Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до Соснівського районного суду м.\~Черкаси з указаним позовом, просить припинити право власності [PERSON] на 1/3 частку у спільній частковій власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS] із виплатою їй компенсації вартості частки, та визнати за ним право власності на цю частину квартири. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 1\~листопада 2018 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 6\~травня 2019 року [PERSON] належить 1/3 та 1/6 частини вказаної квартири; відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 травня 2019 року [PERSON] 1/6 частина вказаної квартири та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 вересня 2018\~року [PERSON] 1/3 частина вказаної квартири. Позивач зазначає, що частка квартири відповідачки порівняно до частки квартири його та його матері є малозначною і таку неможливо виділити в натурі. Він має намір проживати у вказаній квартирі, а спільне володіння та користування таким житлом з відповідачем є неможливим. Зокрема, вселення відповідача в квартиру та виділ їй частки в порядку користування житловими приміщеннями істотно порушить житлові умови співвласників, створить проблеми спільного користування та обслуговування цього житла. Просив врахувати, що у квартирі ніхто із співвласників не прописаний та не проживає, а відповідач [PERSON] має свою сім`ю та постійне місце проживання за іншою адресою. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 16 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. [PERSON] не скористалась своїм правом на подання відзиву на позов [PERSON] . Водночас 22 січня 2020 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] , в якому вона просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] між нею, [PERSON] та [PERSON] , виділивши їй в користування ізольовану кімнату площею 11,5 кв.м з лоджією, а [PERSON] та [PERSON] кімнати площею 8,4 кв.м та 17,3 кв.м з балконом; підсобні приміщення, кухню, два коридори, ванну кімнату, туалет залишити в загальному користуванні. Зустрічний позов обґрунтовано тим, що [PERSON] на праві власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , [PERSON] 1/2 частина, а [PERSON] 1/6 частина. На думку [PERSON] , її частка у вказаній квартирі є значною, а припинення права на таку частку завдасть істотної шкоди, оскільки спірна квартира є її єдиним житлом. [PERSON] посилається й на те, що планування квартири дозволяє без шкоди для інтересів співвласників визначити порядок користування житлом, враховуючи також ту обставину, що іншими співвласниками не надано доказів неможливості спільного володіння та користування їх власністю. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 13 березня 2020\~року, яку внесено до протоколу судового засідання, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 12 серпня 2019 року до суду надійшов відзив [PERSON] на зустрічний позов [PERSON] , в якому [PERSON] заперечує проти задоволення такого позову з тих підстав, що встановлення порядку користування спірною квартирою буде істотно порушувати його права та права його матері [PERSON] , оскільки запропонований варіант порядку користування не забезпечить відповідної площі житла на розмір частки кожного із співвласників. Крім того, за неприязних стосунків з [PERSON] спільне користування та проживання у спірній квартирі є неможливим. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 3 червня 2020 року у справі призначено судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, на час проведення експертиз провадження у справі зупинено. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 вересня 2020 року відновлено провадження у справі. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 6 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У вступному слові в судовому засіданні 3 лютого 2021 року [PERSON] , його представник адвокат Солодкова С.І. та третя особа [PERSON] первісний позов підтримали та заперечували проти задоволення зустрічного позову. [PERSON] та її представник адвокат Хомік С.Г. проти задоволення первісного позову заперечили та підтримали доводи зустрічного позову. Заслухавши вступне слово учасників судового засідання, дослідивши надані сторонами докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17\~липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею\~321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті\~365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2)\~річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 1 листопада 2018 року та згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 6 травня 2019 року [PERSON] належить 1/2\~частка в праві спільної часткової власності квартири [ADDRESS] (а.с.5, 7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 6 травня 2019 року [PERSON] є власником 1/6 частки квартири [ADDRESS] . (а.с.9) Згідно із свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26 вересня 2018 року [PERSON] належить 1/3 частка в праві спільної часткової власності вказаної квартири (а.с.54). Таким чином, сторони є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 61,1 кв.м., житловою площею 37,2 кв.м., що розташована на 2 поверсі 5-ти поверхового будинку (дані технічного паспорту на квартиру, а.с. 55-59). Як убачається із висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи від 26 серпня 2020 року, дійсна ринкова вартість вищевказаної квартири 693\~234 грн без ПДВ; дійсна ринкова вартість 1/3 частини цієї квартири 231\~078 грн без ПДВ; виділити в натурі 1/3 частину квартири технічно неможливо. 13\~січня 2020 року [PERSON] внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області грошові кошти в розмірі 142\~800 грн., а 23 жовтня 2020 року додатково 88\~278 грн. Згідно з правовим висновком КЦС ВС, викладеним у постанові від 15\~березня 2018 року у справі № 345/2723/17, право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено відповідно до ст. 365 ЦК України, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-68цс14, від якої ВП ВС не відступала. Аналізуючи доводи позивача за первісним позовом, суд враховує, що квартира [ADDRESS] є єдиним житлом [PERSON] , тоді як позивач [PERSON] має на праві власності інше житло по [ADDRESS] , що він визнав у судовому засіданні. Таким чином, позбавлення [PERSON] її єдиного житла, навіть з виплатою грошової компенсації вартості її частки, призведе до непропорційного втручання в право власності та порушить право на єдине житло. Доводи [PERSON] та [PERSON] про те, що [PERSON] може проживати в будинку у своєї дочки в с.Вергуни Черкаського району Черкаської області є безпідставними, оскільки не спростовують доводи [PERSON] про істотність порушення її прав у разі задоволення первісного позову. Посилання [PERSON] та [PERSON] на ту обставину, що [PERSON] не проживає і ніколи не проживала в спірній квартирі, а також що вона тривалий час здавала її в оренду квартирантам не підтверджено належними та допустимими доказами. З огляду на викладене, в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, що має наслідком повернення [PERSON] внесених нею на депозитний рахунок суду грошових коштів. Закріплений у Конституції України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод принцип непорушності права приватної власності означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені положеннями ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Відповідно до\~ст.\~358\~ЦК України\~право спільної\~часткової власності\~здійснюється співвласниками\~за їхньою\~згодою. Співвласники можуть\~домовитися про\~порядок володіння\~та користування\~майном,\~що є\~їхньою спільною\~частковою власністю. Кожен із\~співвласників має\~право на\~надання йому\~у володіння\~та користування\~тієї частини\~спільного майна\~в натурі,\~яка відповідає\~його частці\~у праві\~спільної часткової\~власності.\~У разі\~неможливості цього\~він має\~право вимагати\~від інших\~співвласників,\~які володіють\~і користуються\~спільним майном,\~відповідної матеріальної\~компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У конкретному випадку\~спірні правовідносини стосуються саме встановлення порядку спільного користування квартирою. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому\~допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним\~у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року і підтверджена постановою КЦС ВС від 3 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16. Із технічного паспорту на квартиру вбачається, що квартир [ADDRESS] має загальну площу 61,1 кв.м., житлову площу 37,2 кв.м. та складається із трьох ізольованих жилих кімнат (площею 8.4 кв.м. , площею 11.5 кв.м. з лоджією, площею 17.3 кв.м. з балконом), а також туалету, ванної кімнати, коридору та кухні (а.с. 57). Таким чином, [PERSON] належить 30,55 кв.м. загальної площі та 18.6\~ кв.м. житлової площі; [PERSON] 10.18 кв.м. загальної площі та 6.2\~кв.м. житлової площі, а [PERSON] 20.37 кв.м. загальної площі та 12.4\~кв.м. житлової площі. За таких обставин, суд вважає за можливе встановити конкретний порядок користування квартирою між її співвласниками, а саме: виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 11,5 кв.м. з лоджією; виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 17,3 кв.м. з балконом; виділити у користування [PERSON] ізольовану кімнату площею 8,4 кв.м., а кухню, два коридори, ванну кімнату та туалет залишити в спільному користуванні співвласників. На думку суду, незначний відступ від відповідності реальних часток ідеальним,\~у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність, не порушить права сторін, оскільки таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, а відтак і не порушує їх прав як власників. З огляду на викладене, зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат між сторонами, з [PERSON] та [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] по 420 грн 40 коп. судового збору з кожного.

Outcome: approved