Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини. Позивач вказувала, що перебувала в шлюбі з відповідачем з 2001 року до 2010 року та мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2010 року, відповідач повинен був сплачувати на її користь кошти на утримання сина в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, з 01 лютого 2014 року відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів та станом на 01 листопада 2014 року борг складав 5568,50 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 15202 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів за період з лютого по листопад 2014 року. Пояснила, що відповідач борг по аліментам виплатив їй остаточно у березні 2015 року у повному обсязі. Відмовилася збільшувати позовні вимоги щодо розміру пені за весь період часу прострочення сплати аліментів по відношенню до кожного місяця боргу за кожний день прострочення. Вважала, що здійснений нею розрахунок пені відповідає ст. 196 СК України. Не заперечувала щодо зменшення розміру пені до 5000 грн. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позову, оскільки заборгованість по аліментам відсутня. Крім того, посилався на те, що відповідно до рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 квітня 2013 року сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 частини з усіх виді заробітку та на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/12 частини з усіх видів заробітку. Також має на утриманні батьків пенсійного віку, які постійно хворіють та потребують догляду. Представник третьої особи - Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції - Роткевич І.В. позов підтримала, пояснила, що борг по аліментам відсутній, перерахунок аліментів було проведено після надання відповідачем довідки про фактичний доход. Третя особа [PERSON] з позовом не погодилася, вважала, що розмір пені повинен бути не більшим за 1500 грн. з метою щоб діти перебували в рівних умовах. Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом достовірно встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2010 року у справі за №2-7504 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дитини, з відповідача стягнуто на користь позивача кошти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції від 17 лютого 2011 року було відкрито виконавче провадження ВП №24560811, матеріали якого були оглянуті в оригіналі в судовому засіданні, на підставі виконавчого листа за №2-7504, виданого 04 січня 2011 року на виконання рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2010 року у справі за №2-7504. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 квітня 2013 року у справі за № 524/2910/13-ц, номер провадження № 2/524/1395/13 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання малолітньої дитини та дружини, з відповідача стягнуто на користь позивача кошти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/6 частини зі всіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, та кошти на утримання дружини в розмірі 1/12 частини зі всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно, починаючи з 02 квітня 2013 року і до досягнення дитиною - сином [PERSON], [INFO] трьохрічного віку - до [INFO]. Згідно постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції від 14 червня 2013 року було відкрито виконавче провадження ВП №38494514, на підставі виконавчого листа за № 524/2910/13-ц, номер провадження 2/524/1395/13, виданого 14 травня 2013 року на виконання рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 квітня 2013 року у справі за №524/2910/13-ц, номер провадження 2/524/1395/13. У ході виконавчого провадження ВП №24560811 державним виконавцем Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції Роткевич І.В. було нараховано розміри аліментів, які повинен був сплатити відповідач на користь позивача та розміри заборгованості по цим аліментам станом на 01 листопада 2014 року у сумі 5568,50 грн., виходячи з розмірів середньої заробітної плати по м. Кременчуку, оскільки у державного виконавця були відсутні відомості про місце роботи відповідача та його доходи. Після надання відповідачем довідки з місця роботи цим держаним виконавцем було зроблено перерахунок заборгованості, виходячи з наявних розмірів заробітної плати відповідача. Станом на 01 листопада 2014 року визначено заборгованість по аліментам на суму 4858,43 грн.: - лютий 2014 року - 815,50 грн.; - березень 2014 року - 815,50 грн.; - квітень 2014 року - 460,91 грн.; - травень 2014 року - 460,91 грн.; - червень 2014 року - 460,91 грн.; - липень 2014 року - 470,39 грн.; - серпень 2014 року - 460,91 грн.; - вересень 2014 року - 460,91 грн.; - жовтень 2014 року - 460,91 грн. Заборгованість по аліментам сплачено відповідачем: за лютий та березень 2014 року у розмірі - 451,21 грн., 451,21 грн. 17 листопада 2014 року; за квітень і травень 2014 року у розмірі - 498,73 грн., 498,73 грн. 04 грудня 2014 року; за червень та липень 2014 року у розмірі - 498,73 грн., 498,73 грн. 06 січня 2015 року; за серпень 2014 року у розмірі - 498,73 грн. 03 лютого 2015 року; за вересень 2014 року у розмірі - 498,73 грн. 24 лютого 2015 року; за жовтень та листопад 2014 року у розмірі - 498,73 грн., 498,73 грн. 02 березня 2015 року. Суд вважає, що саме з вини відповідача виникла заборгованість по аліментам, присуджених судом на користь позивача, оскільки відповідач не вживав заходів щодо своєчасної сплати аліментів, свого працевлаштування, вирішення питання про зміну розмірів аліментів, присуджених на користь позивача з 1/4 до 1/6 частини доходів відповідача, відстрочки чи розстрочки сплати таких аліментів за умови виникнення обставин, що свідчили б про погіршення матеріального становища відповідача. Відповідач не подав суду належні і допустимі докази на підтвердження відсутності його вини у виникненні боргу по сплаті аліментів на користь позивача. Звідси, відповідач за висновком суду зобов'язаний згідно ч.1 ст. 196 СК України сплатити неустойку на користь позивача у зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Однак, відповідно ч. 2 ст. 196 СК України суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 500 грн., з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача. При цьому, суд враховує наведені вищі обставини щодо сімейного становища відповідача, присуджених судом аліментів з відповідача на користь позивача та третьої особи [PERSON] Також, суд враховує, що відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з третьою особою [PERSON], але зареєстрований та проживає зі своїми батьками, які є людьми похилого віку, пенсіонерами, яким відповідач надає певну матеріальну допомогу у зв'язку з наявністю захворювань. Крім того, суд враховує, що відповідач працевлаштувався до ПП «Укравіасервіс» у квітні 2014 року, де працює і станом на день розгляду справи, має стабільні доходи, які є незначними за своїм розміром. При зменшенні розміру пені, суд також виходив з того, що позивач не надала належні і допустимі докази на підтвердження запропонованого нею розміру неустойки на суму 15202 грн., оскільки відповідний розрахунок позивачем з урахуванням часу виникнення заборгованості по аліментам, а не часу сплати аліментів, часу сплати заборгованості по аліментам. Тому, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 500 грн. та на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial