Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Мотивує його тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 11 вересня 2014 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Від даного шлюбу в них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу донька проживала деякий час разом з матір`ю, однак під час спільного проживання відповідач батьківських обов`язків стосовно дитини не виконувала належним чином, не створювала необхідних умов для безпечного життя та розвитку дитини. У зв`язку з такими обставинами, [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП «Невиконання батьками або особами, що їх заміняють обов`язків щодо виховання дітей». Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.03.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та визначення постійного місця проживання дитини, позовні вимоги було задоволено частково. Рішенням було визначено місце проживання дитини з батьком. При цьому у резолютивній частині рішення суд попередив [PERSON] про необхідність зміни ставлення до дочки [PERSON] . З часу винесення судового рішення відповідач жодного разу не поцікавилась життям та розвитком дитини, участі у її вихованні не приймає, ставлення до дитини не змінила, не бере жодної участі в матеріальному забезпеченні дочки. [PERSON] жодного разу не відвідала ні дома, ні в навчальному закладі, питання про визначення часу для спілкування з дитиною не піднімала. На підставі наказу Хмельницького міськрайонного суду від 25.06.2018 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки, однак даного наказу відповідач не виконує, в зв`язку з чим має заборгованість по їх виплаті та включена до Єдиного реєстру боржників. Враховуючи те, що відповідач фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, від виховання дитини не цікавиться її фізичним, духовним та моральним розвитком та матеріальним забезпеченням, позивач просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] . В судове засідання позивач не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений у зазначеному законом порядку, до суду подав заяву в якій просить справу слухати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, повідомлена про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулись на адресу суду, причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі суду не подала. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просить суд справу розглядати без його участі, при вирішені спору покладається на думку суду. Із письмової згоди позивача суд ухвалив заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 вересня 2014 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , батьками якої є [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] , не проявляє батьківської турботи, при цьому ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не сплачує аліменти, які присудженні судом, не проводить дозвілля з дитиною, не займається її вихованням, навчанням, доглядом, лікуванням. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради надав до суду висновок №01-34/1003/19 від 25.04.2019 року, в якому зазначає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно доньки [PERSON] відповідає інтересам дитини і є доцільним. Відповідно до повідомлення Хмельницького міського Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 29.11.2018 року №01-23/145 в період з 29.10.2018 року по 29.11.2018 року з дитиною [PERSON] було проведено індивідуальне консультування. Згідно висновку психолога дитині притаманний високий рівень оцінки з боку батька та низький рівень оцінки з боку мами, при цьому про маму дитини відмовляється говорити взагалі. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 24.03.2016 року за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та визначення постійного місця проживання дитини, позовні вимоги задоволено частково. Було визначено місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] , в решті позовних вимог було відмовлено. Крім того, у резолютивній частині рішення суд попередив [PERSON] про необхідність зміни ставлення до дочки [PERSON] . З часу винесення судового рішення відповідач жодного разу не поцікавилась життям та розвитком дитини, участі у її вихованні не приймає, ставлення до дитини не змінила, не бере жодної участі в матеріальному забезпеченні дочки. [PERSON] жодного разу не відвідала ні дома, ні в навчальному закладі, питання про визначення часу для спілкування з дитиною не піднімала. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст.. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), ратифікованої постановою ВРУ від 28.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси є предметом їх основного піклування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , не цікавиться її життям, духовним та фізичним розвитком, не змінила свого ставлення до дитини, про що була попереджена судом в рішенні суду, а тому в силу ст.164 СК України її слід позбавити батьківських прав відносно дитини.

Outcome: approved