Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 15.02.2013 р. між нею та агентством нерухомості «Престиж» (далі АН «Престиж»)\~ в особі фізичної особи-підприємця [PERSON] (далі ФОП [PERSON]Л.) була досягнута домовленість про представництво її інтересів як власника частки нерухомого майна за адресою:Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Толбухіна, 28 шляхом укладення договору-доручення на представництво її інтересів щодо всіх питань, повязаних з оформленням правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно тощо, терміном виконання до 06.05.2013 р., а також укладено договір про надання правової допомоги з цих же питань. Крім того, була надана нотаріально посвідчена довіреність на імя [PERSON] та сплачено 7\~000 грн. в якості оплати за вказані послуги. У звязку з невиконанням відповідачами своїх зобовязань просила стягнути з останніх солідарно 7\~000 грн., а також збитки з інфляційних витрат 5\~565,76 грн., 3 % річних - 546 грн. та у відшкодування моральної шкоди 3\~000 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти розгляду справи у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не зявились, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином - телеграмою за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою (а.с.18, 19). До матеріалів справи приєднано повідомлення з позначкою про не проживання за вказаною адресою (а.с.44-45), а тому згідно з вимогами ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, при цьому обовязок зареєструвати зміну свого місця проживання передбачений Законом України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні тощо. Про причини неприбуття відповідачі не повідомили, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що позивачем 15.02.2013 р. було укладено: - із АН «Престиж» договір-доручення на оформлення документів; - із СПД [PERSON] договір про надання правової допомоги; - надана нотаріально посвідчена довіреність на імя [PERSON] (а.с.9-11). Виходячи зі змісту ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.\~\~ За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Відтак договір про надання послуг є складним зобовязанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобовязань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обовязку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобовязаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати. Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобовязання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобовязання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора). Проте, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін, в якому виконавець повинен лише надати послугу, суд вважає, що дія ч.2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання, не поширюється, у звязку із чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних витрат та 3 % річних слід відмовити. Не підлягають задоволенню і вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки договором між сторонами таке право передбачено не було. Як вбачається з копії квитанції до прибуткового касового ордеру № 151 від 15.02.2013 р. позивачем було сплачено 7\~000 грн. саме відповідачу СПД [PERSON] (а.с.12). Згідно інформації на запит до Міністерства Юстиції України від 05.02.2016 р. 15.07.2010 р. до Єдиного державного реєстру відомостей про фізичну особу - підприємця було зареєстровано [PERSON] (а.с.18). Отже, належним відповідачем за вказаними зобовязаннями є фізична особа-підприємець [PERSON], на підставі чого підлягають задоволенню позовні вимоги позивача саме до ФОП [PERSON] в частині стягнення 7\~000 грн. у звязку з невиконанням зобовязань з надання правової допомоги. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ФОП [PERSON] пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а також граничного розміру компенсації витрат на правову допомогу за час, витрачений для складання позовної заяви (53,38% - 294,27 грн.)

Outcome: partial