Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

У лютому 2020 р. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі за текстом АТ «Державний ощадний банк України») звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що 03.07.2018 р. між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено заяву про приєднання №473593409 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом ДКБО), за умовами якого позивач відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, відповідно до заяви про приєднання до ДКБО відповідачу було встановлено кредит в розмірі 20 000 грн. 00 коп. строком користування 60 місяців. Відповідачем неналежним чином виконуються умови договору щодо погашення кредиту та інших передбачених договором платежів,станом на 19.02.2020 р. у відповідача наявна заборгованість перед банком у розмірі 15 331 гр.16 коп., яка складається з такого: - 12 981 гр. 64 коп. заборгованість за кредитом; - 1 943 гр. 47 коп. заборгованість за відсотками; - 82 гр. 48 коп. комісія; - 192 гр. 49 коп. заборгованість по пені; - 104 гр. 21 коп. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; - 20 гр. 23 коп. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; - 2 гр. 10 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 4 гр. 54 коп. витрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту. У зв`язку із несплатою заборгованості позивач змушений звернутися до суду з вище вказаним позовом. Посилаючись на приписи ст.509, 526, 610, 611, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 15 331 гр. 16 коп., та судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2102 гр. 00 коп. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Відповідач відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подав, хоча був повідомлений своєчасно та належним чином про розгляд справи. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами,за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст.11 ЦК України,підставою виникнення цивільних правовідносин є, зокрема, правочини. З матеріалів справи встановлено, що 03.07.2018 р. між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено заяву про приєднання №473593409 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі за текстом ДКБО), за умовами якого позивач відкрив на ім`я відповідача поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, відповідно до заяви про приєднання до ДКБО відповідачу було встановлено кредит в розмірі 20 000 грн. 00 коп. строком користування 60 місяців, про що надано копію заяви про приєднання № 473593409, відновлюваної кредитної лінії, Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Розрахунок заборгованості за основним боргом, процентами, комісією, пенею, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання станом на 19.02.2020р. Згідно виписок по особовому рахунку позичальника станом на 15 331 гр.16 коп., яка складається з такого: - 12 981 гр. 64 коп. заборгованість за кредитом; - 1 943 гр. 47 коп. заборгованість за відсотками; - 82 гр. 48 коп. комісія; - 192 гр. 49 коп. заборгованість по пені; - 104 гр. 21 коп. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту; - 20 гр. 23 коп. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; - 2 гр. 10 коп. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 4 гр. 54 коп. витрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, та не сплачені на день звернення позивача до суду. Доказів про погашення суми боргу або спростування розрахунків позивача станом на час розгляду справи відповідач не надав. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. 23.12.2019 року на адресу відповідача АТ «Державний ощадний банк України» направив вимогу про усунення порушень зобов`язань за кредитним договором. Як встановлено ст.509, 526 ЦК України,зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст..ст.611, 625 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом,зокрема,сплата неустойки,що передбачено ст.549 ЦК України. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання. Можливість укладення договору шляхом фіксування його змісту в кількох документах визначена ст. 207 ЦК України. При укладанні договору, сторони керувались ст. 634 ч.1 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтями 1049, 1050 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти)у такій самій сумі, у строк та в порядку,встановленому договору;якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавць має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилась, та сплати процентів. Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на вимогах закону, підтверджені доказами, які відповідають вимогам щодо їх належності та допустимості, відповідачем не спростовані, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved