Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом про визнання договору іпотеки недійсним до Публічного акціонерного товариства «ОТП БАНК» (надалі за текстом - відповідач). Позовна заява обґрунтована тим, що 14.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки № PM-SME 016/397/2008, який на думку позивача не відповідає ряду положень чинного законодавства України, містить суттєві порушення прав іпотекодавця, що призводить до його недійсності. Представник позивача в судовому засіданні просив позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Представник відповідача в судовому засіданні просив в задоволенні позову відмовити з підстав вказаних у відзиві. Вислухавши думку представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір іпотеки № PM-SME 016/397/2008 предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.6-11). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як вбачається з договору та не заперечувалось позивачем, остання ознайомлена з умовами договору та підписала його. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст. 229 ЦК України правочин може бути визнаний недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилась щодо обставин, які мають істотне значення. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Позивач вказує, що в п. 6.1. Іпотечного договору зазначено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором та/або цим договором, в тому числі: (абзац 2) не укладенням з Іпотекодержателем додаткового договору до Кредитного договору та додаткових до говорів до цього договору протягом 15 календарних днів з моменту надходження на адресу Іпотекодавця пропозиції Банку щодо укладення таких додаткових договорів, а у випадку не укладення таких додаткових договорів - непогашення заборгованості за кредитним договором протягом 30 календарних днів з моменту спливу 15 денного строку, що визначений Сторонами як строк розгляду пропозиції». Проте, як вбачається з наданого позивачем договору іпотеки № PM-SME 016/397/2008, п. 6.1. статті 6 договору іпотеки не містить вищенаведених положень. Крім того, позивач у позовній заяві вказав, що в пункті 5.2. Іпотечного договору зазначається, що Іпотекодавець зобов`язується в будь-який час протягом усього строку дії договору надавати безперешкодний прохід представникам Іпотекодержателя з метою здійснення контролю за станом та умовами користування предметом іпотеки. Також, іпотекодавець зобов`язується в день укладення цього договору передати іпотекодержателю на весь строк дії цього Договору оригінал документу, що підтверджує право власності іпотекодавця на предмет іпотеки. Наведені положення також відсутні у п. 5.2. наданого договору. Вимогу про передачу іпотекодавцем іпотекодержателю оригіналів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки оскаржуваний договір іпотеки не містить. Також, не відповідає положенням оскаржуваного договору іпотеки зміст п. 5.4., що викладений позивачем у позовній заяві. Адже, згідно п. 5.4. статті 5 оскаржуваного договору іпотеки визначені наслідки втрати чи пошкодження предмета іпотеки, які відповідають вимогам ст. ст. 10, 12 та Закону України «Про іпотеку». Серед них відсутній вказаний позивачем наслідок у виді здійснення дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо зобов`язання виконується в повному обсязі, з причин зменшення вартості предмета іпотеки, окрім випадку звичайного зносу. А відтак, суд приходить до висновку, що належних та допустимих доказів на підтвердження доводів позивача щодо недійсності договору під час розгляду справи суду не надано. Судом не встановлено обставин, які могли бути підставою для визнання недійсним іпотечного договору, який був укладений між сторонами 14.08.2008 року на виконання зобов`язань за кредитним договором. На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання договору іпотеки недійсним з підстав, заявлених в позовній заяві у суду немає, а відтак, суд відмовляє у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed