Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Гіпек» (далі - відповідач) про зобов'язання вчинити ді. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS]. Будинок введений в експлуатацію у грудні 2013 року, але до цього часу на прибудинковій території знаходиться баштовий кран, який є джерелом підвищеної небезпеки для мешканців будинку. Крім того, позивач зазначає, що задня частина стріли крану із закріпленим на ній противаговим вантажем постійно перебуває над дахом будинку. Передня частина стріли баштового крану при підйомі вантажу може перебувати тільки над подвір`ям будинку. Таким чином усе подвір`я будинку є небезпечною зоною при експлуатації і зоною можливого ураження при аварії цього вантажопідіймального крану. Ці обставини унеможливлюють використання позивачем та його сім`єю території житлового будинку для пересування до входу у будинок та для інших потреб, що у свою чергу унеможливлює використання належної позивачу нерухомості у цьому будинку. Тому, позивач просив суд зобов`язати відповідача впродовж одного місяця демонтувати вантажопідіймальний кран у подвір`ї житлового будинку [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Суд, вислухавши надані пояснення, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є власником квартири, за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією Свідоцтва про право власності (а.с.6). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч. 1 та ч. 2 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до пояснень позивача, викладених в позовній заяві, зазначено, що на прибудинковій території житлового будинку [ADDRESS] знаходиться баштовий кран, який є джерелом підвищеної небезпеки для мешканців будинку, а відповідач є особою, у володінні якої перебуває вантажопідіймальний кран. Проте, в матеріалах справи відсутнє підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гіпек» є власником даного вантажопідіймального крану та використовує його з порушенням. Також в обґрунтування своїх позовних вимог, позивач в позовній заяві зазначає, що відповідачем порушуються вимоги Державних будівельних норм. Проте, позивачем до матеріалів справи не додано документів, а саме: протокол про вчинення правопорушення, акти перевірок, приписи, паспорт об'єкта будівництва, які б могли підтвердити порушення відповідачем вимог Державних будівельних норм. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 39-2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», власники або управителі об'єктів будівництва забезпечують поточний огляд і періодичне обстеження прийнятих в експлуатацію у встановленому законодавством порядку об'єктів протягом усього періоду їх існування та несуть відповідальність за їх експлуатацію згідно із законом. Обстеження об'єкта будівництва здійснюється з метою оцінки його відповідності основним вимогам до будівель і споруд, визначеним технічним регламентом, та вжиття обґрунтованих заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час його експлуатації. Порядок проведення обстеження встановлює Кабінет Міністрів України. Частиною 5 ст. 39-2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що результати обстеження відображаються у паспорті об'єкта будівництва, форму та вимоги до якого затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, містобудування та архітектури. Контроль за дотриманням порядку проведення обстеження об'єктів та реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (ч. 1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Згідно ч. 4 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право: 1) безперешкодного доступу до місць будівництва об'єктів та до об'єктів, що підлягають обов'язковому обстеженню; 2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону; 3) видавати обов'язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; 4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації; 4-1) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об'єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством; 6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій; 7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов'язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю; 8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій; 9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію; 10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки; 11) здійснювати контроль за дотриманням порядку обстеження та паспортизації об'єктів, а також за реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації. Крім того, в обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на копії фотографій, проте дані копії фотографій є неналежним доказом, оскільки не можливо встановити місцезнаходження та дату, а напис адреси: [ADDRESS] та дати 24 березня 2016 року, зроблено позивачем. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку наданим поясненням та доказам по справі, враховуючи те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували належності даного баштового крану відповідачу та не надано доказів порушення відповідачем вимог Державних будівельних норм, а тому, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Куруючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 294 ЦПК України; ст. 316, 319, 321 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», -

Outcome: dismissed