Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло він є власником будинку № 20а по вул. Шмідта у сел. Сартана м. Маріуполя Донецької області. У будинку також зареєстровані відповідачі, які у 2010 році виїхали з будинку, забравши свої особисті речі, з того ж часу фактично не мешкають за місцем реєстрації. З цього часу відповідачі не несуть жодних обовязків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймають участі у поточному ремонті будинку, усі витрати, повязані з утриманням житла, несе [PERSON] Факт перебування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстрованими у зазначеному будинку змушує позивача нести додаткові витрати з комунальних послуг. У звязку із чим просив визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування будинком № 20а по вул. Шмідта у сел. Сартана м. Маріуполя Донецької області. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 659 від 05.11.1997 року, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації, [PERSON] є власником житлового будинку № 20а по вул. Шмідта у сел. Сартана м. Маріуполя Донецької області. Право власності на будинок того ж числа зареєстроване у Маріупольському БТІ за реєстраційним № 3000. Згідно акту від 23.01.2019 року, складеного квартальним вул. Шмідта та посвідченого виконкомом Сартанської селищної ради, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою: сел. Сартана м. Маріуполя, вул. Шмідта, буд. 20а не проживають з 2010 року у звязку із виїздом. Акт складено у присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON], які письмово також підтвердили факт відсутності відповідачів за місцем реєстрації з 2010 року, а також їх особистих речей у вказаному будинку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: [INFO], з 2010 року, тобто близько 9 років без поважних причин, що підтверджується актом квартального вул. Шмідта та виконкому Сартанської селищної ради. За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування будинком № 20а по вул. Шмідта у сел. Сартана м. Маріуполя Донецької області. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved