overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 111185,04грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2013р. за договором банк надав відповідачу 100000 грн кредиту, терміном до 24.09.2017р., під 24% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не зявився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №R53700464555В від 24.09.2013р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 100000грн, зі сплатою за користування 24% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 24.09.2017р., що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 02.07.2014р. становить: за кредитом 87520,90грн, прострочена заборгованість за кредитом - 5662,24грн., за відсотками 549,54грн, прострочена заборгованість за відсотками - 5617,14грн., за комісією 1690грн., прострочена заборгованість по комісії - 5070грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: пеня - 4013,74грн., інфляційні витрати за кредитом - 340,97грн., інфляційні витрати за відсотками - 339,58грн., інфляційні витрати за комісією - 314,95грн., 3% річних за кредитом - 25,55грн., 3% річних за відсотками - 21,12грн., 3% річних за комісією - 19,31грн. За умовами кредитного договору сторін та відповідно до положень ст.1050 ЦК України позивач через невиконання перед ним зобовязань має право вимагати дострокового повернення кредиту. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, пені. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 22088,63грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2011р. за договором банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, терміном до 2013р. під 30% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 12.05.2011р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування 30% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 12.05.2013р., що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 22.01.2015р. становить: за кредитом 16292,72грн, за відсотками 4047,32грн, за комісією 220,56грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500грн, штраф (процентна складова) 1028,03грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У лютому 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 8430,82грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2011р. за договором банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, терміном, що відповідає строку дії картки, під 30% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач повідомлявся у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не зявився. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 10.12.2011р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування 30% річних, терміном повернення кредиту, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 31.12.2014р. становить: за кредитом 5996,02грн, за відсотками 1257,14грн, за комісією 300грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 500грн, штраф (процентна складова) 377,66грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про реєстрацію народження дитини [PERSON], [INFO], відомостей про нього як про батька дитини. В обґрунтування позову зазначив, що з липня 2010 року по серпень 2012 року мешкав однією сім'єю з відповідачкою. 18 березня 2011 року [PERSON] народила дитину [PERSON]. Відповідачка запевнила його у тому, що у неї були передчасні пологи і що це його дитини. Будучи впевненим у тому, що [PERSON] його син, він подав до відділу РАГС заяву про визнання батьківства і його було записано батьком цієї дитини. Наприкінці 2013 року відповідачка заявила йому, що він не є батьком [PERSON], на підтвердження чого показала медичну карту дитини, де було зазначено, що дитина народилася доношеною. Тобто вона була зачата ще до їх знайомства. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити, виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього, як про батька дитини. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що дійсно дитина була зачата до того як вона стала проживати однією сім'єю з позивачем. Вона збрехала позивачу, що дитина народилася 7-місячною. Відповідач не є біологічним батьком [PERSON]. Просить позов задовольнити. Представник відділу ДРАЦС по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 136 Сімейного кодексу України особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 126 Сімейного кодексу України /на підставі заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою/, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши суду, що дитина була зачата до знайомства з позивачем, тому він не є біологічним батьком [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За таких обставин, суд вважає встановленим, що [PERSON] не являється біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. В зв'язку з чим вважає, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про реєстрацію народження дитини [PERSON], [INFO], відомостей про нього як про батька дитини. В обґрунтування позову зазначив, що з липня 2010 року по серпень 2012 року мешкав однією сімєю з відповідачкою. 18 березня 2011 року [PERSON] народила дитину [PERSON]. Відповідачка запевнила його у тому, що у неї були передчасні пологи і що це його дитини. Будучи впевненим у тому, що [PERSON] його син, він подав до відділу РАГС заяву про визнання батьківства і його було записано батьком цієї дитини. Наприкінці 2013 року відповідачка заявила йому, що він не є батьком [PERSON], на підтвердження чого показала медичну карту дитини, де було зазначено, що дитина народилася доношеною. Тобто вона була зачата ще до їх знайомства. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, просить позовні вимоги задовольнити, виключити з актового запису про народження дитини відомості про нього, як про батька дитини. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що дійсно дитина була зачата до того як вона стала проживати однією сімєю з позивачем. Вона збрехала позивачу, що дитина народилася 7-місячною. Відповідач не є біологічним батьком [PERSON]. Просить позов задовольнити. Представник відділу ДРАЦС по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без їх участі. Вислухавши пояснення відповідача,\~\~вивчивши матеріали справи,\~\~суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно\~\~ст.\~\~136\~Сімейного кодексу України особа,\~\~яка записана батьком дитини відповідно до\~\~ст. 126 Сімейного кодексу України /на підставі заяви жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою/,\~\~має право оспорити своє батьківство,\~\~пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою,\~\~яка записана батьком,\~\~та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала, пояснивши суду, що дитина була зачата до знайомства з позивачем, тому він не є біологічним батьком [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню За таких обставин, суд вважає встановленим,\~\~що [PERSON] не являється біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. В зв'язку з чим вважає,\~\~що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, яким просив стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку зворотної вимоги збитки в сумі 15910,00 грн., а також витрати на правову допомогу 1500 грн., витрати по сплаті аварійного комісара - 1090,00 грн., судовий збір - 243,60 грн. Позов обґрунтований тим, що позивач сплатив страхове відшкодування [PERSON], як власнику автомобіля, за пошкодження належного йому транспортного засобу внаслідок ДТП, яка сталася за участю водіїв [PERSON] і [PERSON] з вини останнього, а тому наявні підстави для стягнення зазначеної грошової суми з [PERSON] Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справив у його відсутність, підтримку позовних вимог та погодження на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встанови наступні обставини. Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 грудня 2011р. закрито кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за фактом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Зазначеною постановою встановлено, що 23 липня 2011 року приблизно о 02.35 год. Водій [PERSON], керуючи мотоциклом марки «Днепр 11», реєстраційний номер [NUMBER], приближаючись до перехрестя вул. Чижикова та вул. 8 Березня у м. Очакові, порушуючи правила дорожнього руху, не зупинив свій транспортний засіб перед краєм проїзної частини, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2106, реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] З постанови вбачається, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало порушення водієм [PERSON] правил дорожнього руху, які знаходяться у прямому причинному зв'язку з наслідками, що настали (а.с. .5). Дана обставина не підлягає доказуванню у відповідності до статті 61 ЦПК України. Згідно звіту № 242 про оцінку вартості матеріальної шкоди, спричиненої пошкодженням транспортного засобу - автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер - [NUMBER], вартість матеріальної шкоди, спричиненої власникові транспортного засобу складає 13885,71 грн. (а.с. 9-21) . За розрахунком позивача, відповідачу необхідно сплатити в порядку регресу відшкодування шкоди в розмірі 15910,00 грн., що включає в себе розмір шкоди - 14820 грн. та сума витрат на встановлення розміру збитків та збір документів по справі - 1090,00 грн. (а.с. 23). Статтею 993 ЦПК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних виплат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Таким чином, у відповідності до ст. 993 ЦК України, вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.. 88 ЦПК України, суд присуджує позивачеві судові витрати: в сумі 1500 грн. витрат на правову допомогу, 1090,00 грн. - по сплаті вартості послуг аварійного комісара, та судовий збір - 243,60 грн., оскільки вони підтверджені відповідними документами. За такого позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернувся до суду із позовом, яким просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] з кімнати [ADDRESS] без надання іншого житла, стягнути з наймача житла - [PERSON] заборгованість за проживання в гуртожитку 1877,34 грн., інфляції та пені в судовий збір. Вимоги обґрунтовані невиконанням умов договору найму житла в частині його своєчасної оплати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Позивач є власником гуртожитку, розташованого по [ADDRESS] (а.с. 10). Між сторонами 03 грудня 2013 року укладений договір № 54/14 найму 3 ліжко-місць для проживання трьох осіб в кімнаті № 329: наймача - [PERSON] і членів її сім'ї [PERSON], [PERSON], строк дії якого сплив 03 грудня 2014 р. Зазначений договір підписаний [PERSON] (а.с. 7). Відповідно до умов п. 1.4., 2.3.2 договору від 03 січня 2013 р. за №42/13 наймач зобов'язався не пізніше 10 числа поточного місяця вносити плату за житлове приміщення та комунальні платежі згідно калькуляції. (а.с. 7). Згідно із ч. 1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для поживання у ньому на певний строк за плату. Положень щодо автоматичної пролонгації строку дії вказані договори найму не містить. Відповідачі на даний час проживають у гуртожитку без відповідної правової підстави, їх проживання в зазначеному гуртожитку не пов'язане з трудовими відносинами з його власником, термін дії договору найму житлового приміщення, укладений між сторонами закінчився , можна дійти висновку про те, що вони підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення на підставі ст. 132 ЖК України. Згідно розрахунку заборгованості (а.с.15-17) - за договором договору найму №54/14 від 03 грудня 2013 р. станом на 18 лютого 2015 р. борг відповідачки [PERSON] становить 1877,34 грн., нарахована відповідно до п. 3.2. даного договору пеня складає в сумі за період з 11 січня 2014 р. по 18 лютого 2015 р. 379,71 грн., нараховані відповідно до ст.. 625 ЦК України інфляційні витрати за період з січня 2014 р. по січень 2015р. в сумі 586,30 грн., 3 відсотки річних з 11 січня 2014 р. по 18 лютого 2015 р. - 64,03 грн. (а.с. 15-17). Усього на загальну суму 2907,38 грн. Спростування даного розрахунку відповідачкою [PERSON] не надано. Отже,в цій частині відповідно до ст. 526,530, 629 ЦК України позов також підлягає задоволенню. Згідно ст.. 88 ЦПК України судовий збір з відповідачки [PERSON] слід стягнути судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернулась до суду із зазначеним позовом вказуючи, що у 2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу є донька - [PERSON] [INFO] Зі слів позивача, відповідач не піклувався сім'єю, вживав алкогольні напої, що призвело до припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу 11.08.2009 р. При цьому донька перебуває на утриманні позивача, так як відповідач [PERSON] проживає окремо, і участі у вихованні доньки не приймає. Гроші у сумі 300 грн. щомісячно пересилає мати відповідача - [PERSON] Тому позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] гр. України, який зареєстрований [ADDRESS] щодо н/п доньки [PERSON] 2005 р.н. У судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. Представники 3 осіб у судовому засіданні так і не з'явились, належним чином були повідомлені, надіслали свої заяви щодо слухання справи. Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Як встановлено судом, позивач з 2005 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від даного шлюбу є донька - [PERSON] [INFO], яка є інвалідом з дитинства, і у свідоцтві про народження відповідач вказаний як батько, але 11.08.2009 р. шлюб між сторонами було розірвано. Судом з'ясовано, що на даний час дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, і відповідач [PERSON] проживає окремо, і участі у вихованні та лікуванні доньки не приймає. У відповідності до ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином з огляду на зазначене із врахуванням того, що відповідач [PERSON] вже 6 р. не цікавиться, не виховує та не спілкується із дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням та підготовкою до самостійного життя, тому суд позбавляє його батьківських прав відносно [PERSON] [INFO]

Outcome: approved