Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У лютому 2018 року ПАТ «СК «Сузір`я» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних на суму заборгованості, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів 930 168,58 грн., з яких 833 506,94 грн. інфляційних втрат та 96 661,64 грн. три проценти річних. В обґрунтування позову зазначено, що 22.09.2008 року між АТЗТ «СК «Сузір`я» (правонаступником якого є ПАТ «СК «Сузір`я») та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики №8/ФЛ-030 за умовами якого, товариством надано грошову позику [PERSON] у розмірі 500 000 грн. Того ж дня з [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] виступила поручителем за зобов`язанням [PERSON] за основним договором. В подальшому, в період з 11.11.2008 року по 31.12.2009 року було укладено сім додаткових угод до основного договору, в підсумку товариством [PERSON] було надано грошові кошти на загальну суму 1 075 000 грн. Оскільки відповідачі не виконували взяті на себе зобов`язання за вказаними договорами, у червні 2011 року товариство звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості. 04.08.2011 року рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 2-3055/11 частково задоволено позовні вимоги товариства та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість з урахуванням штрафу у розмірі 1 612 500 грн. Вказане рішення Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2011 року не виконано, ні в добровільному, ні в примусовому порядку. За період з 2011 року по 2018 рік, у зв`язку з невиконанням [PERSON] та [PERSON] своїх зобов`язань за рішенням суду та договором № 8/ФЛ-030, товариство понесло додаткові інфляційні втрати, які становлять 930 168,58 грн., і складаються з: 833 506,94 грн. саме інфляційних втрат та 96 661,64 грн. - 3 проценти річних. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами загального позовного провадження. Запропоновано відповідачам надіслати відзив на позовну заяву. Відповідачі своїм правом надати відзив на позов не скористались. В той же час відповідач [PERSON] двічі оскаржувала ухвалу суду про відкриття провадження у справі в апеляційному порядку. Втім, ухвалами Київського апеляційного суду від 17.10.2018 року та 15.11.2019 року [PERSON] було відмовлено у відкритті апеляційного провадження (а.с.66, 106). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20.03.2019 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Причини неявки відповідачів суду не відомі, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2008 року між АТЗТ «СК «Сузір`я» та [PERSON] було укладено договір безвідсоткової позики №8/ФЛ-030 за умовами якого, товариством надано грошову позику [PERSON] у розмірі 500 000 грн. (а.с.8-9). 22.09.2008 року між АТЗТ «СК «Сузір`я» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого [PERSON] виступила поручителем за зобов`язанням [PERSON] за договором №8/ФЛ-030 від 22.09.2008 року (а.с.10-11). В період з 11.11.2008 року по 31.12.2009 року було укладено додаткові угоди до договору №8/ФЛ-030 від 22.09.2008 року, в підсумку АТЗТ «СК «Сузір`я» [PERSON] надано ще 1 075 000 грн. безвідсоткової поворотної позики на строк 01.10.2010 року. 04.08.2011 року рішенням Печерського районного суду міста Києва у справі № 2-3055/11 частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія «Сузір`я» (правонаступник АТЗТ «СК «Сузір`я») та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість з урахуванням штрафу у розмірі 1 612 500 грн (а.с.19-22). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 05.02.2015 року по 02.02.2018 року, в розмірі 930 168,58 грн. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості (а.с.23-25). Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори, а й інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти, а також рішення суду. За змістом статей 524, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, 3 % річних та інфляційні втрати повинні нараховуватися на суму основного боргу. Беручи до уваги факт виникнення у [PERSON] та [PERSON] зобов`язань вже на підставі рішення суду, вбачається, що на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані, і тому позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 13 952,54 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved