Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив зняти арешт та заборону відчуження з усього нерухомого майна, а саме, з квартири №31, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв вул. Артема, № 16, та земельної ділянки площею 9,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, який був накладений постановою державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, і внесений до Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що в січні 2015 року він звернувся до Реєстраційної служби Жовтневого РУЮ Миколаївської області для реєстрації договору оренди земельної ділянки, що належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку площею 9,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області. Державним реєстратором позивачу було відмовлено в проведені реєстрації, у зв'язку з тим, що Корабельним ВДВС ММУЮ постановою № б/н від 28.07.2011 року було накладено арешт та заборону відчуження на усе його майно. 28.01.2016 року, позивачу було надано інформацію Корабельним ВДВС ММУЮ, про те, що 27.01.2011 року державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа Новозаводського суду м. Чернігів 6 - 1741/10 від 11.10.2010 року про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON], як поручителя, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № SMЕ0014473 в сумі 42 669,81 грн., судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн., а всього 42 679,81 грн. Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ було винесено постанову про накладення арешту на все належне позивачу нерухоме майно. 30.06.2011 року, державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п.5 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, позивачу було повідомлено, Корабельним ВДВС ММУЮ не має можливості надати більш детальну інформацію, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби закінчився строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, який становить три роки та рекомендовано звернутися до суду, з метою звільнення майна з-під арешту, а тому він звернувся до суду для захисту своїх порушених прав як власника нерухомого майна. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача - [PERSON] надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача - Корабельного ВДВС ММУЮ подала суду свої письмові пояснення, у яких вказала, що відносно боржника [PERSON] на виконанні у їх відділі знаходилось виконавче провадження № 27811015 з примусового виконання виконавчого листа Новозаводського суду м. Чернігів 6 - 1741/10 від 11.10.2010 року про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON], як поручителя, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № SMЕ0014473 в сумі 42 669,81 грн., судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн., а всього 42 679,81 грн. При примусовому виконанні вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Вказане виконавче провадження було завершено 10.10.2011 року на підставі п. 5 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження. У лютому 2015 року дане виконавче провадження було знищено за закінченням строку зберігання. Представник ПАТ Альфа-Банк в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина неявки суду не відома. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як вбачається із матеріалів справи, позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира №31, що знаходиться за адресою: м. Миколаїв вул. Артема, № 16, та земельна ділянка площею 9,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новомиколаївської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області (а.с.8-11). Державним виконавцем Корабельного ВДВС ММУЮ було винесено постанову 28.07.2011 року про відкриття виконавчого провадження № 27811015 з примусового виконання виконавчого листа Новозаводського суду м. Чернігів 6 - 1741/10 від 11.10.2010 року про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON], як поручителя, на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № SMЕ0014473 в сумі 42 669,81 грн., судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 10,00 грн., а всього 42 679,81 грн. При примусовому виконанні вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову № б/н від 28.07.2011 року про арешт майна боржника [PERSON] та оголошення заборони на його відчуження. Вказане виконавче провадження було завершено 10.10.2011 року на підставі п. 5 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження. У лютому 2015 року дане виконавче провадження було знищено за закінченням строку зберігання. Відповідно до довідки № 13119 від 12.02.2016 року виданої ПАТ Альфа-Банк [PERSON] заборгованості за кредитним договором № SMЕ0014473 від 18.06.2008 року не має. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, аналізуючи вищезазначені обставини справи, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто. На підставі викладеного,

Outcome: approved