Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопрестиж Центр», [PERSON] , згідно з яким просив суд: визнати договір комісії №5706/18/003685, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопрестиж Центр», недійсним; визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу № 5706/18/003685, укладений 20.06.2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопрестиж Центр», недійсним; визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб MERCEDES-BENZ, S500L СЕДАН-В, 2013 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.09.2013 року за позивачем було зареєстровано право власності на транспортний засіб MERCEDES-BENZ, S500L СЕДАН-В, 2013 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Разом з тим, як стало відомо позивачу, 20.06.2018 року між ним та ТОВ «Автопрестиж Центр» було начебто укладено договір комісії №5706/18/003685, за умовами якого він ніби-то доручив ТОВ «Автопрестиж Центр» вчинити від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу вищевказаного транспортного засобу. При цьому, в подальшому, а саме 20.06.2018 року між ТОВ «Автопрестиж Центр» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, за умовами якого ТОВ «Автопрестиж Центр» продав [PERSON] спірний автомобіль. 22.06.2018 року транспортний засіб було зареєстровано за [PERSON] . В свою чергу, позивач вказує, що він ніколи не підписував вищенаведений договір комісії і нікого не уповноважував продавати свій транспортний засіб, про що, серед іншого, свідчить висновок Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 11.12.2018 року, складеного за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної в межах кримінального провадження № 12018100020006321 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян). За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою від 05.03.2019 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 09.04.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки в судове засідання суд не сповістили. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 12.09.2013 року за позивачем було зареєстровано право власності на транспортний засіб MERCEDES-BENZ, S500L СЕДАН-В, 2013 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, 20.06.2018 року між позивачем та ТОВ «Автопрестиж Центр» було укладено договір комісії №5706/18/003685, за умовами якого позивач доручив ТОВ «Автопрестиж Центр» вчинити від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу вищевказаного транспортного засобу. При цьому, в подальшому, а саме 20.06.2018 року між ТОВ «Автопрестиж Центр» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, за умовами якого ТОВ «Автопрестиж Центр» продав [PERSON] спірний автомобіль. 22.06.2018 року транспортний засіб було зареєстровано за [PERSON] . Разом з тим, звертаючись з даним позовом до суду, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, посилався на те, що він ніколи не мав волевиявлення на укладення та підписання вищенаведеного договору комісії. Так, за змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Водночас, положеннями ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до частини третьої даної статті, однієї із загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочину, є волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. При цьому, положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, позивач не мав волевиявлення як на укладення договору комісії, так і на його підписання. Вказаний висновок суду ґрунтується на висновку Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС від 11.12.2018 року, складеного за результатами почеркознавчої експертизи, проведеної в межах кримінального провадження № 12018100020006321 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними договорів, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визнання недійсними договору комісії №5706/18/003685, укладеного між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопрестиж Центр», та договору купівлі-продажу транспортного засобу № 5706/18/003685, укладеного 20.06.2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопрестиж Центр», слід задовольнити. Крім того, відповідно до абз. 1, 2 п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388 державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Також, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин. За вказаних обставин, а також те, що діючий Порядок не надає можливості попередньому власнику зареєструвати транспортний засіб на підставі рішення суду про визнання договору купівлі-продажу недійсним, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на транспортний засіб MERCEDES-BENZ, S500L СЕДАН-В, 2013 року випуску, VIN: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] . Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення рівних частках судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 5 570,90 грн. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved