Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-08 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 595 від 12 листопада 2019 року. У зазначеній квартирі крім нього зареєстрований відповідач [PERSON] . Відповідач зробив довіреність від 06 жовтня 2019 року на позивачу, завірену в посольстві України в Канаді, якою уповноважив його вирішити питання щодо зняття відповідача з місця реєстрації у квартирі [ADDRESS] . Він звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про зняття відповідача з реєстраційного обліку. 10 лютого 2020 року отримав відповідь, в якій було зазначено, що у поданому військовому квитку відповідача відсутні позначки щодо прийняття на військовий облік та про зняття з обліку у Солом`янському районному військовому комісаріаті, а тому виписати останнього неможливо. Відповідач необхідні для виписки документи не надає, на зв`язок не виходить. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач з реєстраційного обліку у цій квартирі не знятий. [PERSON] не є членом його сім`ї, не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, витрат по утриманню квартири не несе, його особистих речей в ній немає. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 грудня 2020 року вирішено питання про витребування доказів. Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримує (а.с. 32). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с. 30). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу 595 від 12 листопада 2019 року (а.с. 11-11а). Зазначене також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). Зазначена квартира до цього належала на праві власності [PERSON] . Відповідно до відповіді Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 11 січня 2021 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON] з 30 січня 2017 року по теперішній час (а.с. 28). Позивач посилається на те, що відповідач зробив довіреність від 06 жовтня 2019 року на позивачу, завірену в посольстві України в Канаді, якою уповноважив його вирішити питання щодо зняття відповідача з місця реєстрації у квартирі [ADDRESS] (а.с. 16-18). Позивач звернувся до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації з заявою про зняття відповідача з реєстраційного обліку. 10 лютого 2020 року позивач отримав відповідь, в якій було зазначено, що у поданому військовому квитку відповідача відсутні позначки щодо прийняття на військовий облік та про зняття з обліку у Солом`янському районному військовому комісаріаті, а тому виписати останнього неможливо (а.с. 15). З позову вбачається, що відповідач необхідні для виписки документи не надає, на зв`язок не виходить. Станом на день звернення до суду з позовом відповідач з реєстраційного обліку у цій квартирі не знятий. [PERSON] не є членом сім`ї позивача, не проживає у квартирі понад один рік без поважних причин, витрат по утриманню квартири не несе, його особистих речей в ній немає. У матеріалах справи міститься акт від 02 червня 2020 року, з якого вбачається, що відповідач в квартирі [ADDRESS] на даний час не проживає та не з`являється, протягом останнього року його жодного разу не бачили (а.с. 14). Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України встановлено права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. На підтвердження свого права власності на спірну квартиру, позивач надала суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 12). Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідач в силу закону втратив право користування житлом. Відповідно до положень ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири. [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням. Право користування спірною квартирою у відповідача [PERSON] є похідним від прав колишнього власника житла [PERSON] . За таких обставин, відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування жилим приміщенням. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 840 гривень 80 копійок судового збору.

Outcome: approved