Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що 17 вересня 2008 року вона і відповідач зареєстрували шлюб, за час якого у них [INFO] та [INFO] народились відповідно сини [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось із-за несумісності характерів внаслідок чого між ними постійно виникають сварки, свідками яких є їхні малолітні діти, що спричиняє їм душевні страждання. Вважає, що за таких обставин шлюб став носити формальний характер. Просить його розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені в позовній заяві. Її прізвище після розірвання шлюбу просить залишити [PERSON]. Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив суду, що він бажає проживати з дітьми в одній сім'ї. Просить шлюб не розривати. Позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Як вбачається з свідоцтв про укладення шлюбу, народження дітей (а.с.5, 6, 7), сторони 17 вересня 2008 року уклали шлюб, за час якого у них [INFO] народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. Як вбачається з постанови судді Камінь-Каширського районного суду від 18 серпня 2015 року, яка набрала законної сили 31 серпня цього ж року, [PERSON] у період надання йому строку для примирення притягнено до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП, тобто за дрібне хуліганство відносно його дружини [PERSON] Відповідач визнав суду, що між ним і позивачкою шлюбні відносини припинені. В силу ч.1 ст.24 згаданого Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування їх до шлюбу до допускається. Згідно вимог ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати у сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні однин перед одним, перед іншими членами сі'мї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч.3, 4 ст.156 Кодексу, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені по справі обставини, неправомірну поведінку відповідача щодо сім'ї, те, що сторонам надавався строк для примирення, протягом якого вони не примирились і будь-яких заходів для цього не вжили, суд доходить висновку, що шлюб носить формальний характер який слід розірвати, оскільки його не розірвання буде суперечити інтересам позивачки. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивачка клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявляла, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в користь позивачки 243 грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved