Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулося до суду з вказаним позовом до відповідача посилаючись на те, що 12.08.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір №HES0AK13728091. Згідно договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязалося надати відповідачу кредит у розмірі 59407,12 грн. на термін до 09.08.2013 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами\~ в строки та порядку встановленими кредитним договором. Відповідач отримав кредитні кошти, але не виконує зобовязань з його повернення в результаті чого станом на 09.12.2016 року виникла заборгованість в розмірі 230220,68 грн., а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 34352,28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 19865,91 грн., заборгованість з комісії в розмірі 5547,40 грн. та пеня в розмірі 170455,09 грн. Враховуючи, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості, просило стягнути з відповідача заборгованість в сумі 106000 гривень, а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 34352,28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 19865,91 грн., заборгованість з комісії в розмірі 5547,40 грн., пеня в розмірі 46231,41 грн. та сплачені судові витрати. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 03.02.2017 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. 23.03.2017 року надійшли заперечення представника відповідача [PERSON] в яких він просить відмовити в задоволенні позову через сплив строку позовної давності, мотивуючи тим, що 17.07.2011 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Скадовського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області позовну заяву залишено без розгляду. Отже 17.07.2011 року перебіг позовної давності був перерваний і закінчується 17.07.2016 року. Між тим позов поданий 17.01.2017 року тобто після спливу позовної давності.\~\~ Відповідно до п. 9 ч. 1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності редакцією ЦПК, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності редакцією ЦПК. Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в судове засідання зявився, просив позов задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у ньому. Розрахунок заборгованості по кредитному договору вважає правильним. Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти та винагороди до повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 07.06.2011 року, у порядку передбаченому ч.2 ст.1050 ЦК України, надіслав письмову вимогу дострокового повернення частини кредиту, що залишалася\~ та сплати процентів і комісій, яку [PERSON] отримав 10.06.2011 року. З 10.07.2011 року право позивача нараховувати передбачені договором проценти та комісії за кредитом припинилося, а тому стягнення нарахованих після 10.07.2011 року процентів і комісій та нарахованої на них неустойки є незаконними. Просив позов задовольнити частково в розмірі 41432,51 грн. та зменшити суму пені за несвоєчасність виконання. Заяву про застосування строку позовної давності в судовому засіданні не підтримав. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 12.08.2008 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»\~ було укладено кредитно-заставний договір №HES0AK13728091. Згідно п.17 договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 59407,12 грн. на термін до 09.08.2013 року, а Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами\~ в строки та порядку встановленими кредитним договором. Предметом застави зазначено автомобіль Chevrolet Aveo 2008 року випуску. Відповідно до положень ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого представником позивача у [PERSON]\~ перед банком станом на 09.12.2016 рік виникла заборгованість в розмірі 106000 гривень, а саме: заборгованість по кредиту в розмірі 34352,28 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 19865,91 грн., заборгованість з комісії в розмірі 5547,40 грн. та пеня в розмірі 46231,41 грн. Між тим, відповідно до висновку [PERSON] Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі предявлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобовязання. Враховуючи зазначений висновок суд погоджується з позицією представника відповідача про\~ відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти та винагороди до повного погашення заборгованості за кредитом у цій справі, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» 07.06.2011 року, у порядку передбаченому ч. 2 ст. 1050 ЦК України, надіслав письмову вимогу дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів і комісій, яку [PERSON] отримав 10.06.2011 року. Після спливу 30 календарних днів, тобто з 10.07.2011 року, право ПАТ КБ «Приватбанк» нараховувати передбачені договором проценти та комісії за кредитом припинилося, а тому вимоги позивача про стягнення нарахованих після 10.07.2011 року процентів і комісій та нарахованої на них неустойки є незаконними, а відтак наданий представником позивача розрахунок є невірним і не може бути покладеним в основу рішення. З огляду очевидної неправильності розрахунку банку та відсутності альтернативного розрахунку позивача суд бере за основу розрахунок наданий представником відповідача згідно якого розмір заборгованості становить 41432, 51 грн. з яких: заборгованість по кредиту в розмірі 26662,42 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 11442,33 грн., заборгованість з комісії в розмірі 3327,76 грн. та пеня в розмірі 46231,41 грн. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи майновий стан відповідача та те, що розмір неустойки значно перевищує розмір збитків суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 23000 грн. Оцінивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість 64432, 51 грн. з яких: заборгованість по кредиту в розмірі 26662,42 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 11442,33 грн., заборгованість з комісії в розмірі 3327,76 грн. та пеня в розмірі 23000 грн На підставі п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 972,57 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial