Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

У лютому 2016 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся до Жовтневого районного суду міста Харкова з позовом, в якому просив стягнути заборгованість з [PERSON], яка станом на 16.11.2015 року складає 37797,15 грн., що складається з: поточної заборгованості за кредитом у розмірі 16251,77 грн.; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 6159,81 грн.; нарахованих процентів на поточну заборгованість у розмірі 1103,90 грн.; заборгованості по сплаті процентів на прострочену заборгованість у розмірі 8673,57 грн. та пені у розмірі 5608,10 грн. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 березня 2016 року позов ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 26 серпня 2014 року в розмірі 37 797 грн. 15 коп. та на користь держави судовий збір в сумі 1 378 грн. Ухвалою цього ж суду від 19 квітня 2016 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. В апеляційній скарзі представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] просить скасувати вказане заочне рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вказує, що у зв'язку з неналежним повідомленням відповідача, суд не з'ясував той факт, що 21.03.15 відповідач звертався з листом, в якому повідомляв, що з 27.12.14 надання послуги користування карткою було припинено банком без будь-якого повідомлення чи роз'яснення і просив надати роз'яснення, які так і не були отриманні відповідачем. Позивач не надав суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження вказаної заборгованості. Судом було проігноровано той факт, що постановою Правління Національного банку України № 914 від 22.12.15 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку», банківська ліцензія була відкликана, тобто починаючи з 22.12.15 позивач не міг застосовувати будь-яку процентну ставку по кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що зобов'язання за кредитним договором відповідачем не виконуються належним чином, тому є підстави для стягнення заявленої банком заборгованості. З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав. Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судовим розглядом встановлено, що 26.08.2014 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» та [PERSON] було укладено кредитний договір на підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Заяви-приєднання до умов продукту «Кредитна картка», згідно яких позичальнику надано кредитну картку [NUMBER] із кредитним лімітом в розмірі 25000,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом становила 48,00 % річних. Термін дії договору визначено в 3 роки. Згідно умов Кредитного договору щомісячний мінімальний платіж складає 7% від суми заборгованості на 25 число попереднього місяця та підлягає сплаті клієнтом щомісячно до 25-го числа поточного місяця (а.с.6). З пам'ятки клієнта за продуктом «кредитна картка» вбачається, що за порушення строків сплати процентів банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (а.с.7). Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредитну картку [NUMBER], що підтверджується відповідним застереженням в Заяві - приєднанні до умов продукту «Кредитна Картка» та встановив на зазначену кредитну картку кредитний ліміт у розмірі 25000 грн.(а.с.6). Проте позичальник свої зобов'язання за кредитним договором щодо щомісячного повернення кредитних коштів не виконує. Внаслідок цього у відповідача станом на 16.11.2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, становить 37797 грн. 15 коп. та складається з: поточної заборгованості за кредитом у розмірі 16251,77 грн.; простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 6159,81 грн.; нарахованих процентів на поточну заборгованість у розмірі 1103,90 грн.; заборгованості по сплаті процентів на прострочену заборгованість у розмірі 8673,57 грн. та пені у розмірі 5608,10 грн. (а.с.24-25). Згідно висновку судової економічної експертизи № 2044 від 21.04.2017 року в обсязі наданих матеріалів та відповідно до проведених досліджень, заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» за кредитною угодою від 26.08.2014 р. станом на 16.11.2015 р. підтверджується в сумі 37 613,34 грн., з яких не співпадає з заявленими позовними вимогами лише розмір пені (а.с. 139-148). Позивач просить стягнути пеню в сумі 5 608,10 грн., а висновком експертизи підтверджено суму 5 424, 29 грн. Тобто існують розбіжності, але в цілому розмір заборгованості підтверджено, тому доводи апеляційної скарги щодо неконкретного розрахунку судовою колегією не приймаються. Доводи представника відповідача стосовно відсутності у експертів первинних документів не приймаються судовою колегією, оскільки судовий експерт вважав за можливе проведення експертизи в обсязі наявних матеріалів. Доводи апеляційної скарги про неотримання відповідачем відповіді на лист від 21.03.2015 р., в якому він просив надати роз'яснення щодо припинення банком надання послуги користування карткою [NUMBER] не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції. Як вбачається з матеріалів справи, 27.11.2014 року постановою Правління НБУ № 743 ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» було віднесено до категорії неплатоспроможних, розпочато процедуру виведення ПАТ «ВБР» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Між тим, відповідач мав можливість погашати свою кредитну заборгованість, про що свідчить часткове погашення ним заборгованості у сумі 1800 та 2000 грн. 13.01.2015 року і 23.03.2015 року відповідно. Також, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що на час укладення між сторонами договору про надання кредиту 26.08.2014 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» мав банківську ліцензію, тому доводи відповідача щодо відкликання банківської ліцензії у ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» з 22.12.15 і як наслідок неможливість застосування процентної ставки по кредиту - не заслуговують на увагу.

Outcome: partial