Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення яким визнати за ним право власності на житловий будинок та надвірні споруди які розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] його матері [PERSON]. Вимоги обґрунтував тим, що спадщину прийняв шляхом подання заяви нотаріусу, проте спадкові права не може оформити, так як майно не було зареєстроване за спадкодавцем у державних органах. При обстеженні встановлено, що будівлі придатні для експлуатації і проживання. В судове засідання сторони не з'явилися, та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від представника Машівської сільської ради, проте, що позов визнають повністю. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено наступне. Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.09.1999 року, стверджено факт смерті [INFO] [PERSON] в с. Машів Любомльського району Волинської області. Відповідно довідки від 09.03.2016 року №79/02-6 Машівської сільської ради Любомльського району, [PERSON] на день смерті матері [PERSON], проживав та був зареєстрований в одному будинку в [ADDRESS]. Відповідно рішення від 10 червня 2016 року Любомльського районного суду Волинської області встановлено факт родинних відносин, а саме що [PERSON] який помер [INFO] та [PERSON] яка померла [INFO] є батьками [PERSON] [INFO]. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2016 року вбачається, що [PERSON], відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями, які знаходиться за адресою [ADDRESS] в зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього майна спадкодавцю. З паспорта серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] який народився в селі Машів, Любомльського району Волинської області, зареєстрований в [ADDRESS]. Довідкою №77/026 від 09.03.2016 року виданою виконавчим комітетом Машівської сільської ради Любомльського району Волинської області стверджено, що вулиця Радянська в селі Машів Любомльського району Волинської області перейменовано на вулицю Центральна згідно рішення Машівської сільської ради від 22.10.2015 року №35/29 «Про перейменування вулиць в селі Машів Любомльського району Волинської області. Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна, вищевказаному чинному законодавству котре знаходиться в [ADDRESS] рішенням комісії рекомендовано [PERSON], узаконити вказане спадкове нерухоме майно. Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК України суд визнає їх доведеними. Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (редакції 2003 року) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавці, а при оголошені його померлим - День, зазначений у ст. 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних долях діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі померлого). До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved