Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У лютому 2018 року заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Свої вимоги мотивує тим, що вона, громадянка [PERSON] Федерації [PERSON], народилася 25 серпня 1987 року в місті Миколаїв в Українській радянській соціалістичній республіці колишнього СРСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії III №460228 від 20 листопада 1987р., виданим в місті Миколаєві Миколаївської області УРСР. Батько заявника - [PERSON], народився 08.03.1961 року в Свердловській області, м. Карпінськ, п. Китлиш. З 13.09.1989 року батько заявника був зареєстрований та проживав в УРСР за адресою: [ADDRESS]. 25.03.2008 року її батько був знятий з реєстрації за цією адресою у зв'язку зі смертю. Мати заявника - [PERSON] народилась 17.01.1963 року в с. Камень, Стародубського району, Брянської області. З 13.09.1989 року мати заявника була зареєстрована та проживала в Україні за адресою: [ADDRESS]. Заявник також була зареєстрована та мешкала разом з батьками в Україні, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно, за вищевказаною адресою заявник була зареєстрована та проживала разом з батьками на момент 24.08.1991 року. 25.03.1997 року батько заявника, будучи одруженим, пішов із сім'ї, стосунки ні матір'ю заявника, ні з заявником в подальшому не підтримував. В подальшому, 05.12.1998 року мати заявника повезла заявника на відпочинок до своєї матері, бабусі заявника - [PERSON], [INFO], яка мешкала за адресою: [PERSON] Федерація, Брянська область, Стародубений район, с. Камень, вул. Стародубська, буд. 2, де і залишила заявника проживати. А сама поїхала у м. Миколаїв, однак по дорозі вона пропала безвісті із того часу про її місце знаходження заявнику нічого не відомо. З 08.12.1998 року заявник проживала з бабусею і була зареєстрована в [PERSON] Федерації за адресою: Брянська обл., Стародубений район, с. Камень, вул. Стародубська, буд. 2. 14.02.2008 року вона отримала [NUMBER] громадянки [PERSON] Федерації. 23.11.2009 року в Україні у місті Дніпропетровську заявник одержала ідентифікаційний номер [NUMBER], про що отримала карту фізичної особи - платника-податків, яка була видана Державною податковою адміністрацією України у Дніпропетровській області. Починаючи з 10.03.2014 року заявник переїхала на постійне проживання до України у м. Дніпропетровськ, і проживає за адресою: [INFO]., при цьому в той час вона була зареєстрована у [PERSON] Федерації. З 03 жовтня 2014 року заявник перебуває у шлюбі з громадянином України [PERSON]. З 02.02.2015 року по 02.02.2017 року заявник мала дозвіл на тимчасове проживання в Україні і була офіційно зареєстрована за адресою: [INFO], де мешкає до теперішнього часу. 22 грудня 2017 року заявник письмово звернулася до керівництва Чечелівського РВ м. Дніпро ГУ ДМС України Дніпропетровської області з заявою про перевірку належності її до громадянства України, однак листом вих. №1215/8348 від 28.12.2017 року їй було відмовлено у підтвердженні належності до громадянства України та роз'яснено, що будинкові книги та картки прописки форми (А, Б) можуть слугувати лише підставою звернення до суду про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24.08.1991 року або юридичного факту проживання особи на території України станом на 13.11.1991 року. Отже, для встановлення юридичного факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року заявник вимушена звернутись до суду. Встановлення вказаного факту необхідне їй для отримання громадянства України. На підставі викладеного, [PERSON] звернулася до суду з відповідною заявою. Заявник [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити. Додатково пояснила суду, що встановлення факту її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно їй для подальшого звернення до відповідних державних органів з метою встановлення належності її до громадянства України. Представник заінтересованої особи - Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставин справи та відповідні їм правовідносини. Пунктом 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 25 серпня 1987 року у м. Миколаїв Миколаївської області УРСР, що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-ФП № 460228, виданим 20 листопада 1987 року, актовий запис № 5876 (а.с. 10). У вказаному свідоцтві про народження батьками [PERSON] зазначені: батько [PERSON], мати [PERSON]. Згідно копії картки прописки форми А Корабельного районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області (а.с. 13) батько заявника - [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [INFO] з 13 серпня 1989 року по 25 березня 2008 року. Мати заявника - [PERSON], [INFO], також була зареєстрованою за вказаною адресою з 13 вересня 1989 року. Крім того, заявник [PERSON] також проживала та була зареєстрована за адресою: [INFO], про що свідчить відмітка у графі 11 «Діти до 16-річного віку» картки прописки форми А Корабельного районного відділу Миколаївського міського управління УМВС України в Миколаївській області. У місті Миколаєві заявник проживала з 1989 року по грудень 1998 року, після чого вона переїхала до [PERSON] Федерації, де з 08 грудня 1998 року була зареєстрована за адресою: [PERSON] Федерація, Брянська область, с. Камень, вул. Стародубська, буд. 2, що підтверджується відміткою про зареєстроване місце проживання, наявною у паспорті громадянина [PERSON] Федерації № 15 07 635490, виданого Територіальним пунктом УФМС Росії по Брянській області в Стародубському районі 14 лютого 2008 року (а.с. 12 (зворотній бік)). Отже, враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що матеріалами справи підтверджується факт того, що станом на 24 серпня 1991 року заявник [PERSON] дійсно постійно проживала на території України, а саме у місті Миколаєві. Крім того, факт проживання [PERSON] на території України підтверджується також рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 06 квітня 2017 року по справі № 488/99/17 (провадження № 2/488/754/17), яким [PERSON] та [PERSON] було визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 29 по вул. Металургів, 26-А в місті Миколаєві (а.с. 14). У вказаному рішенні судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не проживають у [INFO] з 2001 року. Вказане рішення набрало законної сили 18 квітня 2017 року. При цьому, згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до положень ч. 2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.\~ Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. [PERSON], [INFO], є громадянкою [PERSON] Федерації, що підтверджується копією паспорта громадянина [PERSON] Федерації № 15 07 635490, виданого Територіальним пунктом УФМС Росії по Брянській області в Стародубському районі 14 лютого 2008 року (а.с. 12 (зворотній бік)). 03 жовтня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (громадянином України) було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ № 282001, виданим Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 03 жовтня 2014 року, актовий запис № 740 (а.с. 10 (зворотній бік)). При цьому, з закордонного паспорта [PERSON] № 75 1775855, виданого ФМС 32008 [PERSON] Федерації 02 липня 2015 року, вбачається, що [PERSON] мала посвідку на тимчасове проживання на території України серії ТР № 115901 строком до 02 лютого 2017 року (а.с. 17). На теперішній час [PERSON] постійно проживає на території України, а саме у м. Дніпрі, за адресою: [ADDRESS], без реєстрації, що підтверджується Довідкою № 2 від 14 лютого 2018 року, виданою Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Сигнал» (а.с. 23), а також з 23 листопада 2009 року отримала ідентифікаційний номер, наданий Державною податковою адміністрацією України, що підтверджується карткою фізичної особи-платника податків, виданою Державною податковою адміністрацією у Дніпропетровській області (а.с. 11). У грудні 2017 року [PERSON] звернулась до Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області з письмовою заявою про перевірку належності її до громадянства України, оскільки станом на 24 серпня 1991 року вона постійно проживала на території України (а.с. 8). Однак, листом начальника Чечелівського районного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 22 грудня 2017 року №1215/8348 (а.с. 9) матеріали за заявою [PERSON] про перевірку належності її до громадянства України відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України», були залишені без розгляду, оскільки будинкові книги та картки прописки (форми А, Б), на які посилалась у заяві заявник, можуть слугувати лише підставою для звернення особи до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №2235-ІІІ громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215. Пунктом 10 вказаного Порядку визначено, що для встановлення відповідно до пунктів 1 та 2 частини першої статті 3 Закону належності до громадянства України особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягла повноліття та проживала в Україні разом із батьками (одним із них) або іншим її законним представником, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію свідоцтва про народження; один із документів, серед яких в тому числі судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи в неповнолітньому віці на території України за станом на 24 серпня 1991 року або факту її проживання в неповнолітньому віці в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу [INFO], Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Встановлення факту постійного проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року необхідно їй для подальшого звернення до відповідних державних органів з метою встановлення належності її до громадянства України. Оскільки від встановлення вказаного факту залежить виникнення у заявника права встановлення належності до громадянства України, суд приходить до переконання про наявність підстав для встановлення зазначеного факту у судовому порядку. Враховуючи наведене, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що [PERSON], [INFO], постійно проживала на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому заяву про встановлення факту слід задовольнити, що надасть можливість заявнику [PERSON] звернутись до відповідних державних органів для встановлення належності її до громадянства України.

Outcome: approved