Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває вищезазначена цивільна справа. Заявник просить суд встановити факт наявності фасадного балкону в квартирі [ADDRESS] ) будинку [ADDRESS] в [NUMBER] році та факт наявності двох балконів станом на 29 листопада 2009 в тому числі і фасадного балкону з боку [ADDRESS] . В обґрунтування поданої заяви посилався на те, що 1969 році будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , був реконструйований. Під час реконструкції були добудовані фасадні балкони в тому числі і фасадний балкон в квартирі [ADDRESS] . 26 червня 1993 року квартира [ADDRESS] була приватизована Сектором приватизації Московської державної адміністрації м. Києва та належала на праві приватної спільної сумісної власності громадянам України: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Додатком до свідоцтва був технічний паспорт першої інвентаризації зробленої ЖЕК № 201 з наявними 2-ма балконами в тому числі фасадним балконом з боку [ADDRESS] . 24 листопада 2009 року заявником разом з дружиною [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири. Інвентаризація проводилась вдруге, Бюром технічної інвентаризації (скорочено БТІ), технічний паспорт, виданий 28 жовтня 2009 року не містив відміток з боку БТІ щодо наявних порушень чи самочинної реконструкції, проте на плані квартири був відсутній балкон. 25 грудня 2012 року БТІ виготовило технічний паспорт з відміткою «квартира самочинно реконструйована», згідно листів-відповідей БТІ реконструювання полягало в добудуванні другого фасадного балкону з боку [ADDRESS] , який був відсутній на плані техпаспорту квартири, виданого 28 жовтня 2009 року. З огляду на вказані вище обставини, а також неможливості іншим шляхом відновити права заявника, останній просить подану заяву задовольнити. В судовому засіданні заявник [PERSON] та представник заінтересованої особи [PERSON] - [PERSON] заяву підтримали та просили задовольнити. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись вчасно та належним чином, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому, в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне. Звертаючись до суду заявник просить встановити факт наявності фасадного балкону в квартирі [ADDRESS] в [NUMBER] році та факт наявності двох балконів станом на 29 листопада 2009 в тому числі і фасадного балкону з боку [ADDRESS] . Дослідженням матеріалів під час судового розгляду встановлено. Як зазначено у технічному паспорті від 26.06.1993 р. № 2640, що на той час знаходилась у власності [PERSON] за адресою [ADDRESS] , квартира обладнана балконом 5,2*0,3=1,56, відповідно до плану квартири відображено два балкони. При цьому, у технічному паспорті на зазначену квартиру від 28.10.2009 р. відносно балкону зазначено, що квартира облаштована одним балконом 1,6 кв. м., що відповідно відображено на плані квартирі. Разом із тим, технічний паспорт від 25.12.2012 р. складений відносно квартири за адресою [ADDRESS] , містить відомості про те що, квартира обладнана балконом 1.1;0,8 кв.м. та між тим самочинно реконструйована. Зазначені обставини перешкоджають заявнику розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, оскільки останній не може, ані продати, ані подарувати належне йому на праві власності майно. У зв`язку із зазначеними вище розбіжностями у документах, заявник позбавлений права вільного володіння та розпорядження квартирою. КП «Печерська брама» надало заявнику відповідь про те, що за наявною на підприємстві інформацією, не підтвердженою документально, у будинку [ADDRESS] у 1969 році проводився капітальний ремонт з відселенням мешканців. Зазвичай під час проведення таких капремонтів, виконувалися роботи по заміні перекриття, влаштуванню балконів, переплануванню приміщень квартир тощо. Будь-яка документація або інформація про те, на підставі чого, ким та які саме будівельні роботи виконувалися при капітальному ремонті будинку за адресою: [ADDRESS] попереднім балансоутримувачем до КП УЖГ «Печерська брама» не передавалися та в архівам підприємства відсутні. Печерська районна у м. Києва державна адміністрація, зазначила, що станом на 22.04.2013 р. квартири [ADDRESS] обладнані: кожна 2-ма балконами, які виходять на головний та дворовий фасади. Будь-яка документація або інформація про те, на підставі яких документів, якою підрядною організацією та які саме будівельні роботи виконувалися при капітальному ремонті будинку за адресою: [ADDRESS] не передавалися та в архівах КП УЖГ «Печерська брама» відсутні. З приводу надання інформації і архівних довідок з проектної документації капітального ремонту будинку у 1969 році у Департаменті містобудування та архітектури заявнику надали відповідь, яка полягає у тому, що згідно п.11 «Типового положення про архівний підрозділ органу державної влади, органу місцевого самоврядування, державного і комунального підприємства, установи та організації» (затвердженого Наказом Державного комітету архівів України від 06.08.2002 р. №58) для Київської та Севастопольської міських рад і державних адміністрацій та безпосередньо підпорядкованих їм організацій установлено граничний строк тимчасового зберігання документів - 10 років, а тому надати документальне підтвердження проведення капітального ремонту будинку [ADDRESS] не вбачається за можливе. У висновку № 151 експертного будівельно-технічного дослідження, який складено 16.05.2018 професором Національного університету біоресурсів і природокористування України Ярмоленком М.Г. зазначено, що балкона плита квартири [ADDRESS] була побудована (прибудована) під час проведення капітального ремонту будинку за єдиним проектним рішенням, тобто у 1969 р. Відсутність позначення балконної плити в квартирі [ADDRESS] в поверховому плані слід вважати помилкою при виготовлені Технічного паспорта будівлі після-проведення капітального ремонту. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 1 Постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи немайнових прав. Відповідно до ч. 2 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Крім цього, згідно ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК України). До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права. У правовій державі одним з найбільш ефективних і поширених засобів захисту прав і свобод є судовий захист. Із аналізу ст. 19 ЦПК України можна зробити висновок про те, що види провадження у цивільному судочинстві розрізняються за об`єктами судового захисту. У окремому провадженні таким виступає охоронюваний законом інтерес, тобто у цьому виді провадження встановлюються обставини, від яких у конкретної особи може виникнути, змінитися або припинитися певне суб`єктивне право, іншими словами - юридичні факти. Як зазначив у своєму рішенні Конституційний Суд України у справі 1-10/2004 від 1 грудня 2004 р. поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. На підставі наданих суду доказів, наведених норм законодавства та з метою відновлення прав заявника, суд вважає, що останнім наведено достатні підстави вважати, що фасадний балкон в квартирі [ADDRESS] не є об`єктом самочинної реконструкції квартири як зазначено у технічному паспорті, виготовленому 25 грудня 2012 року Київським міським БТІ, а був встановлений внаслідок капітального ремонту у 1969 році. На підставі викладеного та постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 4, 315, 318 та 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved