Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом та, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з відповідача на його користь 10 875,41 грн. недоотриманого страхового відшкодування та 10000 грн. моральної шкоди. Свої вимоги мотивував тим, що 19.06.2019 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль Мерседес, р.н. [NUMBER] , 2012 року виробництва. Винуватцем ДТП був власник автомобіля Джелі , р.н. [NUMBER] , [PERSON] , який є страхувальником ПрАТ «УНІКА» та надав страховий поліс. 02.07.2019 року позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, до документів долучив калькуляцію відновлювального ремонту від 01.07.2019 року, виготовлену ПрАТ «Житомир-Авто». Однак протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування позивач не отримав страхову виплату. Після спливу вказаного терміну відповідачем було нараховано та виплачено 7011,21 грн. страхового відшкодування, проте вказаних коштів не вистачає на ремонт автомобіля. До даного часу автомобіль залишається пошкодженим. Це викликає у позивача моральні страждання, який до того ж з дитинства є інвалідом внаслідок захворювання опорно-рухового апарату, пережив операційне втручання із заміни кульшового суглобу і автомобіль потрібен йому щоденно. З метою захисту своїх прав змушений звернутись до суду. У відзиві ПрАТ СК «УНІКА» просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, справу розглянути без присутності їх представника. Свої заперечення мотивували тим, що страховик виконує обов`язок по відшкодуванню шкоди у межах, встановленим законом про ОСЦПВ та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відшкодування нараховане у межах встановленого ліміту, з урахуванням франшизи, оцінена вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу транспортного засобу. 19.10.2019 року страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 12 894,56 грн., а коли надійшла заява про перерахування коштів особисто позивачу, а не ремонтній організації, тоді була перераховане страхове відшкодування, зменшене на суму податку на додану вартість, у розмірі 8011,21 грн., тому з урахуванням франшизи виплачено позивачу 7011,21 грн. Вимоги про відшкодування моральної шкоди вважають безпідставними, оскільки спеціальним законом не передбачено відшкодування моральної шкоди внаслідок завдання матеріальної шкоди. У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не прибув. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення позивача, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.06.2019 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль Мерседес, р.н. [NUMBER] , 2012 року виробництва. Винуватцем ДТП був власник автомобіля Джелі , р.н. [NUMBER] , [PERSON] , який є страхувальником ПрАТ СК «УНІКА» відповідно до страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/8829069 від 12.03.2019 року. 02.07.2019 року позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування відповідно до вказаного полісу, до документів долучив калькуляцію відновлювального ремонту згідно акту огляду від 01.07.2019 року, виготовлену ПрАТ «Житомир-Авто», у розмірі 17 886,62 грн. з урахуванням ПДВ (а.с. 10-13). 25.06.2019 року представником страховика було оглянуто транспортний засіб Мерседес, р.н. [NUMBER] , складено акт огляду та у звіті № 31/10/19 визначено розмір збитків 13 894,56 грн. з урахуванням зносу та ПДВ. 19.10.2019 року страховиком було прийнято рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 12 894,56 грн. (за віднімання 1000 грн. франшизи), яке було перераховане за заявою позивача на СТО ПАТ «Житомир-Авто». 04.11.2019 року позивач повторно направив заяву на адресу відповідача з вимогою перенаправити кошти на його особисті реквізити. Тому 26.11.2019 року відповідачем на користь позивача було перераховано страхове відшкодування у розмірі 7011,21 грн. (без врахування 1000 грн. франшизи), обраховану відповідно до положень ст. 36 Закону про ОСЦПВ (зменшена на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Далі Закон про ОСЦПВ). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон про ОСЦПВ. Пунктом 2.1 Закону про ОСЦПВ передбачено, що якщо норми цього закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього закону. Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,покладений Законом про ОСЦПВ на страховика (винної особи) у межах, встановлених даним законом та договором обов`язкового страхування. Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність також встановлений і ст. 1194 ЦК України, якою визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, лежить на страховикові цієї особи у межах встановлених лімітів, з урахування франшизи та у межах шкоди, яка покривається страховиком згідно із законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, а у решті на особі, яка завдала цю шкоду, і яка не покрита її страховиком. Закон про ОСЦПВ обмежує розмір шкоди (збитків) п. 22.1 ст. 22 межами ліміту відповідальності; ст. 29 вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством; п.12.1 ст. 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до п.22.1 Закону про ОСЦПВ при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, страхове відшкодування позивачу нараховано відповідно до вимог спеціального закону з урахуванням зносу транспортного засобу, за відрахуванням франшизи. Ремонт автомобіля позивачем також не проведений, тому відсутні підстави стверджувати, що він поніс збитки у більшому розмірі, ніж виплачена сума страхового відшкодування. Відтак безпідставними суд вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача недоплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 10 875,41 грн. Одночасно суд не погоджується з позицією відповідача, що законом не визначено порядку відшкодування моральної шкоди у разі завдання матеріальної шкоди. Питання відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, врегульовано статтею 26-1 Закону № 1961-IV, згідно з якою, зокрема, страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Однак позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, як і не зазначав про завдання моральної шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу. Позивач зазначав, що моральна шкода спричинена невчасністю виплати страхового відшкодування. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Вказані правові висновки висловлені у постанові ВП ВС від 11.12.2019 року по справі № 465/4287/15. Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди [PERSON] мотивував затягуванням відповідачем виплати відшкодування, порушенням зобов`язань за договором страхування, що, за його твердженнями, призвело до душевних хвилювань та вимагало додаткових зусиль і часу, вплинуло на особисті, сімейні стосунки, зважаючи на незадовільний стан здоров`я позивача, а також той факт, що інвалідність позивача пов`язана з обмеженням можливості пересування, тобто нагальної потреби у наявності автомобіля. Враховуючи, що із заявою про виплату страхового відшкодування [PERSON] звернувся 02.07.2019 року, а останнє було виплачене на користь ПрАТ «Житомир-Авто» лише 22.10.2019 року, тобто з порушенням 90 денного строку, то відповідачем порушено строки виплати страхового відшкодування. Відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення моральної шкоди внаслідок неправомірних дій страхової компанії і виходячи з засад виваженості, законності та справедливості задовольняє позовні вимоги частково у розмірі 500 грн. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за вказану вимогу.

Outcome: partial