Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-24 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], [PERSON] та просила суд зобовязати відповідачів знести за власний рахунок будівництво-реконструкцію існуючого житлового будинку № 86 по вул. Ватутіна в м. Кременчуці, відновити межі належної позивачу земельної ділянки згідно державних актів серії ЯМ\~№ 112224\~та ЯМ\~№ 112222\~та звільнити\~її від\~належного відповідачам\~майна,\~а також\~стягнути з\~відповідачів солідарно\~167\~205,00\~грн.\~майнової шкоди\~та 10\~000,00\~грн.\~моральної шкоди Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить земельна ділянка та житловий будинок із господарськими спорудами за адресою вул. Ватутіна, 88 у м. Кременчуці (далі по тексту рішення домоволодіння №88, земельна ділянка №88). Власником суміжної земельної ділянки за адресою вул. Ватутіна, 86 у м. Кременчуці (далі домоволодіння №86, земельна ділянка №86) є [PERSON], дочка якої відповідач [PERSON] здійснює самочинне будівництво-реконструкцію існуючого житлового будинку. Будівництво-реконструкція відбувається без належних дозвільних документів, а також із порушенням державних будівельних норм та протипожежних стандартів. В результаті конструктивні елементи будинку №86 зайшли вглиб її земельної ділянки, що призводить до потрапляння атмосферних опадів та стічних вод на її будинок та вимощення, внаслідок чого їх стан буде неодмінно погіршуватись. Позивач неодноразово зверталася до органів державного контролю, зокрема до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції та виконкому Кременчуцької міської ради, проте належного реагування з їх боку не було. Вважає, що єдиним можливим способом усунення порушення її прав як власника нерухомого майна є знесення незаконно побудованих на земельній ділянці №86 об'єктів. Посилаючись на висновок експертного будівельно-технічного дослідження, зазначала, що внаслідок негативного впливу сусіднього самочинного обєкта нерухомості їй завдано збитків в сумі 167\~205,00 грн. Окрім того, незаконні дії відповідачів порушують умови її життя, створюють перешкоди в користуванні належним їй майном, що шкідливо впливає на її емоційно-психологічний та фізіологічний стан і завдає моральної шкоди, еквівалент якої становить 10\~000,00 грн. \~ \~ \~ \~У травні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], Управління Держземагенства у м. Кременчуці про визнання недійсним державного акту серії ПЛ №202180 від 23 вересня 2005 року про право власності на земельну ділянку №88 по вул. Ватутіна у м. Кременчуці та про зобовязання скасувати запис за № 010554800323 про його реєстрацію (т.1, а.с. 104, 107). \~ \~ \~ \~[PERSON] обгрунтувала позовні вимоги тим, що на момент придбання нею домоволодіння №86 у грудні 2012 року межі земельної ділянки були сталими, з боку домоволодіння №88 відповідачкою [PERSON] було встановлено паркан, і земельних спорів не виникало. Підготовчі роботи з виготовлення земельного акту на право власності на земельну ділянку передбачають перевірку того, чи є ділянка вільною, чи не належить вона іншому власнику та чи не накладаються її межі на суміжні земельні ділянки. Натомість, землевпорядною організацією, яка за її заявою перевіряла обгрунтованість претензій [PERSON], було встановлено, що координати поворотних точок ділянки за кадастровим номером 531043610:07:001:0038, власником якої є первісний позивач, фактично винесені на земельну ділянку, що належить [PERSON] \~ \~ \~ \~[PERSON] приймала участь в судовому засіданні через своїх представників. Заявлені нею позовні вимоги представники підтримали у повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували, вважали його безпідставним та надуманим. Зазначали, що оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку складався на підставі договору купівлі-продажу ВВТ №483558 від 11 квітня 2005 року, відповідно до умов якого власником будинку та земельної ділянки стала [PERSON] Цей державний акт втратив чинність, тому що у 2011 році власник подала заяву про поділ земельної ділянки і у 2012 році отримала нові державні акти. Отже, оспорюваний державний акт не може порушувати законні права та інтереси [PERSON]М.(т.1, а.с. 114-115). \~ \~ \~ \~[PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнала (письмові заперечення, т.1, а.с. 99-100, 171). ЇЇ представники суду пояснили, що попереднім власником домоволодіння №86 була [PERSON] І фактично, і документально її будинок, позначений у технічному паспорті літерами А,А1,а, був розташований на межі з земельною ділянкою №88. З метою збереження цілісності будинку [PERSON] обклала його «у півцеглини». Власником домоволодіння №88 з 2005 року була [PERSON] Новий будинок вона побудувала, в тому числі, у бік земельної ділянки №86 так, що відстань до стіни будинку [PERSON] зменшилася до 1 метру. Спору щодо межі між сусідами не було. Такий стан речей існував на момент, коли у 2011 році домоволодіння №86 придбала [PERSON] Зустрічний позов представники підтримали у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Її представники вважали, що оскільки [PERSON] стіну будинку не переміщувала, то його реконструкція шляхом обкладення облицювальною цеглою та зведення даху не порушують права [PERSON] \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] позов не визнала та зазначила, що домоволодіння №86 по вул. Ватутіна у м. Кременчуці їй не належить; власницею земельної ділянки та будинку є [PERSON] Вважала себе неналежним відповідачем у справі (т.1, а.с. 76-77). \~ \~ \~ \~Відповідач за зустрічним позовом та третя особа за первісним позовом [PERSON] заявлені до неї вимоги заперечувала з аналогічних підстав, що й [PERSON] ЇЇ позовні вимоги [PERSON] підтримала у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач за зустрічним позовом Управління Держземагенства у м. Кременчуці, Полтавської області, свого представника в судове засідання не направив, письмових пояснень не надав, про розгляд справи повідомлявся належно (т.2 , а.с. 107). \~ \~ \~ \~Третя особа виконавчий комітет Кременчуцької міської ради просив суд слухати справу без участі його представника, покладався на розсуд суду (т.1, а.с. 74). В судовому засіданні 08 грудня 2017 року представник [PERSON] висловила аналогічну позицію. \~ \~ \~ \~Представник третьої\~особи \~Департаменту Державної\~архітектурно-будівельної\~інспекції у\~Полтавській області\~ [PERSON]\~пояснив суду,\~що повідомлення\~про початок\~будівельних робіт\~реєструється за\~декларативним принципом.\~Повідомлення [PERSON]\~у жовтні\~2015\~року було\~зареєстровано,\~оскільки відповідало\~формальним вимогам,\~які ставляться\~до цього\~документа.\~Відповідальність за\~достовірність викладених\~у повідомленні\~відомостей покладається\~на замовника. \~ \~ \~ \~Суд вчинив такі процесуальні дії у справі: провадження було відкрито ухвалою судді від 20 лютого 2015 року (т.1, а.с. 52). Ухвалою суду зустрічна позовна заява обєднана в одне провадження з первісним позовом 05 травня 2015 року (т.1, а.с. 112а). 06 квітня 2015 року за клопотанням представника [PERSON] суд витребував докази від ДАБІ у Полтавській області (т.1, а.с. 82). За клопотанням представника [PERSON] (т.1, а.с.116-117) та представника [PERSON] (т.1, а.с. 127) ухвалою суду 20 травня 2015 року було призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої суд поставив всі запропоновані сторонами запитання (т.1, а.с.130), провадження у справі зупинив. За клопотанням експертів (т.1, а.с. 196-197) ухвалою від 10 липня 2015 року суд витребував від [PERSON] та [PERSON] додаткові технічні документи, від КП «КМБТІ» - інвентарні справи на обидва домоволодіння, а також зобовязав сторони надати експертам безперешкодний доступ для натурного обстеження домоволодінь (т.1, а.с. 200). Сторони у повному обсязі необхідні для проведення експертизи технічні документи не надали. У звязку з повідомленням експертної установи про неможливість надання висновку, 22 жовтня 2015 року суд вдруге призначив таку експертизу, провадження у справі зупинив (т.1, а.с. 189). Експерти знову просили про надання додаткових матеріалів (клопотання, т.1, а.с. 294-296), які сторони у повній мірі не задовольнили, тому 18 січня 2016 року матеріали справи були повернуті суду без виконання експертизи (т.1, а.с. 212-214). Ухвалою від 04 квітня 2016 року суд за клопотанням представника [PERSON] витребував додаткові технічні матеріали, необхідні для проведення експертизи (т.2, а.с.85). 20 квітня 2016 року суд допитав за клопотанням представника [PERSON] свідка [PERSON] директора ПП «Інвар-Сервіс», яке виконувало зведений план земельних ділянок з нанесенням меж згідно документів на землю (т.2, а.с. 113-114), та за клопотанням [PERSON] - свідків [PERSON] та [PERSON] (журнал судового засідання, т.2, а.с. 117-118). Сторони долучили до справи додаткові докази для проведення експертизи, після чого в судовому засіданні 27 квітня 2016 року суд призначив у справі судову земельно-технічну експертизу (т.2, а.с. 217). 20 липня 2016 року та 09 серпня 2017 року суд направив експертам додаткові матеріали, які надали стороні (т.3, а.с. 81). 20 лютого 2015 року та 01 серпня 2016 року суд за заявою [PERSON] вживав заходи забезпечення позову і заборонив [PERSON] та будь-яким іншим особам проводити будівельні роботі на земельній ділянці по вул. Ватутіна, 86 у м. Кременчуці (т.3, а.с. 85). Ухвалою від 23 серпня 2016 року суд відмовив [PERSON] у скасуванні заходів забезпечення позову. За клопотанням представника [PERSON] в судовому засіданні 18 липня 2017 року було допитано експерта [PERSON], який надав розяснення висновку комісійної експертизи. \~ \~ \~ \~ 26 жовтня 2017 року суд відмовив у задоволенні клопотання про витребування доказів, заявленого представником [PERSON] у звязку з тим, що клопотання заявлено на стадії розгляду справи по суті, а також без надання доказів існування труднощів з одержанням доказів самою стороною (т.4, а.с. 30, 33). 30 листопада 2017 року суд за клопотанням представника [PERSON] визнав обовязковою участь в судовому засіданні представників третіх осіб виконкому Кременчуцької міської ради та ДАБІ (т.4, а.с. 34). Ухвалою іншого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 12.03.2018 року відмовлено у задоволенні відводу судді Кривич Ж.О. за заявою [PERSON] (т.4, а.с. 76) 24 квітня 2018 року ухвалою Автозаводського районного суду було відмовлено у задоволенні клопотання представника [PERSON] про зупинення провадження у справі у звязку з розглядом іншої справи у Полтавському окружному адміністративному суді (т.4, а.с. 82). Ухвалою іншого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 24 липня 2018 року відмовлено у задоволенні заяви [PERSON] про відвід судді Кривич Ж.О. (т.4, а.с. 132). 25 липня 2018 року учасники справи в судове засідання не зявилися, про розгляд справи були повідомлені належно (розписка, т.4, а.с. 134), про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи тривалість часу перебування справи у провадженні суду, процесуальну поведінку сторін та той факт, що свої позиції у справі вони висловили неодноразово, докази у справу подали, суд у відповідності до положень пункту 1 частини 3 статті 223 ЦПК України розглянув справу за їх відсутності. Статтею 263 ЦПК України\~встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вислухавши пояснення учасників справи, пояснення експерта [PERSON], показання свідків, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] є власницею ? частини житлового будинку та двох земельних ділянок кадастрові номери 5310436100:07:001:0732 та 5310436100:07:001:0734 загальною площею 0,0327 га, розташованих за адресою №88 по вул. Ватутіна у м. Кременчуці, які вона отримала в дарунок 24 липня 2012 року (т.2, а.с. 65-67) від своєї матері [PERSON] У свою чергу [PERSON] придбала будинок та земельну ділянку площею 564 кв.м. 11 квітня 2005 року на підставі договору купівлі-продажу у попереднього власника [PERSON]П.(т.2, а.с. 71-72). У подальшому [PERSON] на місці старого будинку побудувала новий, який згідно технічного паспорту складається з двох ізольованих половин, кожна з яких має окремий вхід (т.1, а.с. 9-17), а також набула права власності на прилеглу до домоволодіння земельну ділянку із комунальної власності. Новий будинок побудований нею у 2009 році. Частина домоволодіння №88, що належить [PERSON], межує з домоволодінням №86, власником якого є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного нею 01 грудня 2011 року з попереднім власником [PERSON] (т.1, а.с. 110). Земельна ділянка площею 551 кв.м. попередньому власнику належала на підставі державного акту серії ІІ-ПЛ №046537 (т.1, а.с. 111). 13 травня 2013 року [PERSON] отримала будівельний паспорт за №34 на будівництво нового житлового будинку, який планувалося розташувати на земельній ділянці на місці сараю літера Б-1 (т.3, а.с. 61, 67, зворот). Натомість, [PERSON] розпочала перебудову існуючого будинку зі збільшенням його площі за рахунок будівництва у бік її ділянки. Під час перебудови було залишено частину існуючого будинку, в тому числі прибудову літ.А-1, яка однією зі стін розміщена на межі з земельною ділянкою №88. Цю цегляну прибудову розміром 7,45х2,3 м у 1971 році самочинно здійснив колишній власник [PERSON], який у 1992 році здав її в експлуатацію та отримав рішення виконкому Автозаводської районної ради №714 від 06 серпня 1992 року про визнання за ним права власності на житлову прибудову літ.А1, літню кухню літ.З, погріб літ.Е, гараж літ.Д у домоволодінні №86 (т.3, а.с. 171). 26 грудня 2014 року [PERSON] подала повідомлення про початок будівельних робіт з реконструкції існуючого житлового будинку (№ПТ062143601012), яке було скасовано ДАБІ 17 лютого 2015 року, наказ №36, оскільки будівельні роботи проводилися без будівельного паспорта, який би дозволяв реконструкцію. 02 жовтня 2015 року вона подала повідомлення про початок будівельних робіт (№ПТ 062152751811) на підставі будівельного паспорта №34 від 13 травня 2013 року (т.1, а.с. 175), який дозволяв будівництво нового будинку, хоча фактично [PERSON] продовжила реконструкцію існуючого. За скаргами [PERSON] ДАБІ у Полтавській області кілька разів проводив позапланові перевірки дотримання [PERSON] вимог будівельних норм та правил. Так, 05 грудня 2014 року було виявлено самочинне виконання будівельних робіт з реконструкції існуючого житлового будинку, за що 14 лютого 2015 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності та наданий припис про зупинення будівництва та усунення порушень вимог містобудівного законодавства. 23 листопада 2015 року позапланова перевірка встановила, що будівництво нового будинку не розпочато (т. 1, а.с. 89-92, т.2, а.с. 17-21). Під час провадження у даній справі [PERSON] звернулася до суду з позовом до Управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради про визнання протиправною відмови у видачі будівельного паспорту на реконструкцію житлового будинку з прибудовою додаткових приміщень. Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука (справа №524/577/16-а) від 08 лютого 2016 року позов було задоволено, зобовязано управління містобудування та архітектури видати [PERSON] будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку. Такий будівельний паспорт було видано 12 березня 2016 року із зазначенням, що відстані від обєкта будівництва до існуючих будинків та споруд згідно додатку 3.1 ДБН 360-92** не відповідають протипожежним нормам, відстані від обєкта до межі земельної ділянки згідно ДБН 360-92** не відповідають нормі (т.3, а.с. 35-36). У липні 2016 року [PERSON] подала повідомлення про початок будівельних робіт. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року за апеляційною скаргою [PERSON] постанову Автозаводського районного суду було скасовано (т.3, а.с. 141-143). Відповідно до пункту 2 частини 5 статті 12 ЦПК України суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, розуміючи значення справи для сторін, намагався сприяти врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між ними. Під час розгляду справи [PERSON] висловлювала наміри дійти компромісу, умови якого викладала письмово (т.1, а.с. 106, а.с. 149), а також змістила несучу стіну свого будинку, як вона вважає, з межі у глиб своєї ділянки. На думку [PERSON] та [PERSON], після такого зміщення стіна розташувалася саме на межі, так як до цього знаходилася на земельній ділянці №88. [PERSON] на доказ заявлених нею вимог надала висновки експертного будівельно-технічного дослідження №15-15 від 10 лютого 2015 року та №56-15 від 22 червня 2015 року ( експерт [PERSON], т.1, а.с. 39-50 та т.2, а.с. 27-46). Заперечуючи її вимоги, [PERSON], серед іншого, посилалася на експертний висновок №6/1-15 від 25 червня 2015 року (т.2, а.с. 196-212). У звязку з тим, що надані експертні висновки не висвітлювали всіх аспектів спору і заперечувались сторонами, суд за їх клопотанням, про що детальніше зазначено вище, призначив у справі комісійну судову будівельно-технічну та земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставив усі ті питання, які сторони письмово запропонували. Окрім вивчення матеріалів цивільної справи, експерти дослідили інвентарізаційну справу №5053 на домоволодіння №88, інвентарізаційну справу №1166 на домоволодіння №86, технічну документації із землеустрою на земельну ділянку №88. Експерти також провели натурне дослідження обєктів з участю сторін та в результаті виявили наступне: згідно матеріалів інвентарізації земельної ділянки у домоволодінні №88 станом на 16 квітня 2010 року (тобто до придбання [PERSON] сусіднього будинку №86) конфігурація межі між земельними ділянками мала вигляд ламаної лінії зі зміщенням в умовно позначених точках Л і М на територію земельної ділянки №88. Зміщення у точці М (так званий «виступ») складає 0,2 м. Водночас відповідно до схематичного плану земельної ділянки станом на 10 травня 2011 року виступ в умовно позначеній точці М відсутній і конфігурація межі відповідає наведеній у державному акті з кадастровим номером 5310436100:07:001:0732. У звязку з такими розбіжностями у кресленнях за період з 26 вересня 2003 року по 16 квітня 2010 року та станом на 10 травня 2011 року експерти не змогли прослідкувати хронологію зміни конфігурації межі та встановити, з якого часу виникло порушення меж. Фактичний порядок користування ділянкою №88 не відповідає правовстановлюючим документам на неї, проте фактично у користуванні її власників [PERSON] та [PERSON] знаходиться 663 кв.м. земельної ділянки, що на 9 кв.м. більше, ніж її загальна площа згідно державних актів. Встановлено також порушення меж земельної ділянки №86 та факт того, що конфігурація та розміри її меж не в повній мірі відповідають державному акту. У фактичному користуванні домоволодіння №86 знаходиться 665 кв.м землі, що на 114 кв.м. більше чим у державному акті (551 кв.м). Сторони не надали для дослідження геодезичної зйомки земельних ділянок з зазначенням каталогу координат фактичного місця розташування точок меж ділянок та їх розмірів, без чого неможливо співставити фактичне землекористування з правовстановлюючими документами. Із зазначеної причини експерти не змогли встановити, чи межа земельної ділянки №86 змістилася у бік земельної ділянки №88, чи навпаки, а також не встановили, з якого часу виникло порушення меж та розбіжності у розмірах земельних ділянок. При будівництві самочинно збудованого незакінченого будівництва-реконструкції існуючого житлового будинку №86 порушені вимоги п.3.25 ДБН 360-90** «Планування і забудова міських і сільських поселень», оскільки відстань між житловими будинками ІІІ ступеня вогнестійкості має складати 8 метрів. Погодження з місцевими органами державного пожежного та санітарного нагляду розташування обєкта реконструкції із збереженням існуючих відстаней з будинком №88 відсутнє. При цьому експерти зауважили на наступне: місце розташування будинку №86 залишається незмінним по відношенню до домоволодіння №88 з 02 грудня 1986 року одна з його стін розташована по межі. Новий будинок №88 побудований у 2009 році, самовільна реконструкція будинку №86 розпочата на 5 років пізніше, тому протипожежні відстані не були дотримані в результаті будівництва на садибі №88. Порушення вимог п. 3.8* ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» в частині розташування житлового будинку №86 на відстані до межі сусідньої ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни не менше 1,0 м будо допущене ще на стадії прибудови А1 в 1971 році і погоджене з органами місцевого самоврядування (висновок №509/510 від 30 вересня 2015 року, т.3, а.с.90-123). Експерти Полтавського відділення ХНІІСЕ, які проводили натурне дослідження після проведеної [PERSON] перебудови шляхом змішення стіни не встановили таких обставин, на які звернув увагу експерт у висновку №15-15 від 10 лютого 2015 року, - виступаючі конструктивні елементи, зокрема, даху будинку №86 та затікання із-за цього стічних вод під стіни будинку №88. Спірні правовідносини врегульовані нормами Цивільного Кодексу України статтями 376, 1166, 1167 ЦК України, спеціальним Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Так, згідно до частини 1 статті 38 зазначеного Закону \~у разі виявлення факту самочинного будівництва обєкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. Відповідно до частин першої, другої, четвертої та сьомої\~статті 376 ЦК України\~житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Збудований об'єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами четвертою та сьомою\~статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об'єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення. Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будівництво-реконструкція існуючого житлового будинку №86 є самовільною, оскільки будівельний паспорт №28-05/0463/33 від 12 березня 2016 року було видано на підставі постанови Автозаводського районного суду від 08 лютого 2016 року. Ця постанова скасована ухвалою Харківського Апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2016 року. Колегія суддів зазначила, зокрема, що на будівництво, яке розпочато самовільно, будівельний паспорт не може бути видано для приховування порушень Закону України «Про регулювання містобудівної документації» та постанов КМУ № 466 від 13 квітня 2011 року «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», №461 від 13 квітня 2011 року «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів». Проте встановлене експертами порушення вимог пункту 3.25* ДБН 360-90** щодо протипожежних відстаней відбулося на стадії будівництва на земельній ділянці №88, оскільки стіна будинку №86 вже була розташована на межі. Таке розташування всупереч пункту 3.8* ДБН 360-92** було погоджене органами місцевого самоврядування одному з попередніх власників. Отже, порушення існувало до придбання будинку [PERSON] Оскільки обєкт реконструкції знаходиться у незавершеному стані, встановити, чи дотримані всі вимоги ДБН неможливо (сторінки 24, 26 висновку експертизи, т.3, а.с.101, зворот, а.с.102, зворот). Знесення самочинного будівництва відбувається тільки за умови, якщо порушення неможливо усунути шляхом проведення перебудови або в разі, коли така перебудова неможлива. В разі, якщо необхідна перебудова самочинного будівництва з технічної точки зору можлива, його знесення відбувається тільки за умови, якщо особа відмовляється від її проведення. Суду не надані докази про те, що усунути порушення ДБН неможливо за рахунок перебудови і, відповідно, докази про те, що [PERSON] від неї відмовляється. З огляду на встановлені обставини суд відмовляє у задоволенні позовних вимог [PERSON] про зобовязання відповідача за власний рахунок знести самовільне будівництво-реконструкцію. Не доведені також позовні вимоги первісного позивача в частині зобовязання відновити межі земельної ділянки, звільнити її від належного відповідачу майна, оскільки, як зазначено у висновку комісійної судової експертизи, встановити, чи повязане порушення землекористування із зміщенням меж земельної ділянки №86 в сторону земельної ділянки №88, або навпаки, існує зміщення межі між зазначеними земельними ділянками в сторону домоволодіння №86, неможливо (аркуш 25 висновку, т.3, а.с. 102). Відповідно до частин 1 та 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №15-15 від 10 лютого 2015 (експерт [PERSON]В.), розмір збитків, завданих власнику житлового будинку №88 в результаті негативного впливу сусідніх обєктів нерухомості, може становити 167 205,00 грн. Отже, висновок в цій частині носить ймовірний характер і тому не може бути врахований судом як належний та достовірний доказ. Частиною 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода,\~завдана фізичній\~або юридичній\~особі неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю,\~відшкодовується особою,\~яка її\~завдала,\~за наявності\~її вини,\~крім випадків,\~встановлених частиною\~другою цієї\~статті. З огляду на раніше зазначені у рішенні обставини про те, що протипожежні відстані не витримані в результаті забудови ділянки №88, розташуванням стіни будинку №86 на межі іншими його власниками задовго до того, як право власності на нього набула [PERSON], суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог в частині стягнення моральної шкоди. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] також задоволенню не підлягають. Так, зустрічний позивач просить суд визнати недійсним державний акт серії ПЛ №202180, який було видано 23 вересня 2005 року Кременчуцьким міським управлінням земельних ресурсів на імя [PERSON] (т.1, а.с. 20). У 2012 році на підставі заяви [PERSON] про поділ земельної ділянки їй були видані інші державні акти на земельні ділянки, в тому числі замість того, що оспорюється (т.1, а.с.32-38). Суд також зазначає, що [PERSON] не надані докази того, що під час видачі оспорюваного державного акту були допущені порушення. У звязку з відмовою у задоволенні обох позовів, понесені судові витрати одній стороні за рахунок іншої сторони не компенсуються. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України,

Outcome: dismissed