Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними розірвано, відповідач проживає окремо від дитини, добровільно допомогу на її утримання не надає. У 2014 році [PERSON] тяжко захворіла, у неї стався інсульт (геморагічний), з гострим порушенням мозкового кровоточу за геморагічним типом з формуванням внутрішньо-мозкової гематоми в лівій центрально-моторній ділянці. У зв`язку з чим, дитина проходила курси відновлювального лікування, однак функція правих кінцівок так і не відновилася. Позивач має ще одну дочку - [PERSON] , [INFO] . Наразі, родина позивача змушена позичати гроші з метою забезпечення лікування [PERSON] . За таких умов, позивач не має можливості належним чином самостійно утримувати та лікувати дитину, тому вважає, що батько, як здорова та працездатна людина зможе сплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, дитина проходила курси реабілітації в ТОВ Науково-практичний центр нейрореабілітації «Нодус», на які за 2019 рік позивач витратила 288 184 грн. 25 коп. Дочці постійно, щомісячно, необхідно проходити курси реабілітації, є необхідність у санаторно-курортному лікуванні, підтримуючому медикаментозному лікуванні, масажі, дослідженнях, роботи з педагогами та психологами. Тому, позивач звертається до суду з позовною вимогою про стягнення половини понесених додаткових витрат на лікування дитини, а саме 144 092 грн. 12 коп., а також про стягнення грошових коштів у розмірі 50 000 грн. щомісячно, на додаткові витрати у подальшому до повноліття дитини або до її повного видужання. [PERSON] переконана, що відповідач має можливість сплачувати аліменти та додаткові витрати на утримання дочки, оскільки є приватним підприємцем та здійснює декілька видів економічної діяльності. Також, [PERSON] має у власності дві земельні ділянки, з однієї з яких отримує дохід, надаючи її в оренду. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 23 січня 2020 року від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього аліментів у розмірі 3 000 грн. щомісячно. В іншій частині позовні вимоги відповідач не визнає, заперечує проти їх задоволення та вважає такі вимоги безпідставними, необґрунтованими й такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне. З часу припинення шлюбних відносин, відповідач в добровільному порядку щомісячно сплачував позивачу особисто або шляхом перерахування грошових коштів на її банківську картку, або шляхом грошового переказу через ПАТ «Укрпошта» аліменти на утримання дочки у розмірі 2 000 грн., а починаючи з 2018 року - у розмірі 3 000 грн. До того ж, періодично купує доньці одяг, подарунки, тощо. Визнаючи позовні вимоги щодо стягнення аліментів на утримання [PERSON] саме у розмірі 3 000 грн., відповідач посилається на те, що у нього на утриманні також є ще одна дочка - [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги в частині стягнення половини додаткових витрат на курси реабілітації в ТОВ Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус» у розмірі 144 092 грн. 12 коп. відповідач не визнає. Свою позицію обґрунтовує тим, що він, як батько, згоди на проведення вказаного вище курсу не надавав, а рішення про витрату 288 184 грн. 25 коп. на реабілітацію доньки позивач приймала особисто без врахування думки відповідача, тому вважає ці обставини такими, що мають істотне значення для вирішення порядку участі у понесенні додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, [PERSON] вказує на те, що позивач не надала жодного належного доказу, який підтверджував би понесення нею витрат на реабілітацію дочки у розмірі 288 184 грн. 25 коп. Вимоги [PERSON] щодо додаткових витрат на утримання дитини в майбутньому, відповідач вважає такими, що задоволенню не підлягають, оскільки, позивачем не надано доказів щодо необхідності їх понесення. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 33). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково з підстав, викладених у відзиві, при цьому пояснив, що працює водієм в ТОВ «Аква світ» та отримує заробітну плату орієнтовно 4 000 грн. на місяць. Додатковим доходом є надання земельної ділянки (паю) в оренду, за який останній отримує близько 8 000 грн. на рік. Обставини справи, що встановлені судом Із матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2008 року Виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між сторонами у даній справі. Від спільного подружнього життя у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05 березня 2009 року Виконкомом Жердівської сільської ради Броварського району Київської області. Батьком у свідоцтві про її народження записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 8). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 9-10). [INFO] народилася [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 01 квітня 2016 року. Батьком у свідоцтві про її народження зазначений [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с. 71). [PERSON] , 2009 року народження, є дитиною-інвалідом до 18 років, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] , виданим Управлінням соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області 23.02.2018 року (а.с. 76). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 01 серпня 2018 року Виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, вбачається, що у [PERSON] та [PERSON] [INFO] дочка - [PERSON] (а.с. 13). Згідно виписки № 190996 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої Державною установою «Інститутом нейрохірургії ім. акад. А.П. Романова НАМН України» [PERSON] , [INFO] має діагноз: наслідки перенесеного ГПМК за геморагічним типом (2014 р.) з формуванням внутрішньомозкової гематоми в лівій лобно-скроневій ділянці (15.04.2014), у вигляді глибокого правобічного геміпарезу. Стан після операції - видалення внутрішньомозковоїгематоми лівої лобно-скроневої ділянки. Артеріовенозна мальформація лівої задньо-лобної ділянки (а.с. 14). Відповідно до виписки № 4217377711965 із медичної карти амбулаторного хворого, виданої 22 жовтня 2019 року ТОВ «Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус», [PERSON] , [INFO] встановлено повний діагноз: 18.02.2019 МКХ-10: Уточнений діагноз: наслідки гострого порушення мозкового кровообігу в басейні лівої СМА за геморагічним типом з формуванням інсульт-гематоми в лівій лобово-тім`яній ділянці (15.03.2014), ускладненої дислокаційно-компресійним синдромом на фоні артеріовенозної мальформація лівої лобно-тім`яній ділянці. Стан після стеріотаксичної радіохірургії (01.03.2019) артеріовенозної мальформація лівої лобно-тім`яній ділянці. Правосторонній виразний геміпарез, переважно виражений в правій руці. Патологічна, спастична установка правої руки, змішані контрактури пальців правої кисті (а.с. 16). Витрати [PERSON] на реабілітацію [PERSON] позивач підтверджує рахунками-фактурами № 426 від 06.05.2019 (на суму 95 144,75 грн.), № 457 від 13.05.2019 (на суму 2 750,00 грн.) та № 870 від 02.09.2019 (на суму 95 144,75 грн.) (а.с.18-20). Згідно журналу-ордеру і Відомості по рахунку 361 Розрахунки з вітчизняними покупцями за 01.01.19-30.11.2019, виданого ТОВ «Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус», загальна вартість лікування [PERSON] за вказаний період склала 288 184,25 грн. (а.с. 21). Відповідно до довідки від 03 березня 2020 року, виданої Центром по нарахуванню та виплаті пенсій, вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в Броварському управлінні ПСЗН і отримує державну соціальну допомогою дітям з інвалідністю. Загальний розмір допомоги з листопада 2015 року по лютий 2020 року складає 69 504,70 грн. (а.с.125-126). На підтвердження платоспроможності відповідача позивачем надано до суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається,що [PERSON] зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 04.12.2017 року. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 07.11.2019 року [PERSON] з 23.06.2016 року на праві власності належить земельна ділянка площею 0.1984 га із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Крім того, [PERSON] здає в оренду земельну ділянку площею 2.4096 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Розмір орендної плати становить 5% від нормативної грошової оцінки орендованої земельної ділянки (а.с. 23-25). Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на утримання дитини між сторонами відсутня, однак відповідач, після припинення шлюбних відносин із позивачем в добровільному порядку надавав грошові кошти на утримання дочки, що підтверджується випискою з банківського рахунку [PERSON] та фіскальними чеками грошових переказів через ПАТ «Укрпошта». За змістом ст. ст. 181, 182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Отже, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, а також те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів визнав частково, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, так як відповідач є працевлаштованим та має стабільний дохід. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналізуючи дану норму, суд при розгляді справи виходить з того, що до додаткових витрат закон відносить витрати, не пов`язані з повсякденним звичайними витратами на проживання, харчування, одяг, та інше, що пов`язане із забезпеченням життєвих потреб, на які стягуються аліменти на утримання дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017р. у справі №6-1489цс17. При розгляді даної справи встановлено, що у зв`язку із захворюванням дитини [PERSON] , вона потребує проходження реабілітаційного лікування, що підтверджується Індивідуальною програмою реабілітації інваліда №350 від 24.09.2019 року. (а.с. 117-119) Щодо цієї обставини відповідач також не заперечував. Проте відповідач заперечуючи проти позовних вимог, послався на те, що є альтернативні установи проходження реабілітації дитини, зокрема, «Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи Міністерства охорони здоров`я України», де програма реабілітації є безкоштовною. При цьому, у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують необхідність проведення реабілітаційного лікування [PERSON] саме в ТОВ Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус». Отже, позивач приймаючи рішення про проведення лікування дочки, надала перевагу ТОВ Науково-Практичний центр нейрореабілітації «Нодус», де вартість послуг значно перевищує вартість послуг в альтернативному закладі, наприклад в «Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи Міністерства охорони здоров`я України». Такий вибір позивача зроблений свідомо без достатньо обґрунтованих підстав та медичних рекомендацій, всупереч волі відповідача, як встановлено у судовому засіданні, тому ці обставини, на думку суду, впливають на розмір витрат, які також має понести відповідач. Дослідивши письмові матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що на утриманні відповідача є ще одна малолітня дочка, проте, він як батько повинен брати участь у додаткових витратах на дитину у зв`язку з її хворобою, а також беручи до уваги те, що відповідачем постійно надавалась матеріальна допомога на утримання доньки [PERSON] , враховуючи положення частини 2 статті 185 СК України, суд приходить до висновку про часткове задоволення вищевказаної вимоги, а саме про стягнення із відповідача на користь позивача понесені останньою додаткові витрати у розмірі 72 046 (сімдесят дві тисячі сорок шість) гривень. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача передбачуваних в майбутньому додаткових витрат на дитину [PERSON] у розмірі 50 000 грн. щомісячно, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведена необхідність стягнення заявлених витрат як і не обґрунтована їх сума. Щодо судових витрат Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial