Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Стрюкова І.О. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 06 вересня 2005 року між ПАТ «КБ Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір №09/2005/0499Фжк, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 7000 дол. США, строком до 20.08.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних. 06 вересня 2005 року для забезпечення повернення кредитних коштів, між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005. Однак, станом на 07.02.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка складається з: заборгованість за кредитом 3894,17 дол. США; заборгованість по сплаті відсотків 1175,11 дол. США; заборгованість по сплаті комісії 208,00 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту 341,06 дол. США, у зв`язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, у якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи попереджались своєчасно та належним шляхом, від представника відповідачів до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідачів та їх представника, заперечував проти задоволення позову. Від відповідачів до суду надано відзив на позов та заява про застосування позовної давності. Суд за вказаних обставин вважає можливим розглянути справу у спрощеному позовному провадженні за відсутності зазначених осіб, які беруть участь у справі і не з`явились. Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши всі докази, суд вважає що позов є обґрунтованим, але підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Згідно кредитного договору №09/2005/0499Фжк від 06 вересня 2005 року, між [PERSON] та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір, за яким [PERSON] отримав кредит у сумі 7000 дол. США, строком до 20.08.2025 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних. Додатковою угодою №1 від 06.09.2005 року до кредитного договору №09/2005/0499Фжк від 06 вересня 2005 року сторони домовились про доповнення четвертого розділу вищезазначеного кредитного договору щодо сплати комісії за надання та управління кредитом в розмірі 0,25% від суми залишку кредитної заборгованості по кредиту щомісяця протягом всього строку користування кредитними коштами одночасно з внесенням мінімального необхідного платежу, що підтверджується додатковою угодою №1 від 06 вересня 2005 року до Кредитного договору №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 р. Для забезпечення виконання кредитних зобов`язань, між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки, предметом договору іпотеки виступило нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: вул. Ілліча, 3, смт. Малокатеринівка, Запорізький район, Запорізька область, що підтверджується Договором іпотеки №09/2005/0499Фжк від 06 вересня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Банковською Ю.В. Для забезпечення повернення кредитних коштів за вищезазначеним кредитним договором, 06.09.2005 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки, що підтверджується Договором поруки №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005, згідно якого [PERSON] взяла на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 07.02.2018 року утворилась заборгованість за кредитним договором №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 року у сумі 5618,34 дол. США, яка складається з: заборгованість за кредитом 3894,17 дол. США; заборгованість по сплаті відсотків 1175,11 дол. США; заборгованість по сплаті комісії 208,00 дол. США; пеня за прострочення сплати кредиту 341,06 дол. США. Відповідачі звернулись до суду з письмовою заявою про застосування позовної давності як до основної вимоги так і до додаткових вимог, до яких відносяться вимоги щодо стягнення пені. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] А [PERSON] за договором №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 р. станом на 07.02.2018 р., розрахунок пені за прострочення сплати мінімального платежу проводився з лютого 2017 року, до суду позивачем позовну заяву подано у червні 2018 року. Оскільки стягнення неустойки (пені, штрафу) за змістом ст.ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, то належить стягнути пеню з червня 2017 року, а не з лютого 2017 року, в сумі 245,63 дол. США гривень, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 07.02.2018 року складає 6745,21 грн., застосувавши позовну давність в один рік до вимог про стягнення суми пені. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідачі посилаються на те, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності, однак, як вбачається з розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 р., станом на 07.02.2018 р. останній платіж було здійснено 12.05.2016 року, тобто з червня 2016 року [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов`язання з погашення боргу за кредитним договором. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки за умов вищезазначеного кредитного договору погашення повинно здійснюватись до 20 числа поточного місяця, а відповідачем [PERSON] останній платіж за кредитом було зроблено 12 травня 2016 року, а отже з 21 червня 2016 року почалось обчислення позовної давності. Позивачем позов до Запорізького районного суду Запорізької області було подано 25.06.2018 року, отже трирічний строк позовної давності позивачем не пропущено. Крім того, у відзиві відповідачі також зазначили, що в порушення вимог договору поруки №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 р., поручителю [PERSON] не направлялись та не вручались будь-які повідомлення кредитора з вимогою виконати грошові зобов`язання позичальника [PERSON] за кредитним договором №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 р. Однак, на адресу [PERSON] останній представником позивача направлялась Досудова вимога про погашення заборгованості за кредитним договором №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 р., але лист повернувся до відправника, у зв`язку з відмовою від отримання, що підтверджується конвертом, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, списком №1 згрупованих поштових відправлень, списком №3734 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих поданих в Запоріжжя-63. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачем були виконані вимоги договору поруки №09/2005/0499Фжк від 06.09.2005 р. поручителю [PERSON] було направлено відповідну досудову вимогу. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, а якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 1049 ЦК України зазначає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Частиною 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість в розмірі 5522,91 дол. США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 07.02.2018 року складає 151663,89 грн. Також, враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача витрати понесені позивачем по сплаті судового збору, у сумі 2314,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №31750-11 від 06 червня 2018 р.

Outcome: partial