Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради (далі - «Позивач») звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про стягнення заборгованості з орендної плати. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 01.03.2011 року між управлінням комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №183, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 332,10 кв.м., розташоване на першому поверсі трьохповерхової панельної будівлі за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.2.1. договору передача нежитлового приміщення в оренду вперше здійснюється за актом прийому - передачі. Тому, вказане нежитлове приміщення було фактично передано Відповідачу за актом прийому-передачі у день укладення договору, тобто 01.03.2011 року. Відповідно до додаткової угоди №1 від 25.01.2012 року до договору, площу нежитлового приміщення переданого в оренду було зменшено, вона склала 294,1 кв.м. Згідно з п.3.1 Договору, розмір орендної плати визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» і становить 6 928,40 грн. (в т.ч. ПДВ 1154,73 грн.) за перший місяць оренди та перераховується Орендарем Орендодавцю не пізніше останнього числа місяця, за який вона вноситься. Згідно з п.3.2 Договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційно встановлений індекс інфляції за поточний місяць. Відповідно до п.10.1 договору, цей договір діє по 31.12.2013 року, але приміщення було фактично повернуто Відповідачем з оренди 27.06.2014 року на підставі Акту прийому-передачі. Пунктом 3.5 Договору передбачено сплату Орендарем орендної плати по день фактичного звільнення об`єкта оренди та передачі його Орендодавцю за актом прийому- передачі включно. На момент виникнення правовідносин між Позивачем і Відповідачем, [PERSON] здійснював господарську діяльність, як фізична-особа підприємець. З 11.06.2015 року [PERSON] припинив свою господарську діяльність, як фізична особа-підприємець. Порушуючи вищевказані вимоги Закону, а також пункт 4.2 Договору, Відповідач не виконав свої зобов`язання щодо оплати за користування орендованим майном своєчасно та в повному обсязі, внаслідок чого утворився борг з орендної плати який станом на 05.11.2020 року становить 57 558,89 грн. Позивач просив суд Стягнути з [PERSON] на користь управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради заборгованість з орендної плати у сумі 57 558,89 грн. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 13.1.2021 року постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.53-54). У встановлений судом строк на адресу суду від представника відповідача адвоката Кучерука М.В. надійшов відзив, в якому той зазначив, що з позовними вимогами не погоджується, у задоволенні позову просить відмовити з наступних підстав. Дійсно 01.03.2011 року між Позивачем та Відповідачем був укладений договір оренди №183 нежитлового приміщення, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення прощею 332,10 кв.м., розташоване на першому поверсі трьох поверхової панельної будівлі за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.2.1. договору від 01.03.2011 року сторонами був підписаний акт про прийом-передачу нежитлового приміщення. Тобто обов`язок оплати орендної плати у орендаря виник з моменту передачі приміщення тобто з 01.03.2011року. Договір не встановлює будь-яких інших платежів окрім орендної плати. Водночас як вбачається з картки рахунку: 3642 станом на 01.03.2011 рік (день укладення договору та передачі приміщення) сальдо за дебетом становило 16 664,12 грн. Тобто з невідомих причин на момент укладення договору орендареві було нараховано борг, який фактично не міг утворитися, та є безпідставним нарахуванням боргових зобов`язань. Крім того відповідно до п.3.1. договору розмір орендної плати визначається на підставі «Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного чайна» і становить 6 928,0 грн. (в т.ч. ПДВ 1 154,73 грн.) за перший місяць оренди та перераховується Орендарем Орендодавцю не пізніше 15-го числа місяця, за який вона вноситься. Визначаючи розмір орендної плати за кожний наступний місяць, орендодавець скоригував розмір місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць, у той час, як за умовами договору та відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, визначення розміру орендної плати за кожний наступний місяць мало відбутися шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Безпідставним є посилання у позовній заяві на ст.18, 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 03.10.2019 року з огляду на таке. Пунктом 1 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року. Закон України «Про оренду державного та комунального майна» був опублікований у офіційному виданні «Голос України» від 26.12.2019 №248. Отже закон набрав чинності 27.12.2019 року та введений в дію з 01.02.2020 року. За таких обставин зазначений закон регулює відносини, які виникли чи продовжувалися після набрання ним чинності. Однак відносини між [PERSON] та Управлінням комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради, які виникли у зв`язку з укладенням договору оренди №183 від 01.03.2011року, відбувалися та закінчилися до введення в дію Закону України «Про оренду державного та комунального майна» №157-ІХ від 03.10.2019 року. Окрім цього, відповідно до ст.257 ЦК України до позовних вимог про стягнення заборгованості за договором оренди слід застосувати позовну давність, оскільки відносини за договором оренди №183 від 01.03.2011 року закінчилися 27.06.2014 року, а позов поданий лише 06.11.2020 року, тобто після закінчення позовної давності про, що представником відповідача разом з відзивом на позовну заяву було подано письмову заяву про застосування строку позовної давності. (а.с.65-69, 70-72). У встановлений судом строк на адресу суду від представника позивача Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради, надійшла відповідь на відзив, в якій той зазначив, що управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради не погоджується з відзивом [PERSON] , та просить суд задовольнити позов у повному обсязі (а.с.87-90). У встановлений судом строк на адресу суду від представника відповідача адвоката Кучерука М.В. надійшли заперечення, в яких той зазначив, що доводи позивача наведені у відповіді на відзив відхилити, у задоволенні позову відмовити повністю (а.с.80-82). 22.04.2021 року на адресу суду від представника позивача Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради, надійшов уточнений розрахунок заборгованості ФОП [PERSON] за оренду нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] по договору оренди №183 від 01.03.2011 року станом на 06.04.2021 рік (а.с.231-236). 22.04.2021 року представник Позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі з урахуванням уточненого розрахунку заборгованості за оренду нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] по договору оренди №183 від 01.03.2011 року станом на 06.04.2021 рік. 22.04.2021 року представник Відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення проти позову по суті, у його задоволенні просив відмовити повністю по суті, або внаслідок пропуску Позивачем строку позовної давності. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши доказі у справі в їх сукупності, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 01.03.2011 року між управлінням комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №183, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 332,10 кв.м., розташоване на першому поверсі трьохповерхової панельної будівлі за адресою: [ADDRESS] (а.с.22-23). Згідно з п.2.1. договору передача нежитлового приміщення в оренду вперше здійснюється за актом прийому - передачі. Вказане нежитлове приміщення було передано Відповідачу за актом прийому-передачі у день укладення договору, тобто 01.03.2011 року (а.с.25). Відповідно до додаткової угоди №1 від 25.01.2012 року до договору, площу нежитлового приміщення переданого в оренду було зменшено, вона склала 294,1 кв.м. (а.с.26). Згідно з п.3.1 Договору, розмір орендної плати визначається на підставі «Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу» і становить 6 928,40 грн. (в т.ч. ПДВ 1154,73 грн.) за перший місяць оренди та перераховується Орендарем Орендодавцю не пізніше останнього числа місяця, за який вона вноситься. Згідно з п.3.2 Договору, розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на офіційно встановлений індекс інфляції за поточний місяць. Відповідно до п.10.1 договору, цей договір діє по 31.12.2013 року, але приміщення було фактично повернуто Відповідачем з оренди 27.06.2014 року на підставі Акту прийому-передачі. Пунктом 3.5 Договору передбачено сплату Орендарем орендної плати по день фактичного звільнення об`єкта оренди та передачі його Орендодавцю за актом прийому- передачі включно. З 11.06.2015 року [PERSON] припинив свою господарську діяльність як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.45). Як убачається з уточненого розрахунку заборгованості [PERSON] за оренду нежитлового приміщення за адресою: [ADDRESS] по договору оренди №183 від 01.03.2011 року станом на 06.04.2021 рік, останній платіж Відповідачем було здійснено 15.08.2016 року в розмірі 500,00 грн. (а.с.193). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стосовно позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого оба може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Договором встановлено строк його дії до 31.12.2013, строки виконання орендарем окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору та строки сплати орендної плати по день фактичного звільнення об`єкта оренди та передачі його Орендодавцю і актом прийому-передачі включно. Строк виконання кожного щомісячного зобов`язання, відповідно до умов договору, спливає 15-го числа місяця, за який вноситься орендна плата. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якої пов`язаний її початок. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок орендаря сплачувати орендний платіж та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право орендодавця вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку здійснення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його здійснення. Таким чином, враховуючи, що за умовами договору перерахування орендного платежу повинно здійснюватися орендарем не пізніше 15-го числа місяця, за який вноситься орендна плата, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання орендарем кожного із зобов`язань. Відносини між Позивачем та Відповідачем, які випливають з договору оренди №183 нежитлового приміщення виникли 01.03.2011 року та закінчилися 27.06.2014 року. Водночас Позивач звернувся до суду з позовною заявою засобами поштового зв`язку лише 27.11.2020 року тобто після спливу визначеного ст.257 ЦК України строку (а.с.47). За таких обставин у задоволенні позовних вимог Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради до [PERSON] про стягнення заборгованості з орендної плати у сумі 57 588,89 грн. необхідно відмовити повністю у зв`язку зі спливом позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі. На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог по суті, не підлягають й задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь Управління комунальної власності та концесії Білоцерківської міської ради судового збору. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed