overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на майно вцілому - на житловий будинок [ADDRESS]. Свої позовні вимоги мотивує тим, що в будинку [ADDRESS] проживав батько позивача [PERSON], а після його смерті [INFO], останніми членами колгоспного двору - житлового будинку, залишились: позивач, його дружина [PERSON], та їх діти [PERSON] та [PERSON], Згідно довідки Фастівського БТІ від 28 січня 2014 року, що після смерті [PERSON] право власності на будинок ні за ким не зареєстроване, тобто правовстановлюючого документу на будинок немає. В зв'язку з чим позивач немає можливості оформити право власності на житловий будинок та змушений звернутись до суду. Представники позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без присутності їх представника, оскільки не заперечує проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 14 лютого 2014 року [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). [PERSON] є батьком позивача [PERSON] (а.с.8). Згідно із Листом Комунального підприємства Фастівської міської ради «Фастівське бюро технічної інвентаризації» №17 від 28 січня 2014 року станом на 01 січня 2013 року житловий будинок [ADDRESS] на праві власності ні за ким не зареєстрований. Первинна реєстрація проводилася 10 вересня 1987 року на ім'я [PERSON]. Також, на його ім'я було проведено поточну інвентаризацію 20 січня 2014 року. Відповідно до Довідки Великогуляківської сільської ради від 19 лютого 2014 року житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу - колгоспного двору, головою двору якого являвся [PERSON], членами колгоспного двору були: син [PERSON], невістка [PERSON], онуки - [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] головою колгоспного двору став син - [PERSON], який проживає та зареєстрований в даному будинку до теперішнього часу. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із частиною третьою статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд роз'яснив представникам позивача їх процесуальні права. В судовому засіданні представниками позивача не надано жодних доказів на підтвердження тієї обставини, що було порушено будь-які права позивача при оформленні права власності на будинок по [ADDRESS]. Також, позивач не довів суду, що намагався реалізувати свої права в позасудовому порядку. Враховуючи те, що у суду відсутні підстави вважати, що права позивача порушені відповідачем або оспорюються, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, яким просив суд: скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, зокрема, житлової квартири № 232, що знаходиться за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, с. Іллічівка, вул. Шкільна, № 35, який накладений постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ВП 42601332 від 28.03.2014 року, і скасувати вказану постанову. Представник Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» - позовні вимоги повністю підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові, подала заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник відповідача відділу ДВС, у судове засідання не зявився подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представники третіх осіб Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, ДПІ у Суворовському районі м. Одеси, а також [PERSON] подали заяви про розгляд справи у свою відсутність, подали власні письмові міркування. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку та правові обгрунтування представника позивача, суд встановив наступні правовідносини: На виконання виконавчого листа № 815/6505/13-а від 27.02.2014 року, виданого Одеським окружним адміністративним судом, про стягнення з [PERSON] на користь ДПІ у Суворовському районі 19\~495,57 грн., державним виконавцем Першого Суворовського відділу ДВС ОМУ відкрито виконавче провадження ВП № 42601332, та надано боржнику строк на добровільне виконання. 28.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 42601332, якою накладено арешт і заборонено відчуження всього майна [PERSON] в межах суми до стягнення. В теперішній час виконавче провадження закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із фактичним, повним виконання виконавчого документу, заходи забезпечення виконання виконавчого документу, які вжиті постановою ВП № 42601332 від 28.03.2014 року припинені, про що свідчить постанова державного виконавця від 04.08.2015 року ВП № 42601332. Факт надходження грошових коштів за призначенням на рахунки держави підтверджено у письмових поясненнях представника ДПІ у Суворовському районі м. Одеси (стягувача за виконавчим провадженням) від 18.09.2015 року № 9755/9/15-54-10-01-24. Таким чином суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свої вимоги обґрунтував тим, що 26 грудня 2014 року вона купила квартиру [ADDRESS] у відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2014 року, реєстр№632. Відповідно до п.6 даного договору передбачено, що продавець на протязі 20 днів зобовязується звільнити квартиру і на протязі 30 днів з дати укладення договору знятися з реєстраційного обліку з квартири. Відповідач звільнила квартиру, проте не знялася з реєстраційного обліку. В звязку з цим позивач просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, пославшись на обставини викладені в позові. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] у відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2014 року, який зареєстровано за №632. (а.с.4). П.6 даного договору передбачено, що продавець зобовязується знятися з реєстраційного обліку на протязі 30 днів та звільнити квартиру на протязі 20 днів з моменту підписання цього договору (а.с.4) Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS](а.с.5). За відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.13). За ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Враховуючи наведене та те, що відповідач всупереч умовам укладеного договору не знявся з реєстраційного обліку, право позивача підлягає захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зняти арешт з належного йому рухомого та нерухомого майна і заборону на його відчуження, накладені постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 03.08.2012 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва по справі № 2-1963/10 вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення суду, 09.04.2010 року судом видано виконавчий лист, який 02.12.2014 року був пред'явлений на виконання до ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві. 03.08.2012 року державним виконавцем ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, з метою стягнення боргу по аліментам, винесено постанову про накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] на праві власності. Позивач стверджує, що постійну роботу та стабільний дохід, станом на 29.04.2015 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з заявою про зняття арешту з майна. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача, ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві в судове засідання не з'явився, причини його неявки не відомі. Направив до суду письмові заперечення, в яких просив відмовити в задоволенні позову. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, причини їх неявки суду не відомі. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року у цивільній справі за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договором. У заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена про судові засідання. Крім того, при вирішенні справи судом допущено порушення норм матеріального права в частині стягнення з відповідача пені, розрахованої в іноземній валюті. З цих підстав, заявник просить переглянути заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року, за наслідками перегляду скасувати вказане судове рішення та призначити справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Відповідач та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги заяви про скасування заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року позов ПАТ «Перший Український міжнародний банк» задоволено. За приписами ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач була повідомлена про призначення судового засідання по розгляду справи на 26 травня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Докази належного повідомлення відповідача про судове засідання, призначене на 21 квітня 2015 року, в матеріалах справи відсутні. Копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі представник відовідача отримав 29 травня 2015 року, що позбавило можливості відповідача надати вчасно відвиз на позов. Докази, на які посилається заявник, можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву відповідача про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 26 травня 2015 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 08 квітня 1991 року. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач у судове засідання не з»явився, надав суду заяву в якій просить позов задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з»явилася, надала суду заяву в якій проти позову не заперечувала, просить залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]» та розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08 квітня 1991 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Новопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області, актовий запис № 8. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 26 липня 2011 року. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено, дитина проживає з відповідачкою. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечувала та просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 липня 2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 149. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають дочку - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 12 527,37 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14 травня 2015 року з вини відповідача, який керував автомобілем «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Шкода, д.н.з. [NUMBER], який застраховано за договором добровільного страхування транспортних засобів від 17.08.2012 року. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність. Відповідач заперечував проти задоволення позову, вказав на те, що на момент ДТП, діяв страховий поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що був виданий ПАТ «Страхова компанія «Лафорт»; у зв'язку з цим до участі у справі було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ «Страхова компанія «Лафорт». Представник третьої особи, яка була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи, у судове засідання не з'явився, що свідчить про наявність підстав для проведення судового розгляду у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, суд дійшов висновку про те, що вимоги даного позову не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, що 14 травня 2013 року в місті Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Шкода, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та Хюндай, д.н.з. [NUMBER], який належить [PERSON] Відповідно до постанови Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2013 року зазначена ДТП сталась у зв'язку з порушенням водієм [PERSON] вимог пунктів 13.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (а.с. 4). Внаслідок неправомірних дій [PERSON] належний [PERSON] автомобіль отримав механічні ушкодження. Із розрахунку суми страхового відшкодування, що був складений ПАТ «СК «ПЗУ Україна» вбачається, що збиток, страхове відшкодування за договором склало 12 527,37 грн. Наявне у матеріалах справи платіжне доручення №14926 від 07.08.2013 року свідчить про те, що вказане страхове відшкодування позивачем було сплачено (а.с. 23). Відтак, враховуючи вину [PERSON] у настанні вказаної ДТП, ПАТ «СК «ПЗУ Україна»,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 14 жовтня 2006 року, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. З 2013 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 125 грн. 00 коп. та на користь держави у розмірі 118 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 21 грудня 2006 року. З січня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved