Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] його тітки [PERSON] . Вимоги обґрунтував тим, що після смерті тітки відкрилася спадщина на житловий будинок та земельну ділянку. За життя тітка склала заповіт, яким усе своє майно заповіла йому. Тітка хворіла, тому постійно її провідував, піклувався про неї, доглядав, а за сім місяців до смерті забрав її проживати до себе, при цьому доглядав за її будинком і земельною ділянкою. Після смерті тітки, здійснив її поховання та фактично вступив в управління і володіння спадковим майном, по сьогоднішній день доглядає за житловим будинком та обробляє земельну ділянку. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні, немає. Проте, при зверненні в нотаріальну контору з`ясував, що пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини. Вважає, що цей строк пропустив з поважних причин, оскільки, будучи єдиним спадкоємцем, маючи заповіт, опікуючись спадковим майном тітки та володіючи її особистими та правовстановлюючими документами, через необізнаність із діючим законодавством, помилково вважав, що може оформити спадщину без обмежень у часі. В підготовче засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Від Любомльської міської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника міської ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження матеріалів справи приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1223, 1233, 1235, 1272 ЦК України. Зокрема, відповідно до копії посвідченого 19 травня 1999 року секретарем виконавчого комітету Куснищанської сільської ради Любомльського району заповіту [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла усе своє майно племіннику [PERSON] . Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Довідкою Куснищанського старостинського округу Любомльської міської ради від 05 січня 2021 року стверджено, що спадкодавець [PERSON] до дня смерті була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] одна. Спадщину після її смерті прийняв [PERSON] шляхом догляду за будинком і обробітком земельної ділянки. Доданими до позову належним чином завіреними копіями Державного акта на земельну ділянку, свідоцтва про право власності на нерухоме майно (житловий будинок), які входять до складу спадщини після смерті [PERSON] підтверджується факт знаходження цих документів у позивача. Із наданої Любомльською державною нотаріальною конторою Волинської області копії спадкової справи № 13/08 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що остання 29 березня 2005 року зробила у філії Любомльське відділення № 10002/089/011 ВОУ ВАТ «Ощадний банк України Волинської області заповідальне розпорядження, яким заповіла усі свої кошти, що знаходяться у вказаному банку по рахунках № [NUMBER], № [NUMBER] , [PERSON] . [PERSON] прийняв спадщину на вказані грошові вклади на підставі рішення Любомльського районного суду від 26 грудня 2007 року, яким йому було визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. 16 травня 2008 року на ім`я [PERSON] нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням. Враховуючи зміст складеного 19 травня 1999 року [PERSON] заповіту, спадкоємцем усього іншого майна є позивач [PERSON] . Спадкоємець [PERSON] , який прийняв спадщину, жодного відношення до іншого, не вказаного у заповідальному розпорядженні, майна не має, тому заявлений позивачем позов жодним чином не впливає на його права та інтереси. Осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON] , дослідженими по справі доказами не встановлено. Відтак, враховуючи встановлені по справі фактичні обставини, а також вищенаведені положення матеріального та процесуального закону, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. За встановлених фактичних обставин справи суд вважає необхідним встановити позивачу строк для подання заяви про прийняття спадщини у 2 місяці з дня набрання чинності рішенням суду, що буде достатнім для вчинення цієї дії. Згідно зі ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету.

Outcome: approved