Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-01 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позову адвокат Бордун В.О. посилалась на те, що [PERSON] є власницею вказаного будинку, відповідачі в ньому не проживають, особистих речей там не зберігають, але в добровільному порядку знятись з реєстрації за цією адресою відмовляються, що тягне за собою для позивачки понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та суттєво обмежує її права як власника на розпорядження своїм майном, а тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, про день та час розгляду справи був повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник позивачки - адвокат Бордун В.О. також в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] , яка також є законним представником неповнолітніх відповідачів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та останні в судове засідання також не з`явились. Разом з тим, [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, вказавши при цьому також, що її родина вже тривалий час проживає за межами України - в Республіці Беларусії, де її чоловік працює, а діти : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] навчаються. Також в своїй заяві вона зазначила, що проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає, просила суд розглядати справу в їх відсутність. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог-служби у справах дітей Новокаховської міської ради Херсонської області Короташ К.М. до суду надійшла письмова заява, в якій остання просить суд розглядати справу у її відсутність, ухвалити рішення із врахуванням інтересів неповнолітніх: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши матеріали справи та, зважаючи на вимоги ч.4 ст.206 ЦПК України щодо визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Судом з матеріалів справи встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 26.09.2017 року приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Андрєєвою О.С. та зареєстрованого в реєстрі №463, [PERSON] набула право власності на будинок [ADDRESS] , яке зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно за №98471507 від 26.09.2017 року. Згідно довідки №04-04/8782 від 12.11.2020 року, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у вищезазначеному будинку також зареєстровані: позивача [PERSON] та відповідачі: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проте відповідачі за місцем реєстрації фактично не проживають більше 5 років, що підтверджується актом від 10.11.2020 року, складеним депутатом Новокаховської міської ради - Тихонової Л.П.. Також, з наявного в матеріалах справи, типового договору найма житлового приміщення приватного житлового фонду організації від 19.02.2015 року, зареєстрованого Сенненським районним виконкомом, Республіки Білорусія за №15-02-06/16 від 19.02.2015 року, вбачається, що відповідачі проживають в будинку [ADDRESS] . Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16). У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Частинами 3, 4 ст. 29 ЦК встановлено, що місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна, а фізичної особи, яка не досягла віку десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Враховуючи відсутність заперечень відповідачів щодо їх відсутності у спірному жилому приміщенні та повне визнання ними позовних вимог, а також договору найму житлового приміщення від 19.02.2015 року у с.Богданово, Сенненського району, Витебської області, Республіки Білорусія, судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які зареєстровані в будинку [ADDRESS] , за місцем своєї реєстрації не проживають понад рік. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, з огляду на всі встановлені судом обставини, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки визнання позову відповідачами не порушує їх прав, а також прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] , оскільки вони понад рік в ньому не проживають. На підставі викладеного,

Outcome: approved