Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON], яка є законним представником та діє в інтересах своїх дітей - неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Вінницької міської ради, про усунення від права на спадкування. Позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 1994 року по 08.07.2015 року [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], який є батьком їх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Незважаючи на те, що з 1994 року [PERSON] фактично проживав з позивачем, він перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] до 2003 року. Від вказаного шлюбу у них є спільний син відповідач [PERSON] [INFO] 26.09.2003 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, після чого відносини [PERSON] з першою сімєю погіршилися, а в подальшому їхнє спілкування фактично припинилося. Починаючи з 2013 року фізичний стан [PERSON] почав погіршуватися, він проходив необхідні курси лікування та переніс декілька операцій. Через вік і тяжку хворобу [PERSON] тривалий час був у безпорадному стані та потребував постійного піклування, догляду та матеріальної допомоги. Згідно з довідками лікарів та виписок із медичної карти [PERSON] тривалий час лікувався в домашніх умовах і потребував стороннього догляду. Весь цей час позивачка опікувалася своїм цивільним чоловіком, доглядала за ним, витрачала власні кошти на оплату операцій та ліків, просила інших людей про матеріальну допомогу, вчиняла всі необхідні дії щодо його догляду, матеріального забезпечення та утримання. Протягом вказаного періоду позивачка неодноразово зверталася до [PERSON] за допомогою в звязку з дорогим лікуванням, однак [PERSON] постійно знаходив відмовки та від надання допомоги відмовлявся і навіть не провідував свого батька. Отже, [PERSON] мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги та моральної підтримки. 08 липня 2015 року [PERSON] у віці 65 років помер і після його смерті відкрилась спадщина. Спадкоємцями за законом є діти померлого: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] На підставі викладеного та посилаючись на положення ч. 5 ст. 1224 ЦК України позивачка просила суд ухвалити рішення, яким усунути [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] В судовому засіданні [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON] та [PERSON], та їх представники [PERSON] та [PERSON] вимоги позову підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Окрім того, [PERSON] зазначила, що загалом у [PERSON] були погані відносини з першою сімєю, в тому числі і з [PERSON] В 2003 році [PERSON] отримав в дарунок від [PERSON] трикімнатну квартиру, після чого відносини між ними зіпсувались. Стан здоровя [PERSON] поступово погіршувався в нього були гіпертонічні кризи, крутилась голова. Опікувалась [PERSON] лише вона і її сім»я. 01.08.2015 року [PERSON] стало зле і він потрапив до лікарні. Вона дзвонила до [PERSON] та просила про допомогу, на що вона отримала відмову. [PERSON] нічим не допомагав, в нього не було ніякої поваги до батька, що проявлялось в його поведінці. Наприклад, у минулому році [PERSON] був на ювілеї [PERSON], де випив зайвого і вів себе там неадекватно. [PERSON] займав керівну посаду, а саме був директором ПАТ «УМіАБ» по день смерті, з середньомісячним заробітком близько 5 тис. грн. [PERSON] одночасно також являвся акціонером вказаного товариства з часткою в статутному капіталі більше 67%. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [INFO], а фактично проживав разом з нею в смт. Стрижавка. Вона особисто являється приватним підприємцем з 2003 року та являється власником аптеки. У [PERSON] з 2003 року у власності були автомобілі, зокрема він користувався автомобілем марки Ягуар, також наявні ретроавтомобілі, на яких він виїздив у місто по великим святам (наприклад на 9 травня). Також [PERSON] був мисливцем та колекціонером зброї. Окрім наведеного, десь з 2003 2004 року [PERSON] очолював Вінницьке обласне козацтво та був отаманом по день смерті. З 2003 року [PERSON] хворів на гіпертонію та судинні захворювання. На запитання суду повідомила, що [PERSON] перебував у безпорадному стані з 2013 року, коли у нього виявили пухлину «Ходжена», яку було прооперовано та після операції [PERSON], як і до цього, сам їздив на роботу на автомобілі. Деколи за ним приїздив водій, деколи його возив на автомобілі її син [PERSON] Переважно [PERSON] їздив сам на автомобілі до травня 2015 року. З [PERSON] [PERSON] переважно спілкувався по телефону. [PERSON] також постійно поздоровляв з днем народження [PERSON], для чого їздив за місцем проживання [PERSON] у м. Вінниці. В 2015 році на 9 травня [PERSON] приймав участь у параді як отаман козацтва, тоді він з козаками поклав вінки до вічного вогню, а потім відмічали перемогу. В 2012 році порушено кримінальне провадження по факту заволодіння акціями [PERSON] Останній їздив на допити, приймав участь у вказаному кримінальному провадженні в якості потерпілого. З жовтня 2013 року після операції [PERSON] консультувався у різних лікарів, однак офіційно до дня смерті на обстеженні був 1 раз. 01.07.2015 року [PERSON] стало зле десь після 18 год., вона подзвонила [PERSON], однак останній не приїхав, оскільки перебував у м. Києві. В цій телефонній розмові вона просила про допомогу. На запитання суду повідомила, що вона конкретно не вказувала про допомогу грошима чи іншим чином, а просила загалом. Вона цього вечора викликала швидку медичну допомогу, яка приїхала та лікарі провели медичні заходи, було встановлено, що у [PERSON] має місце гіпертонічний криз і тому були призначені медичні препарати. Вона написала список медичних препаратів своїй дочці, яка пішла і отримала всі медичні препарати у неї в аптеці. 03.08.2015 року [PERSON] ліг в лікарню. 04.08.2015 року вона знову подзвонила до [PERSON] і повідомила, що [PERSON] в лікарні, на що [PERSON] повідомив, що він приїде по можливості. Вона особисто не оцінювала стан [PERSON] як критичний чи передсмертний. [PERSON] вона побачила 05.07.2015 року біля лікарні, де лежав [PERSON], вона з ним випадково зустрілась. Їй невідомо, що [PERSON] робив цього дня біля лікарні та чи заходив він до [PERSON], вони поспілкувались з приводу стану здоровя [PERSON] та розійшлись. Лікування проводилось за її особисті кошти. В період з 3.08.2015 року по 08.08.2015 року витрачено на лікування 23 тис. грн. Це були кошти відкладені на навчання дітей. Загалом кошти на лікування були, однак ці кошти було заплановано потратити на інші цілі. На запитання суду повідомила, що вона купила всі необхідні препарати, що були приписані [PERSON], таких препаратів, які б вона не змогла купити через відсутність коштів - не було. В судовому засіданні [PERSON] заявила, що вона повністю підтримує покази [PERSON] Окрім того, зазначила, що [PERSON] вона знає з дитинства, однак зустрічалась до суду з ним рідко. Зазвичай такі зустрічі відбувались в присутності [PERSON] та в автомобілі останнього. У власності [PERSON] була наявна нерухомість, а саме квартира за адресою: [ADDRESS], і приватний будинок по вул. Могильчака 25 (1952 1955 року забудови), які пустують та в оренду не здаються. Її батько був небідною та забезпеченою з матеріальної точки зору людиною. В судовому засіданні [PERSON] повідомив, що позов він підтримує повністю. [PERSON] проживав разом з ним, його мамою та сестрою з 1993 року. Вважає, що [PERSON] не має права на спадкування, оскільки він не опікувався батьком. З 2013 року [PERSON] важко пересувався, не міг водити транспортні засоби, у нього були хвороби серця. [PERSON] майже не підтримував відносин з [PERSON] Батько почав хворіти з 2005 року, а сильно почав хворіти з 2013 року. Памятає, що мав місце інсульт в 2013 році. 20 травня 2015 року в [PERSON] був інфаркт, це було на святкуванні дня народження [PERSON] З 2013 року по 2015 роки [PERSON] працював і ходив на роботу в ПАТ «УМіАБ». Коли він навчався в Києві, то [PERSON] приїздив його провідати за місцем навчання кілька разів. Його батько був отаманом Вінницького обласного козацтва по день смерті. Також у його батька [PERSON] був ретроавтомобіль чорного кольору [PERSON] «Газ 21» першого випуску, який був подарований [PERSON] [PERSON] як отаман вінницького козацтва вів діяльність з установки памятників козакам. Ці памятники [PERSON] облаштовував за власні кошти. Також йому відомо, що у його батька була колекційна зброя, дві рушниці, пістолет та дві шаблі. Батько його вів активний спосіб життя та він з ним на протязі 2010 2011 років їздив на полювання. Вважає, що спадкоємцями після смерті [PERSON] має бути він та його сестра, оскільки [PERSON] створив з його матірю нову сімю. В червні 2015 року його батько був на роботі разом з ним, вони вирішили поїхати до будинку, що по вул. Могильчака 25, там [PERSON] стало зле, а тому [PERSON] посадив його в автомобіль та привіз додому, в Стрижавку. Коли цього дня він привіз [PERSON] додому, то він дзвонив до [PERSON] однак той виражався до нього словами нецензурної лайки. Потім викликали швидку допомогу, однак [PERSON] відмовився від госпіталізації. Через деякий час його батько помер в лікарні. [PERSON] будь яких коштів на похорони батька не витрачав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали з підстав, зазначених у письмових запереченнях, які містяться в матеріалах справи, зміст яких зводиться до того, що не відповідає дійсності твердження позивачки про те, що померлий [PERSON] був у безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу. Так, [PERSON] до моменту смерті перебував на посаді директора ПАТ «ВУМіАБ», був активним, енергійним керівником та чоловіком, про що свідчить його професійна, громадська та інша діяльність, до часу раптової смерті фактично не перебував на лікарняних. Доходи [PERSON] як керівника та акціонера товариства забезпечували належний матеріальний рівень як для себе, так і для членів його сім'ї. Після несподіваного виявлення онкології в 2013 році [PERSON] було своєчасно проведено операцію та успішне лікування. 03.07.2015 року [PERSON] з діагнозом «гостре порушення мозкового кровообігу» був госпіталізований до Вінницької обласної психоневрологічної лікарні ім. Ющенка, де отримував лікування до 08.07.2015 pоку, коли і помер від інсульту. В звязку з госпіталізацією батька відповідач терміново 04.07.2015 року приїхав з м. Києва та весь час був поряд з батьком до його смерті, виконуючи всі вимоги лікарів, купуючи необхідні ліки тощо. Після настання смерті відповідач організував отримання тіла з моргу для організації та проведення поховання [PERSON] За життя з батьком він підтримував тісні стосунки, вони часто бачились, його батько не був у безпорадному стані, він був заможною та активною людиною. Уточнив, що в 2013 році [PERSON] була прооперована грижа, він був разом з батьком у цей час. Уже через кілька днів батько сів за кермо свого автомобіля, ще через кілька днів зясувалось, що це була онкологія, тому його батько після операції пройшов 1 курс хіміотерапії, від другого курсу він відмовився. Згодом почались проблеми із судинами і саме за його наполяганням [PERSON] відвідав лікаря, однак лікуватись відмовився, оскільки вважав себе сильнішим за хворобу. 01.07.2015 року о 00:40 год. до нього подзвонила [PERSON] та повідомила, що батьку погано. О 1 год. ночі він уже був у батька та до 4 год. ночі вмовляв його лягти в лікарню, однак [PERSON] не погодився. Цього ж дня о 6 год. ранку він поїхав до Києва на роботу. 03.07.2015 року до нього подзвонив [PERSON] і сказав, що батька відвезли в лікарню. 04.07.2015 року він приїхав у Вінницю і з цього дня він був кожного дня біля батька, купував ліки до 7.07.2015 року. Коли він прийшов до лікарні 8.07.2015 року, лікарі йому сказали, що батько вночі помер. Похованням займались усі як він так і [PERSON] так і [PERSON] та [PERSON] За життя його батько грошей чи іншої допомоги у нього ніколи не просив, він був активною та матеріально забезпеченою людиною. Просили у задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи Служби у справах дітей Вінницької міської ради [PERSON] при ухваленні рішення поклалась на розсуд суду. /а.с. 224/. В судовому засіданні свідок [PERSON], повідомила, що знає [PERSON] та перебуває з нею у дружніх відносинах. Вона особисто знає сім»ю [PERSON] та [PERSON] 20 років. Їй відомо, що [PERSON] за життя переживав за [PERSON] та [PERSON], оскільки [PERSON] вже по життю влаштований. [PERSON] за життя рідко говорив чи щось розповідав про [PERSON] Коли [PERSON] хворів, то він постійно позичав у неї та її чоловіка то 3 тис., то 10 тис. грн. [PERSON] дзвонив до [PERSON], про що їй казав [PERSON], щоб позичити грошей, однак [PERSON] не позичив. [PERSON] колись їй розказував, що він збирав дітей і розказував, що квартиру має отримати [PERSON], дім має отримати [PERSON] Вона останній раз бачила [PERSON] 20.05.2015 року у нього на дні народження, яке було влаштовано в піонерському лагері, який належить ПАТ «УМІАБ». Згадані кошти вони з чоловіком позичали 3 тис. грн. в 2003 році, а 10 тис. грн. в 2013 році, які [PERSON] повернув. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила, що вона сусідка [PERSON] по Могильчака 25. Туди приїздили працювати [PERSON] і [PERSON]. Коли вона бачила останній раз [PERSON] він казав, що у нього біда, він хворий. Вона йому сказала, що треба лікуватись, а він їй сказав, що у нього немає грошей. Вона йому тоді сказала, щоб він дзвонив [PERSON], щоб той позичив йому гроші. [PERSON] сказав їй що він дзвонив до [PERSON], однак [PERSON] йому відмовив. Також вона його питала чи зробив він заповіт на майно, [PERSON] сказав, що його діти розумні, він їх збирав та розказав, що кому має належати після його смерті. Останній раз [PERSON] до будинку, що по вул. Могильчака 25 привозив його водій в 2015 році, це було десь за дві неділі до смерті. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона партнер по бізнесу [PERSON] та з нею вона перебуває в дружніх відносинах. Таке її партнерство полягає у тому, що вона є подругою [PERSON] та деколи допомагає їй в аптеці, що належить [PERSON], що вона робить безкоштовно. [PERSON] в 2013 році позичала в неї 5000 грн. на лікування. [PERSON] хворів частенько. Їй відомо, що аптека [PERSON] дохід приносить. Вона вдома у [PERSON] була з періодичністю як коли, то раз в тиждень, то раз у місяць. [PERSON] за життя займався доброчинністю, як отаман обласного козацтва він поставив Хрест в смт. Стрижавка, упорядковував територію та все це він фінансував з власних коштів. Їй відомо, що [PERSON] ображався на [PERSON] На роботу [PERSON] не ходив з 2013 року. На запитання суду повідомила, що їй невідомо чи перебував [PERSON] в безпорадному стані. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що з [PERSON] він був знайомий з 2003, можливо з 2004 року. На даний час він перебуває в дружніх відносинах з [PERSON] До 2013 року в [PERSON] справи у бізнесі були добрі. [PERSON] у нього в майстерні був за тиждень, можливо, півтора тижні до смерті. До майстерні він приїздив разом з сином [PERSON] [PERSON] самостійно пересувався, однак йому було важко. [PERSON] казав йому що [PERSON] - це джерело проблем і фінансових криз. Свідок також приймає участь в обласному козацтві. Він знає, що [PERSON] був отаманом козацтва з 2003 року. Про взаємовідносини [PERSON] і [PERSON] він знає з одної розмови, коли [PERSON] і [PERSON] посварились, це було 20.05.2015 року на дні народження [PERSON] Козацтво установило багато памятників. Фінансові проблеми у [PERSON] були повязані з господарською діяльністю підприємства. Він йому особисто кошти ніколи не позичав. [PERSON] був дуже гордим, щоб позичати кошти. Свідок [PERSON], в судовому засіданні повідомила, що вона перебуває в дружніх стосунках з [PERSON] та знає її дуже багато років. [PERSON] вона знала з 90 х років. [PERSON] був прекрасним сімянином. З 2010 2012 років він почав хворіти. В 2013 році коли робили операцію [PERSON], то вона позичала [PERSON] 10 тис. грн. Після операції [PERSON] казав, що він забезпечив [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] ще треба забезпечити майном. Також [PERSON] казав, що підтримки, на яку він розраховував отримати від [PERSON], він не отримав. [PERSON] казала, що вона дзвонила до [PERSON] по допомогу, але той відмовив. В судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він являється судинним хірургом Вінницької обласної клінічної лікарні ім. М.І. Пирогова. Він особисто знайомий з [PERSON] на протязі останніх 10 років. [PERSON] він знав приблизно 9 років до його смерті. Знайомі були у звязку з тим, що у них всіх було спільне хобі ретроавтомобілі. За життя [PERSON] звертався до нього як судинного хірурга за консультацією. [PERSON] він особисто знає з 2013 року, тобто з того часу, коли [PERSON] навчався у м. Києві та інколи ночував у [PERSON] Відносини [PERSON] та [PERSON] станом на той час були дружніми та теплими. В 2014 році [PERSON] попросив його оглянути [PERSON], оскільки, як зазначив [PERSON], у [PERSON] боліли ноги. [PERSON] домовився про огляд [PERSON] та він особисто його оглянув. За результатами огляду він запропонував [PERSON] провести операцію. [PERSON] і [PERSON] мали нормальні відносини, як між батьком і сином, вони часто бачились, не сварились. [PERSON] турбувався про батька, домовлявся про огляди лікарів, оскільки [PERSON] трішки халатно відносився до свого здоровя. [PERSON] за життя любив нахвалятись, що в нього є ретроавто, старовинна зброя, ножі, з чого він розумів, що [PERSON] є забезпеченою та самодостатньою людиною. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він перебуває в нормальних та дружніх відносинах як з позивачами так і з відповідачем. Він працює водієм в ПАТ «УМІАБ» з 1979 року. Почав возити [PERSON] з того часу як він став директором і по день його смерті. [PERSON] також керував автомобілем і самостійно фактично до дня доки не зліг. Деколи [PERSON] їздив сам, деколи він його возив. Смерть [PERSON] була для всіх несподіваною. До дня, коли [PERSON] потрапив у лікарню, він постійно був на роботі, все контролював, був активним. Щодо матеріального стану [PERSON] нічого не міг повідомити. [PERSON] він знає змалку, він є посадовою особою в наглядовій раді, очолюваного [PERSON] за життя, підприємства. В наглядову раду [PERSON] ввів сам [PERSON] В 2015 році він неодноразово бачив як [PERSON] заходив до [PERSON], вони спілкувались, в них були дружні відносини. Також [PERSON] дружив з [PERSON], їх дружні стосунки мали місце і після смерті [PERSON], вони разом забирали з підприємства ретро «Волгу», яку він потім бачив вдома у [PERSON] [PERSON] привозив [PERSON] на роботу може рази три, не більше, але він просто хотів прокататись на автомобілі, а не возив [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона подруга матері відповідача у справі. Вона знайома з попередньою сімєю [PERSON] а саме [PERSON] і [PERSON] з 1985 року. Вони дружили сімями. Також вона була на день народженні [PERSON] 18.04.2015 року, на якому також був присутній і [PERSON] разом з [PERSON] В 2013 році, коли [PERSON] робили операцію [PERSON] був разом з ним в лікарні. В 2015 році вона [PERSON] бачила кілька разів, він був підтягнутим та бадьорим. Матеріальний стан у [PERSON] завжди був добрим. Їй відомо, що коли [PERSON] в липні 2015 року лежав у лікарні, то [PERSON] його відвідував та купував медикаменти. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що вона знає [PERSON], оскільки це товариш її сина, з яким її син постійно підтримує стосунки. Вони дружать зі школи та є сусідами. Коли [PERSON] в липні 2015 року відвідував батька в лікарні та повертався додому то заходив до них додому і казав що батьку погано. На скільки їй відомо, відносини між [PERSON] і [PERSON] були теплі та дружні. Вислухавши пояснення учасників судового процесу та свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтованим і не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що також не заперечується сторонами у справі, що з 1994 року по 08.07.2015 року [PERSON] проживала однією сімєю без реєстрації шлюбу з [PERSON], що в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у них народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження та свідоцтвом про встановлення батьківська [PERSON] відносно [PERSON] (а.с. 22, 23, 24). В період фактичного спільного проживання [PERSON] та [PERSON] останній перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб з якою був розірваний 26.09.2003 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.18). Від даного шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії І АМ № 025359 (а.с. 107). 08.07.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 321958 від 08.07.2015 року (а.с. 5). Відповідно до довідки про причину смерті від 08.07.2015 року № 562 причиною смерті останнього є геморагічний інсульт в лівій півкулі головного мозку (а.с. 74). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. Як вбачається з матеріалів спадкової справи на майно померлого [PERSON], спадкоємцями за законом є дочка померлого [PERSON], [INFO], син померлого [PERSON], [INFO], та син померлого [PERSON] [INFO]. (92 - 148) За змістом ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1216 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Для ухвалення рішення про усунення від спадкування позивачем повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. З матеріалів справи вбачається, що починаючи з 2013 року в [PERSON] почалися проблеми зі здоров'ям. У відповідності до листа Вінницького обласного клінічного онкологічного диспансеру від 05.01.2016 року № 3 встановлено, що 29.04.2013 року [PERSON] звернувся в поліклінічне відділення Вінницького обласного клінічного онкологічного диспансеру зі скаргами на пухлину правої пахової ділянки. Оглянутий онкохірургом. Обстежений згідно стандартів. Призначена протизапальна терапія. Рекомендовано контроль в ВОКОД через 2 тижні. Хворий звернувся до хірурга в міську клінічну лікарню швидкої допомоги 12.09.13 року, де була виконана операція - відкрита біопсія лімфовузлів правої пахової ділянки. 22.11.13 року хворий оглянутий онкохірургом ВОКОД, обстежений згідно стандартів. Діагностовано лімфому Ходжкіна 1А ст. П клінічна група. З 29.11.13 року по 04.12.13 року хворий отримав 1 курс поліхіміотерапії. В подальшому в ВОКОД хворий не звертався (а.с. 14). Як вбачається з листа Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 31.03.2016 року за вих. № 01-26/493, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в відділенні гнійно-септичної хірургії з 12.09.2013 року по 04.10.2013 року з приводу: лімфоми (неходжинської) ускладненої абсцедуючим правобічним паховим лімфаденітом. ІХС. Атеросклеротичного міокардіосклерозу. Гіпертонічної хвороби II. Гіпертензивного серця СН II (а.с. 77). Інформація, наведена в листі МКЛ ШМД також підтверджується виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 04.09.2013, 19.09.2013, 4.10.2013 років (а.с. 6 9). Згідно копій листів непрацездатності серії АВШ № 98798 та серії АВЯ 186976 [PERSON] в 2013 перебував на лікуванні стаціонарно в МКЛ ШМД з 12.09.2013 року по 04.10.2013 року (день проведення операції та період реабілітації); з 05.10.2013 року по 06.10.2013 року, а потім з 08.10.2013 року 04.11.2013 року перебував на лікарняному амбулаторно в ЦПМСД (а.с. 10). Згідно листа ПАТ «ВУМіАБ» № 01 366 від 29.03.2016 року [PERSON] протягом 2014 2015 років перебував на лікарняних з 01.07.2015 року по 02.07.2015 року (амбулаторно) та з 03.07.2015 року по 08.07.2015 року (стаціонар). Звільнено [PERSON] з посади директора ПАТ «ВУМіАБ» з 08.07.2015 року в звязку зі смертю. (а.с. 60 - 63). 30.12.2013 року [PERSON] встановлено другу групу інвалідності по загальному захворюванню, що підтверджується довідкою до акта № 46 огляду медико-соціальною експертною комісією від 30.12.2013 року (а.с. 34). Згідно з листом Вінницької центральної районної клінічної лікарні від 14.01.2016 року № 40 [PERSON] 23.06.2015 року був оглянутий на дому лікарем-онкологом. Діагноз: хвороба Ходжкіна, змішаний клітинний варіант, І А стадія, операція біопсії пахвинних лімфовузлів справа 12.09.13 року, І курс хіміотерапії, продовження хвороби, конгломерат лімфовузлів пахвинно-здухвинної ділянки справа з компресією - ІЗОВИХ вен, підгострий флеботромбоз глибоких вен правої гомілки. Від госпіталізації відмовився, призначено лікування на дому згідно стандартів. На час лікування потребував стороннього нагляду (а.с. 13). Відповідно до листа КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» від 29.03.2016 року за № 01-2-17-0418 [PERSON] перебував на лікуванні в даній лікарні з 03.07.2015 року по 08.07.2015 року з основним діагнозом: «гостре порушення мозкового кровообігу по геморагічному типу в лівій скроневій ділянці головного мозку на ґрунті гіпертонічної хвороби III ступеню». Ускладнення основного: «набряк головного мозку з дислокацією його стовбуру. Двобічна гіпостатична полісегментарна пневмонія. Набряк легень. Нейрогенний сечовий міхур». Смерть констатована 08.07.2015 року о 02 годині 40 хвилин. Причина смерті: а) набряк та дислокація головного мозку; б) геморагічний інсульт в лівій півкулі головного мозку. В даних медичної карти стаціонарного хворого № 7808 зазначені наступні близькі родичі: дружина [PERSON] та син [PERSON]. Вищевказані родичі навідували та купували медикаменти покійному. (а.с. 70). Разом з тим, як вбачається з листа ПАТ «Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва» за вих. № 01-366 від 29.03.2016 року, [PERSON] працював на вказаному підприємстві без перерви з 13 серпня 1984 року - головним інженером, з 21 лютого 1994 року - головою правління, з 09 липня 2010 року - директором ВАТ «Вінницьке УМІА», яке перейменоване з 01 червня 2012 року в ПАТ «Вінницьке УМіАБ», по день смерті - 08 липня 2015 року, та був його акціонером. Звільнений [PERSON] в звязку зі смертю 08 липня 2015 року, згідно з наказом № 49-к від 10 липня 2015 року. Середньомісячний заробіток за період 2013-2015 років складав 4132 грн. [PERSON] протягом 2014-2015 років перебував на лікарняних два рази: з 01.07.2015 року по 02.07.2015 року та з 03.07.2015 року по 08.07.2015 року. Підприємство приймало участь у похованні директора [PERSON] Перераховувалися кошти за ритуальні послуги, товарно-матеріальні цінності ФОП [PERSON], відповідно до рахунку-фактури № 09/7/15 від 09 липня 2015року (платіжне доручення №722 від 09.07.2015 року на суму 45091 грн.). Оплачено кошти також за поминальний обід в сумі 12750,00 грн., згідно з платіжним дорученням № 739 від 13.07.2015 року - ФОП [PERSON] (а.с. 60-67). Таким чином, [PERSON] до часу смерті виконував свої посадові обовязки директора ПАТ «Вінницьке УМіАБ», протягом 2014-2015 років перебував на лікарняному лише з 01.07.2015 року по 08.07.2015 року, тобто в період госпіталізації та до смерті. Зазначені обставини спростовують посилання позивача, що [PERSON] перебував у безпорадному стані, оскільки майже до останнього дня перед смертю він ходив на роботу та виконував обов'язки щодо управління товариством. З пояснень позивачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] за життя вів активний спосіб життя, виконував обовязки отамана Вінницького обласного козацтва, самостійно їздив на роботу та виконував свої посадові обовязки, приймав участь у загальнодержавних святах (зокрема але не обмежуючись 9 травня, день міста Вінниця, день Європи), а також влаштовував та приймав участь у сімейних святах (зокрема але не обмежуючись відзначав у ресторані своє 65 річчя, що відбувалось у травні 2015 року), поздоровляв зі святами свого сина відповідача по справі [PERSON] В силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, вказані обставини не підлягають доказуванню, оскільки не тільки визнані, але і повідомлені самими позивачами. З наведеного слідує, що [PERSON] не перебував у безпорадному стані. В розумінні закону безпорадний стан слід розуміти як безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у звязку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Такий стан [PERSON] за життя та до потрапляння його в лікарню в липні 2015 року перед судом належними та допустимими доказами не доведено. Не є обґрунтованими також посилання сторони позивача, що відповідач ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги та потребу спадкодавця в допомозі саме від [PERSON] У цьому звязку суд також звертає увагу на пояснення самої [PERSON] яка на запитання суду не змогла повідомити, яку саме допомогу вона просила у відповідача, зазначивши, що просила вона її «загалом». Стороною позивача не доведено суду ту обставину, що сам [PERSON] звертався до [PERSON] по будь яку допомогу, в т.ч. і матеріальну. Так, в матеріалах справи містяться надані відповідачем фіскальні чеки, згідно з якими останній в період з 04.07.2015 по 07.07.2015 року (тобто з часу госпіталізації [PERSON] і до його смерті ) купував лікарські препарати для свого покійного батька (а.с. 71, 72). Згідно з листом КЗ «Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. Ющенка» від 29.03.2016 року за № 01-2-17-0418 [PERSON] навідував та купував медикаменти покійному в період з 04.07.2015 по 07.07.2015 року. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач [PERSON] займався документальним оформленням смерті та поховання [PERSON], а саме: отримав довідку про причину смерті [PERSON], подав вказану довідку для реєстрації актового запису про його смерть, а також отримав свідоцтво про поховання останнього від 10.07.2015 року (а.с. 73-76). Вищевказане вказує на те, що відповідач не ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги, коли останній її потребував. З огляду на викладене, доказів, які б свідчили про умисність дій відповідача, що була б спрямована на ухилення від дій з надання допомоги спадкодавцю (який перебував у безпорадному стані), суду позивачем не представлено. Наведені вище докази спростовують твердження сторони позивача в цій частині. Посилання сторони позивача на те, що [PERSON] не допомагав у похованні свого батька не мають правового значення для правильного вирішення даної цивільної справи, оскільки вказані обставини мають значення у разі заявлення позову на підставі ст. 1232 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Окрім того, згідно довідки ФОП «Пікун» № 1 від 08.04.2016 року замовлення на проведення поминального обіду на 150 чол. в кафе «Плеяда» було проведено відповідно до угоди про надання послуг з замовником ПАТ «ВУМіАБ», аванс в сумі 6000 грн. був внесений 09.07.2015 року відповідачем у справі [PERSON] Платіжним дорученням № 739 від 13.07.2015 року ПАТ «ВУМіАБ» було перераховано кошти в сумі 12750 грн. за поминальний обід. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що витрати на поховання та проведення поминального обіду [PERSON] понесло ПАТ «ВУМіАБ», що підтверджується рахунком-фактурою № 09/7/15 від 09 липня 2015року (платіжне доручення №722 від 09.07.2015 року на суму 45091 грн.) та рахунком-фактурою № СФ-20 від 11 липня 2015 року (платіжне доручення № 739 від 13.07.2015 року на суму 12750,00 грн.) (а.с. 64-67). Натомість, наданий позивачкою товарний чек № 28/02/16/1 від 28 лютого 2016 року на суму 45091 грн. містить суперечливу інформацію, оскільки відповідно до нього придбано товари та послуги з метою поховання [PERSON], яке відбулось 10.07.2015 року, однак сам товарний чек датований 28.02.2016 року, тобто більше ніж за півроку після поховання [PERSON], хоча відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Покази свідків сторони позивача, як підстава для усунення від спадкування [PERSON] не приймаються судом до уваги, оскільки вони є суперечливими, не послідовними, по різному відтворюють взаємовідносини [PERSON] та [PERSON], та головним чином не встановлюють юридичних фактів, які б у сукупності давали суду підстави для усунення відповідача від спадкування після смерті свого батька, а саме не свідчать про: -перебування [PERSON] у безпорадному /безпомічному стані/; -неспроможність [PERSON] за життя своїми силами через тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя; -потреба у звязку з цим стороннього догляду та допомоги; -ухилення [PERSON] від надання допомоги [PERSON], за умови що [PERSON] потребував допомоги; -умисність дій чи бездіяльності [PERSON] спрямованих на уникнення від обовязку забезпечити підтримку та допомогу [PERSON] /винна поведінка/; -можливість [PERSON] надати таку допомогу, однак не надання такої допомоги. У цьому звязку суд звертає увагу учасників процесу також на те, що при розгляді справ такої категорії суду належить зясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу. Судом зясовано, що з часу потрапляння [PERSON] в липні 2015 року в лікарню, він отримував допомогу в лікарні як від [PERSON] так і від [PERSON] Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З огляду на викладене вище суд вважає, що в судовому засіданні не було доведено належними і допустимими доказами факти ухилення відповідача від надання спадкодавцеві допомоги, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потребу спадкодавця в допомозі саме відповідача по справі. За таких обставин вимоги позову є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Оскільки в задоволенні позову суд відмовляє в повному обсязі, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представників відповідача про стягнення з [PERSON] та [PERSON] витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником відповідача [PERSON] суду представлено квитанцію без номера від 5 травня 2016 року, згідно якої вона отримала від [PERSON] за надання останньому правової допомоги у цій справі 5000 грн. Суду представлено відповідний розрахунок затраченого часу. Вказаний розмір витрат ґрунтується на вимогах Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», відповідно до ст. 1, якого розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно розрахунків суду, тільки у судових засіданнях представником відповідача [PERSON] затрачено часу в сумі 10 год. і 4 хв. /журнали судових засідань з 5 квітня 2016 року по 11 листопада 2016 року/, що із розрахунку 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи у судовому засіданні становить 5809 грн. 39 коп. Разом з тим, вирішуючи питання про компенсацію судових витрат суд зважає на те, що за представництво інтересів відповідача, останнім сплачено адвокату [PERSON] 5000 грн., а не у більшому розмірі, які представники і просили стягнути, а тому саме така сума коштів підлягає до стягнення в рахунок компенсації витрат на правову допомогу. Визначаючись з питанням з кого мають бути стягнуті витрати на правову допомогу суд зважає на те, що [PERSON] під час розгляду справи досяг повноліття, виступив у судовому засіданні, підтримав позов, просив його задоволити, користувався правовою допомогою кваліфікованих представників, а тому враховуючи вказані обставини, а також те, що [PERSON] станом на час завершення розгляду справи ще не досягла повноліття, суд приходить до висновку, що витрати на правову допомогу відповідача підлягають стягненню з повнолітнього [PERSON] та [PERSON], як законного представника неповнолітньої [PERSON] в рівних частках, тобто по 2500 грн. з кожного.

Outcome: approved