Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла її баба - [PERSON], яка до смерті мешкала в [ADDRESS]. Після її смерті відкрилася спадщина у виді домоволодіння з господарськими спорудами. Позивачка по справі, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Син спадкодавця [PERSON] і одночасно батько позивачки фактично прийняв спадщину після своєї матері, але не встиг її належним чином оформити, оскільки помер [INFO]. Тому спадкоємцями першої черги за законом є тільки позивачка та її мати - [PERSON], рідний брат - [PERSON] та рідна сестра - [PERSON], які відмовилися від спадщини по закону на користь позивачки. Оформити право на спадщину на домоволодіння з господарськими спорудами в державній нотаріальній конторі позивачка не може, так як за свого життя її баба, а потім батько не оформили та не зареєстрували в органах БТІ своє право власності на спірний об'єкт нерухомості з отриманням відповідних правовстановлюючих документів. Уважаючи себе спадкоємцем за законом першої черги спадкування після смерті свого батька [PERSON], позивачка просила суд визнати за нею право власності на спірну будівлю із господарськими спорудами як набуте нею в порядку спадкування за законом. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, додатково подавши письмові докази в підтвердження позовних вимог. Відповідач, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, але в поданих письмових заявах позов визнали в повному обсязі, просили суд розглянути справу без їх присутності. Приватний нотаріус Липоводолинського районного нотаріального округу, Сумської області [PERSON], в суд не з'явилася, але в письмовій заяві не заперечувала проти позову, просила справу розглянути без участі представника нотаріальної контори. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін та третіх осіб, відповідно до положень ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши обставини справи, в якій достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено факт смерті [INFO] [PERSON] в смт. Липова Долина Сумської області, яка була бабою [PERSON] у віці 83 роки (а.с. 6,9). Спадкоємцем першої черги по закону після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який постійно проживав із своєю матір'ю на день смерті, вів з нею спільне господарство, тобто на підставі п.1 ч.1 ст.549 ЦК України 1963 року вважається таким, що прийняв спадщину, але фактично її на своє ім'я не оформив, оскільки помер [INFO] (а.с. 5,7,8,16,17). Також судом встановлено, що іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які в заявах, посвідчених приватним нотаріусом Липоводолинського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON], відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки по справі (а.с.54,55). Згідно з довідкою Липоводолинської селищної ради Сумської області від 27 січня 2014 року № 178, домоволодіння [ADDRESS], за даними погосподарської книги обліковувалось за померлою [PERSON] (а.с.15). Із свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР, виданого на ім'я [PERSON], вбачається, що останній на підставі рішення виконавчого комітету селищної ради депутатів трудящих від 30 листопада 1973 року, із земель присадибного фонду колгоспу ім. Горького виділено земельну ділянку під забудову площею 0,05 га, яка розташована в [ADDRESS] (а.с.10). Також з технічного паспорту від 23 лютого 1993 року власником спірного майна, яке розташоване розташова в [ADDRESS] являлася [PERSON](а.с. 11-14). З довідки Приватного нотаріуса Липоволодинського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] № 62/01-16 від 11 березня 2014 року вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] 15 січня 2014 року приватним нотаріусом Липоводолинського нотаріального округу [PERSON] заведена спадкова справа за заявою дочки [PERSON]. [PERSON] є єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину після смерті [INFO] свого батька [PERSON] Заповіти за життя [PERSON] не складалися, а тому осіб, які б мали право на обов'язкову долю у спадщині відсутні (а.с. 53). У відповідності до технічного паспорту на спірне майно від 12 лютого 2014 року, домогосподарство [ADDRESS] до вересня 1990 року і складається з житлового будинку, прибудови, двох веранд, ганку, літньої кухні, трьох сараїв, гаражу, погрібу та огорожі, усе це нерухоме майно зведено без порушень будівельних норм. При цьому, самовільно зведені будівлі у цьому домогосподарстві відсутні (а.с.18, 19-22). Спірне домогосподарство не чинить перешкод власникам інших домогосподарств і сільській раді (а.с. 52). При вирішенні цього спору, суд виходить з таких положень закону чинного на час виникнення спірних правовідносин зі спадкування. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про власність» праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Згідно з ч.1 ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст.525 ЦК УРСР). У відповідності до ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Осіб, які мають право на обов'язкову частку в спадщині (ст.535 ЦК УРСР), судом не встановлено, проте матеріалами справи підтверджено, що позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом; осіб, які є спадкоємцями за законом, під час розгляду даної справи не виявлено. Частиною 3 ст.563 ЦК УРСР визначено, що особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Оскільки батько позивачки та бабуся позивачки на даний час є померлими і ці особи не можуть бути носіями цивільних прав та обов'язків внаслідок своєї смерті, та ураховуючи факт належності [PERSON] за даними погосподарської книги на праві власності спірного будинку, в судовому порядку необхідно встановити факт належності їй вказаного будинковолодіяння з господарськими спорудами. Крім цього, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, вимоги позивачки суд вважає обґрунтованими. Також судом достовірно встановлено, що позивачка, є спадкоємцем за законом після смерті свого батька, проте за свого життя [PERSON] не зареєстрував право власності на спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка на відведеній для цього земельній ділянці правомірно звела домоволодіння з господарськими спорудами (колгоспний двір), але через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове домоволодіння [PERSON] не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння і зареєструвати право власності на нього, а тому її право на спадщину підлягає захисту саме у спосіб визнання за нею права власності на вищевказане спірне домоволодіння з господарськими спорудами.

Outcome: approved