Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом в якому зазначала, що із 08.06.2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON]. [INFO]. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22.12.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки батьки зобов`язані утримувати своїх малолітніх дітей просила стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] р. н. до її повноліття аліменти у твердій грошовій сумі 1000 грн. на місяць з подальшою індексацією цієї суми відповідно до закону. Стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON]., [INFO] р. н. до його повноліття аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на місяць з подальшою індексацією цієї суми відповідно до закону. Стягнути з відповідача судові витрати. Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 14 березня 2016 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення місцевого суду з підстав неправильного застосування норм матеріального і процесуального права з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню частково. Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Місцевим судом вірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі( а.с.8). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] р. н. та сина [PERSON] [INFO] р. н.( а.с.4,5). Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 22 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано ( а.с.6). Відповідач [PERSON] працює торговим представником в ТОВ « Компанія Крок», має стабільну заробітну плату,що підтверджується довідкою про заробітну плату( а.с.27). Також, надає допомогу позивачці на утримання малолітніх дітей, що підтверджується товарними чеками( а.с.16-23). Відмовляючи в позові, місцевий суд виходив з того, що позивачка просила стягнути аліменти саме в твердій грошовій формі та під час розгляду справи змінювати позовні вимоги про стягнення аліментів в частці категорично відмовилася. Проте з таким висновком місцевого суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає нормам матеріально та процесуального права. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на у тримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Позивачка звернулась до суду в інтересах своїх малолітніх дітей та просила задовольнити її позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на ст.ст. 183,184 СК України право визначення розміру аліментів належить суду. Суд вправі задовольнити позов повістю або частково. З урахуванням тих обставин, що відповідач має постійний заробіток та працює торговим представником в ТОВ « Компанія Крок», має стабільну заробітну плату, апеляційний суд вважає за можливе визначити єдину частку від заробітку (доходу) батька на утримання двох дітей, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття - 1/3 частина. Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач має нестабільних (мінливий) заробіток спростовується матеріалами справи, оскільки останній працює торговим представником на ТОВ «Компанія Крок», що підтверджується довідкою про заробітну плату( а.с.27). Таким чином, апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню частково, а рішення місцевого суду скасуванню. Вирішуючи питання судових витрат та приймаючи до уваги положення ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: partial