Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-29 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №2849261 від 13.05.2016 року, у розмірі 3170, 73 грн. та відшкодувати судовий збір. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем було підписано Заяву про приєднання №2849261 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). У своїй заяві на встановлення відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою Заяви на приєднання, [PERSON] просила позивача надати їй кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії на її картковий рахунок у сумі 1500,00 грн. У зв`язку з тим, що відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 01.12.2020 року має заборгованість у сумі 3170, 73 грн., з яких: 1403, 17 грн. загальна сума основної заборгованості, 859, 03 грн. загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 14, 00 грн. комісія, 317, 09 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 268, 64 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 87, 66 грн. сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 71, 20 грн. сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 88, 80 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту, 61, 14 грн. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, у зв`язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 10 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 10.03.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням\~вимог ст.ст.19,274,276,277\~ЦПК України,\~розгляд справи\~здійснено в\~порядку спрощеного\~позовного провадження\~без повідомлення\~учасників справи;\~особи,\~які беруть\~участь у\~справі,\~не викликались. Відповідач у встановлений судом строк не надав суду відзив на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 13 травня 2016 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було підписано Заяву про приєднання №2849261 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с.10). Згідно п.3.1. шляхом підписання цієї заяви про приєднання до Договору, клієнт беззастережно приєднується до Договору у редакції, яка на день підписання цієї Заяви на приєднання розміщена на інтернет-сторінці Банку www.oschadban.ua та укладено з Банком Договір, складовою якого є умови договору банківського рахунку. На підставі заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (далі Заява), відповідач виявив бажання про отримання наступних максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту 1500, 00 грн., максимальний розмір кредиту 50000 грн., строк кредитування 36 місяців (п.6.3), процентна ставка за кредитом фіксована 30% річних за користування коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду (п.6.5.1), процентна ставка за користування кредитними коштами протягом Грейс- періоду 0.001% річних (п.6.5.2) (а.с.11). Згідно п. 6.6 Заяви клієнт щомісячно здійснює часткове повернення в розмірі мінімального платежу, розмір якого встановлений договором. Відповідно до п. 6.8 заяви, датою укладення Кредитного договору є дата підписання цієї Заяви, уповноваженим працівником банку, датою надання кредиту (частини Кредиту), є дата використання позичальником кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умови застосовуються до зарплатних карток). Згідно п.6.9 заяви всі інші умови кредитного договору в тому числі порядок його зміни, містяться в договорі. Відповідно до п.6.10 заяви відповідач підтвердив, що до підписання даної Заяви Банк ознайомив відповідача з орієнтованою сукупною вартістю Кредиту. Згідно п.6.11 заяви відповідач підтвердив, що ознайомився з детальним розписом сукупної вартості кредиту, який міститься в додатках до цієї заяви. Також, відповідач був обізнаний про умови кредитування, про що свідчить його підпис на повідомленні про умови кредитування від 13 травня 2016 року. (арк.с.13). Проте, у порушення умов договору і чинного законодавства, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав і не повернув використані ним кредитні кошти з відсотками позивачу, хоча був обізнаний про всі умови договору. Згідно з ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України). Відповідно до п.9.1 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб за невиконання або несвоєчасне, не в повному обсязі виконання Клієнтом будь-якого грошового зобов`язання перед банком у розміри та в строки, передбачені Договором, Банк має право нарахувати на суми прострочених платежів та стягувати пеню за кожен день прострочення, починаючи з дня, коли відповідна сума мала бути сплачена, до дати фактичної її сплати, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який нараховується пеня, якщо інше не передбачено Договором. У відповідності з ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вказана правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі № 718/2080/17, від 07.03.2018 року у справі № 305/1293/16-ц, постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 363/3858/15-ц. Таким чином, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором №2849261 від 13.05.2016 року станом на 01.12.2020 року утворилась заборгованість у розмірі 3170,73 грн., з яких: 1403,17 грн. загальна сума основної заборгованості, 859,03 грн. загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 14,00 грн. комісія, 317,09 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 268, 64 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом, 87, 66 грн. сума витрат від інфляції на суму простроченого кредиту, 71,20 грн. сума витрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів, 88,80 грн. розмір 3% річних на суму простроченого кредиту, 61,14 грн. розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Разом з тим, згідно ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч.1 ст.76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вимог позивача відповідачем суду надано не було. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача є законними і обґрунтованими, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі - 3170 грн. 73 коп. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме судовий збір в сумі 2270,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved