Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

у лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Львівські автобусні заводи». Свої вимоги мотивував тим, що він з 01.04.2017 року по 29.03.2013 року працював на підприємстві відповідача на різних посадах. Зокрема у 2011 році був переведений на відокремлений підрозділ ТОВ «Львівські автобусні заводи» на посаду майстра виробничої дільниці в складальний цех. 29.03.2013 року позивач був звільнений з підприємства. Під час роботи заступника начальника складального цеху ставка заробітної плати [PERSON] становила 12,32 грн. на годину, тобто 98,56 грн. за восьмигодинний робочій день; на посаді майстра виробничої дільниці - годинна тарифна ставка 9,25 грн., тобто 74,00 грн. за восьмигодинний робочій день. За період з січня 2011 року по березень 2013 року існує різниця між тарифною ставкою на посадах позивача та фактично нарахованими йому сумами згідно з даними обліку Пенсійного фонду України. Так, за підрахунками позивача, різниця між ставками та фактично нарахованими сумами за вищевказаний період складає 8281,46 грн. У зв'язку з наявною заборгованістю відповідач ТОВ «Львівська автобусні заводи» не провів остаточного розрахунку з позивачем при звільненні, тому [PERSON] вважає, що з товариства слід стягнути середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку, з березня 2013 року по 31.12.2017 року. За розрахунком позивача сума середнього заробітку складає 88356,00 грн. Просить суд стягнути з відповідача на його користь 8281,46 грн. заборгованості із заробітної плати та 88356,00 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні; допустити негайне виконання. Позивач в судове засідання не з'явився, в письмовій заяві просив суд позов розглянути без його участі та задовольнити у повному обсязі. Не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання свого представника не направив, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відзиву на позов, заяв про поважні причини неявки чи розгляд справи без участі представника відповідача до суду не надходило. Тому, за згодою позивача, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що [PERSON] з 01.04.2017 року по 29.03.2013 року працював в ТОВ «Львівські автобусні заводи» на різних посадах. В період з 01.09.2009 року по 29.03.2011 року перебував на посаді заступника начальника складального цеху, а 29.03.2011 року був переведений на посаду майстра виробничої дільниці складального цеху відокремленого підрозділу ТОВ «Львівські автобусні заводи». 29.03.2013 року [PERSON] був звільнений з роботи за згодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України. Відповідно до схеми годинних тарифних ставок керівників, професіоналів, фахівців та технічних працівників ТОВ «Львівські автобусні заводи», годинна тарифна ставка за посадою начальника цеху, кузовного виробництва встановлена на рівні - 12,32 грн., за посадою майстра - 9,25 грн. Згідно з даними персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України в період з січня 2011 року по березень 2013 року [PERSON] були фактично нараховані наступні суми: - у 2011 році: січень - 1409,56 грн., лютий - 1793,88 грн., березень - 1718,95 грн., грудень - 1179,52 грн.; - у 2012 році: січень - 1411,68 грн., квітень - 1141,80 грн., листопад - 940,04 грн., грудень - 1200,00 грн.; - у 2013 році: січень - 995,60 грн., березень - 0,00 грн. Всього за весь період: 11791,03 грн. З урахуванням кількості робочих днів у вказаний період та тарифних ставок на посадах позивача, а також восьмигодинного робочого часу, в період з січня 2011 року по березень 2013 року розмір заробітної плати позивача мав складати: - у 2011 році: січень 151 робоча година х 12,32 грн. = 1860,22 грн., лютий 160 х 12,32 грн. = 1971,20 грн., березень 175 х 12,32 грн. = 1922,08 грн., грудень 176 х 9,25 грн. = 1628,00 грн.; - у 2012 році: січень 159 х 9,25 грн. = 1470,75 грн., квітень 159 х 9,25 грн. = 1470,75 грн., листопад 176 х 9,25 грн. = 1628,00 грн., грудень 167 х 1544,75 грн.; - у 2013 році; січень 168 х 9,25 грн. = 1554,00 грн., березень 159 х 9,25 грн. = 1470,75 грн. Всього за період: 16520,50 грн. Відтак, різниця між заробітною платою, що мала бути нарахованою відповідно до тарифних ставок, та такою, що була фактично нарахована (за період), складає 4729,47 грн. Так, згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Стаття 116 КЗпП України передбачає, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. За правилом ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 (ч.2 п.2). Період розрахунку - останні два повних робочих місяці , тобто січень-лютий 2013 року. Середньоденна заробітна плата складає: (1554 грн. (січень 2013 р.) + 1480 грн. (лютий 2013р.)) : ((21 робочий день (січень 2013р.) + 20 робочих днів (лютий 2013 р .)) = 3034 / 41 = 74 грн. (п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100). Період не виплати компенсації середнього заробітку за період затримки розрахунку з 30.03.2013р. (перший день після звільнення) по 31.12.2017 року. Норми тривалості робочого часу згідно листів Міністерства соціальної політики України р. №9050/0/14-12/13 на 2013 р., від 04.09.2013 р. № 9884/0/14/-13/13 на 2014 р. від 09.09.2014 р. №10196/0/14-14/13 на 2015 р., від 20.07.2015 р. №10846/0/14-15/13 на 2016р., від. 05.08.2016 р. №11535/0/14-16/13 на 2017 р., становлять в загальній кількості 1194 робочих дні. Відтак, загальний розмір середнього заробітку за період з 30.03.2013 року по 31.12.2017 року (в межах позовних вимог) становить 88356,00 грн. З аналізу змісту ст. 116 КЗпП України вбачається, що в день звільнення працівникові виплачуються всі грошові суми від підприємства, установи, організації, право на отримання яких він має за законом. Стаття 83 КЗпП України встановлює, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. Аналогічне положення міститься в статті 24 Закону України «Про відпустки». Таким чином, виходячи з сукупного аналізу положень ст. 24 Закону України «Про відпустки» та ст.ст. 47, 83 КЗпП України, грошова компенсація за невикористану щорічну відпустку відноситься до сум, які належать працівникові при звільненні, в розумінні ст. 116 КЗпП України, та підлягає виплаті разом з іншими сумами в день його звільнення. Однак, згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч вимогам процесуального закону, позивачем не надано суду належних і допустимих доказів наявності у нього 48 днів невикористаної відпустки, яка б підлягала компенсації при звільненні. У позовній заяві зазначено, що кількість днів невикористаної відпустки була проставлена уповноваженою особою ТОВ «Львівські автобусні заводи», однак такий документ суду наданий не був. У зв'язку з викладеним, суд вважає за необхідне позов [PERSON] задовольнити частково, стягнувши з ТОВ «Львівські автобусні заводи» на користь позивача заборгованість із заробітної плати - 4729,47 грн., середній заробіток за час остаточного розрахунку за період з 30.03.2013 року по 31.12.2017 року (в межах позовних вимог) - 88356,00 грн., всього - 93085,47 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь ДСА України необхідно стягнути судовий збір у розмірі, що визначений ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 1 % від ціни позову, тобто 930,86 коп. Рішення суду в частині стягнення заборгованості із виплати заробітної плати за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: partial