Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

У лютому 2020 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Самарський В.В. звернулася до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вега-Сервіс 2015» (далі - ТОВ «Вега-Сервіс 2015»), Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві, в якому просила зняти арешт та заборону на відчуження з транспортного засобу, скасувати (припинити) розшук рухомого майна - транспортного засобу, а саме: спеціалізованого вантажного контейнеровозу DAF моделі XF95.380, 2000 року випуску, номерний знак [NUMBER] , накладений Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві (ВП №59137114). Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб, а саме: спеціалізований вантажний контейнеровоз моделі DAF моделі XF95.380, 2000 року випуску, номерний знак [NUMBER] . В обґрунтування позову позивач вказувала на те, що 08 травня 2019 року вона придбала у ТОВ «Вега-Сервіс 2015» за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу спеціалізований вантажний контейнеровоз DAF моделі XF95.380, 2000 року випуску, номерний знак [NUMBER] , який належав продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого сервісним центром МВС 1442 15.09.2017 р. Відповідно до пункту 2 Договору, продаж зазначеного транспортного засобу здійснено за 79058 грн, які продавець отримав від покупця до підписання цього договору. Відповідно до пункту 5 Договору нотаріусом перевірено відсутність заборони відчуження вищезазначеного транспортного засобу, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Після укладення договору купівлі-продажу [PERSON] намагалася переєструвати зазначений транспортний засіб, однак звернувшись до Сервісного центру МВС позивач дізналася, що існують перепони у вигляді обмеження, а саме: розшуку та заборони на відчуження. Вказане обмеження здійснене Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві за заявою Головного управління ДФС у м. Києві (ВП №59137114). Позивач не є стороною або учасником виконавчого провадження. Згідно державного реєстру обтяжень рухомого майна за спірним автомобілем, який знаходиться у власності позивача зареєстровані обтяження відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень №Р24460 відсутні. Відповідно до витягу з Державного реєстру МВС стосовно зазначеного транспортного засобу існують обмеження у вигляді розшуку та заборони на відчуження здійснене Печерським районним відділом ДВС м Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві за заявою ГУ ДФС у м. Києві (ВП №59137114). Посилаючись на те, що придбаваючи транспортний засіб, позивач звернулась до нотаріуса, який перевірив відсутність заборони на відчуження зазначеного транспортного засобу та можливість укладення та оформлення договору купівлі-продажу. Таким чином, скасування арешту та заборони на відчуження транспортного засобу, а також визнання права власності на цей транспортний засіб є належним способом захисту її майнового права. На підставі наведеного, позивач просила про задоволення позову. Ухвалою судді від 03 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви. 25 червня 2020 року від представника позивача надійшли матеріали на усунення недоліків та уточнена позовна заява. В уточненій позовній заяві позивач вказує на те, що судовою практикою визначено суб`єктний склад за даною категорією справ, оскільки позивач вважає, що майно належить саме їй на праві приватної власності та дії по виконавчому провадженню, в якому вона не є стороною (боржником) у вигляді накладення арешту на це майно порушує її права. Права та законні інтереси позивача прямо визначені в позовній заяві, а саме: предметі позову, тобто позовній вимозі про зняття арешту з майна, яке належить позивачу на праві приватної власності. Ухвалою суду від 06 липня 2020 року у справі відкрито провадження та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 09 листопада 2020 року від відповідача надійшло клопотання про заміну сторони правонаступником, а саме: Головного управління державної фіскальної служби на Головне управління державної податкової служби. 04 грудня 2020 року від Головного управління державної фіскальної служби надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що реєстрація права власності на транспортні засоби здійснюється на підставі та в порядку, визначеному у постанові Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388, якою затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, де зазначено, що у разі наявності відомостей про арешт або розшук транспортного засобу його реєстрація не проводиться. Перереєстрація на нового власника транспортного засобу, щодо якого в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є відомості про обмеження відчуження, здійснюється за наявності письмової згоди обтяжувача (заставодержателя), крім випадків переходу права власності на транспортний засіб у порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки в спільному майні. Згідно даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна ТОВ «Вега-Сервіс 2015» є боржником, на усе рухоме майно якого накладено арешт. Відповідно до цих відомостей ГУ ДФС у м. Києві не має підстав вважати, що майно, на яке накладено арешт змінило власника на законних підставах, згідно договору купівлі-продажу. Ухвалою суду від 17 грудня 2020 року замінено відповідача правонаступником. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивача. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 08 травня 2019 року ТОВ «Вега-Сервіс 2015» та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу спеціалізованого вантажного контейнеровозу DAF моделі XF95.380, 2000 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить продавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого центром МВС 1442 15.09.2017 р. Згідно із витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, на спеціалізований вантажний контейнеровоз DAF моделі XF95.380, 2000 року випуску, номерний знак [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] існує обмеження, а саме: розшук та заборона на відчуження, що здійснене Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в м. Києві за заявою ГУ ДФС у м. Києві (ВП №59137114). Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 12 лютого 2020 року заборона відчуження на рухоме майно за серійним номером [NUMBER] відсутня. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом. Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Правове регулювання відносин, пов`язаних з державною реєстрацією договорів, предметами яких є транспортні засоби, здійснюється на підставі Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок № 1388). Пунктом 8 Порядку № 1388 визначено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Згідно з пунктом 12 Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 (далі - Порядок № 1200), оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ України (далі - МВС України). Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС України або Держпродспоживслужбі, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС України видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держпродспоживслужбою - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану. У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі (пункт 17 Порядку № 1200). Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами цієї статті позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем за вимогами про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. Ураховуючи те, що спірний автомобіль не було знято з обліку в уповноваженому органі МВС України та зареєстрованоза [PERSON] , слід дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль та зняття з нього арешту, оскільки продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт). Отже, сам по собі факт укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу не створює право власності покупця, а лише є передумовою для реєстрації такого права відповідно до вимог закону, проте [PERSON] цим правом не скористалася. Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду, висловленого у постановах: від 17 квітня 2019 року у справі № 761/18330/15-ц (провадження № 61-18861св18), від 28 листопада 2018 року у справі № 662/397/17 (провадження № 61-24913св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 757/488/16-ц (провадження № 61-23233св18), від 20 червня 2018 року у справі № 682/2009/16-ц (провадження № 61-19946св18), від 17 жовтня 2019 року в справі № 380/11122/16 (провадження №61-30234 св 18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed