Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У лютому 2019 року позивач Національна академія внутрішніх справ (місце знаходження: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 1, код ЄДРПОУ 08751177) в особі представника за довіреністю Говорової І.В. звернулась до суду з позовом в порядку цивільного судочинства із вимогами до відповідача [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про стягнення 33 424 грн. 37 коп. вартості витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі та суми судових витрат у розмірі 1 921 грн. 00 коп. Постановою Київського апеляційного суду від 23.10.2019 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12.08.2019 року про закриття провадження у даній справі скасовано, справу передано для продовження розгляду до суду першої інстанції із зазначенням того, що даний спір розглядається в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується виконання умов договору, а не питань реалізації правового статусу особи, яка перебувала на посаді публічної служби. В обґрунтування позову позивач вказував, що 09.09.2013 року між Національною академією внутрішніх справ та [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України №13-302 (далі - Договір), відповідно до умов якого освітній заклад зобов`язувався надати відповідачеві освітню послугу за рахунок коштів державного бюджету, а останній зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу. При цьому, у разі відмови відповідача від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відповідачу необхідно відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Відповідач не виконав умови договору про підготовку фахівця від 09.09.2013 року №13-302 і звільнився до спливу встановленого договором терміну перебування на службі після закінчення навчання з Органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням, що й стало підставою для звернення до суду з даним позовом. З огляду на зазначене, позивач просив стягнути з [PERSON] витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі, що у відповідності до розрахунку заборгованості становлять 33 424 грн. 37 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. В матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, в якій представник позивача позов підтримує у повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. 09.09.2010 року між Національною академією внутрішніх справ (далі - НАВС) та громадянином України [PERSON] укладено договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України №13-302 (далі - Договір), відповідно до умов якого освітній заклад зобов`язувався надати відповідачеві освітню послугу за рахунок коштів державного бюджету, а останній в свою чергу зобов`язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу. При цьому, у разі відмови відповідача від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання - відповідачу необхідно відшкодувати витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі (а.с. 11). На виконання умов договору Наказом НАВС №99 о/с від 08.08.2013 року [PERSON] було зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання за державним замовленням за спеціальністю «Правознавство» з 28.08.2013 року (а.с. 10). Пунктом 2.1.3 договору про підготовку фахівця передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої зобов`язання за вищевказаним договором, відповідно до умов якого відповідач з 28.08.2013 року по 03.03.2017 року у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг (а.с. 17-36). Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЗУ «Про вищу освіту» від 01.07.2014 року №1556-VII, випускники вищих військових навчальних закладів (закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання), військових інститутів як підрозділів закладів вищої освіти з числа військовослужбовців (осіб начальницького складу) направляються для подальшого проходження служби відповідно до законодавства. Згідно положень Статуту НАВС, академія є державним вищим навчальним закладом, основним завданням діяльності якого є освітня діяльність згідно з державними стандартами вищої освіти у відповідності до вимог ЗУ «Про вищу освіту». Наказом НАВС №278 від 03.03.2017 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію бакалавра права за спеціальністю «Правознавство», видано диплом бакалавра та направлено для подальшого проходження служби до ГУ НП у м. Києві НП України (а.с. 16, 39). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, [PERSON] за власним бажанням був звільнений з ОВС, наказом ГУ НП у м. Києві НП України №724 о/с від 20.07.2018 року, тобто до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання (а.с. 41, 42), а отже не виконав свої зобов`язання за договором Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України №13-302. Ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 2.3.6. Договору, у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідач зобов`язувався відшкодувати у повному обсязі фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.1. Договору передбачено, що підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця є звільнення з ОВС за власним бажанням протягом перших трьох років після закінчення навчання. При цьому, п. 3.2. Договору встановлено, що відмова від подальшого проходження служби в ОВС протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при звільненні за власним бажанням відмовився в подальшому проходити службу в ОВС. Із довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС у разі звільнення зі служби в органах внутрішніх справ до встановленого договором трирічного терміну перебування на службі від 13.03.2014 р. та 21.07.2015 р. вбачається, що заборгованість відповідача перед навчальним закладом становить 33 424 грн. 37 коп. та включає в себе: 9 823 грн. 16 коп. - вартість грошового забезпечення; 2 144 грн. 34 коп. - витрати на продовольче забезпечення; 5 971 грн. 82 коп. - витрати на речове забезпечення; 15 485 грн. 05 коп. - витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (а.с. 18). Позивачем підтверджено наданими листами факт повідомлення відповідача з сумою витрат пов`язаних з утриманням у начальному закладі та поінформовано про необхідність відшкодування зазначеної суми (а.с. 51-52). Однак, відповідач у добровільному порядку кошти не повернув. Згідно п. 4.4. Договору, у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. З огляду на вище викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь НАВС витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі за договором про підготовку фахівця №13-302 від 09.09.2013 року у розмірі 33 424 грн. 37 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1 921 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved