Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

У лютому 2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» в особі представника за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 10.12.2009 року, посилаючись на те, що 10.12.2009 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та був укладений кредитний договір № б/н від 10.12.2009 року, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала в звязку з чим станом на 12.02.2018 року утворилась заборгованість в сумі 11581,29 грн.. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначають, що не заперечують проти заочного розгляду справи та задоволення позову в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи мається оголошення опубліковане на сайті «Судова влада». Судом встановлено, що 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк « Приватбанк», про що надало заяву. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких обставин в разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засіданні без поважних причин або без повідомлення причини та відповідачем не було подано відзив, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. \~ \~ \~ \~ Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 10.12.2009 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ [PERSON] «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] був укладений, кредитний договір № б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 4800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, в звязку з чим станом на 12.02.2018 року утворилась заборгованість в сумі 11581,29 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 332,95 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6079,39 грн.; заборгованості за пенею та комісією у сумі 4141,27 грн. та у відповідності до п. 2.1.17.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 527,68 грн. штраф (процентна складова). \~ \~ \~ \~Статтею 536 ЦПК України визначено, що за користування чужими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобовязання. Поряд з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення заборгованості 10\~553,61 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 332,95 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 6079,39 грн.; заборгованості за пенею та комісією у сумі 4141,27 грн. є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованого штрафу відповідно до Умов та правил надання банківських послуг розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована сума) та штраф у розмірі 527,68 грн. (процентна складова), оскільки даний вид штрафних санкцій не може подвійно застосуватись до боржника у відповідності до правил та вимог ст. 549 ЦК України. \~ \~ \~ \~Таку правову позиції зазначено у Постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 3 6-2003цс15 Верховного Суду України, згідно якої відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно правової відповідальності за одне і те саме порушення. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких\~обставин,\~суд приходить\~до висновку,\~що вимоги\~АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА\~[PERSON]\~«ПРИВАТБАНК» в\~частині \~стягнення штрафу\~у фіксованій\~ та\~процентній складовій\~ відповідно\~ до\~Умов та\~правил \~надання банківських\~послугу є\~такими,\~що \~накладають на\~відповідача [PERSON]\~подвійну цивільно\~ правову\~ відповідальність,\~яка є\~ прямо\~забороненою Конституцією\~України,\~ тому\~є \~необгрутованими в\~даній частині\~позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial