Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи які не заявляють самостійних вимог: Відділ реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району Управління державної реєстрації фізичних осіб Запорізької міської ради, Відділ по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, як орган опіки та піклування, [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 11.06.2010 року по 22.10.2018 року. У шлюбі, [INFO] народився син [PERSON] , який після розірвання шлюбу між сторонами постійно мешкає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , яка належить її матері [PERSON] . Разом з тим, місце проживання позивачки зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Крім того, квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачці на праві власності, знаходиться в іпотеці. На теперішній час реєстрація місця проживання [PERSON] , [INFO] не була проведена. Позивачка отримала відповідь Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, в якій роз`яснено, що для реєстрації місця проживання дитини окрім заяви матері потрібна згода батька. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/6827/18 від 18.09.2018 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи інтереси дитини, позивачка звернулась з відповідним позовом до суду, в якому просить надати дозвіл на здійснення реєстрації дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою місця реєстрації бабці, а саме: [ADDRESS] . 23.03.2021 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки він ніколи не ухилявся від надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини та у будь-який час, за попередньою домовленістю з позивачкою, готовий прибути до компетентного органу для надання такого дозволу. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач ніколи за ухилявся від реєстрації місця проживання дитини. З метою добровільного вирішення спору відповідачем було здійснено реєстрацію в електронній черзі Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради на 14.04.2021 року о 09 год. 00 хв., про що завчасно було повідомлено позивачку. Разом з тим, позивачка для вирішення питання щодо отримання від відповідача дозволу на реєстрацію дитини не з`явилась. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами які містяться в матеріалах справи. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву та заяву про неможливість участі у судовому засіданні. Представник третьої особи районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району як органу опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа: [PERSON] не заперечувала проти реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] . У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідача, третьої особи [PERSON] вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 11.06.2010 року по 22.10.2018 року. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси 523/2332/18 від 22.10.2018 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 334/6827/18 від 18.09.2018 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з даними паспорта громадянина України [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачці на праві власності, знаходиться в іпотеці. Згідно договору купівлі-продажу від 07.09.1999 року № 1075 квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . Згідно зі ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її для самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст.ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Станом на час звернення з вказаним позовом до суду, реєстрація місця проживання малолітнього [PERSON] , 22.04.2015 року проведена не була. Позивачка має намір зареєструвати місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з чим 19.02.2021 року звернулася з відповідною заявою до відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Рішенням відділу реєстрації фізичних осіб по Вознесенівському району управління державної реєстрації фізичних осіб департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 19.0.2021 року [PERSON] було відмовлено у проведенні реєстрації місця проживання малолітньої дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідно до п.18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207, а саме у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів про те, що вона зверталась до відповідача щодо вирішення питання про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] . Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. За вимогами ст.ст.6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено обов`язок протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом МВС України № 1077 від 22.11.2012 року, визначено порядок реєстрації місця проживання і порядок зняття з реєстрації місяця проживання дітей, які не досягли 14 років. Згідно з п.2.3 цього Порядку, при проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків, надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу органу ДМС України за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року № 207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Суд зазначає, що відповідачем були прийняті заходи щодо реєстрації місця проживання дитини, а саме здійснено реєстрацію в електронній черзі Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, про що завчасно рекомендованим листом було повідомлено позивачку. Втім, позивачка для вирішення питання щодо отримання від відповідача дозволу на реєстрацію дитини не відреагувала, у призначений день та час не прибула та не повідомила про причини її неявки, та не запропонувала здійснити таку реєстрацію в будь-який інший день. Крім того, позивачкою не надано доказів, а саме довідки територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу органу ДМС України за місцем її проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з нею. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed