Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У лютому 2018 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення витрат, понесених у зв`язку з виплатою страхового відшкодування. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 31.08.2015 в м.Ірпінь [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16.09.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У позовній заяві позивач зазначив, що 25.02.2015 між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування №СОN/CASCS/0075427-41199а5око, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] . Позивач зазначив, що відповідно до Страхового акту №1.003.15.12682/VESKO20068 від 21.09.2015 позивач ПрАТ СК «АХА Страхування» здійснив виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 28461,43 грн. Посилаючись на те, що у зв`язку з відшкодуванням збитків, завданих з вини [PERSON] , у позивача виникло право вимагати компенсувати йому збитки, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, однак жодних дій для відшкодування збитків позивачу відповідачем вчинено не було, позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ««АХА Страхування» звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] , в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь 28461,43 грн. на відшкодування шкоди та 1762,00 грн. судового збору. В судове засідання представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував Відповідач у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся відповідно до ч.7 ст. 128 ЦПК України за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Заяв про розгляд справи за його відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідача не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, який вважається належним чином повідомленим про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. Судом встановлено, що 31.08.2015 в м.Ірпінь [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Opel», реєстраційний номер [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 16.09.2015 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою постановою суду у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності. В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого був [PERSON] . При цьому, на момент ДТП майнові інтереси [PERSON] , пов`язані з експлуатацією наземного транспортного засобу «Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , перебували під захистом позивача згідно Договору добровільного страхування наземного транспорту №41199а5ко від 25.02.2015, укладеного між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] . Отримавши від [PERSON] повідомлення від 31.08.2015 про настання страхового випадку, позивачем було оглянуто автомобіль «Hyundai» та представниками СТО - ТОВ «Автоком кузовний ремонт Філія» складено ремонту калькуляцію, відповідно до якої вартість відновлювального ремонту автомобіля Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 31000,71 грн. На підставі ремонтної калькуляції ТОВ «Автоком кузовний ремонт Філія», позивачем було складено Страховий акт №1.003.15.12682/VESKO20068 від 21.09.2015, яким прийняте рішення про виплату [PERSON] 28461,43 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автоком кузовний ремонт Філія», яке здійснювало ремонт автомобіля Hyundai», реєстраційний номер [NUMBER] . ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» згідно платіжного доручення №196 653 від 22.09.2015 здійснила виплату страхового відшкодування [PERSON] в розмірі 28 461,43 грн. шляхом перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автоком кузовний ремонт Філія». Посилаючись на те, що ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» відшкодувала потерпілому збитки, спричинені з вини [PERSON] , однак вимоги в порядку суброгації на суму 28 461,43 грн. відповідачем в добровільному порядку задоволені не були, ПрАТ «Страхова компанія ««АХА Страхування» звернулася до суду з даним позовом про стягнення витрат, понесених у зв`язку з виплатою страхового відшкодування. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особою, з вини якої було спричинено збитки [PERSON] , є відповідач [PERSON] [PERSON] не надав доказів про те, що на момент ДТП, його цивільно-правова відповідальність була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а відтак особою, яка відповідно до ст. 993 ЦК України є відповідальною за завдані збитки, є саме відповідач. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували встановлені обставини справи, суду не надано. Враховуючи те, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування потерпілому [PERSON] , а відповідач [PERSON] в добровільному порядку не вжив заходів щодо відшкодування таких витрат, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на виплату страхового відшкодування в розмірі 28461,43 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 1 762,00 грн. судового збору. На підставі викладеного, ст. 27 Закону України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 993, 1166, 1187, 1188 ЦК України,

Outcome: approved