Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У листопаді 2020 року до суду надійшла позовна заява Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» до [PERSON] про захист ділової репутації, у якій позивач просить суд: - захистити (відновити) ділову репутацію Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» шляхом визнання діючими Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» та відповідних робочих груп з платежів та цінних паперів PMPG (Payment Market Practise Group) та SMPG (Securities Market Practise Group) та заборонити [PERSON] поширювати інформацію та/або відомості про припинення фактичного існування Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» та відповідних робочих груп з платежів та цінних паперів PMPG (Payment Market Practise Group) та SMPG (Securities Market Practise Group), що порушує та знижує ділову репутацію Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ». Позовна заява обґрунтована наступним. Асоціація «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» утворена шляхом об`єднання на добровільних засадах юридичних осіб за українським законодавством та є неприбутковою організацією. Асоціація об`єднує юридичних осіб, які є банківськими установами, фінансовими установами, організаціями - користувачами міжнародної системи обміну платіжними повідомленнями SWIFT, а також установи, які зацікавлені у розвитку локальної та міжнародної системи обміну інформацією в Україні. Асоціація «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» є значущою організацією в секторі банківської спільноти в Україні, має професійний імідж та високу ділову репутацію, об`єднує юридичні особи-користувачі СВІФТ в Україні, а також інші інституції, пов`язані із сферою фінансових телекомунікацій, консолідує українську спільноту користувачів на засадах координації їхньої діяльності, поширення міжнародного досвіду в сфері технологій обміну фінансовою інформацією, впровадження стандартів наскрізної обробки інформації, вирішення проблем, що стосуються міжнародних та локальних фінансових телекомунікацій. 19.06.2015 прийнято наказ № 1-к «По особовому складу», яким прийнято на посаду Першого заступника виконавчого директора [PERSON] з 22.06.2015 згідно трудового контракту б/н від 22.06.2015 та встановлено заробітну плату згідно штатного розпису. Підстава заява [PERSON] . За час роботи, відповідач 18.09.2018, використовуючи свої повноваження, у власних цілях, з метою отримання для себе неправомірної вигоди (у вигляді призначення на посаду виконавчого директора Асоціації) здійснив надсилання по електронній пошті членам Ради Укрсвіфт повідомлень наступного змісту: « У зв`язку із невеликим для розгляду об`ємом питань, що відносяться до компетенції Ради УкрСвіфт, та з метою економії робочого часу її членів, просимо Вам прийняти рішення дистанційно (методом опитування). Для цього, будь-ласка, заповніть, підпишіть і поверніть на нашу адресу з оригіналом підпису анкету, що додається до цього листа. У випадку виникнення питань та/або уточнень, будь-ласка, звертайтеся до Виконавчої дирекції УкрСвіфт за тел. (044) 536-9665,-66.» Ці повідомлення були надіслані на електронні адреси членів Ради Асоціації УкрСвіфт, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Під цими повідомленнями вказано виконавчого директора Асоціаліції [PERSON]. Однак, [PERSON] таких повідомлень не надсилав та не був обізнаним про такі обставини. Вказані вище дії [PERSON] призвели до того, що один із членів Ради УкрСвіфт ( [PERSON] ) надіслала заповнену та підписану анкету від 18.09.2018, якою передбачалось звільнення [PERSON] з посади виконавчого директора Асоціації УкрСвіфт з 01.11.2018 та прийняття на цю посаду [PERSON] . Таким чином, відповідач розповсюджував інформацію про припинення роботи Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» та вчиняв непрофесійні дії, що створили ситуацію, при якій значно був знижений рівень ділового іміджу позивача, послабилася ділова репутація Асоціації, подальші партнерські відносини з членами Асоціації та користувачами СВІФТ постало під питанням, банківська спільнота не зрозуміла, що відбувається, та чому припиняє існування Асоціація та групи PMPG та SMPG. В результаті цього Асоціація докладала значних зусиль для відновлення свого ділового іміджу, підвищення ділової репутації та збереження партнерських зв`язків з членами Асоціації та користувачами СВІФТ. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 07.12.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по правилами загального позовного провадження у підготовче засідання. 30.03.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву наступного змісту. Посилання позивача вважає абсолютно безпідставними та надуманими, не підтвердженими жодним доказом. Взагалі не зрозуміло, що дало позивачеві підстави для висновку про якусь причетність відповідача до відправлення вказаних повідомлень. Позивач не надав доказів того, що вказані повідомлення були відправлені саме відповідачем. Не зрозуміло яким чином відправлення вказаних повідомлень завдало шкоди діловій репутації позивача та у чому саме полягає завдана шкода, тобто жодних доказів порушення прав позивача відповідачем позовна заява не містить. Обраний позивачем спосіб захисту його прав не відповідає визначеним законодавством України способам захисту прав. Враховуючи безпідставність та надуманість заявлених позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити, стягнути з позивача понесені судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08.06.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні просив задовольнити заявлені позовні вимоги, пояснив, що діями відповідача було завдано шкоди діловій репутації позивача. Після розповсюдження інформації про припинення діяльності Асоціації, з неї почали виходити члени Асоціації. Представник відповідача підтримав заперечення щодо позовної заяви, викладені у відзиві. Вислухавши учасників справи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18.05.2004 зареєстрована як юридична особа Асоціація «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ». 19.06.2015 прийнято на посаду Першого заступника виконавчого директора Асоціації [PERSON] з 22.06.2015 згідно трудового контракту б/н від 22.06.2015, що підтверджується копією наказу № 1-к «По особовому складу». У вересні 2018 року з поштової скриньки [INFO] за підписом Виконавчого директора Асоціації [PERSON] відправлено листи членам Ради Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» наступного змісту: «У зв`язку із невеликим для розгляду об`ємом питань, що відносяться до компетенції Ради УкрСвіфт, та з метою економії робочого часу її членів, просимо Вам прийняти рішення дистанційно (методом опитування). Для цього, будь-ласка, заповніть, підпишіть і поверніть на нашу адресу з оригіналом підпису анкету, що додається до цього листа. У випадку виникнення питань та/або уточнень, будь-ласка, звертайтеся до Виконавчої дирекції УкрСвіфт за тел. (044) 536-9665-66.» Позивач стверджує про те, що вказаний лист було відправлено відповідачем та до нього було додано Анкету якою передбачалось звільнення [PERSON] з посади виконавчого директора Асоціації УкрСвіфт з 01.11.2018 та прийняття на цю посаду [PERSON] , і що саме цими діями було розповсюджено інформацію про припинення роботи Асоціації чим заподіяно шкоди діловій репутації позивача. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що йому стало відомо про факт розповсюдження відповідачем інформації про припинення існування УкрСВІФТ та відповідних робочих груп PMPG та SMPG та створення цих груп у складі НАБУ з усних повідомлень фізичних осіб [PERSON] , [PERSON] та інших осіб. Він особисто жодних повідомлень не відправляв. До електронної пошти мав доступ сам свідок, відповідач, а також [PERSON] . Після направлення вказаного повідомлення банки зверталися до Асоціації з роз`ясненнями про припинення роботи Асоціації. Виникла необхідність у спростуванні вказаної інформації. Відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 94 ЦК України встановлено, що юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканими і фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. За змістом статей 94, 277 ЦК України, частини четвертої статті 32 Конституції України, статті 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожному гарантується право на захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації особою, яка поширила таку інформацію. Кожна особа, згідно зі статтею 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 94 Цивільного кодексу України, юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 32 Конституції України передбачено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до приписів ч. 1 ст. 91 Цивільного кодексу України, юридична особа здатна мати такі ж права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Згідно із ст. 201 Цивільного кодексу України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Частиною 1 статті 94 Цивільного кодексу України передбачено право юридичної особи на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 Цивільного кодексу України. Юридична особа, так само як і фізична особа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації відповідно до ст. ч. 1 ст. 277 Цивільного кодексу України та право на недоторканість ділової репутації відповідно до ч. 1 ст. 299 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що у позовній заяві позивачі вказують про порушення їх ділової репутації внаслідок поширення відповідачами інформації, яку позивач вважає недостовірною. Пленум Верховного Суду України в пункті 1 постанови від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз`яснив судам, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно із п. 4 Постанови, під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. У пункті 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України судам також роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Приймаючи до уваги наведені вище обставини та викладені положення закону, до предмету доказування у цій справі відноситься, насамперед, факт поширення інформації саме відповідачем та встановлення того, що інформація стосується позивача, не відповідає дійсності, порушує права позивача або завдає шкоди його особистим немайновим благам. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відпоідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На думку суду, в ході розгляду справи стороною позивачів не доведено сукупність обставин, які становлять склад правопорушення, на який вони посилались та для захисту якого вони звернулись до суду. Посилання позивача на обставини надіслання у 2018 році з поштової скриньки [INFO] листів членам Ради Асоціації «Українська національна група членів та користувачів СВІФТ «УКРСВІФТ» від імені Виконавчого директора [PERSON] оцінюються судом критично, оскільки позивачем не доведено пов`язаності даних обставин з предметом заявленого позову, а також не надано суду доказів надіслання вказаних листів саме відповідачем. Суд також бере до уваги, що допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив наявність доступу до поштової скриньки [INFO] декількох фізичних осіб - співробітників позивача. Також позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що інформація, яка міститься у вказаних у позові листах, порушує будь-яким чином його особисті немайнові права, та що така інформація завдає будь-якої шкоди відповідним його немайновим благам. Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стороною відповідача під час розгляду справи було зроблено відповідну заяви про стягнення судових витрат з позивача, тому суд вважає за доцільне розгляд питання щодо відшкодування понесених відповідачем витрат вирішити без виклику сторін, після подання відповідачем у встановлений строк доказів щодо розміру понесених ним судових витрат.

Outcome: dismissed