Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-02 00:00:00

у листопаді 2018 року позивачі звернулась до суду з позовом, в котрому з урахуванням уточнень (а.с. 97-99) просили суд: -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування збитків (майнової шкоди) 1 339,86 грн.; -стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» користь [PERSON] у відшкодування збитків (майнової шкоди) 100 000,00 грн.; - стягнути з ТДВ «СТ «Домінанта» користь [PERSON] у відшкодування збитків (майнової шкоди) 51 788,14 грн. Позовні вимоги обґрунтували тим, що 20.08.2018 року на пр. Лобановського, 116 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенз» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілів «Лексус» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві приватної власності, та «КІА» д.н.з. [NUMBER] , що належить [PERSON] на праві приватної власності. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2018 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес Бенз» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АМ/1219571 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну, на одну особу у розмірі 100 000,00 грн. 17.09.2018 року [PERSON] та [PERSON] було повідомлено страхову компанію про ДТП та подано заяви про виплату страхового відшкодування. Однак, ТДВ «СТ «Домінанта», не провівши всіх необхідних дій відповідно до закону, також не здійснило виплати страхового відшкодування та не прийняло вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Lexus RX350» № 488/08-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт» 29.08.2018 року, вартість матеріального збитку складає 101 339,86 грн. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «KIA Cerato» № 475/08-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт» 23.08.2018 року, вартість матеріального збитку складає 51 788,14 грн. В зв`язку з невиплатою ТДВ «СТ «Домінанта» страхового відшкодування позивачі просили стягнути з останнього у відшкодування збитків (майнової шкоди) 100 000,00 грн. та 51 788,14 грн. відповідно, з [PERSON] на користь [PERSON] у відповідності до ст. ст. 1166 ЦК України 1 339,86 грн., а також судові витрати у справі. Ухвалою від 12.02.2019 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку загального позовного провадження у цивільній справі та призначенням підготовчого засідання на 15.05.2019 року(а.с. 54-55). 15.05.2019 року підготовче засідання відкладено на 05.09.2019 року (а.с. 77). 05.09.2019 року справа не розглядалась, підготовче засідання відкладено на 03.12.2019 року (а.с. 85). 03.12.2019 року підготовче засідання відкладено на 25.03.2020 року (а.с. 106). 25.03.2020 року справа не розглядалась, підготовче засідання відкладено на 04.06.2020 року (а.с. 215). 04.06.2020 року справа не розглядалась, підготовче засідання відкладено на 03.11.2020 року (а.с. 224). В судове засідання представник позивачів не заявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначенням того, що позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення тне заперечує. Відповідачі, котрі в установленому порядку повідомлялись про час, місце та дату судового засідання, в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечують позивачі, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.08.2018 року на пр. Лобановського, 116 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенз» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілів «Лексус» д.н.з. [NUMBER] , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] належить [PERSON] на праві приватної власності, та «КІА» д.н.з. [NUMBER] , що згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 9, 10). Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 16.10.2018 року [PERSON] визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 15). Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом було встановлено, що 20.08.2018 року приблизно об 11 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем «Мерседес Бенз» д.н.з. [NUMBER] на пр. Лобановського, 116 у м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем «Лексус» д.н.з. [NUMBER] , після чого автомобіль «Лексус» здійснив наїзд на автомобіль «КІА» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим водій [PERSON] порушив вимоги п. 12.1, 2.3 «Б» ПДР. Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку і перевірені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом вказаних норм зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона має право вимагати від заподіювача шкоди повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до положень ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18, від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц , провадження № 14-316цс18). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, здійснюється відповідно до Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року. Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом має сплатити страховик як страхове відшкодування. Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Мерседес Бенз» д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП була застрахована ТДВ «СТ «Домінанта» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів АМ/1219571 із розмір страхової суми у 100 000,00 грн. на одного потерпілого. 17.09.2018 року [PERSON] та [PERSON] було повідомлено страхову компанію про ДТП та подано заяви про виплату страхового відшкодування (а.с. 17). Однак, ТДВ «СТ «Домінанта», не провівши всіх необхідних дій відповідно до закону, також не здійснило виплати страхового відшкодування та не прийняло вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. З огляду на викладене, позивачі, приймаючи до уваги те, що представник страховика не з`явився для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у визначений законом строк, реалізуючи своє право самостійно обрали експерта для визначення розміру шкоди. Так, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «Lexus RX350» № 488/08-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт» 29.08.2018 року, вартість матеріального збитку складає 101 339,86 грн. (а.с. 18-33). Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «KIA Cerato» № 475/08-18, складеного ТОВ «Клевер Експерт» 23.08.2018 року, вартість матеріального збитку складає 51 788,14 грн. (а.с. 34-45). Станом на день звернення до суду вказані суми не заперечені страховою компанією, а також не виплачені, докази на підтвердження виконання обов`язку, передбаченого Законом, щодо виплати страхового відшкодування власникам пошкоджених транспортних засобів в матеріалах справи відсутні. За таких обставин, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» користь [PERSON] у відшкодування збитків (майнової шкоди) 100 000,00 грн. та стягнення з ТДВ «СТ «Домінанта» користь [PERSON] у відшкодування збитків (майнової шкоди) 51 788,14 грн., з огляду на що позов у цій частині підлягає задоволенню. Розглядаючи вимоги, пред`явлені до [PERSON] , то суд надходить до наступного. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, виходячи з вказаних положень закону, приймаючи до уваги ліміт відповідальності страховика, суд надходить до висновку про наявність підстав щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування збитків (майнової шкоди) 1 339,86 грн., через що позов і у цій частині підлягає задоволенню. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 1 013,40 грн., позивачем [PERSON] - 704,00 грн. Тому стягненню з відповідача - ТДВ «СТ «Домінанта» на користь позивача [PERSON] підлягає сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 1 000,00 грн., а на користь позивача [PERSON] - 704,80 грн. Також, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає сума судового збору, пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог, у розмірі 13,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved