Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування кімнатами № 417, [ADDRESS] . Як на підставу позовних вимог вказала, що з 14.08.2003 вона постійно проживає та зареєстрована у кімнатах [ADDRESS] . Основним наймачем спірних кімнат на підставі договору найму була її матір [PERSON] , яка померла [INFO] . Крім того, окрім неї, в даних кімнатах зареєстровані інші члени сім`ї відповідачі у справі. Однак, після смерті матері в кімнатах проживає лише вона. Відповідачі виїхали на постійне місце проживання до АР Крим. Так як, відповідачі в кімнатах не проживають близько десяти років, комунальні платежі не сплачують, власних речей в кімнатах не мають та ними взагалі не цікавляться, тому на думку позивача відповідно до статті 71 ЖК України наведені обставини є підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування кімнатами. На підставі розпорядження керівника апарату суду від 04.04.2019 № 417 за наслідками повторного автоматизованого розподілу (в зв`язку з відставкою судді Тихонової Н.С.) вказана справа передана судді Коваленку І.В. та ухвалою від 02.05.2019 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник третьої особи КП СКП «Гуртожиток» проти задоволення позовних вимог не заперечував. Від відповідача [PERSON] до суду надійшла письмова заява, в якій просила справу розглядати без її участі та відповідача [PERSON] . Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району міста Миколаєва до суду не з`явилась. Причини неявки не повідомила. Вислухавши присутніх учасників судового розгляду, дослідивши наявні у справі докази та встановивши фактичні обставини, суд дійшов наступного. Відповідно до договору № 137 найму (оренди) житла від 27.03.2006, укладеного з ДП ВАТ «Миколаївпромсантехмонтаж» ЖКП «Добробуд», матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , було надано у користування кімнати [ADDRESS] , [ADDRESS] . Розпорядженням № 266р від 22.09.2014 гуртожиток за адресою: [ADDRESS] прийнято до комунальної власності та передано від ДП ВАТ «Миколаївпромсантехмонтаж» ЖКП «Добробуд» до КП СКП «Гуртожиток». Із паспорту серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивача [PERSON] , вбачається, що остання з 14.08.2003 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно відомостей Департаменту з надання адміністративних послуг про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку та відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області в кімнатах № [ADDRESS] , [ADDRESS] зареєстрована відповідач [PERSON] , відповідач [PERSON] за вказаною адресою не значаться. Актами про не проживання від 02.09.2018 та від 13.02.2019, засвідчених паспортистом та мешканцями гуртожитку підтверджується, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживають, особистих речей не мають. Як пояснила позивач реєстрація відповідачів у житловому приміщенні, в якому вона постійно проживає, обмежує її в праві переукласти договір найму, укласти договір постачання електроенергії та набути право власності на кімнати в порядку їх приватизації. За положеннями частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту статей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~вбачається, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад шість місяців без поважних причин. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а в разі спору - судом. З огляду на викладене, оцінивши в сукупності досліджені докази, враховуючи, що відповідачі у кімнатах [ADDRESS] [ADDRESS] не проживають без поважних причин понад встановлені законом строки, участі в утримані житла не приймають, комунальні платежі не сплачують, що перешкоджає позивачу у здійсненні прав і нести обов`язки щодо вказаних кімнат, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірними кімнатами підлягають задоволенню. У зв`язку із визнанням відповідачем [PERSON] позову до початку розгляду справи по суті, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України з державного бюджету позивачу підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при зверненні до суду з даним позовом. Інші 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України підлягають стягненню на її користь з відповідача.

Outcome: approved