Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської радизвернулося до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідач є відповідач [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] . Дитина майже одразу після народження знаходиться у КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини». Мати дівчинки має проблеми зі здоров`ям психічного характеру, батько проявляє байдужість до дитини, зловживає спиртним, раніше був засуджений, через що не може працевлаштуватися, нехтує батьківськими обов`язками, визнав, що не має змоги утримувати дитину, сама малолітня дитина перебуває на обліку дітей, які опинились у складних життєвих обставинах. Після засідань комісії з питань захисту прав дитини у 2019 році відповідач свого ставлення до життя та дитини не змінив. Тому позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки, стягнути аліменти на утримання дитини, залишивши їх на утриманні державного закладу. Представник позивача в судовому засіданні підтримав повністю, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що під час перевірки умов проживання їх родини бруду не було, у дитини в наявності були всі речі, необхідні для проживання, була коляска, ліжечко, в кімнаті ними був зроблений ремонт. Під час прогулянки з дитиною він випив пива, це побачили сусіди і викликали працівників поліції, які приїхали і забрали дитину. Після цього він тиждень пиячив і в такому стані приїздив провідувати дитину. На даний момент вони провідують дитину в будинку дитини і бажають, щоб її повернули їм зі співмешканкою на виховання, в цьому разі пообіцяв кинути пити. Раніше притягувався до адміністративної відповідальності. Просив не позбавляти його батьківських прав. Представник 3-ї особи Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молодів судове засідання не з`явився, від нього надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представник 3-ї особи КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» для розгляду справи до суду не з`явився, просив справу слухати без його участі, при винесенні рішення поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, з`ясувавши правові позиції сторін, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Відповідно до Висновку психіатричної ЛКК № 1 КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» № 79/1507 від 11.10.2019 року, мати дитини [PERSON] , [INFO] , має високий ступінь втрати здоров`я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню батьківських обов`язків (а.с.17). 27 вересня 2019 року [PERSON] влаштована до КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини (а.с.8). Під час вилучення дитини представниками правоохоронних органів було виявлено, що вона знаходилася в кімнаті, утримувалася в неналежних умовах, постільна білизна була брудною. Батько дитини [PERSON] знаходився в стані алкогольного сп`яніння (а.с.8), про що свідчить Висновок СОНД (а.с.7). Згідно з наказом Служби у справах дітей Сумської міської ради № 56 від 01 жовтня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , поставлено на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с.10). Відповідно до листа Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 16 жовтня 2019 року, сім`я [PERSON] та [PERSON] перебуває на обліку з 13.02.2019 року у зв`язку зі складними життєвими обставинами, а саме: інвалідність [PERSON] , часте погіршення її психічного стану, негативна соціальна історія [PERSON] , відсутність в нього постійного доходу, схильність до зловживання алкогольними напоями (а.с.18). З повідомлення КНП СОР «Сумський обласний спеціалізований будинок дитини» вбачається, що малолітню дитину [PERSON] було вилучено за адресою: [ADDRESS] , оскільки батько знаходився в неадекватному стані, дівчинка знаходилась без належного догляду. Батьки відвідували дівчинку, батько знаходився в неадекватному стані, поводився агресивно, порушував правила внутрішнього розпорядку закладу (а.с.3). Станом на 20 березня 2020 року за час перебування дівчинки в будинку дитини батько її відвідує, цікавиться її станом здоров`я. Дитина перебуває на повному державному забезпеченні з 27.09.2019 року (а.с.23). Питання неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 04 жовтня 2019 року. За результатами розгляду було ухвалено батьку дитини [PERSON] пройти лікування від алкогольного залежності, привести в належний стан житлове приміщення (а.с.11). Спеціалістами Служби у справах дітей та фахівцем з соціальної роботи Сумського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді 07 жовтня 2019 року проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На час обстеження батьки дитини знаходилися вдома. Вони висловили намір виконати рекомендації, надані на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, з метою повернення малолітньої [PERSON] на спільне проживання та виховання (а.с.14) та були запрошені на чергове засідання комісії. На черговому засіданні комісії з питань захисту прав дитини 28 листопада 2019 року, де батьки дитини були присутні, було прийнято рішення про звернення до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] у зв`язку з тим, що ситуація в родині не змінилася, оскільки той не виконав жодної рекомендації, співпрацювати з фахівцем з соціальної роботи Сумського міського центру соціальних служб він не виявив бажання (а.с.12). Під час повторного обстеження умов проживання, яке відбулося 24.12.2019 року було встановлено, що в кімнаті брудно, речі в хаотичному розміщенні по кімнаті, в тому числі і на підлозі. В кімнаті наявний стійкий запах тютюнового диму. [PERSON] знаходився вдома, під час бесіди визнав, що не має змоги утримувати дитину (а.с.16). Відповідно до довідки - характеристики, наданої ДОП Сумського ВП [PERSON] , за час проживання на адміністративній дільниці гр. [PERSON] зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає алкоголем та на цьому підґрунті вчиняє сварки з сусідами, неодноразово складались адміністративні матеріали за ст.ст. 176, 187 та 173 КУпАП (а.с.16). Сумський міський центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді в інформаційному листі щодо соціального супроводу сім`ї [PERSON] від 26 березня 2020 року вважали за доцільне позбавити його батьківських прав відносно доньки, оскільки він не має достатніх ресурсів для подолання складних життєвих обставин, в яких опинилася родина і не готовий до виховання малолітньої дитини (а.с.26-28). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вогна, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до роз`яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 18 вказаної Постанови Пленуму Верховного суду України роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси). Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків, як підстава для позбавлення батьківських права має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункт 16 Постанови). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батька. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57,58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-Х11 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав. Таким чином, на момент вилучення дитини для цього були всі підстави. Поведінка відповідача свідчила про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. При прийнятті рішення по справі на час її розгляду суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою за умови, коли у інший спосіб дитина не може виховуватись батьками. У даному випадку відповідач гідних умов для виховання та розвитку дитини створити не може, повернути її в свою родину через тяжке матеріальне становище також, однак, від дитини не відмовлявся.Тому повернення дитини є передчасним. Може йти мова про відібрання дитини без позбавлення [PERSON] батьківських прав. Суд звертає увагу на те, що [PERSON] заперечував проти задоволення позову, зазначав, що він бажає з дитиною спілкуватися. Судом не встановлено того, що не можливо змінити поведінку відповідача [PERSON] в кращу сторону. Суд вважає, що для сприяння захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов`язки, та те, що до [PERSON] раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання доньки, при цьому факт заперечення ним позовних вимог про позбавлення батьківських прав свідчить про наявність у нього бажання піклуватись про свою малолітню доньку, підстав для застосування до [PERSON] крайнього заходу впливу - позбавлення батьківських прав, є передчасним. В частині позовних вимог щодо стягнення аліментів, суд виходить з того, що особи, у яких відібрано дітей, без позбавлення їх батьківських прав, повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Доказів на звільнення відповідача від сплати аліментів ним не надано. За наведених обставин позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі встановлених, на підставі поданих сторонами доказів, фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено позивачем. Таким чином, за встановлених обставин, з метою стимулювання батька до належного виконання своїх батьківських обов`язків, суд вважає, що застосування такої міри відповідальності відповідача як позбавлення батьківських прав відносно дитини, на даний час не є доцільною, оскільки суд приходить до висновку, що є можливість вплинути на поведінку відповідача іншими засобами, зокрема, шляхом відібрання дитини, яка на даний час вже поміщена до дитячого закладу. Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial