Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

У поданій заяві позивач просить визнати недійсним договір №61756 від 18 листопада 2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», обґрунтовуючи порушенням його прав як споживача, оскільки йому не була надана інформація, яка стосується наданих відповідачем фінансових послуг, умови кредитного договору є несправедливими, передбачають подвійну відповідальність у разі порушення позичальником зобов`язань та відповідач не повідомив про умови та строки обробки його персональних даних. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги вважає безпідставними, мотивуючи тим, що під час укладення з кредитного договору були дотримані всі вимоги закону. Позивач підписав паспорт споживчого кредиту, за змістом якого підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних позивачем умов кредитування. 17 листопада 2020 року саме позивач ініціював укладення кредитного договору, оформивши заяву на видачу кредиту. Пункти кредитного договору 5.1, 5.2 щодо сплати позичальником пені за невиконання умов договору складені з метою додержання прав споживача та вимог закону. Доступ до персональних даних позивача та їх обробка здійснюється відповідачем у відповідності до чинного законодавства, умов наданої згоди та укладеного кредитного договору, за якими позивач надав необмежену строком дії, безвідкличну згоду на обробку його персональних даних. Такі умови не є істотними умовами кредитного договору та не впливають на його дійсність. Відповідь щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень позивач не подавав. Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило. Згідно поданих клопотань позивач позовні вимоги підтримує повністю, а відповідач позов не визнає, просять розглянути справу без їх участі. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що 18 листопада 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №61756, згідно якого кредитодавець надав позичальнику в кредит грошові кошти на споживчі потреби в сумі 13750 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у договорі (п.2.1 договору). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно положень ст.ст.626-628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). За приписами частин 1, 3-5 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст.215\~ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. До відносин споживчого кредитування Закон України\~«Про захист\~прав споживачів» застосовується у частині, що не суперечить Закону України\~«Про споживче\~кредитування» (ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»). Відповідно частин 1, 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у редакції чинній на час укладення кредитного договору, у договорі про споживчий кредит зазначаються: 1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника); 2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту; 3) загальний розмір наданого кредиту; 4) порядок та умови надання кредиту; 5) строк, на який надається кредит; 6) необхідність укладення договорів щодо додаткових чи супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності); 7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення); 8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; 9) реальна річна процентна ставка та загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. Усі припущення, використані для обчислення такої ставки, повинні бути зазначені; 10) порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); 11) інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит; 12) порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту; 13) порядок дострокового повернення кредиту; 14) відповідальність сторін за порушення умов договору. У договорі про споживчий кредит можуть бути зазначені інші умови, визначені законом та за домовленістю сторін. Положеннями частини 2 ст.\~12\~Закону України\~«Про фінансові\~послуги та\~державне регулювання\~ринків фінансових\~послуг» визначено, що перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про відповідну інформацію, перелік якої наведений цією нормою закону. Зі змісту кредитного договору вбачається, що в пунктах 3.1.2, 3.3 кредитного договору зазначено розпис сукупної вартості кредиту, а саме: за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 230% річних від суми кредиту, тип процентної ставки - фіксована. Загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів (загальні витрати за споживчим кредитом) становить 16144,67 грн. Орієнтована загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 29894,67 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка по кредиту становить 729,23%. Предмет кредитного договору, порядок укладення договору, зміни та припинення дії договору, умови надання кредиту, порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту, порядок дострокового повернення кредиту визначені розділами ІІ, ІІІ, ІV кредитного договору. Графік платежів зазначений у додатку № 2 до кредитного договору. Отже, судом встановлено, що укладений між сторонами спірний правочин містить всі істотні умови договору. Відповідно положень частин 1, 6 ст.9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у чинній на час укладення кредитного договору редакції кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. Споживач зобов`язаний надати кредитодавцю підтвердження про ознайомлення з інформацією, надання якої передбачено частинами другою та третьою цієї статті, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Доводи позивача про те, що під час укладання кредитного договору були порушенні його права як споживача в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження та спростовуються наявними у справі доказами. Зокрема, згідно пункту 2 ч.1, ч.2 ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Позивачем 18 листопада 2020 року підписано паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма), у якому серед іншого наявні відомості про кредитодавця ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, зазначено тип, суму кредиту 13750 грн., строк кредитування 9 місяців, мету отримання кредиту, міститься інформація щодо процентної ставки 230 % річних, орієнтовної загальної вартості кредиту 29898,67 грн., загальні витрати за кредитом 16144,67 грн., реальна річна процентна ставка 729,23% річних, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання зобов`язань, розмір пені, а також позивачем подавалась заява на видачу кредиту. Відповідно пунктів 1.2, 1.2.1, 1.2.2 кредитного договору, позивач підтвердив, що до підписання цього договору кредитодавець заздалегідь у письмовому вигляді ознайомив його з інформацією, що необхідна була для отримання споживчого кредиту, яка містила наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця, інформацією наведеною в паспорті споживчого кредиту, інформацією наведеною у Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс», інформацією про реальну річну проценту ставку, а також про орієнтовну загальну вартість кредиту та інших послуг кредитодавця; до підписання договору вона отримала для ознайомлення копію проекту договору споживчий кредит, всі умови договору їй зрозумілі, їй надані необхідні пояснення з метою забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договір до її потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до ч. 2 та 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків у разі невиконання зобов`язань за договором. Пунктом 3.1.1 кредитного договору визначено, що перебіг строку на який надається кредит розпочинається з моменту підписання цього договору і надання кредиту згідно п.2.2 цього договору та складає 9 місяців. Строк правомірного користування кредитом закінчується відповідно до графіку платежів. Відповідно п. 5.4 кредитного договору, у випадку порушення прав позичальника у сфері захисту персональних даних, неналежного виконання чи невиконання цього договору, кредитодавець несе відповідальність згідно із чинним законодавством України та цим договором. Зміст оспорюваного кредитного договору містить положення про предмет, порядок та умови надання позики в умовах фінансового кредиту, порядок повернення кредиту та строк дії договору, розпис сукупної вартості кредиту, порядок та умови укладання і припинення договору, відмови у наданні та одержанні кредиту, відповідальність за невиконання взятих зобов`язань, графік сплати платежів. Із запропонованими умовами позивач ознайомився та погодився з ними, підписавши кредитний договір 18 листопада 2020 року, при цьому своїм підписом у договорі (пункт 6.14) підтвердив, що він у чіткій та зрозумілій письмовій формі отримав від кредитодавця інформацію, вказану в ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»,\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~та в\~ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до положень частин 9, 10 ст.\~9\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» у чинній на час укладення кредитного договору редакції на вимогу споживача кредитодавець зобов`язаний безоплатно надати йому копію проекту договору про споживчий кредит у паперовому або електронному вигляді (за вибором споживача). Кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Належних та допустимих у розумінні ст.77-78 ЦПК України доказів того, що позивач звертався до відповідача після укладення договору з вимогами про припинення порушень з боку відповідача, суду не надано. З урахуванням наведеного, суд вважає, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» не обмежувало права позивача у доступі до інформації, що стосується правил надання фінансових послуг, а також права позивача, як споживача щодо можливості ознайомитись з умовами кредитного договору. Відповідно частин 1, 2, пункту 5 частини 3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. За правилами частини 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», у договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірвання або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону)». Вирішуючи спір про визнання договору недійсним, суд з`ясовує наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, і настання певних юридичних наслідків. У пунктах 5.1 кредитного договору визначено, якщо позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж в день настання дати його належної сплати, визначеної графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку згідно чинного законодавства, зобов`язаний сплатити на користь кредитодавця штраф у розмірі 150 грн., а в подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі 15 грн. за кожний календарний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня і не більше за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупний розмір нарахованих штрафу та пені не повинен перевищувати 50% від суми наданого кредиту (5.2 договору). Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, умови кредитного договору, якими передбачено сплату позичальником штрафу та пені за невиконання зобов`язань, містять обмеження щодо строку і розміру нарахування такої неустойки, що відповідає вимогам пункту 5 частини 3 ст.\~18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» та ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно п.3.8 кредитного договору, позичальник надає, а кредитодавець зберігає протягом необмеженого періоду особисті дані та інформацію, які надав позичальник з метою, передбаченою заявою та розділом 13 Правил, для їх наступного використання в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства України. Разом з тим, пунктом 4.10.3 кредитного договору визначено, що позичальник має право відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Згідно ст.2 Закону України «Про захист персональних даних», згода суб`єкта персональних даних - це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. Положеннями ст.6\~Закону України\~«Про захист\~персональних даних» серед іншого визначено, що мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних. Обробка персональних даних здійснюється відкрито і прозоро із застосуванням засобів та у спосіб, що відповідають визначеним цілям такої обробки. Первинними джерелами відомостей про фізичну особу є: видані на її ім`я документи; підписані нею документи; відомості, які особа надає про себе. Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідні документи з персональними даними позичальника необхідні для укладення кредитного договору з банківською (фінансовою) установою. За правилами частин 2, 3, 4 ст.10 Закону України «Про споживче кредитування», у разі ненадання споживачем документів чи відомостей про себе та свій фінансовий стан, що вимагаються законодавством або внутрішніми документами кредитодавця, кредитодавець має право відмовити такому споживачу в укладенні договору про споживчий кредит. Інформація про споживача, отримана кредитодавцем або кредитним посередником у зв`язку з укладенням, виконанням та припиненням договору про споживчий кредит, може бути передана третім особам без згоди споживача лише у випадках і порядку, передбачених законом. Кредитодавець та кредитний посередник несуть відповідальність за порушення прав споживачів у сфері захисту персональних даних згідно із законом. Позивачем не надано доказів щодо порушення відповідачем законодавства стосовно використання персональних даних позивача. А відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене суд дійшов висновку що позовні вимоги є недоведеними, а тому в задоволені позову слід відмовити. На підставі\~наведеного та\~

Outcome: dismissed