Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Ленінського районного суду міста Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13659,06 грн., а також судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Як на підставу позовних вимог вказано, що згідно кредитного договору № б/н від 09.12.2010, укладеного між сторонами, відповідач отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Посилаючись на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, внаслідок чого станом на 30.10.2018 утворилася заборгованість в сумі 13659,06 грн., яка складається з 12532,44 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) і 626,62 грн. штрафу (процентна складова). Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 13.11.2012 [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву без номеру про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, на підставі якої отримала кредит у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок в розмірі 500,00 грн. Також відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді та розміщені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вбачається із матеріалів справи, внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів станом на 31.05.2015 утворилась заборгованість за кредитом в розмірі 229,45 грн. та процентами в розмірі 24,08 грн. Так, як заборгованість не була погашена станом на 30.10.2018 позивач провів додатковий розрахунок заборгованості, відповідно до якого сума заборгованості на вказану дату становить 13659,06 грн. та складається з 12532,44 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) і 626,62 грн. штрафу (процентна складова). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Отже, особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає й погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Таким чином, [PERSON] , підписавши заяву, отримавши та ознайомившись із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, уклала з позивачем договір про надання банківських послуг, при оформленні якого сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, притаманних даному виду договору, що підтвердив своїм підписом у заяві-анкеті. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21.10.2015 в справі № 6-2003цс15 та постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 366/1358/16-ц . Таким чином, враховуючи межі судового розгляду, встановлені статтею 13 ЦПК України, відповідно до учасник справи розпоряджається своїми права щодо предмета спору на власний розсуд та те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням та в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути лише суми штрафів 500,00 грн. (фіксована частина) та 626,62 грн. (процентна складова), оскільки вимог щодо іншої заборгованості не заявлено, та відмовити у стягненні пені у розмірі 12532,44 грн. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам (8,25%) підлягає стягненню судовий збір у розмірі 332,67 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial