Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

У поданій заяві позивач [PERSON] просить стягнути на її користь з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошові кошти в сумі 2249 доларів США 69 центів та в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 17 лютого 2014 року між сторонами укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті в сумі 2247, 65 доларів США строком по 22 лютого 2015 року з виплатою 11,10% річних за користування коштами вкладу. Після закінчення терміну дії договору відповідач кошти депозитного вкладу не повернув з нарахованими процентами на загальну суму 2479,69 доларів США. Такими діями відповідача їй спричинено моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 5000 грн. та яка полягає у порушені нормального способу її життя. Позивач та представник позивача у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданої позивачем заяви позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. За вказаних обставин неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Як встановлено судом, що 17 лютого 2014 року між позивачем [PERSON] та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №54 був укладений договір-заява №300131/10741/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. За умовами договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти в сумі 2247,65 доларів США на строк з 17 лютого 2014 року по 22 лютого 2015 року, зобов'язавшись за користування коштами вкладу нараховувати проценти за ставкою 11,10% річних і повернути вклад разом з відсотками після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору. 25 лютого 2015 року та 19 березня 2015 року позивач зверталася до відповідача з письмовими заявами, в яких вимагала повернути їй вклад та нараховані відсотки. Однак, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, сплативши за період з 02 березня по 02 квітня відсотки за користування вкладом у розмірі 230 доларів США та не повернув позивачу вклад, розмір якого разом з нарахованими недоплаченими відсотками становить 2249,69 доларів США, що станом на час ухвалення рішення еквівалентно 49734,53 грн.. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановленому договором. Статтею 1060 ЦК України встановлено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. При цьому визнається, що умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Недоліком згідно п.15 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» є будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» поняття шкоди визначено як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди лише у випадках, якщо вона завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Належних доказів того, що діями (бездіяльністю) відповідача під час укладення договору банківського вкладу внаслідок невідповідності продукції (дефекту в продукції) позивачу була завдана моральна шкода суду не представлено. З огляду на викладене суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 497 грн. 35 коп.

Outcome: approved