Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У своїй позовній заяві позивач зазначив, що 06 лютого 2008 року між сторонами був укладений договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 22,80% річних. Відповідач не виконує свої договірні зобов'язання належним чином, ухиляється від повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим станом на 31 січня 2015 року заборгованість позичальника за кредитним договором становить 6800,81 грн., які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 27 лютого 2015 року позовна заява ПАТ «КБ «ПриватБанк» визнана неподаною та повернута позивачеві. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 27 квітня 2015 року ухвала місцевого суду скасована, питання про відкриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 14 травня 2015 року відкрито провадження у справі. Відповідно до ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 15 червня 2015 року справу передано за підсудністю Оболонському районному суду м. Києва. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва Шумейко О.І. від 24 липня 2015 року справа за позовом ПАТ «КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнята до провадження. У судові засідання, призначені на 25 серпня 2015 року, 29 вересня 2015 року, 16 листопада 2015 року позивач явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Заява датована 15 червня 2015 року. Відповідач у судові засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. У відповідності до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач у своєму позові вказує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, пов'язані з видачею кредиту на користь [PERSON] У зв'язку з тим, що позичальник отриманий нею кредит не повернула та не сплатила нараховані проценти за користування кредитними коштами, у [PERSON] перед банком виникла заборгованість у розмірі 6800,81 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом - 3996,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитними коштами - 1768,99 грн. заборгованість по комісії - 473,12 грн., нараховані штрафні санкції - 561,94 грн. З метою з'ясування та підтвердження наведених обставин належними доказами судом було визнано обов'язковою явку представника позивача у судове засідання, однак у таке засідання представник позивача не з'явився. Заяв, клопотань від позивача після передачі справи на розгляд Оболонському районному суду м. Києва не надходило. Як убачається з матеріалів справи, факт виникнення між банком та [PERSON] договірних правовідносин, пов'язаних з отриманням грошей у кредит, не підтверджений жодним доказом. В матеріалах справи не міститься копії заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, розрахунку заборгованості, на які посилається позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог. Положеннями статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши докази, зібрані по справі, суд доходить висновку, що позовні вимоги ПАТ «КБ «ПриватБанк» не підтверджені належними доказами. Відтак, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed