Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду із позовом [PERSON] , [PERSON] в якомупросить суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 117 240, 00 доларів США та понесенні судові витрати в розмірі 47 622, 01 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.07.2007 між [PERSON] та АКБ «Правекс-банк» правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» укладений кредитний договір № 5-062/07Ф, відповідно до якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 150 000 доларів США на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Згідноp п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком до 27.07.2017. Як вказує ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК», за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Позивач посилається на те, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань покладених на нього кредитним договором, а саме щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість, яка станом на 28.12.2016 становить 142 563 долара США 19 центів, та складається з: суми відсотків- 80 856, 66 доларів США; суми пені за несвоєчасне погашення в ідсотків - 61 706, 53 долара США. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 30.07.2007між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] укладено договір поруки № 5-062/07Ф, відповідно до умов якого поручитель несе солідарну майнову відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання. Таким чином, позичальник та поручитель є солідарними боржниками щодо ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Ухвалою суду від 01.03.2017 у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 18 квітня 2017 року (а.с. 26). Ухвалою суду від 18.04.2017 здійснено окреме доручення до компетентного суду Російської Федерації щодо вручення судових документів відповідачам [PERSON] , [PERSON] та на виконання інших процесуальних дій на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року для вручення відповідачам [PERSON] , [PERSON] копії позовної заяви на російській мові з додатками та надання ним пояснень по суті позову, провадження у справі зупинене до отримання відповіді від компетентного суду на доручення щодо збирання доказів (а.с. 29). 31.07.2017 на адресу суду від Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшло повідомлення, відповідно до якого, повертають матеріали окремого доручення для належного оформлення (а.с. 40). 12.06.2018 на адресу суду від представника ТОВ «ФК «Авістар» - Остащенко О.М. надійшла заява про залучення у справі правонаступника позивача (а.с. 50) 26.06.2018 на адресу суду від представника ТОВ «ФК «Авістар» - Остащенко О.М. надійшла заява, відповідно до якої, надають позовну заяву, розрахунки та інші документи перекладені на російську мову (а.с. 85-88). Ухвалою суду від 15.09.2017 провадження у справі відновлено та призначено справу до судового засідання на 20 грудня 2017 року (а.с. 90). Ухвалою суду від 10.01.2019 заяву представника ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» - Остащенко О.М. про заміну позивача правонаступником задоволено(а.с. 92). Ухвалою суду від 11.01.2019 виправлено допущену в ухвалі суду від 10.01.2019 описку (а.с. 93). Ухвалою суду від 08.08.2019 здійснено окреме доручення до компетентного суду Російської Федерації щодо вручення судових документів відповідачам [PERSON] , [PERSON] та на виконання інших процесуальних дій на підставі Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, 1993 року для вручення відповідачам [PERSON] , [PERSON] копії позовної заяви на російській мові з додатками та надання ним пояснень по суті позову, провадження у справі зупинене до отримання відповіді від компетентного суду на доручення щодо збирання доказів. (а.с. 106). Ухвалою суду від 25.06.2020 поновлено провадження у справі та призначено справу в підготовче судове засідання на 4 вересня 2020 року (а.с. 120). 09.12.2020 на адресу суду від представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Грушевого Д. надійшов лист, відповідно до якого направляють без виконання доручення про вручення судових документів відносно [PERSON] (а.с. 130 - 159). Ухвалою суду від 28.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15 березня 2021 року (а.с. 162). У судове засідання сторони не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином,причини неявки суд не повідомили. До суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за його відсутності (а.с. 104). Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Судом встановлено, що 27.07.2007 між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 5-062/07Ф (а.с. 7-12), відповідно до умов якого кредитор зобов`язався надати позичальнику на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання кредит у розмірі 150 000 доларів США на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням та повернути (погасити) кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі грошових коштів із каси банку після укладення договору застави та надання позичальником банку документу, що підтверджує страхування заставленого майна на користь банку, а також письмового повідомлення банку про наміри позичальника скористуватися кредитом або його частиною. Встановлено, що 30.07.2007 між [PERSON] (Іпотекодавець) та АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки № 5-062/07Ф, відповідно до п. 1.1 якого іпотоекодавець для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед іпотекодержателем за кредитним договором № 5-062/07 від 27.07.2007 та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості, передає в іпотеку Іпотекодержателю належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-20). Згідно з п. 1.2 кредитного договору кредит надається строком до 27.07.2017 зі сплатою 12,99 відсотків річних. Умовами договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти. Так, відповідно до п. 4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом, вказаного у п. 1.2 кредитного договору, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа кожного місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів), а також в момент повернення кредиту, вказаного в п. 1.2 даного договору. Згідно з п. 9.1 кредитного договору за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2 кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, який є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України), а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, банк виконав свої договірні зобов`язання. Проте, відповідач свої договірні зобов`язання не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Матеріалами справи підтверджується те, що за період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитними договорами в повному обсязі не погашена. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 5-062/07Ф від 27.07.2007, між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] 30.07.2007 було укладено договір поруки № 5-062/07Ф (а.с. 14-15). Відповідно до умов договору поруки поручитель несе солідарно відповідальність з позичальником перед банком за виконання умов основного зобов`язання всім належним їм майном та грошовими коштами. Згідно з ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, оскільки строк дії поруки визначено договором поруки - 27.07.2020 (п. 3.1 договору поруки), тобто на момент звернення до суду з позовом, визначений договором поруки строк не закінчений, то [PERSON] несе солідарну відповідальність з відповідачем [PERSON] за кредитним договором. Уклавши дані договори на умовах, викладених у ньому, відповідачі тим самим засвідчили свою згоду та взяли на себе зобов`язання виконувати умови, які були у них закріплені. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Будучи пов`язаними саме взаємними правами та обов`язками (зобов`язаннями), які є чітко прописаними в кредитному договорі, сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов`язання або змінювати його умови. Таким чином, враховуючи те, що 27.07.2007 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 5-062/07Ф та 30.07.2007 між АКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № 5-062/07Ф, суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даних договорів. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст. 1050 ЦК України. Якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з розрахунку, доданому до позовної заяви, відповідач [PERSON] належним чином не виконав своїх зобов`язань покладених на нього кредитним договором, а саме щодо своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість. Відповідно до наданого представником позивача розрахунку сума кредитної заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 5-062/07Ф від 27.07.2007 станом на 04.11.2016 становить 142 563 доларів США 19 центів, та складається з: суми відсотків - 80 856 доларів США 66 центів; суми пені за несвоєчасне погашення відсотків - 61 706 доларів США 53 центів (а.с. 23). Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 травня 2017 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами договорами, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 5-062/07Ф від 27.07.2007, укладеним між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] перейшло до ТОВ «ФК «Авістар», що в свою чергу є підставою правонаступництва (а.с. 51-72). Так, відповідно до п. 2.1 (а, б) вказаного договору з урахуванням положень цього договору та відповідно до них, продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець цим погоджується придбати, без права регресу, права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі. Сторони підтверджують свій намір, який полягає в тому, що транзакція, передбачена цим договором, є купівлею-продажем (відступленням), і що до неї застосовується положення українського законодавства, які регулюють купівлю-продаж (відступлення) прав вимоги. Згідно до п. 2.2 (а) договору права вимоги за кредитами переходять від продавця до покупця, та з урахуванням інших зобов`язань продавця та покупця, викладених у цьому договорі, зобов`язання продавця передати права вимоги за кредитами покупцеві є виконаним з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги за кредитами у дату закриття. 26 травня 2017 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» було підписано акт приймання-передачі прав вимоги за кредитами (а.с. 78). Згідно зі ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. За змістом статті 512 ЦК України, у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником. Тому, ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» набуло право грошової вимоги до [PERSON] та [PERSON] за кредитним договором № 5-062/07Ф від 27.07.2007, який є предметом розгляду цивільної справи за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 10.01.2019, залучено до участі у справі за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості, ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» в якості правонаступника позивача ПАТ КБ «Правекс-Банк». Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору. Згідно з вимогами ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що 26.05.2017 між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за яким ПАТ КБ «ПРАВЕКС-Банк» передав ТОВ «Фінанасова компанія «Авістар» право грошової вимоги до [PERSON] , з яким первісним кредитором було укладено кредитний договір № 5- 062/07Ф від 27.07.2007, виконання зобов`язань по якому забезпечувалося поручителем [PERSON] , згідно укладеного 30.07.2007 договору поруки № 5-062/07Ф, умови договорів належним чином не виконалися з боку відповідачів, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» задовольнити в повному обсязі та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості, яка складається із суми відсотків у розмірі 80 856,66 доларів США та пені у розмірі 61 706,53 доларів США. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1680 цс15 якщо у кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобов`язання: або у банка-отримувача або у ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України ( стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), то суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. Таким чином, вимоги в частині стягнення заборгованості по відсотках у валюті наданого кредиту є правомірними. Водночас, сума пені підлягає стягненню в гривнях відповідно до ст. 533 ЦК України, а саме у розмірі 1 711 152 грн. 93 коп. (з розрахунку 27,8305 грн. за 1 долар США станом на 15 березня 2021 року відповідно до курсу НБУ). Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 47 622 грн. 01 коп. підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь позивача, тобто по 23 811 грн.

Outcome: approved