Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

У лютому\~2021\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~даною позовною\~заявою,\~в якій\~просив стягнути\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] грошову\~суму в\~розмірі 19\~133,66\~грн.,\~а також\~судові витрати.\~В обґрунтування\~позовних вимог\~вказав на\~те,\~що 11\~серпня 2020\~року водій\~ [PERSON] ,\~керуючи транспортним\~засобом ВАЗ\~21101,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~здійснив зіткнення\~з транспортним\~засобом Audi,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Постановою Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від\~07.09.2020\~р.,\~яка у\~встановленому законом\~порядку набрала\~законної сили,\~водія [PERSON] \~визнано винним\~у вчиненні\~вищевказаного дорожньо-транспортної\~пригоди та\~притягнуто до\~адміністративної відповідальності. З метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, позивач звернувся до судового експерта автотоварознавця Дроздова Ю.В. У відповідності до Висновку автотоварознавчого дослідження №1409/20/20 від 14.09.2020 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Audi Q5», номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 53734,29 грн. 03.11.2020 р. Моторно-транспортне бюро України здійснило відшкодування збитків, спричинених внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та перерахувало на користь позивача страхове відшкодування (регламентну виплату) в розмірі 38 100,63 грн. Крім того, згідно квитанції від 14.09.2020 р., збитки позивача, що полягали в оплаті вартості послуг експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу, та які не підлягають відшкодуванню страховиком, становили 3 500,00 грн. Згідно відомостей реєстраційних документів та фактичних обставин, пошкоджений транспортний засіб «Audi Q5» зібраний 09.2018 р. не експлуатувався в режимі таксі та не є спеціальним, не піддавався капітальному ремонту та не перефарбовувався, фактичний пробіг становить 32\~090 км. За даних обставин, то в будь-якому разі, заміна пошкоджених деталей відбувається саме на нові деталі, без урахування коефіцієнта фізичного зносу. Ураховуючи вищенаведене, то з відповідача підлягає стягненню різниця між визначеною Висновком № 1409/20/20 від 14.09.2020 р. вартістю відновлювального ремонту, без урахування коефіцієнта фізичного зносу, і сумою отриманого позивачем страхового відшкодування, а також витрат, пов`язаних з оплатою вартості послуг суб`єкта оціночної діяльності. Розмір суми, що підлягає стягненню становить: 53734,29 грн. - 38100,63грн. + 3500.00 грн. = 19 133,66 грн. 22 квітня 2021 року відповідачем було подано відзив на дану позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні даної позовної заяви в повному обсязі. В обґрунтування вищевказаного зазначив, що згідно із посвідченням від 20 травня 2015 р. № 447183 відповідач є учасником бойових дій. З метою визначення суми страхового відшкодування МТСБУ було отримано у суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] висновок проведений на підставі огляду 28.08.2020 об`єкта оцінки про вартість матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю AUDI Q 5 державний реєстраційний номер [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді. У Висновку про вартість матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю AUDI Q5 державний реєстраційний номер [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді викладеному суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] визначено вартість матеріальних збитків у розмірі 43 133,40 грн. з ПДВ, 38 100,62 грн. без ПДВ. Станом на теперішній час, позивачем не підтверджено відповідними доказами факту проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ. Враховуючи дану обставину 03.11.2020 МТСБУ було здійснено позивачу страхове відшкодування в розмірі 38100,63 грн., що ним наразі не оспорюється. Наведене свідчить, що страховик при виплаті страхового відшкодування не доплатив [PERSON] суму у розмірі 5 032,77 грн, яка становить ПДВ від визначеної суми. Крім того, звертаю увагу, що позивач був присутній під час огляду колісного транспортного засобу оцінювачем [PERSON] та станом на теперішній час не оскаржив його висновок, тому вважає також безпідставною вимогу про стягнення у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суми 1 325,38 грн. та також відсутні підстави для відшкодування на його користь вартості наданих експертних послуг ФОП Судовий експерт [PERSON] у розмірі 3500 грн., оскільки із наданої квитанції не вбачається пошкодження внаслідок якої ДТП було надано експертний висновок. Наразі відсутні будь-які докази на підтвердження того, що позивачем були понесені витрати зі сплати ПДВ, а тому вважає відсутні підстави для відшкодування йому вартості ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ. Навіть у разі надання позивачем доказів оплати проведеного ремонту з урахуванням ПДВ відшкодування повинно провести МТСБУ, а не відповідач. Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності [PERSON] автомобіль Audi Q5 (Номер кузова VIN: [NUMBER] ) згідно сайту BidFax.info. який надає інформацію щодо пошкоджених автомобілів з США після страхового випадку, мав суттєві пошкодження, та потребував заміни капітальних деталей автомобілю. З наданих фото у додатку до зазначеного висновку вбачається, що автомобіль Audi Q5 (Номер кузова VIN: [NUMBER] ) потребував повної заміни двох дверей, тобто проводився капітальний ремонт, що суперечить Висновку експерта Дроздова Ю.В. Таким чином, спростовуються доводи позивача, що до ДТП 11.08.2020 автомобіль не піддавався капітальному ремонту. Крім цього, 28 травня 2021 року позивачем було подано відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, 02 червня 2021 року відповідачем подано заперечення, в яких він просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач в судовому засіданні підтримав дану позовну заяву та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в ній. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому засіданні встановлено, що 11 серпня 2020 року о 19 год. 30 хв. у м. Дніпрі по вул. Тітова, 36, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом ВАЗ 21101, номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi, номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який наближався з правого боку, де траєкторія руху транспортного засобу не обумовлена Правилами дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, завдано матеріальні збитки. Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2020 року у справі про адміністративне правопорушення № 204/5429/20 [PERSON] було визнано винним в скоєному ДТП і на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. 00 коп. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили 18.09.2020 року (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо керування [PERSON] автомобілем ВАЗ 21101, номерний знак [NUMBER] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду у вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. З матеріалів даної позовної заяви вбачається, що [PERSON] було виготовлено звіт № 1108201 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Audi, державний реєстраційний номер [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді, відповідно до якого вартість матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень даному автомобілю в дорожньо-транспортній пригоді становить 43133,40 грн. з ПДВ та 38100,62 грн. без ПДВ. (а.с. 82-112). Також необхідно зазначити, що оцінка виконана на підставі Договору № 20/016 від 01.01.2020 року на проведення оцінки вартості матеріальних збитків, завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Audi, державний реєстраційний номер [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді, укладеного між «Моторне (транспортне) страхове бюро України» та фізичною особою-підприємцем « [PERSON] » Суд вважає належним і допустимим доказом, з приводу оцінки майнової шкоди, спричиненої позивачу, - звіт № 1108201 з оцінки вартості матеріальних збитків завданих внаслідок нанесених пошкоджень автомобілю Audi, державний реєстраційний номер [NUMBER] в дорожньо-транспортній пригоді, оскільки вказаний звіт складений повноважною особою, яка має відповідну кваліфікацію. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно же до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так само нормами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з роз`ясненнями п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду і якості, виправити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі, застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку з заподіянням шкоди майну. Судом встановлено, що відповідач у даній справі є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням Серії [NUMBER] , виданим 20 травня 2015 року (а.с. 81). Відповідно до п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Статтею 41 вищевказаного Закону передбачено, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно з п. 36.2 ст. 36 вищевказаного Закону, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування\~витрат на\~проведення відновлювального\~ремонту пошкодженого\~майна (транспортного\~засобу)\~з урахуванням\~зносу здійснюється\~безпосередньо на\~рахунок потерпілої\~особи (її\~представника),\~сума,\~що відповідає\~розміру оціненої\~шкоди,\~зменшується на\~суму визначеного\~відповідно до\~законодавства податку\~на додану\~вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. На підставі вищевикладеного, Моторне (транспортне) страхове бюро України здійснило відшкодування збитків, спричинених внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди та перерахувало на користь позивача страхове відшкодування (регламентну виплату) в розмірі 38 100,63 грн., що підтверджується наданою довідкою 23.02.2021 року. Крім цього, дана обставина не заперечувалась сторонами у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відтак, дана обставина стосовно виплати позивачеві суми в розмірі 38 100,63 грн. не підлягає доказуванню, оскільки, серед іншого, визнається сторонами у справі. В постанові Верховного Суду від 21 грудня 2020 року № 911/286/20 визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. А тому судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 13.03.3018 у справі № 910/9396/17 та від 06.07.2018 у справі № 924/675/17. Отже Закон розмежовує порядок виплати заподіяної шкоди в умовах існування лише проведеної уповноваженою особою (органом) оцінки цієї шкоди (звіту, акта оцінки) (без урахування ПДВ) та у разі фактичного проведення відновлення ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи з доведенням вартості цього ремонту (з урахуванням ПДВ) (з повним текстом постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/93783592). Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини. В той же час, позивачем не підтверджено відповідними доказами факту проведення ремонтних робіт у особи, яка є платником ПДВ. Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 755/18920/18 (провадження № 61-17205 св 19) (з повним текстом постанови можливо ознайомитись за посиланням: https://reyestr.court.gov.ua/Review/87517072). Крім цього, судовим експертом Дроздовим Ю.В. на підставі заяви [PERSON] виготовлено висновок експерта № 1409/20/20 (автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ). Відповідно до вищевказаного висновку вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу - автомобіль Audi Q5, реєстраційний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП складає 44458,78 грн. (а.с. 13-39). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Втім, суд критично ставиться до даного висновку, оскільки даний висновок виготовлено по заяві самого позивача, більш того, відповідач не був повідомлений про проведення даної експертизи. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed