Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Красилівської міської ради про визнання недійсним рішення та державного акта на право приватної власності на землю посилаючись на те, що рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 21 квітня 1994 року по справі № 2-20/1994 поділено незакінчене будівництвом будинковолодіння по [ADDRESS] шляхом виділення їй його частини, а саме виділення у житловому будинку 1\\2 частину житлової кімнати 1-3 площею 19,50 кв. м., що становить 28 % площі житлового будинку та погребу в підвалі площею 2 х 4 м., загальною вартістю цієї частини будинковолодіння 3 862 218 карбованців. Зобов`язано її зробити вхід в частину жилої кімнати 1-3 в сторону бокового фасаду і замурувати цеглою частину вікна. Виділено [PERSON] в житловому будинку жилу кімнату 1-1 площею 15,41 кв. м., жилу кімнату 1-2 площею 16,10 кв. м. і частину жилої кімнати 1-3 площею 19,5 кв. м. загальною вартістю цієї частини житлового будинку 8 827 818 карбованців і становить 72 % площі і вартості жилого будинку. Також [PERSON] виділено прибудову «а» та частину підвалу загальною вартістю цієї частини будинковолодіння 12 657 794 карбованців. Зобов`язано [PERSON] заложите цеглою перегородку в жилій кімнаті 1-3. Зазначене рішення суду забрало чинності 02.05.1994 року. Таким чином, на підставі вищевказаного рішення суду вона є власником ј частини будинковолодіння по [ADDRESS] . Зазначене будинковолодіння розміщено на призначеній для його обслуговування присадибній земельній ділянці площею 0,10 га. В подальшому даному будинковолодінні був присвоєний адресний номер [ADDRESS] , а сусідньому щодо нього будинку [PERSON] присвоєно номер 96/1. У відповідності до ч. 2 ст. 30 ЗК України з переходом вищезазначеного будинковолодіння у її та відповідача спільну часткову власність закріплена за ним присадибна земельна ділянка площею 0,10 га., перейшла у їхнє спільне користування. За таких обставин, з квітня 1994 року вона та [PERSON] спільно користуються вищезазначеним належним їм будинковолодінням та призначеною для його обслуговування присадибною земельною ділянкою площею 0.10 га. В червні 2020 року вона вирішила оформити і документально посвідчити своє право на зазначену земельну ділянку та звернулась з цього приводу до Красилівської міської ради як власника земель в межах міста Красилів у відповідь на, що її повідомили про те, що уся зазначене земельна ділянка приватизована [PERSON] . Так, 24 червня 2020 року Відділом у Красилівському районі ТУ Держгеокадастру у Хмельницькій області їй була надана копія виданого на ім`я [PERSON] 24 травня 1994 року на підставі рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради від 22 грудня 1993 року № 132 державного акта на право приватної власності на землю, згідно якого останній є власником вищезазначеної земельної ділянки площею 0,10 га., для обслуговування житлового будинку. 27 листопада 2020 року Красилівською міською радою їй була надана довідка № С\\1634/08-29/20 про те, що згідно записів у земельно-кадастровій книзі міста Красилів земельна ділянка площею 0,12 га., по [ADDRESS] перебуває у власності [PERSON] відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії ХМ № 00008 від 24.05.1994 року. Таким чином, лише в червні 2020 року вона дізналась про факт приватизації та отримання [PERSON] у власність вищезазначеної належної їм присадибної земельної ділянки площею 0,10 га., по [ADDRESS] . До цього часу та отримання вищезазначених документів вона не знала та не могла знати про зазначені обставини, вона вільно володіла і користувалась вищезазначеною належною їй частиною житлового будинку та призначеною для його обслуговування земельною ділянкою. [PERSON] не заперечував її прав на зазначене майно та визнавав її їх співвласником, у зв`язку із чим найменших підстав припускати про можливість приватизації [PERSON] даної земельної ділянки та позбавлення її права на неї не було. Вважає рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради від 22 грудня 1993 року № 132 в частині передання [PERSON] безкоштовно у власність земельної ділянки по [ADDRESS] площею 0,10 га., для обслуговування житлового будинку та виданий на ім`я [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ № 00008 від 24.05.1994 року на земельну ділянку площею 0,10 га, для обслуговування житлового будинку незаконним і таким, що підлягають скасуванню. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник подав письмову заяву, в якій просив суд розглядати справу у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутність, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду. Відповідач [PERSON] , який повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав та про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, згідно рішення Красилівського районного суду від 21 квітня 1994 року [PERSON] є власником ј частини будинковолодіння по [ADDRESS] , іншої Ѕ частини є [PERSON] . В червні 2020 року позивачу стало відомо, що на підставі рішення виконавчого комітету Красилівської міської ради від 22 грудня 1993 року [PERSON] видано державний акт на право приватної власності на землю, згідно якого останній є власником вищевказаної земельної ділянки площею 0,10 га, для обслуговування житлового будинку. Відповідно до ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 16\~Цивільного кодексу\~України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Так, згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~6\~ЗК країни\~1990\~року (чинного на час прийняття спірного рішення, видачі державних актів) громадяни України мають право на одержання безоплатно у власність земельних ділянок для: ведення селянського (фермерського) господарства; ведення особистого підсобного господарства; будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка); садівництва; дачного і гаражного будівництва. Передача розташованих на території міст земельних ділянок у власність громадян належала до відання міських Рад народних депутатів (ст.ст. 10, 17 ЗК України 1990 року, ст.ст. 19, 35, 42 чинного на час передачі ділянки\~Закону України «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування»). Відповідно до цільового призначення всі землі України поділяються на: землі сільськогосподарського призначення; землі населених пунктів (міст, селищ міського типу і сільських населених пунктів); землі промисловості, транспорту, зв`язку, оборони та іншого призначення; землі природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; землі лісового фонду; землі водного фонду; землі запасу (ч. 1 ст. 2 ЗК України 1990 року). Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються в користування земельні ділянки для будівництва та обслуговування індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Порядок розпорядження і використання земельних ділянок громадянам, яким жилий будинок, господарські будівлі і споруди належать на праві спільної (часткової або сумісної) власності, врегульовано\~ст. 42 ЗК України 1990 року. Згідно цієї норми\~громадяни, яким жилий будинок, господарські будівлі та споруди і земельна ділянка належать на праві спільної сумісної власності, використовують і розпоряджаються земельною ділянкою спільно. Використання і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками цих об`єктів і земельної ділянки пропорційно розміру часток у спільній власності на даний будинок, будівлю, споруду. Право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Проте, земельна ділянка була передана у власність [PERSON] з порушеннями, оскільки її передача відбулася без встановлення кола осіб, які мали на неї право (співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] ). Крім цього, згідно з рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради народних депутатів № 34 від 25 березня 1993 року [PERSON] в зв`язку з викупом в особисту власність житлового будинку (що було здійснено під час шлюбу з позивачем) надано земельну ділянку в постійне користування 0,10 га, тимчасове користування 0,035 га по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Красилівської міської ради народних депутатів № 132 від 22 грудня 1993 року [PERSON] надана земельна ділянка по [ADDRESS] , а відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ХМ\~№ 00008\~виданий 24\~травня 1994\~року [PERSON] \~надано земельну\~ділянку по\~ [ADDRESS] \~з посиланням\~на рішення\~№ 132\~від 22\~грудня 1993\~року,\~в якому\~визначено іншу\~адресу земельної\~ділянки.\~ Отже, орган місцевого самоврядування, використовуючи надані йому чинним на той час Земельним кодексом\~України повноваження на передачу у власність громадян земельних ділянок, допустив порушення ст.ст. 6, 17, 42,\~56, 67 ЗК України 1990 року. Згідно ч. 2 ст.\~19\~Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Зі змісту ч. 2 ст.\~144\~Конституції України та ч.ч. 1, 9, 10 ст. 59 чинного Закону України\~«Про місцеве\~самоврядування в\~Україні» вбачається, що рішення органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з мотивів невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними з ініціативи заінтересованих осіб судом, тобто в судовому порядку. Це не позбавляє орган місцевого самоврядування права за власною ініціативою або ініціативою інших заінтересованих осіб змінити чи скасувати прийнятий ним (або виконавчим органом ради) правовий акт (у тому числі і з мотивів невідповідності Конституції чи законам України). Проте згідно ст.\~74\~цього Закону органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами, а тому не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення (рішення Конституційного суду України № 7-рп/2009 від 16 квітня 2009 року). Обставини справи вказують на неможливість внесення змін або самостійного скасування оскаржуваних рішення та державні акти (які порушують права позивача) органом місцевого самоврядування. Тому суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування згідно п. «г» ч. 3 ст.\~152\~ЗК України підлягає визнанню недійсним. За встановлених обставин не може бути визнаний таким, що відповідає вимогам закону та відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України\~підлягає визнанню недійсними й виданий на підставі оскаржуваного рішення державний акт на право приватної власності на землю серії ХМ № 00008 виданий 24 травня 1994 року Красилівською Радою народних депутатів. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, врахувавши, що задоволення позовних вимог не порушає нічиїх прав та інтересів, суд приймає до уваги, що право власності на будинок по [ADDRESS] належить [PERSON] і земельна ділянка, на якій розташована відповідна житлова будівля, належить позивачу по справі, а також враховуючи, неможливість позивачем іншим шляхом оформити свої права на зазначене нерухоме майно, приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved