Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] , [PERSON] у якому просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є власником будинку по [ADDRESS] . У даному будинку крім нього також проживають його дружина, син та донька. В період до 2000 року разом з ним проживала перша дружина відповідач по справі та їх спільний син [PERSON] , які були зареєстровані за адресою його будинку. Після розірвання шлюбу 16.06.2000 року вони переїхали на постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . В новому шлюбі [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] та в 2005 році народила сина [PERSON] , якого без його відома та згоди зареєструвала за його адресою. За адресою реєстрації відповідач з 16.06.2000 року не проживають, відповідно за комунальні послуги не сплачують, і це покладає на позивача додаткові витрати оскільки він мусить сплачувати комунальні послуги за не проживаючих осіб. У зв`язку з цим просить суд визнати [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 14 грудня 2018 року було відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала поданий позов та просила його задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи їх було повідомлено у встановленому законом порядку . Свідок [PERSON] , суду пояснив, що ні спільний син позивача та відповідачки [PERSON] ні син [PERSON] - [PERSON] протягом останніх 17 років не проживали у будинку позивача. Заслухавши представника позивача, свідка та дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, згідно копії паспорта [PERSON] виданого Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області 25 лютого 2003 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 18.03.1998 року (а.с.6-8) Згідно копії договору дарування серії ААК №088610 від 31.05.1997 року будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.10). З акту обстеження житлово-побутових умов виданого депутатом Іванківської сільської ради [PERSON] від 02.11.2018 року №212, який підписано жителями села [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що [PERSON] , [PERSON] з 2000 року, [PERSON] з 2005 року зі слів [PERSON] , який є власником будинку, спільне господарство неведуть, особистих речей його колишньої дружини за вказаною адресою немає (а.с.11). У відповідності до довідки №1546 від 02.11.2018 року виданої Іванківською сільською радою [PERSON] він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] разом з ним за даною адресою зареєстровані дружина [PERSON] , донька [PERSON] , син [PERSON] , відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 01.11.2018 року з ним зареєстровані але не проживають із 2000 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє [PERSON] , [PERSON] , не проживають за місцем своєї реєстрації за адресою: про [ADDRESS] , вже понад 1 рік, не користуються цим житлом та не сплачують за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію ним пільг по сплаті витрат, пов`язаних з утриманням житла. Договір найму житла між власником домоволодіння та відповідачами в матеріалах справи відсутній. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідачами за місцем реєстрації судом не встановлено. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК, ст.71 ЖК України

Outcome: approved