Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

у листопаді 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 9227 грн 40 коп. судовий збір по справі у розмірі 1762 грн 00 коп. та витрати на юридичні послуги у розмірі 1500 грн 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші», правонаступником якого є позивач ТОВ «ФК «Преміум Актив» та відповідачем по справі - 28.06.018 укладено договір № 2637113325-015429 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, яким відповідачу було перераховано на картковий рахунок позику у розмірі 2000 грн 00 коп. зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 2% за кожен день користування, строком повернення позики до 23 год. 00 хв. 28.07.2018 року включно. Однак відповідачем порушено договірні зобов'язання, у зв'язку з чим з його боку наявна заборгованість. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 59). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що на умовах, визначених Законом України «Про електронну комерцію» 28.06.2018 між ТОВ «Фінансова компанія Є гроші», яке діє на підставі Договору співробітництва № 2889 від 28.02.2017 із ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 27-28), та [PERSON] укладений договір №2637113325-015429 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого [PERSON] надано споживчий кредит у розмірі 2000 грн 00 коп. зі сплатою суми процентів за користування позикою у розмірі 727 грн 40 коп. за 31 день та сплатою процентів за користування позикою 2% за кожен день такого користування (730 процентів річних), що є фіксованою процентною ставкою, зі строком повернення позики - не пізніше 23:00 28.07.2018 року включно. (а.с. 13-20). Згідно п. 7.1 Договору, у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. 28.06.2018 на рахунок [PERSON] ТОВ «Фінансова компанія Є гроші» було перераховано 2000 грн 00 коп., що підтверджено платіжним дорученням №3571 (а.с. 25). 01.10.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Є гроші» укладено Договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1. Відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» отримало право вимоги за договір №2637113325-015429 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (а.с. 10-12). Згідно ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до частини першої ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно наданого позивачем розрахунку, перевіреного судом та не оспореного відповідачем, станом на 01.10.2018 заборгованість відповідача за кредитним договором становить 9227 грн 40 коп. яка складається із: заборгованість за кредитом 2000 грн 00 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 3327 грн 40 коп. заборгованість за пенею у розмірі 3900 грн 00 коп. (а.с. 21-24). Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов'язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов'язки майнового характеру. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію») Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Разом з тим, вивчивши Договір про надання юридичних послуг № 15/10-1 від 15.10.2018 року, укладений між ФОП [PERSON] та ТОВ «ФК «Преміум Актив» (а.с. 49), суд вважає необґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат за юридичні послуги у розмірі 1500 грн 00 коп., оскільки в матеріалах справи відсутні дані понесення позивачем витрат саме на професійну правничу допомогу, за відсутності в матеріалах справи доказів укладення договору про надання юридичних послуг саме із особою, що є фахівцем в галузі права та може надавати професійну правничу допомогу. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного договору, а також нею не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 9227 грн 40 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1515 грн 62 коп. (9227,40 х 100% : 10727,40 грн. = 86 % х 1762 грн 00 коп.) Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1687 грн 61 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial