Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просила стягнути з відповідача на її користь збитки у розмірі 20483 грн., які складаються з: матеріальної шкоди у розмірі 15483 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що 15.09.2018 року вона разом з чоловіком знаходилась за адресою: [ADDRESS] , у квартирі батьків чоловіка. В вечірній час приїхала відповідачка, колишня дружина її чоловіка та стала її провокувати на конфлікт і, коли вони знаходились на сходинах між поверхами, [PERSON] навмисно вибила з її рук належний їй на праві особистої приватної власності телефон марки HUAWEI Р10 White, вартістю 15 483 грн., від чого він впав, і з метою доведення свого умислу щодо знищення її майна - телефону, підняла його з підлоги та силою, навмисно кинула його по сходах, в результаті чого телефон отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту телефону складає 13500 грн. Враховуючи, що витрати з оплати відновлювального ремонту телефону складають 13500 грн., що є недоцільним, то підлягає відшкодуванню відповідачем вартість телефону у сумі 15 483 грн. Крім цього, їй завдана моральна шкода, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які вона зазнала внаслідок пошкодження належного їй майна; також, з вини відповідача знищено коштовний засіб зв`язку, використовуючи який вона зробила багато фото, зберігала у телефонному записнику телефони кола свого спілкування, однак на даний час це все знищено, крім того її позбавлено можливості знаходитись на зв`язку зі своєю сім`єю, що прямо та негативно вплинуло на її життєдіяльність. Отже, крім майнової шкоди [PERSON]. повинна відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 05 грудня 2018 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 26.12.2018 року. Ухвалою Роздільнянського районного суду від 29.03.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Позивач [PERSON] та її представник Коновалов Д.Ю. , який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 09.12.2018 року, в судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, надали пояснення, що відповідають змісту позовних вимог та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник Теренчук Є.М. , який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 01.03.2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнали в повному обсязі та просили суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач пояснила суду, що між нею та позивачем виник конфлікт, позивач її била та тягала за волосся, шкоди майну позивача вона не заподіювала. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником мобільного телефону марки HUAWEI Р10 White, вартістю 15483 грн., що підтверджується накладною від 24.06.2018 року ( а.с.4) та гарантійним талоном від 24.06.2018 року.( а.с.5) Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. У Постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди; б)протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача; г) вина. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивної цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір. Судом встановлено, що 15.09.2018 року у вечірній час за адресою [ADDRESS] між сторонами виник конфлікт, в результаті чого позивач [PERSON] наносила тілесні ушкодження відповідачу [PERSON] , тягала за волосся. В результаті бійки у позивача з руки випав її телефон марки HUAWEI Р10 White та пошкодився. Відповідно до витягу з ЄРДР № 12018160390000939 від 18.09.2018 року, згідно якого за заявою [PERSON] внесені відомості про вчинення злочину за ч.1 ст.125 КК України, та зазначено, що 15.09.2018 року [PERSON] та колишній чоловік відповідача [PERSON] нанесли тілесні ушкодження відповідачу [PERSON] та її донці [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . (а.с.43). Згідно висновку експерта №3 від 19.12.2018 року, вбачається, що у відповідача [PERSON] виявлені наступні ушкодження: синець у серединному відділі лобної ділянки, садна у ділянках обличчя ( на щоках ) і верхніх кінцівок, дані ушкодження заподіяні, можливо 15.09.2018 року, внаслідок дій тупим предметом (предметами), не виключається можливість спричинення ушкоджень від дій рук, ногою(зокрема коліном). Виявленні ушкодження не є небезпечними для життя, мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.1., п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р).( а.с. 44-45) Відповідно до висновку експерта №2 від 19.12.2018 року, вбачається, що у неповнолітньої [PERSON] виявлене садно у ділянці верхнього повіка лівого ока, дане ушкодження утворене, можливо 15.09.2018 року, в результаті тупим предметом. Виявленні ушкодження не є небезпечними для життя, мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.1., п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р).( а.с. 46-47) 13.11.2018 року позивач звернулася до Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області з заявою, про спричинення їй телесних ушкоджень [PERSON] 15.09.2018 року біля 18.00 год за адресою [ADDRESS] , що підтверджується витягом з ЄРДР № 12018160390001113 від 13.11.2018 року ( а.с.53). Але у вказаній заяві позивач не зазначила про пошкодження її майна [PERSON] .. Згідно акту виконаних робіт №38024 від 20.09.2018 року по заказу-наряду №5830 від 17.09.2018 року встановлено, що в результаті діагностики і візуального огляду мобільного телефонумарки HUAWEI Р10 White і його електронних компонентів встановлено: механічно пошкоджений модуль дисплея, апарат має деформацію корпусу (корпус зігнутий), деформація системної плати, в результаті механічного впливу пошкодження дискретних елементів на системній платі, системна плата відновленню не підлягає, орієнтовна вартість ремонту складає 13500 грн.( а.с.6) Матеріальна шкода, у зв`язку з пошкодженням майна, як зазначено у позові, становить 15483 грн. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак позивачем в судовому засіданні не доведено, що саме в діях відповідача [PERSON] наявна вина, та вчинені нею дії призвели до пошкодження мобільного телефону марки HUAWEI Р10 White. Показання свідків [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , суд оцінює критично, так як вони знаходяться в родинних відносинах з позивачкою, а можливість безпосередньо бачити пошкодження мобільного телефону, є малоймовірною, оскільки свідки не були присутні під час конфлікту між сторонами на сходах, а дане пошкодження могло бути і від падіння телефону з рук позивача. Показання свідка неповнолітньої [PERSON] , [INFO] року народження суд оцінює критично, оскільки психолог зазначив, що деякі фрази неповнолітньої заучені. За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] майнової шкоди за недоведеністю. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обов`язковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Крім того, в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди(немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивач обґрунтував заподіяну їй моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши належних та допустимих доказів, які б підтвердили заподіяння їй моральної шкоди та відповідно і розмір її компенсації в сумі, яка становить саме 5000 грн, а тому суд вважає, позивачу необхідно відмовити в задоволені вимог про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Суд вважає, що позивачем та її представником не доведено у судовому засіданні завдану позивачу майнову та моральну шкоду, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між ними, проте, відповідач та її представник спростували і довели відсутність вини відповідача у пошкодженні майна позивача. Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність вини відповідача у заподіянні шкоди, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим, тому у його задоволенні слід відмовити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed