Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів на їх утримання до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що вказані діти перебувають на профілактичному обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської. Підставою для взяття на облік є проживання дітей у сім`ї, в якій мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до довідки про державну реєстрацію народження, виданої Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Запорізькій області, відомості про батька дітей було внесено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Відповідно до довідки відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] 01.02.2018 року до відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло звернення Запорізької ЗОШ №14 щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] , в якому зазначено, що дитина не відвідує навчальний заклад протягом кількох днів. В ході роботи соціальний педагог [PERSON] з`ясувала, що мати дитини залишила місце постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] разом з братом [PERSON] , [INFO] , який навчається ЗОШ № 80, залишилися з біологічним батьком [PERSON] В ході проведеної роботи було здійснено кілька виходів за адресою проживання родини по [ADDRESS] , однак потрапити до помешкання не вдавалося, двері ніхто не відчиняв. Лише 06.02.2018 року в ході виходу за адресою встановлено, що санітарний стан житла жахливий, помешкання перебувало в занедбаному стані, в хаті було холодно і темно, було вибито шибки, в кімнатах звалище мотлоху. Дітей з [PERSON] не було. З його пояснень було встановлено, що дітей він відвіз до своєї матері. [PERSON] було попереджено про правову відповідальність, було роз`яснено порядок визнання батьківства та повернення дітей на виховання у родину, після чого він погодився передати дітей спеціалістам відділу служби. 07.02.2018 року дітей було влаштовано до Православного дитячого будинку «Надія», де вони перебувають по теперішній час. Відповідно до листа ЗМЦСССДМ, під час відвідування родини фахівці спілкувалися з [PERSON] , від якого відчувався різкий запах алкоголю, сам він був в брудному одязі під час розмови він зазначив, що [PERSON] дійсно залишила місце постійного проживання та дітьми не цікавиться. [PERSON] мав намір забрати дітей на виховання до себе. До відділу служби [PERSON] з`явилась за тиждень, письмових пояснень давати не захотіла, пояснила, що вимушена переховуватися, оскільки її цивільний чоловік [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, паспорт громадянина України вона втратила, тому не заперечує проти тимчасового перебування дітей в дитячому притулку. Їй було роз`яснено про порядок повернення дітей на виховання у родину, однак жінка нічого не зробила для того аби повернути синів. На теперішній час місце знаходження [PERSON] невідоме, за період з лютого 2018 року по січень 2019 року мати до відділу служби з`являлася кілька разів, повідомляла про наміри повернути дітей, однак нічого не зробила для цього. У жовтні 2018 року відділом служби було отримано повідомлення Православного дитячого будинку «Надія», в якому зазначено, що останнім часом дітей ніхто не провідує, не цікавиться станом їхнього здоров`я, успіхами та досягненнями. Також просили розглянути питання доцільності звернення до суду з позовом про позбавлення матері батьківських прав. Приймаючи до уваги викладене, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно її синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з останньої на користь Православного дитячого будинку «Надія» ім. Злотолінської Н.М. Запорізької єпархії Української православної церкви аліменти на утримання хлопців у розмірі по 1/6 частині від заробітку (доходу) матері на кожного, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14.02.2019 року і до повноліття кожної дитини. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає та не заперечує проти ухвалення заочного рішення суду. Під час розгляду справи повністю підтримала результати висновку № 05/01-32/0172 від 11.02.2019 року щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав у відношенні її синів: [PERSON] та [PERSON] . Відповідачка, будучи повідомленою згідно вимог ЦПК України, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, у визначений строк не надала суду відзив на позовну заяву тому у відповідності до ст.ст. 279-281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, подала заяву про слухання справи без її участі, просить позов задовольнити. Під час розгляду справи пояснювала, що адміністрації дитячого будинку повністю підтримує рішення органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її синів. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. У відповідності зі ст.164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Із роз`яснень, викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Республіканець Бериславського району Херсонської області, остання відома адреса реєстрації якої: [ADDRESS] , являється матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказане підтверджується долученими до позову копіями свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Шевченківським ВДРАЦС Запорізького МУЮ 29.08.2006 року та свідоцтва про народження [NUMBER] , зареєстрованим у Виконавчому комітеті Чапаєвської сільської ради Пологівського району Запорізької області та виданим повторно 02.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Пологівського району управління юстиції у Запорізькій області. Відомості про батька дітей - [PERSON] відповідно до довідок про державну реєстрацію народження № 240/17.3.04-37 та № 241/17.3.04-37 виданих 16.03.2018 року Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Запорізькій області, було внесено на підставі ч.1 ст.135 СК України. Згідно Листа Запорізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №14 ЗМР Запорізької області № 01-21/39 від 01.02.2018 року Відділ по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було повідомлено, що малолітній [PERSON] , [INFO] не відвідує навчальний заклад протягом кількох днів. В ході роботи соціальний педагог - [PERSON] з`ясувала, що мати дитини залишила місце постійного проживання за адресою: [ADDRESS] . Малолітній [PERSON] тимчасово мешкає за вказаною адресою зі своїм біологічним батьком - [PERSON] , [INFO] , від якого вона пішла після того, як отримала від нього ножове поранення. Зверталась до поліції, не могла ходити, а тому і на могла забрати дітей. На час надання цих пояснень, [PERSON] повідомила службу, що [PERSON] погрожує їй ножем, дітей не повертає, а крім того, в неї немає житла, тому забрати хлопців вона не має куди. Надати пояснення, у зв`язку з чим [PERSON] не відвідує з 29.01.2018 року школу вона не може. В ході проведеної роботи було здійснено кілька виходів за адресою проживання родини: [ADDRESS] , однак потрапити до помешкання не вдавалося, двері ніхто не відчиняв. Лише 06.02.2018 року в ході виходу за адресою було встановлено, що санітарний стан житла жахливий, помешкання перебувало в занедбаному стані, в хаті було холодно і темно, було вибито шибки, в кімнатах звалище мотлоху. На час відвідування помешкання представниками Відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей ЗМР дітей у помешканні виявлено не було. З пояснень [PERSON] було встановлено, що дітей він відвіз до своєї матері, при цьому адресу її мешкання не надав. [PERSON] було попереджено про правову відповідальність, було роз`яснено порядок визнання батьківства та повернення дітей на виховання у родину, після чого він погодився передати дітей спеціалістам відділу служби. Згідно Листа служби у справах дітей № 08.09/039 від 07.02.2018 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] було влаштовано до Православного дитячого будинку «Надія» ім.. Н.М. Златолінської Запорізької єпархії Української православної церкви. Згідно вказаного Листа, мати хлопчиків - [PERSON] постійного місця мешкання не має, утримувати матеріально дітей не може, а батько - [PERSON] , який є біологічним батьком, має шкідливі звички. Відповідно до листа ЗМЦСССДМ № 533/03-К від 28.02.2018 року, під час відвідування родини фахівці спілкувалися з [PERSON] , від якого відчувався різкий запах алкоголю, сам він був в брудному одязі, під час розмови зазначив, що [PERSON] з 21.11.2017 року залишила місце постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , дітьми не цікавиться взагалі та не бажає повертатись у родину. Сам [PERSON] відвідував дітей 19.02.2018 року та говорив про намір забрати дітей на виховання до себе. Проте від соціального супроводу відмовився, у зв`язку з чим родину було поставлено на облік. Згідно Листа директора Православного дитячого будинку «Надія» ім.. Н.М. Злотолінської Запорізької єпархії Української православної церкви № 50/06 від 10.10.2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] починаючи перебувають у дитячому будинку з 07.02.2018 року. Мати - [PERSON] з цього часу відвідувала дітей п`ять разів, а саме: 19.02.2018 року, 06.03.2018 року, 18.03.2018 року, 26.03.2018 року, 17.07.2018 року, декілька разів телефонувала. Останній часом мати не відвідує дітей, до дитячого будинку не телефонує, не цікавиться життям хлопців, їх справами, здоров`ям та навчанням, жодної допомоги не надає. Станом на теперішній час стан здоров`я дітей задовільний, протягом літнього періоду 2018 року вони буди оздоровлені на Азовському морі. Питання щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітніх синів було винесено на комісію з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району та висновком 05/01-32/0172 від 11.02.2019 року комісією було прийнято рішення за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх синів : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , оскільки згідно вказаного висновку, до відділу служби [PERSON] письмових пояснень давати не захотіла, пояснила, що вимушена переховуватися, оскільки її цивільний чоловік [PERSON] наніс їй тілесні ушкодження, паспорт громадянина України вона втратила, тому не заперечує проти тимчасового перебування дітей в дитячому притулку. Їй було роз`яснено про порядок повернення дітей на виховання у родину, однак жінка нічого не зробила для того аби повернути синів. На теперішній час місце знаходження [PERSON] невідоме, за період з лютого 2018 року по січень 2019 року мати до відділу служби з`являлася кілька разів, повідомляла про наміри повернути дітей, однак нічого не зробила для цього. У жовтні 2018 року відділом служби було отримано повідомлення Православного дитячого будинку «Надія», в якому зазначено, що останнім часом дітей ніхто не провідує, не цікавиться станом їхнього здоров`я, успіхами та досягненнями. Також просили розглянути питання доцільності звернення до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так i в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідачки від виховання дітей внаслідок її винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи той факт, що вихованням та утриманням синів [PERSON] не займається, взагалі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком хлопців, не утримує їх матеріально, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню. З огляду на вищевказане, суд вважає необхідним позбавити відповідачку [PERSON] [INFO] батьківських прав відносно малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України та приймає до уваги те, що відповідачка є працездатною, не має на утримання будь-яких інших осіб, а тому вважає необхідним стягнути з неї на користь третьої особи на утримання двох малолітніх дітей аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) матері, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 14.02.2019 року і до повноліття дітей. На підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі, з відповідачки в дохід держави стягуються судові витрати з оплати судового збору в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved