Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк», ФОП [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, мотивуючи тим, що 13 червня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та ФОП [PERSON] укладено кредитний договір № 06/2006/км-756/тт-261. В цей же день з метою забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки між [PERSON], ПАТ «Дельта Банк», ФОП [PERSON] 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором за вказаним кредитним договором. Договір поруки позивач вважає припиненим, оскільки відсутні підтвердження того, що кредитні кошти відповідач ФОП [PERSON] використовувала за цільовим призначенням - на розвиток бізнесу; відсутні докази того, з якого часу відповідач ФОП [PERSON] перестала виконувати свої зобов'язання за кредитним договором; порушення АКІБ «УкрСиббанк» умов договору поруки щодо пред'явлення вимог до поручителя на другий день з моменту невиконання своїх зобов'язань позичальником. Також позивач вважає припиненим укладений договір поруки, оскільки у договорі не зазначено конкретний строк дії договору (зазначено - до повного погашення суми кредиту). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених вище. Представник відповідача у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, мотивуючи тим, що у договорі поруки дійсно не зазначено конкретного строку його дії. Разом з тим, у договорі визначено, що поручителю відомо про строк погашення кредиту - до 13 червня 2017 року. Тому доводи позивача щодо припинення договору поруки у зв'язку з невизначеністю конкретного строку дії договору є безпідставними. Відповідач ФОП [PERSON] до судового засідання не з'явилась з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Тому, суд розглянув справу у її відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 червня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ФОП [PERSON] укладено кредитний договір № 06/2006/км-756/тт-261 про відкриття поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії, що дорівнює 25 400 швейцарських франків у порядку та умовах, визначених цим договором з метою видачі кредиту - на розвиток бізнесу (а.с. 8-13). 8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитом, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором за вказаним кредитним договором (а.с.19-20). Відповідно до п. 1.2.2 кредитного договору позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток № 1 до договору), якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11,7.4 договору. Отже, графік погашення кредиту - Додаток № 1 до договору є невід'ємною частиною договору кредиту. Відповідно до графіка погашення кредиту строком повернення кредиту визначено 13 червня 2017 року (а.с. 60-62). Тому, доводи позивача про те, що кредитним договором не визначено строк його дії є безпідставними. Разом з тим, судом встановлено, що з метою забезпечення кредитного договору було укладено договір поруки між [PERSON], ПАТ «Дельта Банк», ФОП [PERSON] (а.с. 14-15). Відповідно до п.1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх зобов'язань в повному обсязі, що виникли з договору про надання кредиту. П. 3.2 договору поруки визначено, що порука припиняється з припиненням всіх зобов'язань позичальника по кредитному договору. Крім того, згідно з п. 1.2 договору поруки поручителю добре відомі усі умови кредитного договору, у тому числі термін остаточного повернення кредиту та сплати відсотків - 13 червня 2017 року. Отже, строк дії договору поруки пов'язується зі строком дії кредитного договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно з ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. З урахуванням наведеного, доводи позивача про визнання договору поруки припиненим у зв'язку з не визначенням строку дії договору поруки є безпідставними. Крім того, ч. 4 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 5 від 30 березня 2012 року визначено, що сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Оскільки строк дії договору поруки пов'язується зі строком дії кредитного договору, який закінчується 13 червня 2017 року, то підстав для визнання договору поруки припиненим згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України немає. Водночас, під час судового розгляду встановлено, що 12 березня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ФОП [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору № 06/2006/км-756/тт-261 з новим графіком погашення кредитної заборгованості та якою визначено інший розмір пені за несвоєчасне погашення відсотків, що є значно меншим, ніж встановлений у кредитному договорі (а.с. 66-67). Додатковою угодою від 11 лютого 2009 року визначено графік погашення кредитної заборгованості (а.с. 73-76). Отже, вказаними додатковими угодами не збільшувався обсяг відповідальності позичальника та поручителя, у зв'язку з чим відсутні підстави для визнання поруки припиненою на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України. Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідно до п. 1.2 договору поруки кредитор має право в односторонньому порядку змінити строк погашення та плати за кредит та п. 2.1, відповідно до якого кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з позичальником, унаслідок яких збільшується обсяг відповідальності поручителя. Інші доводи позивача не можуть бути підставою для визнання договору поруки припиненою на підставі ст. 559 ЦК України. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав. При пред'явленні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог, понесені судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed