Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом КС «Істок» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову представник сторони позивача вказує, що 17 березня 2020 року між КС «Істок» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір №КД-5672, відповідно до умов якого кредитна спілка надає позичальникові кредит у розмірі 60 000,00 гривень строком на 24 календарні місяці, до 28 березня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік, плата за надання кредиту становить 78,00 гривень щоденно. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між КС «Істок» та [PERSON] було укладено договір поруки №КД-5672 ДП1. Однак, як зазначає представник банку, не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, [PERSON] в порушення умов укладеного договору суму кредиту не повертає та проценти не сплачує у повному обсязі та своєчасно, у зв`язку з чим представник кредитної спілки звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про солідарне дострокове стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь КС «Істок» суми заборгованості станом на 31 липня 2020 року за кредитним договором в загальному розмірі 128 023,80 гривень та сплачених судових витрат. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] відзиву на позовну заяву КС «Істок» до суду не надали. Представник КС «Істок» у відкрите судове засідання не з`явилася, але від особи надійшла заява про підтримання позову КС «Істок» у повному обсязі із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом про розгляд даної цивільної справи належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, врахувавши позицію сторони позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, взявши до уваги пояснення сторони позиача за суттю спору і підставами звернення до суду, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 17 березня 2020 року між КС «Істок» - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений кредитний договір №КД-5672, відповідно до умов якого кредитна спілка надає позичальникові кредит у розмірі 60 000,00 гривень строком на 24 календарні місяці, до 28 березня 2022 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,001% на рік, плата за надання кредиту становить 78,00 гривень щоденно. 17 березня 2020 року [PERSON] та КС «Істок» було також узгоджено графік повернення кредиту та сплати зобов`язань за кредитним договором №КД-5672. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між КС «Істок» та [PERSON] було укладено договір поруки №КД-5672 ДП1. На підтвердження виконання умов договору позивачем надано видаткові касові ордери від 17 березня 2020 року та 18 березня 2020 року на загальну суму 60 000,00 гривень, згідно із яким [PERSON] видано указану суму. Проте, як свідчить представник кредитної спілки, в порушення вимог кредитного договору, відповідач [PERSON] умови договору не виконує, кредит не повертає у повному обсязі та відповідно до узгодженого графіку, проценти не сплачує. Надаючи виниклим між сторонами по справі належну правову оцінку, суд зазначає, що згідно із ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У силу ст. 1054 ч. 1, 2 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1055 ч. 1, 2 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до положень ст. 1054 ч. 2 ЦК України судом звернуто увагу на наступне. Згідно із ст. 1046 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З урахуванням даних норм закону та на підставі встановлених фактів у справі суд дійшов висновку, що між сторонами виникли кредитні правовідносини. Однак, відповідач [PERSON] не виконує відповідного грошового зобов`язання. Згідно положень ст. 1049 ч. 1, 3 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У силу ст. 536 ч. 1, 2 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Як наводить ст. 612 ч. 1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч. 1 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позичальник [PERSON] прострочив виконання зобов`язання з повернення суми кредиту та процентів за правочином. Згідно із ст. 625 ч. 1, 2 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст. 546 ч.ч.1,2 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Матеріали справи свідчать, що належне виконання позичальником [PERSON] грошового зобов`язання за кредитним договором було забезпечено неустойкою, порукою. Як вбачається з ст. 553 ч. 1, 2, 3 за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно із ст. 554 ч. 1, 2, 3 у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Заявляючи та обґрунтовуючи позовні вимоги, сторона позивача виходить з розрахунку заборгованості по кредитному договору станом на 31 липня 2020 року, за яким загальна сума боргу [PERSON] становить 128 023,80 гривень, яка складається з наступного: 57 377,67 гривень - заборгованість за кредитом; 34 440,39 гривень - заборгованість за платою; 0,22 гривень - заборгованість за відсотками; 33 205,52 гривень - 200% річних згідно із ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3 кредитного договору; 3 000,00 гривень - штраф. З приведеного вище аналізу досліджених судом відомостей сукупно випливає, що існує законне підґрунтя для задоволення вимог позивача та за даним спором солідарному стягненню з відповідачів підлягає вказана грошова сума. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 2 102,00 гривень.

Outcome: approved