Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-25 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, просив стягнути із [PERSON] на користь АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 50 640,99 грн. та судові витрати. Заявлені вимоги мотивував тим, що [PERSON] звернувся до АТ «КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 23 квітня 2014 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Однак, у порушення умов договору свої зобов`язання відповідач не виконав, внаслідок чого станом на 31 серпня 2019 року має заборгованість в розмірі 50 640,99 грн., з яких 528,41 грн. - тіло кредиту, 46 724,91 грн. проценти за користування кредитом, 500,00 грн. комісія, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2387,67 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив, відзив не подав. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 червня 2014 року між АТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 600 грн., що підтверджується підписаною анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Посилаючись на те, що вказана анкета-заява в сукупності з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складають умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 50 640,99 грн. Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 31 серпня 2019 року становить 50 640,99 грн., а саме: 528,41 грн. - тіло кредиту; 46 724,91 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - заборгованість за комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 2387,67 грн. - штраф (процентна складова). Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Частиною 1 статті 634 вказаного Кодексу встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми боргу за відсотками, комісією та штрафами є необґрунтованими з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (далі - Постанова) передбачено, якщо Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, то з огляду на їх мінливий характер, їх не можна вважати складовою кредитного договору, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Із заяви, підписаної [PERSON] , вбачається, що в ній відсутні правила надання банківських послуг, тарифи обслуговування кредитних карт, умови настання відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми, тощо. Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові вказує, що оскільки підписана лише заява-анкета, яка не містить детальних умов договору, а Правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт не містять підпису боржника, тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зі змісту позовної заяви Банку вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом проведено позивачем у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htpp://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. При цьому позивач посилається на можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід`ємних частин договору на умовах, визначених п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг. Можливість нарахування та стягнення штрафних санкцій передбачена п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг. Однак, усі вищезазначені документи, які за твердженням кредитора становлять єдиний кредитний договір, не були підписані відповідачем [PERSON] . В справі міститься анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з підписом боржника, яка не містить зазначення базової процентної ставки за користування кредитом, комісії за кредитне обслуговування, розміру щомісячних платежів, строку їх внесення, комісії за зняття коштів тощо. Разом з тим, витяг із «Тарифів Банку», на які у позовній заяві посилається АТ «КБ «ПриватБанк», не містить підпису [PERSON] . У той же час позивач обґрунтував свої вимоги не на підставі умов, викладених у Заяві на отримання кредиту, а виключно на умовах, які містяться у Правилах користування платіжною карткою, Умовах та правилах надання банківських послуг та «Тарифах Банку». При цьому суд вказує, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] . АТ КБ «Приватбанк» дотрималось вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитного договору, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за кредитом, комісії та штрафних санкцій, надані банком «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому згідно з частиною шостою\~статті 81 ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача нарахованих позивачем відсотків, комісії та штрафів. Водночас, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України,\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 528,41 грн. Отже, пред`явлений позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню пропорційно сумі задоволених вимог у розмірі 20,04 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial