Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив винести рішення і стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 144279 гривень 00 копійок та стягнути з відповідача судові витрати по справі у сумі 1442 гривні 79 копійок. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказав на те, що 10 квітня 2011 року відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 15300,00 доларів США, що на день складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ становить 144279 гривень 00 копійок. В підтвердження отриманої суми, відповідач написав 10 квітня 2011 року розписку, проте, відповідач, до теперішнього часу, кошти не повернув, у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою. У судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, заперечувала проти їх задоволення. У квітні 2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми боргу, якою просив стягнути з відповідача 221461 грн. 73 коп. та судовий збір у сумі 2214 грн. 61 коп. В обґрунтування зустрічної позовної заяви, позивач за зустрічним позовом - відповідач за первісним, вказав на те, що відповідно до укладених між ним та відповідачем [PERSON] договорам позики у вигляді розписок від 01.11.2010 року, 01.07.2011 року та 01.08.2012 року, складених і підписаних власноручно відповідачем за зустрічним позовом [PERSON], відповідач позичив у нього: 01.11.2010 року - 2000,00 євро зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до травня 2011 року; 01.07.2011 року - 3200,00 євро зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до 01.07.2012 року та 01.08.2012 року - 3500,00 євро зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення 01.08.2013 року. Оскільки станом на 01.08.2013 року [PERSON] не повернув йому жодних коштів, які він позичав у [PERSON], враховуючи, що позивач 10.04.2011 року позичав у відповідача 15300,00 доларів США, тому вони в серпні 2013 року домовились, що їх боргові зобов'язання анулюються. [PERSON] в серпні 2013 року був згоден на анулювання боргів, оскільки на той час його борг перед ним в валюті євро з процентами вже перевищував борг [PERSON] перед [PERSON] Таким чином, враховуючи домовленість сторін, позивач не мав претензій до відповідача щодо повернення від нього боргів. Однак, 03.02.2014 року він отримав від відповідача вимогу про повернення боргу в сумі 15300,00 доларів США, які він вимагав повернути в семиденний строк. 07.02.2014 року він направив на адресу відповідача відповідь на його вимогу про повернення боргу та зустрічну вимогу про повернення [PERSON] боргів [PERSON], в якій вказав про його борги перед ним та пропонував вирішити спір мирним шляхом. 13.02.2014 року відповідач отримав відповідь на вимогу [PERSON] про повернення боргу та зустрічну вимогу про повернення йому його боргів. Про отримання відповідачем відповіді [PERSON] на його вимогу про повернення боргу та зустрічної вимоги про повернення [PERSON] його боргів, він свідомо не вказав у своїй позовній заяві про стягнення суми боргу з нього. У зв'язку з недотриманням [PERSON] їх домовленості про анулювання їх боргів, [PERSON] вимушений пред'явити зустрічний позов про стягнення з відповідача боргів, які він у нього позичав за розписками. У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом - представник відповідача за первісним, зустрічну позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Відповідач за зустрічним позовом, позивач - за первісним [PERSON], частково визнав зустрічну позовну заяву та зазначив, що -по вимогах, обґрунтованих його розпискою від 01.11.2010 р. на 2000,00 євро під 10% місячних він брав грошові кошти (іноземну валюту євро), у [PERSON] лише один раз 01.11.2010 року в сумі 2000,00 євро під щомісячну виплату 10% процентів. Зазначив, що на той час вони були близькими друзями; він був фізичною особою-підприємцем; кошти [PERSON] давав йому для заняття підприємницькою діяльністю. За їх домовленістю, він зобов'язувався сплачувати йому 10% місячних від вкладених ним коштів у його підприємницьку діяльність. Це становило 120% річних (10%х12 міс). Найвищий процент у банку на той час був - 17%) річних. В якості гарантії того, що він буде віддавати [PERSON] частину доходу від використання його коштів у підприємницькій діяльності і поверне йому вкладені кошти, [PERSON] запропонував видати йому розписку, яку він написав і видав йому 01.11.2010 р. Доходу від підприємницької діяльності достатнього для повернення [PERSON] отриманих від нього коштів з процентами, [PERSON] не отримав. З цієї причини повернути [PERSON] визначену у розписці суму з процентами в шестимісячний строк (до травня 2011 р.) не зміг. Також, зазначив, що у зустрічній позовній заяві [PERSON] неправильно пред'явлена вимога, щодо стягнення по цій розписці з нього 7800,00 євро процентів. Такий висновок ґрунтується на тому, що у розписці зазначено строк сплати процентів - щомісячно; дата передачі 2000,00 євро зазначена 01.11.2010 р., тобто строк сплати процентів наступив: за листопад 2010 р. - 01.12.2010 р., за грудень 2010 р. - 01.01.2011 р., за січень 2011 р. - 01.02.2011 р., за лютий 2011 р. - 01.03.2011р., за березень 2011 р. - 01 04.2011 р. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Вимога про сплату процентів пред'явлена йому у зустрічній позовній заяві, датованій 02.04.2014 р. Отже нараховані [PERSON] проценти по договору позики від 01.11.2010 р. за період з листопада 2010 р. по березень 2011 р. (5 місяців) знаходяться поза межами строку позовної давності. Це становить - 1000 євро (2000 євро х (10% х 5 міс), або 15320, 00 грн. (1000 євро х 15,32 грн. по курсу). [PERSON] у зустрічній позовній заяві нарахував йому по цій розписці 1200 євро процентів, або 18384,00 грн. (1200 євр. х 15,32 грн. по курсу). За мінусом 15320,00 грн. процентів, на які сплинув строк давності, а слід було нараховувати 3064,00 грн. Крім того, зазначив, що з [PERSON] у них була домовленість не нараховувати проценти за договорами позики один другому, а тому, він, у своїй позовній заяві не нараховував йому процентів на суму позики, хоча законом таке право йому надано на рівні облікової ставки Національного банку України (ч.1 ст.1048 ЦК України); за період прострочки, із 15000,00 доларів США це досить велика сума, проте, він дотримався домовленості з [PERSON] і не нарахував процентів. Також, нарахування по цьому договору позики процентів, суперечить законодавству України. Згідно п.1 ч.2 ст.1048 ЦК України договір позики вважається безпроцентним, якщо він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п'ятидесятикратного розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, і не пов'язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. В даному випадку надання позики під проценти було безпосередньо пов'язано із підприємницькою діяльністю [PERSON], у якій прийняв участь [PERSON] шляхом надання для цього, позики під проценти. Частиною 1 ст.1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу п. 6 ст. 4, п. 5 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», який підлягає застосуванню до правовідносин сторін, надання позики зі сплатою процентів особами, які не є фінансовими установами або суб'єктом підприємницької діяльності не допускається. Відповідно цій нормі Закону, надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою. Таким чином, по розписці від 01.11.2010 р. він визнає лише суму боргу 2000 євро, що за розрахунками відповідача становить 30640,00 грн. (2000 євро х 15,32 грн. по курсу НБУ) та 3% річних - 2684, 57 грн. У зустрічній позовній заяві 3 % річних відповідач розрахував неправильно, нарахувавши проценти на проценти, що суперечить положенням ст.625 ЦК України. Фактично 3% річних за 1066 днів прострочки становлять 2684 грн. 57 коп. (30640 грн. х 3% : 365 дн. х 1066 дн.); - по вимогах, обґрунтованих його розпискою від 01.07.2011 р. на 3200 євро під 10% місячних зазначив, що після травня 2011 р. [PERSON] вимагав, щоб він повернув борг з обумовленими процентами по розписці від 01.11.2010 р., строк платежу по якій сплинув 01. 05.2011 р. За 6 місяців прострочки він нарахував мені 60% від 2000 євро, це становило 1200 євро. [PERSON] пояснив йому, що 6 місяців підприємницької діяльності не дали такого доходу, попросив його зачекати, [PERSON] погодився за умови, що він видасть йому замість старої розписки нову із зазначенням у ній нарахованих процентів. Повертати гроші не було чим і 01.07. 2011 р. він написав йому нову розписку уже на 3200 євро (2000 євро боргу + 1200 євро проценти за 6 міс.) під 10% у місяць строком на один рік. [PERSON] пообіцяв викинути першу розписку, оскільки сторони були друзями, [PERSON] йому повірив. Проте, виявилось, що він обманув [PERSON], зберігши першу розписку взамін якої отримав - іншу. Ні боргу, ні 3% річних, ні нарахованих процентів по цій розписці [PERSON] не визнає; - по вимогах, обґрунтованих розпискою від 01.08.2012 р. на 3500 євро під 10% місячних пояснив, що розписка не являється доказом отримання ним він [PERSON] грошових коштів у борг. Цією розпискою на вимогу [PERSON], [PERSON] підтвердив, що визнає свій борг на суму 3500 євро та зобов'язався його повернути до 01.08.2013 р. Поступово [PERSON] погашав борг і проценти [PERSON], які виникли із позики в сумі 2000 євро, взятих по розписці від 01.11.2010 р. Ніяких розписок, документів при погашенні боргу, [PERSON] від [PERSON] не вимагав. Зазначив, що це все ті ж кошти, які [PERSON] позичав у [PERSON] по розписці 01.11.2010 р. з нарахованими на них процентами. Зазначивши, що остаточно по зустрічному позову [PERSON] він визнає 30640,00 грн. боргу. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що первісна позовна заява та зустрічна позовна заява підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 10 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 15300 доларів США (а.с.37). В рахунок виконання зобов'язання, відповідач [PERSON] власноручно написав розписку, згідно якої він взяв в борг у [PERSON] суму 15300 доларів США (а.с.4). Також встановлено, що відповідачем борг не було повернуто, тому, позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому суми боргу (а.с.6,7,8), але [PERSON] борг до теперішнього часу не повернув. В силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обов'язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця - позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено. Оскільки, грошові кошти відповідачем не були повернуті, суд, відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог на суму боргу по розписці у розмірі 15300 доларів США. Відповідно до ч.1,2 статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Встановлено, що на день подання позовної заяви, за офіційним курсом НБУ 1 долар США становить 9,43 гривень, у зв'язку з цим, сума боргу складає: 15300 доларів США х 9,43 грн. = 144279 (сто сорок чотири тисячі двісті сімдесят дев'ять) гривень 00 копійок, яку необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 1442 (одна тисяча чотириста сорок дві) грн. 79 (сімдесят дев'ять) коп. Зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу, також підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладених між [PERSON] та [PERSON] договорам позики у вигляді розписок від 01.11.2010 року (а.с.44), 01.07.2011 року (а.с.45) та 01.08.2012 року (а.с.46), складених і підписаних власноручно відповідачем [PERSON], останній позичив у [PERSON]: 01.11.2010 року - 2000 євро зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до травня 2011 року; 01.07.2011 року - 3200 євро зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до 01.07.2012 року та 01.08.2012 року - 3500 євро зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення 01.08.2013 року. Встановлено, що відповідачем [PERSON] борг не було повернуто, тому, позивач [PERSON] звернувся до відповідача з вимогою про повернення йому суми боргу (а.с.27,28), але [PERSON] борг до теперішнього часу не повернув. В силу передбаченого ст.545 ЦК України, загального правила на позикодавця, як кредитора, покладається обов'язок підтвердити прийняття виконання. Позикодавець повинен видати позичальникові розписку про отримання виконання або повернути отриманий при укладенні договору борговий документ (розписку позичальника). Отже, якщо боржник видав кредитору в посвідчення зобов'язання борговий документ, то кредитор, приймаючи виконання, повинен повернути цей документ. Знаходження розписки у позикодавця - позивача по справі, свідчить про те, що боргове зобов'язання не припинено. Оскільки, грошові кошти відповідачем не були повернуті, суд, відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог на суму боргу за договором позики від 01.11.2010 року у розмірі 2000,00 євро; за договором позики від 01.07.2011 року - 3200,00 євро; за договором позики від 01.08.2012 року - 3500,00 євро. Відповідно до ч.1,2 статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Встановлено, що на день подання позовної заяви, за офіційним курсом НБУ 1 євро становить 15,315450 гривень, у зв'язку з цим, сума боргу за договором позики від 01.11.2010 року становить - 30630,90 грн.; за договором позики від 01.07.2011 року - 49009,44 грн.; за договором позики від 01.08.2012 року - 53604,08 грн., які необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] Оскільки за договорами позики від 01.11.2010 року та від 01.07.2011 року передбачені проценти у розмірі 10% щомісяця, то з урахуванням зазначеного, - за договором позики від 01.11.2010 року зі строком повернення до 01.05.2011 року, стягненню підлягає сума 49009 (сорок дев'ять тисяч дев'ять) грн. 44 (сорок чотири) коп., виходячи із розрахунку: за розпискою від 01.11.2010 року - 2000 євро, що еквівалентно 30630,90 грн., зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до 01.05.2011 року. Проценти у розмірі 10% щомісяця за розпискою від 01.11.2010 року становлять: 200 євро х 6 міс. = 1200 євро х 15,315450 грн. за 1 євро =18378,54 грн., а всього 2000 євро + 1200 євро = 3200 євро х 15,31545 грн. (за 1 євро) = 49009,44 грн.; - за договором позики від 01.07.2011 року зі строком повернення до 01.07.2012 року, стягненню підлягає сума 107820 (сто сім тисяч вісімсот двадцять) грн. 76 (сімдесят шість) коп., виходячи із розрахунку: за розпискою від 01.07.2011 року - 3200 євро, що еквівалентно 49009,44 грн., зі сплатою процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до 01.07.2012 року. Проценти у розмірі 10% щомісяця за розпискою від 01.07.2011 року становлять: 320 євро х 12 міс. = 3840 євро х 15,315450 грн. за 1 євро = 58811,33 грн., а всього 3200 євро + 3840 євро = 7040 євро х 15,31545 грн. (за 1 євро) = 107820,76 грн. Прострочка платежів вирахувана наступним чином: -за розпискою від 01.11.2010 року строком повернення до 01.05.2011 року - з 02.02.2011 р. по 02.04.2014 р. включно складає: 2011 р. - 243 дні, 2012 р. - 366 днів; 2013 р. - 365 днів; 2014 р. - 92 дня, всього 1066 днів; -за розпискою від 01.07.2011 року строком повернення до 01.07.2012 року - з 02.07.2012 р. по 02.04.2014 р. включно складає: 2012 р. - 182 дня; 2013 р. - 365 днів; 2014 р. - 92 дня, всього 639 днів; -за розпискою від 01.08.2012 року строком повернення 01.08.2013 року - з 02.08.2013 р. по 02.04.2014 р. включно складає: 2013 р. - 151 день; 2014 р. - 92 дні, всього 243 дні. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три відсотки річних необхідно вирахувати наступним чином: -за розпискою від 01.11.2010 року - 3200 євро (2000 + 1200), що еквівалентно 49 009,44 грн.: 49009,44 х (3% / 365) х 1066 (кількість прострочених днів) = 4294,03 грн.; -за розпискою від 01.07.2011 року - 7040 євро (3200 + 3840), що еквівалентно 107 820,76 грн.: 107820,76 х (3% / 365) х 639 (кількість прострочених днів) = 5662,81 грн.; -за розпискою від 01.08.2012 року - 3500 євро, що еквівалентно 53 604,08 грн.: 53604,08 х (3% / 365) х 243 (кількість прострочених днів) = 1070,61 грн. Разом, 3% річних складають: 4294,03 грн. + 5662,81 грн. + 1070,61 грн. = 11027,45 грн. Тому, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума боргу: - за договором позики від 01.11.2010 року у розмірі 30630 (тридцять тисяч шістсот тридцять) грн. 90 (дев'яносто) коп., а з урахуванням процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до 01.05.2011 року - 49009 (сорок дев'ять тисяч дев'ять) грн. 44 (сорок чотири) коп.; 3% річних від суми боргу - 4294 (чотири тисячі двісті дев'яносто чотири) грн. 03 (три) коп.; - за договором позики від 01.07.2011 року у розмірі 49009 (сорок дев'ять тисяч дев'ять) грн. 44 (сорок чотири) коп., а з урахуванням процентів у розмірі 10% щомісяця строком повернення до 01.07.2012 року - 107820 (сто сім тисяч вісімсот двадцять) грн. 76 (сімдесят шість) коп.; 3% річних від суми боргу - 5662 (п'ять тисяч шістсот шістдесят дві) грн. 81 (вісімдесят одна) коп.; - за договором позики від 01.08.2012 року у розмірі 53604 (п'ятдесят три тисячі шістсот чотири) грн. 08 (вісім) коп.; 3% річних від суми боргу - 1070 (одна тисяча сімдесят) грн. 61 (шістдесят одна) коп., а разом - 221461 (двісті двадцять одна тисяча чотириста шістдесят одна) грн. 73 (сімдесят три) коп. Що стосується заперечень відповідача [PERSON] про те, що надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою, суд не приймає до уваги, оскільки вони не ґрунтуються на законі. Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду України від 26.12.2011 року щодо неоднакового застосування судами касаційної інстанції норм ст. ст. 1046-1048 ЦК України та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в частині права позикодавців фізичних осіб на отримання від позичальників обумовлених договором процентів за користування позикою (ч. 1 ст. 1048 ЦК України) встановлено, якщо Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» регулює відносини лише за участю учасників ринків фінансових послуг, то регулювання відносин між фізичними особами, зокрема щодо договорів позики, поруки, регулюються нормами ЦК України (ст.ст.553-559, 1046-1053). Договір позики є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч1 ст. 1048 ЦК України). Отже, Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини спеціальних суб'єктів учасників ринку фінансових послуг, і не поширюється на всіх інших юридичних і фізичних осіб суб'єктів договору позики, правовідносини яких регулюються нормами ст. ст. 1046 1048 ЦК України. За таких обставин, доводи відповідача [PERSON] не ґрунтуються на законі. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] суд присуджує понесені і документально підтверджені судові витрати, а саме, судовий збір у розмірі 2214 (дві тисячі двісті чотирнадцять) грн. 61 (шістдесят одна) коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved