Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] про стягнення витрат пов'язаних з утриманням в навчальному закладі. Ухвалою суду від 15.02.2018 року, позовну заяву було залишено без руху, оскільки заява не відповідає вимогам п. 10 ч.3 ст. 175 ЦПК України, зокрема не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. 05.03.2018 року позивач подав до суду уточнену позовну заяву. На обґрунтування уточненого позову позивач вказує, що відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та національної поліції з 16.08.2013 по 04.03.2017 року. 02.09.2013 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУ МВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до п. 2.3.6. Договору від 02.09.2013 року передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Наказом ХНУВС від 04.03.2017 року № 68 о/с відповідача відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби. Згідно наказу ГУ Національної поліції в Харківській області від 05.12.2017 року № 709 о/с відповідача звільнено відповідно до п.7. ч.1, ст.. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. Згідно з Довідками-розрахунками витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ,складеною відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ХНУВС на загальну суму 44245 грн. 25 коп. Станом на час звернення до суду відповідач добровільно кошти не відшкодував, тому позивач, згідно п. 4.4 договору просить стягнути їх в судовому порядку а також понесені позивачем судові витрати у виді судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою суду від 12.04.2018 року відкрито провадження по вказаній справі і справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження. Ухвалою суду від 10.05.2018 року за заявою відповідача суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче провадження. Ухвалою суду від 25.06.2018 року закрито підготовче провадження а справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та зазначив, що позов є безпідставним, оскільки між ним та позивачем дійсно було укладено трьохсторонню угоду від 02.09.2013 року. Однак наказом ХНУВС від 06.11.2015 року його було звільнено з органів внутрішніх справу зв'язку з ліквідацією міліції та переходу у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), що відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ виключає право позивача на вимогу про відшкодування витрат пов'язаних з утриманням. Крім того, 02.05.2018 року відповідачем подано відзив на уточнену позовну заяву в якому зазначено, що в уточненій позовній заяві позивач посилається на те, що наказом ХНУВС від 04.03.2017 року відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУ МВС України в Харківській області для подальшого проходження служби, але вказана дія не могла бути вчинена в реальності в зв'язку з ліквідацією ГУ МВС в Харківській області. Також відповідач зазначає, що з моменту утворення ГУ Національної поліції України в Харківській області та набуття ХНУВС статусу вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання між ним та позивачем трьохстороння угода не укладено, тому відсутні підстави для стягнення коштів на корить позивача. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно наказу Харківського національного університету внутрішніх справ від 10 серпня 2013 року № 179 о/с, відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 16 серпня 2013 року та присвоєно звання «рядовий міліції». 02 вересня 2013 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУ МВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Згідно з Довідками-розрахунками витрат, пов'язаних з утриманням курсанта, складеною відповідно до Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, відповідач повинен відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у ХНУВС на загальну суму 44245 грн. 25 коп. Наказом ХНУВС від 06 листопада 2015 року № 206 о/с відповідача, згідно з пунктом 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інше міністерство, центральні органи виконавчої влади (установи, організації). Наказом ХНУВС від 04 березня 2017 року № 68 о/с, відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби. Згідно наказу ГУ Національної поліції в Харківській області від 05.12.2017 року №709 о/с, відповідача звільнено відповідно до п.7. ч.1, ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» за власним бажанням. Відповідно до п. 2.3.6. Договору від 02.09.2013 року передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3 зазначеного договору передбачені підстави відшкодування фактичних витрат на підготовку якими дострокове розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання; особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Згідно пункту 9 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію» та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, відповідача звільнено з органів внутрішніх справ за пунктом 64 «з» (у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації), що підтверджується наказом ХНУВС від 06 листопада 2015 року № 206 о/с та відповідним записом в трудовій книжці, які були надані відповідачем. Наявні в матеріалах справи копія наказу ХНУВС від 04 березня 2017 року № 68 о/с, яким відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби, свідчать про те, що [PERSON] закінчив навчання у вищому навчальному закладі МВС України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак, позивачем в розумінні ст.76 - 81 ЦПК України не надано доказів того, що відповідача було звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни. Відповідач виконав умови договору, після закінчення навчання прибув до місця призначення та приступив до виконання службових обов'язків за посадою. Законом України «Про Національну поліцію» від 07.11.2015 року та постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 року №730, правонаступництва між територіальними органами МВС України, апаратом МВС України, а також центральним органом Національної поліції України та його територіальними органами, не передбачено. Відповідно до ч. 4 ст. 74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, укладеного до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію», а отже посилання позивача на положення ч. 4 ст. 74 вказаного закону є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 58 Конституції України, закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. З моменту набрання законної сили Законом України «Про Національну поліцію», утворення Головного управління Національної поліції України в Харківській області та набуття ХНУВС статусу вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, між відповідачем, позивачем та ГУ НП України в Харківській області тристоронньої згоди в будь-якій формі укладено не було. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування [PERSON] витрат за навчання задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача, у разі відмови в позові. Тому, сплачений позивачами судовий збір в розмірі 1762 грн стягненню з відповідача не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed