Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визначити їй, [PERSON] , додатковий тримісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. Позивач вказує, що є єдиним спадкоємцем померлої. Зазначила, що у встановлений шестимісячний строк позивач не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із тим, що після смерті матері, [PERSON] доглядала за своєю свекрухою, оскільки на той час в неї стався інсульт, як наслідок вона була лежачою і потребувала постійного догляду. Враховуючи поважність пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань не надав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.05.2020 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.11.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Московським РАГС 03.03.1960 року. У вказаному свідоцтві зазначено батьків [PERSON] , а саме: [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Як вбачається зі свідоцтва про право власності, виданим Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17.12.2008 року, посвідчено, що квартира [ADDRESS] складається із 3 кімнат, жилою площею 63,40 кв.м., загальною площею 114,90 кв.м., дійсно належить [PERSON] - 30/100 частини квартири на праві приватної власності. [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , про що відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві зроблено відповідний актовий запис № 12380. Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи встановлені судом обставини судом прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті [PERSON] . Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що доглядала за своєю свекрухою, оскільки на той час в неї стався інсульт, як наслідок вона була лежачою і потребувала постійного догляду. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Центральним Палацем одруження 06.08.1981 року, свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Вінницької обл. райбюро РАГС 20.11.1959 року, виписним епікризом стосовно [PERSON] , 1939 року народження, випискою № 21544 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого неврологічного відділення № 1 від 16.11.2019. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлої.

Outcome: approved