Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] (далі-позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер Преміум» (далі - відповідач) про стягнення коштів за договором про надання юридичних послуг. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 05 жовтня 2016 року між ТОВ «Мастер Преміум» та [PERSON] було укладено договір №2 про надання юридичних послуг - послуг з правового супроводження господарської діяльності замовника, загальна ціна якого визначена сторонами в якості сукупної суми вартості наданих послуг, визначених в додаткових угодах до договору - 1055100,00 грн., згідно з п. 1.1. договору позивач, як адвокат зобов'язався надати відповідачу послуги з правового супроводження господарської діяльності даного товариства, а відповідач в свою чергу зобов'язався прийняти та оплатити такі послуги. На виконання умов вищевказаного договору позивач надав ТОВ «Мастер Преміум» юридичні послуги, що підтверджується додатковими угодами до даного договору, актами надання послуг. Відповідач свої зобов'язання не виконав, юридичні послуги не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Тому позивач, з урахуванням уточненої заяви, просив суд стягнути з відповідача суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 1143465,88 грн., 178142,94 грн. - пені, 20639,49 грн. - 3% річних, а всього стягнути з відповідача 1324248,31 грн. Ухвалою судді від 28.02.2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 29.05.2018 року. 01.02.2018 року позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в задоволенні якої ухвалою від 28.02.2018 року було відмовлено. Ухвалою судді від 29.05.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, зазначив, що відповідач свої зобов'язання не виконав, юридичні послуги не оплатив. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, представника відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05 жовтня 2016 року між ТОВ «Мастер Преміум» та [PERSON] було укладено договір №2 про надання юридичних послуг, згідно з п. 1.1. договору виконавець зобов'язався надати замовнику послуги з правового супроводження господарської діяльності замовника, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити такі послуги. (а.с. 11-13). За період з 05.10.2016 року по 30.10.2016 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 170000,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №1 від 28.02.2017 року (а.с. 14). За період з 01.11.2016 року по 30.10.2016 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 170000,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №2 від 28.02.2017 року (а.с. 15). За період з 01.12.2016 року по 30.12.2016 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 170000,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №3 від 28.02.2017 року (а.с. 16). За період з 01.01.2017 року по 30.01.2017 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 170000,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №4 від 28.02.2017 року (а.с. 17). За період з 01.02.2017 року по 28.02.2017 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 100600,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №5 від 28.02.2017 року (а.с. 18). За період з 01.03.2017 року по 31.03.2017 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 91500,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №6 від 31.03.2017 року (а.с. 19). За період з 01.04.2017 року по 28.04.2017 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 91500,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №7 від 28.04.2017 року (а.с. 20). За період з 01.05.2017 року по 31.05.2017 року позивачем надавалися юридичні послуги, вартість яких склала 91500,00 грн., що підтверджується додатковою угодою №8 від 31.05.2017 року (а.с. 21). Крім того, виконання умов вищевказаного договору позивачем підтверджується актами надання послуг №1 від 26.05.2017 року, №2 від 26.05.2017 року, №4 від 26.05.2017 року, №5 від 26.05.2017 року, (а.с. 22-25). Відповідач свої зобов'язання не виконав, юридичні послуги не оплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Відповідно п. 2.1.1. договору, виконавець зобов'язаний: надавати послуги відповідно до наданої Замовником інформації та відповідно до умов цього Договору. Відповідно п. 2.1.1. договору, замовник зобов'язаний: належним чином оплатити послуги які надаються виконавцем. Відповідно п. 3.1., 3.2. договору, вартість послуг визначається в додаткових угодах до вказаного договору; вартість послуг щодо представництва інтересів замовника в державних органах та судах погоджується сторонами в додатковій угоді до вказаного договору. Відповідно п. 4.1 договору, замовник сплачує виконавцю суму, розмір якої визначений в п. 3.1. цього договору, шляхом банківського переказу на поточний рахунок виконавця протягом трьох днів після підписання Акту наданих послуг. Відповідно п. 6.1., 6.2. договору, за неналежне виконання своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України. У разі невиконання Замовником умов п.4.1 цього договору останній сплачує пеню на користь Виконавця в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, за якими відповідач повинен був оплатити за надання юридичних послуг, але свої зобов'язання за договором №2 про надання юридичних послуг від 05.10.2016 року належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). За приписами частини першої статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Наведена вище правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України у справі №21/5005/14068/2011 від 11.05.2012, про що зауважено в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 18.02.2013 № 01-06/374/2013. Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Згідно розрахунку позивача в позовній заяві, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції становить 1143465,88 грн., 178142,94 грн. - пеня, 20639,49 грн. - 3% річних, а всього 1324248,31 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором №2 про надання юридичних послуг від 05.10.2016 року, а отже зобов'язаний повернути позивачу заборгованість по договору в розмірі 1324248,31 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 8846,50 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved