Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г., він є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних домової книги у вказаному будинку зареєстровані відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які з 2014 року не проживають в зазначеному будинку, не сплачують комунальних послуг та не приймають участі в його утриманні. Просив визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Хмаріна О.В., яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг та ордеру від 06.11.2019 року, у судове засідання не з`явилися, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з`явились. Відповідачка [PERSON] на адресу суду надала заяву, в яких позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Вказала, що визнання її та неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме [ADDRESS] не порушує їх права. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Бартош Н.О., що діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилась, зазначила про можливість розгляду справи за її відсутності та надала висновок комісії від 03.02.2020 року, згідно якого Орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради не заперечує проти визнання дітей [PERSON] , 2005 р.н., та [PERSON] , 2012 р.н., такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.09.2019 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Костецькою Н.Г. за реєстраційним №1-548, [PERSON] належить будинок [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №57416488 від 03.09.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №179666050 від 04.09.2019 року. Як вбачається з домової книги вказаного домоволодіння та інформаційної довідки відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №089-29.02-03396 від 05.12.2019 року, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у [ADDRESS] , але з 2014 року у ньому не проживають, як вбачається з наданих суду даних, відповідачі проживають в Російській Федерації, про що містяться відповідні відмітки у їх паспортах та наявні свідоцтва про реєстрацію за місцем перебування. Свідки [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в письмових поясненнях вказали, що є знайомими позивача та підтвердили, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] не мешкають з 2014 року, їх особисті речі у будинку відсутні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідачі є членами родини позивача (невісткою та онуками), з 2014 року у будинку не проживають, їх особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved