Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну порядку і способу стягнення аліментів. Просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на дитину [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 січня 2010 року з 500,00 грн., на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даного позову і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 18.01.2010 року постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00грн, щомісячно, починаючи з 09 грудня 2009 року і до його повноліття. 28.02.2011року рішенням Оболонського районного суду м.Києва шлюб з відповідачем було розірвано. Після розлучення дитина проживає з матір`ю. Вважає, що така сума аліментів є недостатньою для забезпечення необхідних умов для фізичного та духовного розвитку дитини. Позивачка піклується про фізичний, духовний та моральний розвиток сина, докладає всіх зусиль для утримання дитини, створення всіх необхідних умов для її розвитку та життя. З огляду на вищевикладене позивач просить змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на дитину [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Оболонського районного суду м.Києва від 18 січня 2010 року з 500,00 грн., на 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 100 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подання даного позову і до повноліття дитини. Ухвалою судді Оболонського суду м. Києва від 15 листопада 2019 року прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, розглядати справу за її відсутності та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 08 листопада 2008 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб (а.с.8). Сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.9). Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 18.01.2010 року постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00грн, щомісячно, починаючи з 09.12.2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини, що стосуються обов`язку батька та матері утримувати дитину, які регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Згідно зі ст. 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно абзц. 2 частини другої статті 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімума для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини відповідного віку щодо [PERSON] згідно Законів України «Про Державний бюджет» на відповідний рік складає: -У 2019 році - з липня - 2118 грн., з грудня -2218грн., -У 2020 році - з січня 2218 грн. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30 %). Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України. Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України. Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Зміна законодавства не є підставою для збільшення розміру аліментів, але розмір тих аліментів, що сплачуються тим з батьків, хто проживає окремо, може бути змінений з урахуванням недостатності його розміру. Згідно з пунктом 1 статті 3 Конвенції про права дитини, дитина наділяється правом на те, щоб її найкращі інтереси оцінювалися і бралися до уваги в якості першочергового міркування при прийнятті в її відношенні будь-яких дій або рішень як в державній, так і в приватній сфері. А тому, враховуючи найкращі інтереси дитини, необхідність захисту права дитини на належне утримання, недостатність стягуваних аліментів для забезпечення мінімального розміру аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню Вважає правильним змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на дитину з 500,00 гривень на ј частку з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи при цьому майновий та сімейний стан платника аліментів. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 768 гривні 40 копійок судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved