Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У лютому 2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 03.08.2009 року відповідач відповідно до укладеного договору № DOKHAN90880741 отримав кредит в розмірі 71734,69 грн. на термін до 02.08.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі та строки, встановлені кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення вимог закону та умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконує, що має відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором.. Станом на 02.02.2016 року відповідач має заборгованість на суму 57482,27 грн., яка складається з наступного: 43293,97 грн.- заборгованість за кредитом, 8772,46 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 2440,49 грн. заборгованість по комісії; а також штрафи 250,00 грн. фіксована частина, 2725,35 грн. процентна складова. Посилаючись на зазначені обставини, просив суд стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Представник позивача до суду не зявився, направив до суду письмову заяву від 21.03.2016 року, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у звязку з реєстрацією місця проживання в Шахтарському районі Донецької області, повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» №44 від 05.03.2016 року, проте до суду не зявився, причину неявки не повідомив, тому суд відповідно до ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає можливим розглянути справу в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, враховуючи наступне. Так, судом встановлено, що 03.08.2009 року відповідач відповідно до укладеного кредитно-заставного договору № DOKHAN90880741 отримав кредит в розмірі 71734,69 грн. на придбання автомобілю на термін до 02.08.2016 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,04 % річних та інших платежів. Пунктом 14.9 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого грошового зобовязання за договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку штраф у розмірі 250 грн. плюс 5% від суми невиконаного зобовязання. Відповідно до п.17.1.9, п.17.8 кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 1 по 5 число кожного місяця відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1869,19 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками та винагородою. \~\~\~\~ Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~\~\~\~ Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Позивачем суду надано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 02.02.2016 року, з якого слідує, що відповідач має заборгованість на суму 57482,27 грн., яка складається з наступного: 43293,97 грн.- заборгованість за кредитом, 8772,46 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 2440,49 грн. заборгованість по комісії; а також штрафи 250,00 грн. фіксована частина, 2725,35 грн. процентна складова. На переконання суду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками, комісією та штрафами є доведеними, тому є всі підстави для стягнення вказаних сум. При цьому суд не вбачає підстав для застосування статті 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої встановлено мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями громадянам, які зареєстровані та постійно проживають в зоні проведення антитерористичної операції, з 14 квітня 2014 року, оскільки, як видно з розрахунку, прострочена заборгованість за кредитом виникла ще у травні 2013 року, тобто штрафи нараховані ще до 14.04.2014 року, а тому підлягають стягненню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, відшкодуванню підлягає судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved