Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У лютому 2015 р. [PERSON] пред'явив позов до ТОВ «АВТО ПРОСТО», [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», у якому просив стягти з ТОВ «АВТО ПРОСТО» 965 грн. 00 коп. на відшкодування збитків, понесених ним внаслідок укладення нікчемного договору застави від 21.01.2015 р., та 665 грн. 00 коп. коштів, сплачених на виконання нікчемного договору страхування, і 1000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. 26.12.2014 р. [PERSON] відповідно до укладеної ним з ТОВ «АВТО ПРОСТО» угоди № 344905 від 02.02.2011 р. отримав право на отримання автомобіля. ТОВ «АВТО ПРОСТО» письмово повідомило позивача про те, що відповідач [PERSON] здійснюватиме державну реєстрацію придбаного товариством для позивача автомобіля для отримання його позивачем. Відповідно до п. 8.3 ст. 8 додатку № 2 до договору між [PERSON] й ТОВ «АВТО ПРОСТО», [PERSON] протягом одного робочого дня з дня отримання свідоцтва про реєстрацію придбаного ним автомобіля зобов'язаний укласти договір його застави на забезпечення своїх грошових зобов'язань перед ТОВ «АВТО ПРОСТО». Під час зустрічі відповідач [PERSON] повідомив позивачеві, що передача придбаного для нього автомобіля із салону ПАТ «Суми-Авто», свідоцтва про його державну реєстрацію й номерних знаків відбудеться тільки після укладення договорів застави і страхування автомобіля та здійснення всіх інших належних платежів. При цьому [PERSON] повідомив, що [PERSON] зобов'язаний: - на час дії договору з ТОВ «АВТО ПРОСТО» страхувати предмет застави виключно в ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», - вирішення всіх спірних питань, що випливають з договору застави, здійснюватиметься в Третейському суді «Захист прав» ВГО «Мерседес-Бенц-Клуб-Україна», - у разі порушення [PERSON] зобов'язання по страхуванню предмета застави ТОВ «АВТО ПРОСТО» має право вимагати від нього достроково сплатити всі кошти за автомобіль. Ці ж умови включено і до укладеного 21.01.2015 р. договору застави (пп. 2.2.3, 5.2, 2.3.5). Вказані умови не дають позивачеві права вільного вибору ціни продукції, умов, продавця, а також суду. Крім того, дані умови суперечать ст. 6 укладеної між ТОВ «АВТО ПРОСТО» й [PERSON] угоди та п. 10.1 ст. 10 додатку № 2 до неї, згідно з якими договір страхування укладається від імені учасника (позивача) ТОВ «АВТО ПРОСТО». Тому [PERSON] з повідомленими йому [PERSON] умовами не погодився. Проте останній зазначив, що у разі відмови [PERSON] від укладення договору застави автомобіля на визначених ТОВ «АВТО ПРОСТО» умовах він зобов'язаний притримати свідоцтво про державну реєстрацію автомобіля й номерні знаки у себе, а автомобіль - у салоні ПАТ «Суми-Авто», а ТОВ «АВТО ПРОСТО» розпочне процедуру анулювання права позивача на автомобіль відповідно до п. 8.8 ст. 8 укладеної між ними угоди, що призведе до розірвання її в односторонньому порядку внаслідок відмови позивача від автомобіля, як то передбачено пунктами 14.9, 14.10 ст. 8 додатку № 2 до угоди. Причому згаданим пунктом 8.8 передбачено, що якщо позивач, зокрема, не укладе договір застави придбаного автомобіля протягом 35 календарних днів з дати надання йому права на отримання автомобіля, то ТОВ «АВТО ПРОСТО» може анулювати це право без повернення плати за послуги, пов'язані з видачею автомобіля. Крім того, пункт 14.10 цього ж додатку передбачає, що у разі прострочення [PERSON] отримання автомобіля більш ніж на 20 календарних днів ТОВ «АВТО ПРОСТО» має право в односторонньому порядку розірвати угоду з поверненням [PERSON] сплачених внесків поетапно, частинами та в порядку черговості. [PERSON] змушений був укласти договір застави автомобіля на умовах відповідачів у зв'язку з тим, що у протилежному випадку він був би позбавлений права на автомобіль, укладена з ТОВ «АВТО ПРОСТО» угода щодо права на отримання автомобіля була би розірвана, що у свою чергу спричинило б утрату відступних коштів у сумі 2216 грн. 58 коп., тривале повернення належних йому коштів у сумі близько 30000 грн. 00 коп. та втрату коштів, сплачених в рахунок оплати послуг, пов'язаних з видачею йому автомобіля, у сумі 4788 грн. 00 коп. У цей же день - 21.01.2015 р. [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» уклали договір страхування автомобіля, що підтверджено сертифікатом № 284019/4097/0000007, але в ньому помилково вказано дату його укладення і вступу у дію - 01.07.2009 р. Від імені страховика у цьому договорі діяв відповідач [PERSON], що прямо підтверджує лобіювання інтересів ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», а також порушення Закону України «Про захист прав споживачів». До того ж, цей договір скріплено печаткою юридичної особи, яка не є стороною договору. ТОВ «АВТО ПРОСТО», використовуючи передбачені угодою № 344905 від 02.02.2011 р. нечесні можливості анулювати право [PERSON] на автомобіль, розірвати в односторонньому порядку цю угоду, діючи через [PERSON], здійснює нечесну агресивну підприємницьку практику відносно [PERSON], а також створює постійно діючі обтяжливі перешкоди для реалізації останнім своїх прав на вільний вибір страхової продукції та продавця, включаючи право відмовитись від договору або змінити продукцію чи укласти договір з іншим суб'єктом господарювання. З викладеного випливає, що названі вище договори застави і страхування є недійсними як такі, що укладені внаслідок використання нечесної підприємницької практики. Отож ТОВ «АВТО ПРОСТО» має відшкодувати [PERSON] збитки, а саме: витрати на оплату послуг нотаріуса по посвідченню вищевказаного договору застави у сумі 950 грн. 00 коп., витрати на перерахування ТОВ «АВТО ПРОСТО» через ПАТ «Промінвестбанк» страхового платежу в сумі 15 грн. 00 коп. і страховий платіж у сумі 665 грн. 00 коп. Шляхом чинення [PERSON] за вказівкою ТОВ «АВТО ПРОСТО» тиску на позивача для примушування його укласти договір застави на умовах цього товариства [PERSON] зазнав моральної шкоди у вигляді психологічного шоку та страждань. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено; з відповідача на користь держави стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і задовольнити його вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - по справі доведено, що [PERSON] належно виконав умови угоди з ТОВ «АВТО ПРОСТО» та що з 14 по 21 січня 2015 р. відповідач [PERSON] утримував належний позивачеві автомобіль, свідоцтво про його державну реєстрацію й номерні знаки. Отже ТОВ «АВТО ПРОСТО» з допомогою [PERSON] створило такі умови, за яких позивач не зміг не укласти оспорювані договори застави й страхування належного йому автомобіля - у протилежному випадку він зазнав би збитків та втратив би право на автомобіль. Тож підприємницька практика відповідачів є агресивною, - місцевий суд не звернув увагу на те, що позивач звертався з заявою до ТОВ «АВТО ПРОСТО» про надання йому тексту договору застави для опрацювання і подальшого укладення. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» зареєструвало у МРЕВ ДАІ у м. Суми переданий [PERSON] автомобіль у день його передачі [PERSON] - 14.01.2015 р., чим спростовується твердження останнього про утримування ТОВ «АВТО ПРОСТО» автомобіля до 21.01.2015 р. та про примушування позивача до укладення оспорюваних договорів, які було укладено після 14.01.2015 р., а саме: договір страхування - 20.01.2015 р., а договір застави - 21.01.2015 р., що ці договори відповідають вимогам ст. 203 ЦК України та що доказів чинення тиску на позивача при їх укладенні не встановлено. З такими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 02.02.2011 р. [PERSON] і ТОВ «АВТО ПРОСТО» уклали угоду № 344905, яку від імені ТОВ «АВТО ПРОСТО» підписано відповідачем [PERSON] (її копія з додатками на а.с. 5-9). Згідно з цією угодою: - ТОВ «АВТО ПРОСТО», серед іншого, зобов'язалося організувати та створити позивачеві умови для придбання ним автомобіля, здійснити оплату автомобіля виробнику, імпортеру чи дистриб'ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками створеної товариством системи АвтоТак, забезпечити отримання позивачем автомобіля згідно з умовами угоди, здійснити адміністративні процедури, необхідні для передачі автомобіля позивачеві у разі отримання ним права на отримання автомобіля, а також приймати та перераховувати страхові платежі відповідній страховій компанії (ст. 3), - [PERSON] уповноважує та доручає ТОВ «АВТО ПРОСТО» укласти від його імені договір страхування автомобіля (ст. 6), - позивач при отриманні права на отримання автомобіля зобов'язаний надати ТОВ «АВТО ПРОСТО» один з таких способів забезпечення своїх зобов'язань щодо повної сплати передбачених угодою платежів: шляхом укладення або договору застави автомобіля, або договору поруки, або банківської гарантії тощо (підпункт 8.2.1.4 п. 8.2), - при невиконанні позивачем протягом 35 календарних днів з дати отримання права на отримання автомобіля вимог п. 8.2 угоди ТОВ «АВТО ПРОСТО» вправі анулювати право позивача на отримання автомобіля без повернення йому плати за послуги, пов'язані з видачею автомобіля, - з моменту отримання автомобіля позивач зобов'язаний сплачувати разом із щомісячним повним внеском внески зі страхування автомобіля, які перераховуватимуться відповідній страховій компанії згідно з договором страхування, укладеним ТОВ «АВТО ПРОСТО» від імені позивача на підставі повноважень, наданих цією угодою (п. 10.1). Позивач погоджується, що вигодонабувачем за договором страхування автомобіля у разі настання страхового випадку, пов'язаного з викраденням або повним знищенням автомобіля, буде ТОВ «АВТО ПРОСТО» (п. 10.2). 12.01.2015 р. ПАТ «Суми-Авто», ТОВ «АВТО ПРОСТО» і [PERSON] уклали договір № 414303-Y04606 (його копія на а.с. 17-19). Згідно з цим договором ПАТ «Суми-Авто» зобов'язалося передати у власність [PERSON] автомобіль легковий ЗАЗ SENS, виписати на його ім'я видаткову накладну та акт приймання-передачі, а ТОВ «АВТО ПРОСТО» зобов'язалося сплатити ПАТ «Суми-Авто» вартість переданого [PERSON] автомобіля. Відповідно до акту передачі-приймання від 14.01.2015 р. (його копія на а.с. 15), у цей день ПАТ «Суми-Авто» передало, а [PERSON] прийняв автомобіль, про який йшлося у вищевказаному договорі від 12.01.2015 р. Від імені ТОВ «АВТО ПРОСТО» цей акт підписано відповідачем [PERSON] Згідно з свідоцтвом про реєстрацію зазначеного вище автомобіля, його зареєстровано 16.01.2015 р. (копія даного свідоцтва на а.с. 14). Страховим сертифікатом № 284019/4097/0000007 від 20.01.2015 р. (а.с. 13) підтверджується, що у цей день [PERSON] уклав з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» договір страхування названого вище автомобіля, згідно з яким вигодонабувачем є ТОВ «АВТО ПРОСТО». Від імені ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» договір підписано відповідачем [PERSON] та посвідчено печаткою ПрАТ «АІСЕ Україна». Цим договором передбачено сплату щомісячних страхових внесків у сумі 665 грн. 00 коп. у період з 21.01.2015 р. по 20.01.2016 р. 21.01.2015 р. [PERSON] і ТОВ «АВТО ПРОСТО» в особі відповідача [PERSON] уклали договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиним О.О., реєстраційний № 149 (а.с. 11). Згідно з цим договором на забезпечення вимог ТОВ «АВТО ПРОСТО» до [PERSON] за зобов'язаннями останнього зі сплати щомісячних внесків за угодою № 344905 від 02.02.2011 р. [PERSON] передає ТОВ «АВТО ПРОСТО» у заставу автомобіль ЗАЗ SENS, загальна вартість якого становить 133000 грн. 00 коп. У пункті 5.2 даного договору зазначено, що усі розбіжності й суперечки між сторонами, які виникають з цього договору або у зв'язку з ним, передаються для остаточного врегулювання на розгляд Третейського суду «Захист прав» ВГО «Мерседес-Бенц-Клуб-Україна». За повідомленням приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Арєшина О.О., за посвідчення згаданого вище договору застави [PERSON] сплатив йому 916 грн. 00 коп. і 34 грн. 00 коп. (а.с. 61). 21.01.2015 р. [PERSON] через ПАТ «Промінвестбанк» сплачено ТОВ «АВТО ПРОСТО» 665 грн. 00 коп. для перерахування страховикові страхового платежу і 15 грн. 00 коп. вартості банківських послуг (квитанції на а.с. 30, 32). Листом від 17.06.2015 р. № 159 ПАТ «Суми Авто» повідомило, що придбаний позивачем автомобіль покинув автосалон цього товариства 21.01.2015 р. (а.с. 113). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Оспорювані [PERSON] договори укладено ним на виконання угоди з ТОВ «АВТО ПРОСТО» № 344905 від 02.02.2015 р., яку він недійсною не вважає. Отже в силу ст. 526 ЦК України ця угода підлягає виконанню відповідно до вказаних у ній умов не тільки ТОВ «АВТО ПРОСТО», а й [PERSON] В угоді № 344905 від 02.02.2015 р. позивач доручав ТОВ «АВТО ПРОСТО» укласти від його імені договір страхування автомобіля. Тож ТОВ «АВТО ПРОСТО» на підставі цієї угоди могло самостійно від імені позивача укласти з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» договір страхування такого ж змісту, як укладений позивачем з цією компанією договір. Тому твердження [PERSON] про те, що оспорюваний ним договір страхування він уклав внаслідок нечесної агресивної підприємницької практики ТОВ «АВТО ПРОСТО», яка виразилася у позбавленні його права вибору страховика та в укладенні договору страхування на визначених ТОВ «АВТО ПРОСТО» умовах, суперечить змістові вказаної угоди. Отже це твердження є юридично неспроможним. До того ж, вигодонабувачем за договором страхування між [PERSON] і ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» є ТОВ «АВТО ПРОСТО». Тому останнє теж має рівне з [PERSON] право вибору страховика. Те, що на виданому [PERSON] страховому сертифікаті № 284019/4097/0000007 від 20.01.2015 р. підпис представника страховика завірено печаткою ПрАТ «АІСЕ Україна», а не ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», не свідчить про недійсність цього сертифікату, т.я. законодавство, що регулює правовідносини у сфері страхування, не містить вимоги про те, що договір страхування має бути завірений печаткою страховика. Отже нікчемність (недійсність) укладеного [PERSON] з ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» договору страхування не підтвердилася у ході судового розгляду. Тож відсутні підстави для задоволення вимог позивача про відшкодування ТОВ «АВТО ПРОСТО» сплаченого йому позивачем на виконання п. 10.1 угоди № 344905 від 02.02.2015 р. і договору страхування внеску зі страхування автомобіля, плати за послуги банку та моральної шкоди, спричиненої укладенням оспорюваного договору страхування. Укладений [PERSON] і ТОВ «АВТО ПРОСТО» договір застави в цілому відповідає приписам законодавства, що регулює цей вид договорів, за винятком його пункту 5.2, згідно з яким усі розбіжності й суперечки між сторонами, які виникають з цього договору або у зв'язку з ним, передаються для остаточного врегулювання на розгляд Третейського суду «Захист прав» ВГО «Мерседес-Бенц-Клуб-Україна». Так, відповідно до п. 14 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів», третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів. Отже пункт 5.2 даного договору в частині передачі на розгляд третейського суду спорів між сторонами, що виникають із Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить вказаній нормі права. Проте цей договір укладено на виконання угоди між [PERSON] і ТОВ «АВТО ПРОСТО» № 344905 від 02.02.2015 р. й інші його частини відповідають вимогам закону. Тому апеляційний суд припускає, що цей договір був би укладений і без включення до нього вищевказаної недійсної частини. Тож в силу ст. 217 ЦК України нема підстав стверджувати про повну недійсність цього договору, а отже і про необхідність відшкодування ТОВ «АВТО ПРОСТО» [PERSON] витрат на його укладення і спричиненої його укладенням моральної шкоди. Відповідач [PERSON] у спірних правовідносинах діяв від імені та за дорученням ТОВ «АВТО ПРОСТО» і ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Отож він є неналежним відповідачем у справі. Узагальнюючи викладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позову є вірним, але мотиви, з яких він дійшов такого висновку, є хибними. Крім того, пунктом 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, пов'язаними з порушенням їхніх прав. Тож в силу цієї норми і ч. 2 ст. 88 ЦПК України рішення суду І інстанції в частині стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору є помилковим. Таким чином воно підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову та шляхом виключення з нього вказівки про стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору і залишенню без змін в іншій частині. Апеляційний суд вважає за необхідне вирішити справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, т.я. всі вони мають виключне значення для справи. Враховуючи викладене,

Outcome: partial