Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

Управління соціального захисту населення Кременецької райдержадміністрації звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення неправомірно отриманої щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, що згідно заяви [PERSON] від 05.06.2015 року їй було призначено та виплачено щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг на загальну суму 6\~678,48 грн. В результаті проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було встановлено, що [PERSON] в порушення п. п. 3 п. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» перетнула лінію державного кордону України, виїхавши поза межі контрольованої території України і перебувала там більше 60 днів. За місцем проживання, яке зазначене в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] не проживала/перебувала, однак, не повідомила управління про зміну обставин, які впливають на виплату коштів. Зазначений факт вплинув на встановлення права [PERSON] на адресну допомогу, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів в розмірі 6678, 48 грн., яка в добровільному порядку погашена не була. В позовній заяві представниця позивача просить суд стягнути з [PERSON] суму виплачених надміру у вигляді адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам грошових коштів в розмірі 6678,48 гривень. Представниця позивача в судове засідання не з'явилася, однак, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову суду не подала, хоча про день та час слухання справи повідомлялася судом належним чином. Тому, суд вважає можливим розгляд справи у відсутності відповідачки на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 05.06.2015 року [PERSON] звернулася до Управління соціального захисту населення Кременецької РДА з заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Згідно заяви [PERSON] від 05.06.2015 року Управлінням соціального захисту населення Кременецької РДА призначено щомісячну адресну допомогу з 25.05.2015 року по 11.05.2016 року на загальну суму 6678, 48 грн., як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В результаті проведення Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області 16.09.2016 року ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності в частині законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги виявлено, що [PERSON] в порушення п.п.3 п.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» перетнула лінію державного кордону України, виїхавши поза межі контрольованої території України і перебувала там більше 60 днів та за місцем проживання, яке зазначене в довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, не проживала/перебувала, однак, в 3-х денний термін не повідомила Управління про зміну обставин, які впливають на виплату коштів, а саме виїзд поза межі контрольованої території України. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права у пошуку та возз'єднанні членів сімей, які втратили звязок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров'я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року, передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місцю зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пунктом 11 зазначеного Порядку передбачено обов'язок уповноваженого представника сімї, якому призначено грошову допомогу, повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до п. 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органам факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Також, згідно п.п.5. п.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» підставою вважати, що переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання є її відсутність понад 60 днів. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачені обов'язки внутрішньо переміщених осіб, зокрема, у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік, вона зобов'язана відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Також відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Одночасно згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто, не може бути витребувано у особи, як безпідставно набуте майно, грошові кошти, сплачені їй у якості встановленої законодавством грошової допомоги, якщо їх виплачено добровільно, відсутні рахункові помилки та недобросовісність з боку набувача. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка діяла недобросовісно, оскільки не виконала обов'язки, покладені на неї п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, щодо інформування державних органів про зміну обставин, які впливають на виплату коштів допомоги, а саме в 3-х денний термін не повідомила Управління про зміну обставин, які впливають на виплату коштів, про виїзд поза межі контрольованої території України. Таким чином, згідно ст. 1212 ЦК України, одержані відповідачкою кошти допомоги мають бути повернуті, як такі, що одержані без належної правової підстави. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення Кременецької РДА є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved