Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У лютому 2021 року до суду звернувся [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги мотивував тим, що існують розбіжності у написанні прізвища у договорі про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , від 24.06.1957 року, посвідченого Кременчуцькою держконторою за р.№ 6452-6 від 29.06.1957 року, а саме: у вказаному документі зазначено « [PERSON] », а в паспорті громадянина України - « [PERSON] ». Посилаючись на те, що зазначені розбіжності перешкоджають розпоряджатися вказаною земельною ділянкою, заявник просить суд встановити вищезазначений факт. Ухвалою суду від 19 лютого 2021 року заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження (а.с. 14). Заявник [PERSON] до суду надав заяву про слухання справи без його участі, заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи - Гриценко К.В. надала суду клопотання про слухання справи за її відсутності, при вирішення справи покладається на розсуд суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Судом встановлено, що, мовою оригіналу - «согласно решения исполкома Кременчугского Горсовета депутатов трудящихся № 254/14 от 22 мая 1957 г. об отводе земельного участка, предоставляет гр. [PERSON] , именуемому в дальнейшем «Засройщик», на праве бессрочного пользования земельный участок в [ADDRESS] …) (а.с. 7-8). Вказаний договір посвідчено 29 червня 1957 року Кременчуцькою держконторою за р. № 6452-6. Факт належності [PERSON] договору підтверджується наявними в матеріалах справи документами, а саме: - копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , який видано Автозаводським РВ у місті Кременчуці УДМС України в Полтавській області 02.04.2014 року, відповідно до якого прізвище заявника зазначено « [PERSON] »(а.с. 5); - копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 липня 1955 року, відповідно до якого прізвище заявника російською мовою зазначено « [PERSON] » (а.с. 6); На підставі наданих заявником доказів, суд приходить до висновку, що у вищевказаному свідоцтві на право власності на житло допущено помилку, а саме у написанні прізвища заявника, помилково при перекладі з російської мови на українську мову зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може розпоряджатися вказаним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. У відповідності до п.6 ч.1 ст. ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши наявність помилки у правовстановлюючому документі, враховуючи, що встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для розпорядження земельною ділянкою, суд вважає необхідним заяву [PERSON] задовольнити. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Частиною 7 статті 294 ЦПК України встановлено, що при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження, судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved