкоджень з боку відповідача, його ненормативна лексика та часте перебування в нетверезому стані, змусили її піти від чоловіка, забравши дітей після чергового нанесення їй тілесних ушкоджень в червні 2018 року. Фактично на даний час вона з синами мешкає за адресою: [ADDRESS] , оскільки відповідач не змінив свою протиправну поведінку. Також позивач зазначила, що вона ніколи не чинила перешкод відповідачу у спілкуванні з сином. Однак, відношення відповідача до сина та спілкування з ним суперечить інтересам сина, шкодять його здоров`ю, негативно впливають на розвиток сина. В результаті систематичних агресивних дій відповідача відносно неї, побоїв, лайки, погрози, син [PERSON] страждає загальним недорозвиненням мови, після чого він почав відвідувати регулярно логопеда. Їх син відвідує дитячий садок № 320. Відповідач порушує реалізацію права дитини на здобуття дошкільної освіти, що передбачає фізичний, розумовий і духовний розвиток дитини, соціальну адаптацію та готовність дитини продовжувати освіту. Це порушення відбувається щоразу, коли відповідач незаконно зриває дитині процес здобуття дошкільної освіти в дитячому садку, забирає сина з дитсадка не погодивши свої дії ані з працівниками дитячого садка, ані з нею. Останні три місяці [PERSON] своєю поведінкою травмує психіку їх сина [PERSON] , що негативно впливає на психологічний стан дитини. Кожного разу спілкування батька з сином закінчуються для дитини стресом. Вона неодноразово звертала увагу відповідача, що такі його незаконні дії негативно впливають на психічний та фізичний стан їх сина, однак відповідач ігнорує її зауваження та спроби найти порозуміння з відповідачем з приводу його участі у вихованні їх сина виявилися безрезультатними, тому вона вимушена була звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 14.02.2019 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 44-45). Ухвалою суду від 11 травня 2019 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду (а.с. 81). У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов, просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому, а також письмових поясненнях, приєднаних до матеріалів справи (а.с. 87-89). Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог саме у тій редакції, якій просила позивач. Просив визначити йому наступні дні для участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON] : кожної середи з 16-00 години до ранку четверга та кожної неділі з 12-00 до ранку понеділка, з можливістю залишати дитину на ніч. Зустрічі з сином просив без присутності будь-яких третіх осіб. Представник третьої особи Служби у справах дітей Дергачівської районної державної адміністрації Харківської області до судового засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином. Надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без участі представника з урахуванням наданого Висновку (а.с. 70 -76). Вислухавши пояснення позивача, його представника, а також відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових або службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Разом з тим, передбачені ст. ст. 12 і 13 ЦПК України засади змагальності та диспозитивності цивільного судочинства визнають основні правила, в межах яких мають діяти особи, що беруть участь у справі, та суд при вирішенні справи. Згідно ч. 3 ст. 12 кожна сторона у цивільному судочинстві повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках. З огляду на вказані норми закону позивач, обравши певний спосіб захисту цивільного права перед судом, має довести, шляхом подання належних та допустимих доказів, що дії відповідача є неправомірними та порушують, не визнають або оспорюють охоронювані законом її цивільні права. Згідно позиції Верховного Суду України, що викладена у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2003 року № 14 вбачається, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи та інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Позивач вказує як на підставу звернення до суду з даним позовом про те, що між нею та відповідачем з приводу участі відповідача у вихованні їх сина існують суперечки та відсутня узгоджена домовленість, тому вона вимушена була звернутися до суду з даною позовною заявою. Проте, статтею 159 СК України встановлено, що у разі, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, законом чітко визначено право зверненння до суду з позовом того з батьків, хто проживає окремо. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року визначено місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с. 90-93). На підставі викладеного, судом встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає з позивачкою по справі та право звернення до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні має право батько дитини - відповідач по справі. Діючий ЦПК України передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не надано належних доказів порушення відповідачем законодавства, оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, які підлягали би захисту в обраний спосіб, а тому підстав для задоволення позовних вимог не вбачається. У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed