Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. Зазначала, що після розірвання шлюбу з відповідачем на її утриманні перебуває їх спільна донька [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач є здоровою фізичною особою, отримує регулярні доходи на різних роботах по Україні, однак ухиляється від обовязку утримувати дитину, позивачка просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500 грн. щомісячно від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали письмові заяви, в яких просили слухати справу за їх відсутності, позивачка підтримала позовні вимоги, проти чого відповідач не заперечив, погодився на сплату аліментів у вказаному розмірі. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини, вони зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст.141, 180 СК України). Способи виконання обовязку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені ст.181 СК України, за змістом якої, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. Заочним рішення\~Новоград-Волинського\~міськрайонного суду\~від 05.09.2016\~шлюб між\~сторонами розірвано,\~місце проживання\~дитини визначено\~з матірю. Домовленості про утримання спільної доньки сторони не досягли. Відповідач є здоровою молодою особою 30 років, офіційно не працює, інших дітей чи непрацездатних батьків на своєму утриманні не має, не достатньо приймає участі у вихованні неповнолітньої доньки, позовні вимоги визнав повністю, відтак суд приходить до переконання, що він спроможний сплачувати аліменти. Обовязок по утриманню неповнолітньої дитини не може бути покладений виключно на одну матір. Враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги та погодився з вказаним в позові розміром аліментів; а також потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; з урахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (ст.7 Закону: з 01.01.2019 становить 2 027 грн. для дітей віком від 6 до 18 років); розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за січень 2019 року вона становила 7 485 грн.), суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дитини, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання неповнолітньої дитини на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне її утримання. Відповідно до\~положень ст.191\~СК Українистягнення аліментів потрібно проводити з дня предявлення позову, тобто з 27 лютого 2019 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved