Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про спростування недостовірної інформації. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] після смерті батька позивача ([INFO]) постійно стверджує, що [PERSON] не є батьком позивача. Вказана інформація ганьбить чесне ім'я батьків позивача та самого позивача. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив зобов'язати відповідача спростувати поширену нею інформацію про те, що [PERSON] не є батьком позивача у приступності позивача та свідків [PERSON], [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених вище. Відповідач визнала факт поширення такої інформації нею. Проте, зазначила, що жодним документом не підтверджено, що [PERSON] є батьком позивача. А відтак, інформація спростуванню не підлягає. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Разом з тим, згідно ст. з 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Таким чином, інформація такого змісту: «[PERSON] не є батьком позивача [PERSON]» не може бути судом визнана як недостовірна інформація, оскільки таку інформацію можна перевірити на її дійсність. Під час судового розгляду справи позивачем не доведений факт того, що [PERSON] є батьком позивача. Так, відповідно до свідоцтва про народження позивача відомості про батька відсутні (а.с. 4). Інших будь-яких судових рішень про встановлення факту того, що [PERSON] є батьком позивача [PERSON] суду не надано та такі судові рішення відсутні, що зазначили сторони у судовому засіданні. Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи встановлені обставини та положення закону суд не вбачає підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed