Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

У провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебуває вищезазначена цивільна справа. Відповідно до позовних вимог позивачка [PERSON] просить стягнути на свою користь нараховану, але невиплачену заробітну плату в розмірі 16258 грн. 97 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що вона згідно наказу № 3802-к від 03.12.2012 року була прийняти на роботу на Енергодарську дільницю ПАТ «Запоріжжяобленерго». Але, з серпня 2017 року, відповідач у встановлені законом строки, зарплату їй не виплачує. Відповідно до ухвали суду від 25.05.2018 року дана справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.30). Сторонам направлялась до відому ухвала суду від 25.05.2018 року (а.с.31). Відповідачем до суду не надано заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. В матеріалах справи наявний відзив, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи на те, що ПАТ «Запоріжжяобленерго» знаходиться у складному фінансовому становищі та ступінь виконання зобов'язання відповідача перед позивачем знаходиться в прямій залежності від стану виконання зобов'язань споживачів перед ПАТ «Запоріжжяобленерго» та політики НКРЕКП щодо встановлення відсотків відрахувань на поточні рахунки відповідача. Перерахування коштів здійснюється виключно на підставі алгоритму і лише алгоритмом визначається частка коштів, наявних на поточному рахунку із спеціальним режимом використання, і які можуть бути використані для розрахунків із зарплати. Але НКРЕКП було встановлено нульовий відсоток відрахувань коштів, які надходили на рахунок відповідача із спеціальним режимом використання та НКРЕКП не виконує обов'язок по забезпеченню додержання прав і законних інтересів ПАТ «Запоріжжяобленерго», пов'язаних з виплатою заробітної плати (а.с.15-16). Крім того, відповідачем надана довідка, відповідно до якої позивачці, станом на 22.05.2018 рік, не виплачено зарплатню у сумі 8786 грн. 24 коп. (а.с.33). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з тим що, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно з матеріалами справи, позивачка [PERSON] працює у ПАТ «Запоріжжяобленерго» на посаді економіста по збуту електроенергії (а.с.33). Позивачкою надана копія розрахункового листка за грудень 2017 року, відповідно до якого сума заборгованості із зарплатні складає 16258 грн. 97 коп. (а.с.2) та саме вказану суму позивачка просить стягнути на свою користь, відповідно до позовних вимог (а.с.1). Проте, відповідно до наданої відповідачем довідки про невиплачену зарплату, заборгованість із заробітної плати перед позивачкою, за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року, складає - 8786 грн. 24 коп. (а.с.33). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст..79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст..80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, вищезазначена довідка про невиплачену зарплату у розмірі 8786 грн. 2 коп. є належним, достовірним та достатнім доказом та суд приймає її до уваги при винесенні рішення, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню саме у розмірі 8786 грн. 24 коп., тобто у розмірі, підтвердженому відповідними доказами. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частина 1 ст. 115 КЗпП України встановлює, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні і строки, встановленні колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Працівник має право на оплату своєї праці своєчасно на підставі укладеного трудового договору (ст. 21 Закону «Про оплату праці»). Згідно із ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 241-1 КЗпП України. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підтверджений наданими доказами, крім того відповідач підтвердив наявність заборгованості у ПАТ «Запоріжжяобленерго» перед позивачкою відповідною довідкою, проте позовні вимоги підлягає частковому задоволенню у розмірі 8 786 грн. 24 коп. за період з серпня 2017 року по грудень 2017 року. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп..

Outcome: partial