Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON].) про стягнення відшкодування шкоди у розмірі 170 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 вересня 2017 року на Київському водосховищі, поблизу с. Страхолісся Іванківського району Київської області [PERSON] грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив вилов риби телескопічною вудкою. При цьому виловив рибу карась - 27 шт., загальною вагою - 5 кг., перевищивши добову норму вилову риби на 2 кг., ( карась 10 шт.), чим наніс збитки рибному господарству України на суму 170 грн. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 року відповідача визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Позивач, з метою досудового врегулювання спору направив відповідачу лист від 21 березня 2018 року № 7-19/1990-18 з пропозицією в місячний термін з дня його отримання відшкодувати шкоду, завдану внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у сумі 170 грн. Оскільки відповідач не відшкодував завдані збитки, позивач просить стягнути з нього 170 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 1 762 грн. судового збору. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року було відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно з частиною 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідач у встановлений в ухвалі строк відзив на позовну заяву не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 17 вересня 2017 року на Київському водосховищі, поблизу с. Страхолісся Іванківського району Київської області [PERSON] грубо порушив правила рибальства, а саме: проводив вилов риби телескопічною вудкою. При цьому виловив рибу карась - 27 шт., загальною вагою - 5 кг., перевищивши добову норму вилову риби на 2 кг., чим наніс збитки рибному господарству України на суму 170 грн. Постановою Іванківського районного суду Київської області від 09 листопада 2017 року відповідача визнанно винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Відповідно до розрахунку матеріальної шкоди, розмір шкоди заподіяної відповідачем визначено відповідно до Постанови КМУ № 1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» і становить 170 грн. Відповідачем не надано доказів помилковості чи неправильності такого розрахунку, в зв'язку в чим суд вважає його достовірним. Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку і розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодування за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об'єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» посадові особи органів рибоохорони центрального органу виконавчої влади у галузі рибного господарства мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб'єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Таким чином, судом встановлено, що діями відповідача порушено законодавство про охорону навколишнього природного середовища, а тому суд приходить до висновку, що позивачем доведені позовні вимоги, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved