Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів. Позовні вимоги обгрунтовують тим, що 04 січня 2018 року [PERSON] звернулася до Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї. За результатами розгляду заяви відповідачу було призначено виплати відповідно до рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 15 січня 2018 на період 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року. Відповідач в заяві підписалась, що зобов`язана повідомляти орган праці та соціального захисту населення, в разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги в триденний термін в разі зняття з обліку з центру зайнятості. Згідно повідомлення Смілянського міськрайонного центу зайнятості станом на 01 лютого 2018 року з`ясувалось, що чоловік заявника [PERSON] , знятий з обліку Смілянського міськрайонного центру зайнятості з 12січня 2018 року по причині поданої ним заяви. Про даний факт позивач не був повідомлений. Дана обставина впливає на встановлення права вдповідача на допомогу малозабезпеченій сім ї, оскільки відповідно до п.10 Порядку, не може бути призначена соціальна допомога у випадках коли працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професій технічної), фахової передвищої та вищої освіти протягом трьох місяців, передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню). Таким чином, відповідно до п.25 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, згідно розпорядження начальника управління від 21 лютого 2018 року, [PERSON] припинено виплату допомоги з 01 лютого 2018 року та нараховано переплату за період її отримання з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року в сумі 3405 гривень 62 копійки. З метою повернення надміру виплачених державних коштів на адресу відповідача направлено повідомлення про відшкодування їх по переплаченій допомозі №01-1145/07 від 30 березня 2018 року. Відповідач, 18 травня 2018 року повернула надмірно виплачені кошти в сумі 110гривень та 11 червня 2018 року - 500 гривень, решту суму коштів відповідач відмовилася в добровільному порядку повернути позивачу. Позивач, просить суд стягнути з відповідача на їх користь позивача 2795 гривень 62 копійки надмірно виплачених коштів. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву в якій розгляд справи просить проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала та просила розгляд справи проводити без її участі. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося. Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Допомога малозабезпеченим сім`ям призначається та виплачується відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» № 1768-III від 01 червня 2000 року та Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року № 250. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не вчаться за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які в установленому порядку визнані безробітними та за інформацією центрів зайнятості не порушують законодавство про зайнятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню; осіб, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку або за дітьми, які потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більше ніж до досягнення ними шестирічного віку; осіб, які доглядають за особами з інвалідністю I групи або дітьми з інвалідністю віком до 18 років, за особами з інвалідністю II групи внаслідок психічного розладу, а також за особами, які досягли 80-річного віку; фізичних осіб, які надають соціальні послуги). Як вбачається із матеріалів справи, 04 січня 2018 року [PERSON] звернулась з заявою до УПСЗН виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям (а.с.6-7). Рішеннями УПСЗН виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області Пономаренко Л.І. призначено вищевказану допомогу на період з 01 січня 2018 року по 30 червня 2018 року (а.с.8). Відповідно до п. 6 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сімя`м, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250, державна соціальна допомога відповідачу призначалася, враховуючи декларацію про доходи та майно, яка заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї. У зв`язку з проведенням перевірки достовірності та повноти інформації, наданої для призначення вищезгаданої допомоги, відповідно до інформації Смілянського центру зайнятості, а саме згідно поданих списків станом на 01 лютого 2018 року вбачається, що чоловік заявника [PERSON] , знятий з обліку Смілянського міськрайонного центру зайнятості з 12 січня 2018 по причині поданої ним заяви (а.с. 11). Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сімям» та п. 12 Порядку призначення та виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, якщо сім`єю навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на державну соціальну допомогу та на визначення її розміру, виплата призначеної державної соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк державна соціальна допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Із заяви [PERSON] від 12 січня 2018 року вбачається, що вона просила зняти виплату допомоги малозабезпеченій сім`ї за жовтень 2017 року в зв`язку із зняттям її чоловіка з обліку Смілянського міськрайонного центру зайнятості (а.с. 14). Згідно розпорядження Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Черкаської області від 21 лютого 2018 року вирішено припинити виплату допомоги [PERSON] з 01 лютого 2018 року (а.с.12 ). 30 березня 2018 року позивач направляв відповідачу повідомлення з вимогою про повернення коштів в сумі 3405 гривень 62 копійки (а.с.15). З наданих суду квитанцій від18 травня 2018 року та 11 червня 2018 року вбачається, що відповідач сплатила позивачу кошти в розмірі 610 гривень (а.с. 16). 30 січня 2020 року позивач направляв відповідачу повідомлення з вимогою про повернення коштів в сумі 2795 гривень 62 копійки (а.с.17). Проте, надмірно виплачені кошти у розмірі 2795 гривень 62 копійки до цього часу відповідачем не повернуто. Відповідно до п. 28 Порядку, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті - заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч. 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи недобросовісність з боку набувача коштів, яка не повідомила Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення, а тому, у разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум коштів, відповідач повинна відшкодувати органу праці та соціального захисту населення надмірно виплачені кошти, які вона одержала. Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не повернуто надмірно виплачені бюджетні кошти у вигляді державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01 лютого 2018 року по 28 лютого 2018 року у розмірі 2795 гривень 62 копійки, та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, відтак суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 5 ч.2 ст.16 ЦК України визначено способом захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обов`язку внатурі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року №3674 - VI у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відтак, суд вважає за необхідне повернути позивачу з Державного бюджету України 50 % судового збору. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки, відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті позивачу Державного бюджету України судом повертається 50 % судового збору, тобто 1051 гривню, відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ними судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1051 гривню. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: approved