Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову представник сторони позивача вказує, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8931146269 від 12 травня 2016 року. На виконання даного кредитного договору ТОВ «ФК «ЦФР» надало [PERSON] кредит в розмірі 42060,00 гривень, на умовах визначених кредитним договором, терміном повернення кредиту до 20.05.2019року. Відповідач не виконала свого обов`язку щодо повернення наданого їй кредиту в строки і розміри, передбачені кредитним договором, у зв`язку з чим заборгованість за кредитом становить 57463,99 гривень. Представник банку у відкрите судове засідання не з`явився, банк повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач у відкрите судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню - виходячи з наступного. Під час розгляду справи судом було встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8931146269 від 12 травня 2016 року. На виконання даного кредитного договору ТОВ «ФК «ЦФР» надало [PERSON] кредит в розмірі 42060,00 гривень, на умовах визначених кредитним договором, терміном повернення кредиту до 20.05.2019року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач своїм підписом підтвердила, що отримала від кредитодавця вичерпну інформацію відносно умов та предмету договору, оригінальний примірник кредитного договору, включно із загальними умовами з надання кредитів, що є невід`ємними умовами кредитного договору та жодних застережень щодо умов кредитування та погашення кредитної заборгованості у відповідача не виникло. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з умовами кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договором. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач лише частково виконала своє зобов`язання, відповідач здійснила погашення кредитної заборгованості не до кінця. На даний час відповідач продовжує ухилятись від належного виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за кредитним договором. Враховуючи викладене, відповідач порушила істотні умови укладеного договору щодо здійснення платежів за користування кредитом. У зв`язку з цим виникла заборгованість перед позивачем, яка становить загальну суму у розмірі 57463,99 гривень, що підтверджується відповідним розрахунком в матеріалах справи та складається з наступного: 27261,68 гривень - заборгованість за тілом кредиту, 0,17 гривень - заборгованість за річними відсотками; 18192,39гривень - заборгованість за щомісячними відсотками; 12009,75 гривень - заборгованість за штрафом/пенею. Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідач також розпорядилась на свій розсуд. З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог банку та за даним спором стягненню з відповідача підлягає вказана грошова сума. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 1921,00 гривень.

Outcome: approved