overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. В обґрунтування вимог зазначає, що з 2004 року проживає однією сім'єю з відповідачкою. 04 серпня 2014 року між ними було зареєстровано шлюб. Від спільного проживання у них народилося четверо дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На час народження дочки [PERSON] та синів [PERSON] і [PERSON] шлюб між ним та відповідачкою не був зареєстрований і у свідоцтвах про їх народження запис про батька дитини був зроблений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України за заявою [PERSON], а саме, у графі «Батько» зазначено прізвище «[PERSON]», яке є дівочим прізвищем відповідачки. Особи, яка у свідоцтві про народження дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначена їх батьком, - «[PERSON]» не існує. Зазначає, що саме він є батьком дітей [PERSON], [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим просить визнати його батьківство щодо них і внести зміни в актові записи про їх народження, записавши його батьком та змінивши прізвище дітей з «[PERSON]» на «[PERSON]». Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, і просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала і не заперечувала проти його задоволення. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] та [PERSON] не заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідачка [PERSON] позов визнала, і таке визнання нею позову є безумовним та не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачці роз`яснені, суд приймає визнання [PERSON] позову та ухвалює рішення про задоволення позовних вимог. За згодою позивача суд не стягує з відповідачки судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначилв, що з 20 листопада 2004 року він перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений запис № 113. Від шлюбу сторони дітей не мають, проживають окремо з 03 вересня 2012 року, в зв'язку з чим просить суд розірвати його шлюб з [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи своєчасно та належним чином, надав суду заяву про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити, справу розглядати у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON], просила їх задовольнити, справу розглядати у її відсутності. Таким чином, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 20 листопада 2004 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження був зроблений актовий запис № 113(а.с.12). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося. З 03 вересня 2012 року проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, визнання відповідачем, позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, дослідивши матеріали справи, вважає подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї за неможливе. При таких обставинах, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

у лютому 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 серпня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач прізвище змінювала. Проте, вирішення питання про зміну прізвища позивач не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.02.2009 року між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, на примирення не згодні. У зв'язку з цим позивач просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом сповіщався. Дослідивши матеріали справи, вислухавши суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21.02.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 4) Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та проживають окремо, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом та просить його задовольнити. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.02.2006 року між сторонами укладено шлюб. Згодом сторони почали віддалятися один від одного і це призвело до того, що в подальшому спільне життя у них не склалося: вони постійно сваряться, не можуть знайти спільної мови. Через розбіжність у поглядах на життя спільне проживання сторін, існування сім'ї та збереження шлюбу виявилося неможливим. Шлюбні стосунки у сторін фактично припинилися, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо, на примирення не згодні. У зв'язку з цим позивач просить розірвати шлюб укладений з [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилась, проте надала суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом сповіщався. Дослідивши матеріали справи, вислухавши суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 24.02.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 3) Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків та проживають окремо, збереження шлюбу і примирення між ними не можливе. Повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та встановивши, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Позивач в судове не з'явилась, просила слухати справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове не з'явився, просив слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 березня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 07 березня 2003 року, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї. (а.с. 8) Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 9) З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 18 січня 2003 року вона перебувала у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 08. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей добровільно не надає, не працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дітей. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 06 лютого 2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2001 року народження у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 06 березня 1998 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 65. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. пояснив, що він є інвалідом ІІ групи, ніде не працює, отримує пенсію по інвалідності. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, не працює, отримує пенсію по інвалідності, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 2001 року народження у розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 27 лютого 2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 22 грудня 2007 року вона перебувала у шлюбі, який рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 25 грудня 2014 року був розірваний. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Відповідач працює бухгалтером у ФОП [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу на утриманні дитини. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з його заробітку, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 02 лютого 2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved