Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У лютому 2015 року ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк») звернувся до суду, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за зобовязаннями, що виникли з договору № 151311К25 від 29 грудня 2011 року про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву та договору поруки № 151311Р17 від 29 листопада 2011 року, у розмірі 38 337 366, 23 доларів США та 19 450 414, 58 грн /т. І а. с. 3-9/. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем-банком та ТОВ «Агроновоком» було укладено договір № 151311К25 від 29 грудня 2011 року про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву, із змінами і доповненнями, внесеними відповідними додатковими угодами, згідно з яким надав Товариству третій особі у справі кредит на суму 39 600 000 доларів США, граничним строком до 30 вересня 2013 року, на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, встановлені договором. Згідно із заявою ТОВ «Агроновоком» від 31 липня 2013 року АТ «Укрексімбанк» відкрив акредитив 13412ТР756 на суму 5 499 999, 76 доларів США на користь Cargill International SA, Switzerland через банк Raiffeisen Bank International AG, Vienna, за якою позичальник ТОВ «Агроновоком» надав розпорядження здійснити платіж після виконання умов акредитива за 360 днів від дати акцепту документів 04 серпня 2014 року. АТ «Укрсімбанк» 04 серпня 2014 року здійснив платіж згідно з умовами акредитива та інструкціями Raiffeisen Bank International AG, Vienna, в сумі 5 499 999, 76 доларів США, виконавши зобовязання за акредитивом. Таким чином, з 04 серпня 2014 року у позичальника ТОВ «Агроновоком» виникла заборгованість перед кредитором АТ «Укрексімбанк» у розмірі 5 499 999, 76 доларів США. Також за заявою ТОВ «Агроновоком» від 31 липня 2013 року АТ «Укрексімбанк» відкрив акредитив 13422ТР840 на суму 24 999 999, 81 доларів США на користь Cargill Incorporated, Petroleum Trading (США) через банк Credit Suisse AG, Vienna, за якою позичальник ТОВ «Агроновоком» надав розпорядження здійснити платіж після виконання умов акредитива за 360 днів від дати акцепту документів до 07 серпня 2014 року. АТ «Укрексімбанк» 07 серпня 2014 року здійснив платіж згідно з умовами акредитива та інструкціями Credit Suisse AG, Vienna в сумі 24 999 999, 81 доларів США, виконавши зобовязання за акредитивом. Таким чином, з 07 серпня 2014 року у позичальника ТОВ «Агроновоком» виникла заборгованість перед кредитором АТ «Укрексімбанк» у розмірі 24 999 999, 81 доларів США. Всупереч взятих на себе зобовязань, позичальником не було погашено заборгованість за кредитним договором, у звязку з чим позивач ПАТ «Укрексімбанк» звернувся до суду із даним позовом, враховуючи до суми позовних вимог прострочену заборгованість за кредитом, заборгованість за стоковими процентами та за простроченими процентами за користування кредитом, прострочену комісію за управління кредитом, прострочену комісію за забезпечення виконання розрахунків за непокритими акредитивами, пеню за прострочення терміну погашення кредиту, пеню за прострочення терміну сплати процентів, пеню за прострочення терміну сплати комісій, 3 % річних, згідно з статтею 625 ЦК України, у звязку із простроченням зобовязань за кредитним договором по сплаті кредиту та процентів, 3 % річних, згідно з статтею 625 ЦК України, у звязку із простроченням зобовязань за кредитним договором по сплаті комісій, втрати від інфляції у звязку із несвоєчасною сплатою комісій. 23 лютого 2015 року до суду надійшла відповідь з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві з відомостями про адресу місця реєстрації відповідача [PERSON] /т. І а. с. 122/. Ухвалою судді від 03 березня 2015 року у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду, на яку 14 травня 2015 року відповідачем [PERSON] подано апеляційну скаргу /т. І а. с. 138-140/. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника [PERSON] [PERSON] /т. І а. с. 155-156/. 18 вересня 2015 року представником третьої особи ТОВ «Агроновоком» Мринським Ю. В. подано апеляційну скаргу на ухвалу судді від 03 березня 2015 року про відкриття провадження, яка ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року /т. І а. с. 165-167, 180/. Повторно 01 лютого 2016 року представником відповідача [PERSON] [PERSON] подано апеляційну скаргу на ухвалу від 03 березня 2015 року про відкриття провадження, у відкритті апеляційного провадження за якою відмовлено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року /т. І а. с. 194-196, 202/. 20 травня 2016 року стороною відповідача за первісним позовом [PERSON] було подано зустрічну позовну заяву, яку прийнято судом ухвалою, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання 26 вересня 2016 року, з вимогами до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (АТ «Укрексімбанк»), ТОВ «Агроновоком» про визнання договору поруки № 151311Р17 від 29 грудня 2011 року, укладений сторонами, недійсним, у обґрунтування якого зазначено, що [PERSON] не було відомо про укладення вказаного договору поруки і укладено поза його волею, підпис від його імені ставив представник по довіреності від 26 грудня 2011 року [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 3623 Пашинською О. М. Стороною позивача за зустрічним позовом стверджується, що довіреність на фізичну особу [PERSON] [PERSON] не видавалася, тому не можна вважити, що з умовами відповідного кредитного договору він знайомився та надав згоду щодо солідарної відповідальності за його своєчасне та повне виконання, оскільки такого наміру та інтересу не мав. Всупереч волі [PERSON] та поза межами його волі на нього покладено борги ТОВ «Агроновоком» у великих розмірах, внаслідок зловмисної домовленості [PERSON] з ТОВ «Агроновоком» та АТ «Укрексімбанк» /т. ІІ а. с. 3-5, 90-91/. У судовому засіданні 27 травня 2016 року стороною позивача за первісним позовом (відповідач за зустрічним) АТ «Укрексімбанк» подано додаткові пояснення у справі, у яких представник просив позов задовольнити, зазначаючи, що 16 березня 2015 року Господарським судом м. Києва ухвалено рішення у справі № 910/3531/15-г за позовом АТ «Укрексімбанк» до ТОВ «Агроновоком» про стягнення заборгованості за договором № 151311К25 від 29 грудня 2011 року про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву, у розмірі 38 337 366, 23 доларів США та 19 450 414, 58 грн, який задоволено повністю. На примусове виконання рішення у справі № 910/3531/15-г Господарський суд м. Києва видав наказ від 31 березня 2015 року про стягнення грошових коштів за договорами та судового збору. Відповідно до постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 31 березня 2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва № 910/3531/15-г /т. ІІ а. с. 12-14, 16-50, 53/. У судовому засіданні 26 вересня 2016 року ухвалою, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи за первісним позовом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пашинську О. М. та ухвалено витребувати у неї засвідчену належним чином копію довіреності від 29 грудня 2011 року, зареєстровану за № 3643, відповідно до якої [PERSON] уповноважив [PERSON] укладати та підписувати договір поруки № 151311Р17 /т. ІІ а. с. 67-68, 70-71, 91/. 26 вересня 2016 року представником АТ «Укрексімбанк» подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог зустрічного позову [PERSON], у якій просив відмовити у його задоволенні на цій підставі /т. ІІ а. с. 74-75/. Не погоджуючись із зустрічною позовною заявою [PERSON], представник відповідача (позивача за первісним) АТ «Укрексімбанк» подав 13 лютого 2017 року письмові заперечення на позов про визнання договору поруки недійсним, а 10 травня 2017 року до суду надійшли доповнення до цих заперечень /т. ІІ а. с. 125-130, 143-145/. 29 травня 2017 року на адресу суду з Київського державного нотаріального архіву на неодноразові запити суду, згідно з ухвалою суду від 29 березня 2017 року, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, внесеною до журналу судового засідання, про задоволення клопотання представника позивача за первісним позовом про витребування доказів, надійшла завірена копія довіреності від 27 грудня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською О. М., зареєстрованої № 3643, якою [PERSON] уповноважив [PERSON], а також [PERSON], представляти його інтереси в будь-яких підприємствах, установах, організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, у тому числі в установах АТ «Укрексімбанк», нотаріальних конторах, перед юридичними, фізичними та/або посадовими особами; подавати та/або отримувати будь-які необхідні заяви, у тому числі подавати заяви про перебування/не перебування в зареєстрованому шлюбі, відсутність проживання однією сімєю з будь-якими особами без реєстрації шлюбу у розумінні статті 74 Сімейного кодексу України; визначати, з урахуванням умов цієї довіреності, істотні умови договору поруки, договорів про внесення змін до договору поруки, інших змін, додатків до таких документів; розписуватися за нього на будь-яких документах, у тому числі на договорі поруки, договорах про внесення змін до договору поруки, інших повязаних з цим договором поруки документах, розрахункових та/або касових документах; отримувати та/або сплачувати грошові кошти; подавати та/або отримувати будь-які необхідні документи, що стосуються виконання цієї довіреності; виконувати інші дії, що будуть необхідні для виконання повноважень, наданих повіреним ([PERSON], [PERSON].) за цією довіреністю /т. ІІ а. с. 97, 111, 121-123, 135-136, 162, 172, 173/. 23 січня 2018 року у судовому засіданні представником позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) подано пояснення на позов [PERSON] /т. ІІ а. с. 207-212/. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним) підтримав позовні вимоги АТ «Укрексімбанк», просив суд їх задовольнити, відмовити у задоволенні зустрічного позову [PERSON] Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) просив задовольнити позов [PERSON], визнавши недійсним договір поруки, та відмовити у задоволенні первісного позову банку про стягнення заборгованості. Представники від третіх осіб у справі ТОВ «Марількомфрукт» та приватного нотаріуса КМНО Пашинської О. М., які і вона особисто, у судове засідання не зявилися, повідомлялися належним чином засобами поштового звязку, заяви по суті та з процесуальних питань до суду не надходили. Суд, заслухавши обґрунтування представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. 29 грудня 2011 року AT «Укрексімбанк» та ТОВ «Агроновоком» укладено договір № 151311К25 про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву, із змінами і доповненнями, внесеними відповідними додатковими угодами /т. І а. с. 11-34, 35-49/. Згідно із пп. 3.1.1 п. 3.1 ст. 3 кредитного договору банк (АТ «Укрексімбанк») надає позичальникові ТОВ «Агроновоком» (після зміни назви ТОВ «Марількомфрукт») кредит шляхом відкриття акредитивів в рамках відновлюваної кредитної лінії на умовах кредитного договору з лімітом кредитної лінії у розмірі 39 600 000, 00 доларів США, граничним строком відкриття акредитива (-ів) до 30 вересня 2013 pоку, строком погашення 360 календарних днів з дати відкриття акредитиву/акцепту документів (відповідно до умов кожного окремого акредитиву), на умовах забезпеченості, повернення, відкличності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі, встановлені пп. 3.2.4, пп. 3.2.5 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору. На виконання умов кредитного договору банк надав позичальникові кредит шляхом відкриття, зокрема: - безвідкличного документарного непокритого акредитиву в сумі 5 499 999, 76 доларів США строком оплати 360 календарних днів з дати акцепту документів, підтвердженого іноземним банком, для забезпечення зобовязань позичальника перед компанією «Cargill International SA» (Switzerland) згідно з договором купівлі-продажу №(1)GLS3370XA (2)GLS3014XC (3)GLS3450X (4)GLS3276AX від 19 лютого 2013 року із зміною № 1 від 21 червня 2013 року; - безвідкличного документарного непокритого акредитиву в загальній сумі 24 999 999, 81 доларів США строком оплати 360 календарних днів з дати акцепту документів, авізованого іноземним банком, для забезпечення зобовязань позичальника перед компанією «Cargill Incorporated Petroleum Trading» (США) згідно з договором купівлі-продажу № 308778/1 від 12 березня 2013 року із зміною № 2 від 21 червня 2013 року. Згідно із заявою ТОВ «Агроновоком» від 31 липня 2013 року про відкриття документарного акредитива, AT «Укрексімбанк» 06 серпня 2013 року відкрив акредитив 13412ТР756 на суму 5 499 999, 76 доларів США, згідно з контрактом №(1)GLS3370XA (2)GLS3014XC (3)GLS3450X (4)GLS3276AX від 19 лютого 2013 pоку, із зміною № 1 від 21 червня 2013 pоку, на користь Cargill International SA, Switzerland через банк Raiffeisen Bank International AG, Vienna /т. І а. с. 53/. Відповідно до заяви від 31 липня 2013 року, позичальник надав розпорядження здійснити платіж після виконання умов акредитива, а саме факту отримання оригінала рахунку, фотокопії коносаменту та листа від Cargill International SA, який засвідчує, що оригінали транспортних документів відправлені безпосередньо Cargill International SA, або за його дорученням та, що товари будуть розвантажені в Данії або Франції. Документи мають відповідати умовам акредитива, а платіж має виконуватись з відстроченням платежу для ТОВ «Агроновоком» до 04 серпня 2014 року (360 днів від дати акцепту документів). 09 серпня 2013 року документи, що відповідають умовам акредитиву, було акцептовано банком Raiffeisen Bank International AG, Vienna та надіслано останнім до AT «Укрексімбанк» авторизоване повідомлення МТ 799 про те, що документи, які відповідають умовам акредитива, відправлені 09 серпня 2013 року. 12 серпня 2013 pоку AT «Укрексімбанк» отримав від банку Raiffeisen Bank International AG, Vienna комплект документів. AT «Укрексімбанк» пересвідчився, що документи відповідають умовам акредитива та листом від 13 серпня 2013 року № 020-1/206 передав комплект документів ТОВ «Агроновоком» /т. І а. с. 54-60, 61/. 03 вересня 2013 року банк Raiffeisen Bank International AG, Vienna надіслав до AT «Укрексімбанк» авторизоване повідомлення МТ 799, в якому змінив реквізити для платежу за акредитивом /т. І а. с. 62/. Після закінчення терміну відстрочення платежу, а саме 04 серпня 2014 року AT «Укрексімбанк» здійснив платіж, згідно з умовами акредитива (пункт 78 МТ 700) та інструкціями Raiffeisen Bank International AG, Vienna, в сумі 5 499 999, 76 доларів США, тим самим виконавши зобовязання за акредитивом, згідно із пунктом «b». Статті 7 Уніфікованих правил та звичаїв для документарних акредитивів, Публікації МТП №600 щодо безвідкличного зобовязання виконати зобовязання з часу, коли він відкриває акредитив /т. І а. с. 64-65/. Таким чином, 04 серпня 2014 pоку, відповідно до умов кредитного договору, у позичальника виникла заборгованість перед Кредитором в розмірі 5 499 999, 76 доларів США, яка лишається непогашеною. Згідно із заявою ТОВ «Агроновоком» від 31 липня 2013 року про відкриття документарного акредитива, AT «Укрексімбанк» 09 серпня 2013 року відкрив акредитив 13422ТР840 на суму 24 999 999, 81 доларів США, згідно з контрактом № 308778/1 від 12 березня 2013 року на користь Cargill, Incorporated, Petroleum Trading (США), через банк Credit Suisse AG, Geneva, Switzerland /т. І а. с. 66/. Відповідно до заяви від 31 липня 2013 року, позичальник надав розпорядження здійснити платіж після виконання умов акредитива, а саме факту отримання оригінала рахунку, фотокопії коносаменту та листа від Cargill Incorporated, Petroleum Trading (США), який засвідчує що оригінали транспортних документів відправлені безпосередньо Cargill Incorporated, Petroleum Trading (США), або за його дорученням, та що товари не завозяться на територію України. Документи мають відповідати умовам акредитива, а платіж має виконуватись з відстроченням платежу для ТОВ «Агроновоком» до 07 серпня 2014 року (360 днів від дати акцепту документів). 12 серпня 2013 року банк Credit Suisse AG, Geneva надіслав до AT «Укрексімбанк» авторизоване повідомлення МТ 754 про те, що документи, які відповідають умовам акредитива, відправлені 12 серпня 2013 року службою доставки DHL /т. І а. с. 72-73/. Документи, що відповідають умовам акредитиву, 12 серпня 2013 року було акцептовано AT «Укрексімбанк» та надіслано до банку Credit Suisse AG, Geneva повідомлення МТ 799 про те, що сканкопії документів відповідають умовам акредитива і згідно з умовами акредитива (пункт 78 МТ 700) платіж буде виконано в сумі 24 999 999, 81 доларів США з датою валютування 07 серпня 2014 року безпосередньо на рахунок бенефіціара Cargill Incorporated, Petroleum Trading (США) /т. І а. с. 74, 75/. 13 серпня 2013 року AT «Укрексімбанк» отримав від банку Credit Suisse AG, Geneva комплект документів. Банк пересвідчився, що документи відповідають умовам акредитива та листом від 15 серпня 2013 року №020-1/210 передав комплект документів ТОВ «Агроновоком» /т. І а. с. 76/. Після закінчення терміну відстрочення платежу, а саме 07 серпня 2014 pоку AT «Укрексімбанк» здійснив платіж на користь бенефіціара Cargill Incorporated, Petroleum Trading (США) в сумі 24 999 999, 81 доларів США, тим самим виконавши зобовязання за акредитивом, згідно із пунктом «b». Статті 7 Уніфікованих правил та звичаїв для документарних акредитивів, Публікації МТП № 600 щодо безвідкличного зобовязання виконати зобовязання з часу, коли він відкриває акредитив /т. І а. с. 77, 78/. Таким чином, 07 серпня 2014 pоку, відповідно до умов кредитного договору, у позичальника виникла заборгованість перед кредитором в розмірі 24 999 999, 81 доларів США. яка лишилася непогашеною. Рішенням Господарського суду м. Києва від 16 березня 2015 року у справі № 910/3531/15-г присуджено стягнути з ТОВ «Агроновоком» на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» 30 499 999, 57 доларів США простроченої заборгованості за кредитом № 151311К25 від 29 грудня 2011 року, 593 055,55 доларів США заборгованості за строковими процентами за користування кредитом; 2 744 059, 95 доларів США заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом; 16 550 157, 16 грн простроченої комісії за управління Кредитом; 239 075, 24 грн простроченої комісії за забезпечення виконання розрахунків за непокритими акредитивами; 3 892 583, 28 доларів США пеня за прострочення терміну погашення Кредиту; 147 837, 82 доларів США пеня за прострочення терміну сплати процентів; 1 381 248, 10 грн пеня за прострочення терміну сплати комісій; 459 830, 07 доларів США 3 % річних, згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України, у звязку з простроченням зобовязань за кредитним договором по сплаті Кредиту та процентів; 153 726, 51 грн 3% річних згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України, у звязку з простроченням зобовязань за кредитним договором по сплаті комісій; 1 126 207, 57 грн втрати від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою комісій та 73 080 грн судового збору /т. І а. с. 16-24, 25-26/. З метою виконання рішення Господарського суду м. Києва від 16 березня 2015 року, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Кошкером І. А. постановою від 24 квітня 2015 року відкрито виконавче провадження № 47375766 за наказом Господарського суду м. Києва, виданого у справі № 910/3531/15-г 31 березня 2015 року /т. І а. с. 27-28, 29/. У Бюлетні Державної Реєстрації опубліковано відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 332 (27) з 30 вересня 2015 року по 08 жовтня 2015 року щодо зміни найменування ТОВ «Агроновоком» на ТОВ «Марількомфрукт», про що 28 березня 2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про зміну назви боржника у виконавчому провадженні № 47375766, відкритому 24 квітня 2015 року на примусове виконання наказу № 910/3531/15-г від 31 березня 2015 року /т. ІІ а. с. 27-28, 29, 30-31/. Протокольним рішенням № 6 Загальних Зборів Учасників ТОВ «Агроновоком» від 05 листопада 2015 року було прийнято рішення про припинення ТОВ «Марількомфрукт» шляхом його ліквідації у добровільному порядку, та 11 листопада 2015 року реєстратором було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про прийняте Зборами товариства рішення щодо припинення юридичної особи /т. ІІ а. с. 42/. Відповідно до листа від 13 квітня 2016 року № 10947-0-33-16 відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за рахунок коштів, стягнутих з рахунків боржника відділом примусового виконання рішень перераховано стягувачу 162 011, 16 грн, згідно із платіжним дорученням № 1174 від 06 липня 2015 року /т. І а. с. 32-33/. Згідно з ухвалою Господарського суду Миколаївської області у справі № 915/471/16 від 13 липня 2016 року, якою затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Марількомфрукт» на загальну суму 1 321 380 201, 53 грн, ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року порушено провадження у справі про банкрутство боржника ТОВ «Марількомфрукт» за його заявою в порядку ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» /т. ІІ а. с. 77-78/. Постановою Господарського суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року боржника визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено [PERSON], 25 травня 2016 року за № 31834 здійснено офіційне оприлюднення даної постанови на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет /т. ІІ а. с. 77-78/. Після офіційного оприлюднення постанови Господарського суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року до суду 29 червня 2016 року звернувся з заявою від 24 червня 2016 року № 010-5/814 кредитор АТ «Укрексімбанк» про визнання грошових вимог у сумі 1 321 380 201, 53 грн, з яких: 1 292 364 206, 37 грн заборгованості за договором про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву від 29 грудня 2011 року № 151311К25, 173 442 802, 42 грн штрафних санкцій, 73 080, 00 грн судового збору у справі № 910/3531/15-г та 2 756, 00 грн судового збору за подання заяви про визнання грошових вимог до банкрута /т. ІІ а. с. 77-78/. Згідно із приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обовязковим до виконання. За статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 вказаного Кодексу України, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 Цивільного кодексу України і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої ст. 1093 Цивільного кодексу України, у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобовязується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку. У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту (частина друга ст. 1093 Цивільного кодексу України). Відповідно до п. 1.3 розділу І Положення про порядок здійснення уповноваженими банками операцій за документарними акредитивами в розрахунках за зовнішньоекономічними операціями, затвердженого постановою Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 514, акредитив грошове зобовязання, що надається банком-емітентом, виконати зобовязання проти належного представлення. Відповідно до частини першої ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім цього, ст. 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до пп. 3.4.1 п. 3.4 ст. 3 кредитного договору позичальник зобовязався погасити повністю кредит у валюті кредиту відповідно до заборгованості на рахунок, вказаний у п.3.8 кредитного договору, за рахунок будь-яких грошових надходжень позичальника, у строк, передбачений кредитним договором. Строки погашення кредиту визначені в пп. 3.2.2 п. 3.2 ст. 3 кредитного договору, є обовязковими. Умовами підпункту 3.5.1 п. 3.5 ст. 3 кредитного договору встановлено зобовязання позичальника сплачувати банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 ст. 3 кредитного договору, у валюті кредиту. Згідно із підпунктом 5.1.2 п. 5.1 ст. 5 кредитного договору позичальник зобовязався своєчасно та у повному обсязі погашати банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за кредитним договором. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання неналежне виконання). В звязку з невиконанням позичальником зобовязань за кредитним договором, зокрема, щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також комісій, банк надіслав на адресу позичальника повідомлення про порушення зобовязань від 15 серпня 2014 року № 195-01/5279, від 29 вересня 2014 року № 195-01/6373, від 13 листопада 2014 року № 195-01/7450, від 20 листопада 2014 року № 195-01/7638, в яких вимагав здійснити погашення заборгованості за кредитним договором протягом 10 банківських днів з дати отримання повідомлення. Всупереч взятих на себе зобовязань, позичальником не було погашено заборгованість за Кредитним договором, в звязку з чим є цілком правомірний висновок про наявність правових підстав для стягнення суми заборгованості за Кредитом, нарахованими за користування кредитом процентами, а також заборгованості за комісіями. Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України). Відповідно до пункту 7.2 ст. 7 кредитного договору у разі невиконання зобовязань щодо погашення Кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій та плат за кредитом позичальник сплачує банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, зазначений в кредитному договорі. Враховуючи, що позичальником порушено зобовязання за кредитним договором, є цілком правомірним висновок про наявність правових підстав для нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, процентами та комісіями. Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України визначено розмір відповідальності за порушення грошового зобовязання, а саме: боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Встановлення у кредитному договорі обовязку сплачувати проценти за кредитом та наявність обовязку у позичальника сплачувати банку неустойку (пеню) за несвоєчасне виконання грошових зобовязань не виключає сплату сум трьох процентів річних відповідно до частини другої ст. 625 Цивільного кодексу України, враховуючи, що проценти, встановлені в кредитному договорі, стосуються плати за користування кредитом, неустойка (пеня, штраф) є видом забезпечення виконання зобовязань, а вказана норма Кодексу, встановлює проценти лише на випадок прострочення виконання грошового зобовязання, тобто є мірою відповідальності за порушення грошового зобовязання. Враховуючи викладене, у звязку з несплатою процентів за користування кредитом та комісій у строки, встановлені кредитним договором, а також несвоєчасним погашенням кредиту, достатньо правових підстав для нарахування 3 % річних за весь період прострочення повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісій. Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Так, з метою забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором було укладено між AT «Укрексімбанк» (позичальником) та [PERSON] (поручителем) договір поруки № 151311Р17 від 29 грудня 2011 року, із змінами і доповненнями, внесеними відповідною додатковою угодою /т. І а. с. 94-96, 97-98/. Відповідно до ст. 1 п. 3.1 ст. 3 договору поруки, відповідач за первісним позовом [PERSON], як поручитель, зобовязався перед кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником основного зобовязання. Згідно з п. 2.1 ст. 2 договору поруки поручитель, зокрема, підтвердив, що: виконав всі дії, необхідні для підписання Договору поруки, на підставі повноважень, визначених чинним законодавством, і зазначений договір не суперечить обмеженням, що є обовязковими для Поручителя (пп. 2.1.2 п.2.1 ст. 2 договору поруки); - він ознайомився з умовами кредитної угоди (включаючи всі додатки до кредитної угоди, що є чинними на дату укладення договору поруки), укладеної між кредитором і позичальником, поінформований про фінансово-економічний стан позичальника і повністю розуміє свої обовязки згідно із договором поруки (пп. 2.1.7 п.2.1 ст. 2 договору поруки); - поручитель надав згоду на забезпечення порукою всіх зобовязань позичальника за кредитною угодою, в тому числі з урахуванням всіх змін та доповнень до кредитної угоди, що будуть укладені в майбутньому (пп. 2.1.8 п.2.1 ст. 2 договору поруки). Договір поруки зі сторони поручителя [PERSON] було підписано уповноваженою поручителем особою [PERSON], на підставі довіреності [PERSON], виданої на імя, зокрема, [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською О. М. 27 грудня 2011 року та зареєстрованої в реєстрі за № 3643. Листом від 20 грудня 2011 року [PERSON] повідомив банк про свою згоду виступити поручителем за зобовязаннями ТОВ «Агроновоком», що випливають з договору про відкриття кредитної лінії, який буде укладено між AT «Укрексімбанк» та ТОВ «Агроновоком» /т. ІІ а. с. 146/. 15 січня 2013 року [PERSON] листом повідомив банк про те, що він, як поручитель на підставі договору поруки №151311Р17 від 29 грудня 2011 року за зобовязаннями ТОВ «Агроновоком» за кредитним договором, надає свою згоду на перенесення строку оплати комісії за забезпечення виконання розрахунків за непокритими акредитивами за грудень 2012 pоку, з 15 січня 2013 року до 18 січня 2013 року /т. ІІ а. с. 147/. А 26 липня 2013 року [PERSON] надав банку письмову згоду на внесення змін до договору поруки №151311Р17 від 29 грудня 2011 року /т. ІІ а. с. 148/. Окрім того, 05 серпня 2013 року [PERSON] довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Боярчук О. Б., зареєстрованою за № 749, уповноважив [PERSON] внести зміни до договору поруки № 151311Р17, укладеного 29 грудня 2011 року, від його імені із ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», у звязку із внесенням змін до договору про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документального непокритого акредитиву № 151311К25 від 29 грудня 2011 року, а саме зміни виду кредитної лінії з «невідновлювальної» на «відновлювальну», зменшення ліміту кредитної лінії на 6 400 000, 00 доларів США, з 46 000 000 доларів США до 39 600 000, 00 доларів США, розповсюдження поруки на договору купівлі-продажу укладені з компанією Cargill Incorporated, Petroleum Trading (США), а також внесення у майбутньому будь-яких інших змін та/або доповнень до договору поруки, у тому числі, але не виключно, змін у частині збільшення /зменшення розміру основного зобовязання, змін виду кредитної угоди, зміни розміру ліміту кредитної лінії, розірвання договору поруки, та будь-яких інших змін з урахуванням умов цієї довіреності. Для чого укладати відповідні договори до додаткової угоди /т. ІІ а. с. 149/. Відповідно до частини першої ст. 237 Цивільного кодексу України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (частина третя ст. 237 Цивільного кодексу України). Представництво є цивільним правовідношенням, змістом якого є вчинення однією стороною (представником) правочинів від імені іншої сторони (яку представляють), в результаті чого цивільні права та обовязки виникають, змінюються і припиняються безпосередньо для особи, яку представляють. Статтею 239 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє. Дана норма свідчить про те, що представник укладає правочин не від свого імені, а від імені особи, яку він представляє. Права та обовязки за правочином, укладеним представником відповідно до закону, виникають у особи, яку представляють, автоматично з моменту вчинення правочину, без необхідності здійснення якихось додаткових дій. Згідно із частиною першою ст. 244 Цивільного кодексу України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Таким чином слід дійти до висновку, що [PERSON] при укладенні договору поруки та внесенні до нього змін і доповнень, діяв на підставі та у межах наданих [PERSON] повноважень, відповідно до обох згадуваних довіреносте. При цьому, технічна помилка, що полягає у неправильній вказівці у договорі поруки дати видачі довіреності («26 грудня 2011 pоку» замість «12 серпня 2013 року») не є підставою для визнання договору недійсним та не впливає на його дійсність. Відповідно до частини першої ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Приписами частини першої ст. 627 Цивільного кодексу України, встановлено, що відповідно до ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із частиною першою ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається (частина друга ст. 639 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За частиною першою ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою ст. 203 Цивільного кодексу України. Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, відповідно до частини першої ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина друга ст. 203 Цивільного кодексу України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя ст. 203 Цивільного кодексу України). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина пята ст. 203 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою ст. 232 Цивільного кодексу України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідно до статей 229233 Цивільного кодексу України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 Цивільного кодексу України необхіднім є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю (п. 22 Постанови № 9). Виходячи з викладеного вище, вважаємо, що при зясуванні питання чи вчинено спірний правочин внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, суду слід дослідити наступне. Представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Тому якщо він вступив у зловмисну домовленість з другою стороною і діяв при цьому у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляв, і це доведено належними засобами доказування, то такий правочин має визнаватися судом недійсним. При цьому, представник, вчиняючи правочин, не виражає власну волю. Його завдання полягає в тому, щоб реалізувати волю особи, яку він представляє. У силі припису статті 204 Цивільного кодексу України, правомірність правочину презюмується. Отже, обовязок доведення наявності обставин, з якими закон повязує визнання судом оспорюваного правочину недійним, покладається на позивача. При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Відтак, суд вважає, що стороною позивача за зустрічним позовом (відповідачем за первинним) [PERSON] не доказано, що представник [PERSON] за договором поруки вступив у зловмисну домовленість із рештою сторін АТ «Укрексімбанк» та ТОВ «Агроновоком» (ТОВ «Марількомфрукт») і діяв при цьому у власних інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Тому у задоволенні зустрічного позову суд відмовляє. Згідно із ст. 1 договору поруки, основне зобовязання зобовязання позичальника, передбачені кредитною угодою договором про кредитування шляхом відкриття безвідкличного документарного непокритого акредитиву від 29 грудня 2011 року № 151311К25), щодо відшкодування суми кредиту, процентів, комісій, штрафних санкцій, а також всіх та будь-яких витрат, повязаних з наданням та обслуговуванням кредиту. Відповідно до частини першої ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно із частиною першою ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частина друга ст. 554 Цивільного кодексу України). У разі солідарного обовязку боржників кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша ст. 543 Цивільного кодексу України). У звязку з невиконанням позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, банком було направлено поручителю повідомлення про порушення зобовязань від 21 серпня 2014 року №195-01/5422, від 29 вересня 2014 року №195-01/6374, від 13 листопада 2014 року №195-01/7451, від 20 листопада 2014 року №195-01/7644, в яких вимагав здійснити погашення заборгованості за кредитним договором протягом 20 днів з моменту отримання повідомлення /т. І а. с. 99-112/. Як встановлено, вказані вище повідомлення банку залишені поручителем без задоволення. У випадку невиконання позичальником основного зобовязання кредитор має право вимагати виконання цього зобовязання у поручителя та/або позичальника, як у солідарних боржників (пункт 3.2 ст. 3 договору поруки). Таким чином, умовами договором поруки чітко встановлено, що поручитель за порушення позичальником зобовязань за кредитним договором несе солідарну з позичальником відповідальність та відповідає перед позивачем в тому ж обсязі, що і позичальник. Відтак позов, поданий АТ «Укрексімбанк» про стягнення заборгованості з [PERSON] як з поручителя, підлягає задоволенню. Станом на 28 січня 2015 pоку сума заборгованості позичальника за кредитним договором, згідно із розрахунком заборгованості, наданим стороною позивача за первісним позовом, становить 38 337 366, 23 доларів США та 19 450 414, 58 грн і складається із /т. І а. с. 50/: - 30 499 999, 57 доларів США прострочена заборгованість за кредитом; - 593 055, 55 доларів США заборгованість за строковими процентами за користування Кредитом; - 2 744 059, 95 доларів США заборгованість за простроченими процентами за користування кредитом; - 16 550 157, 16 грн прострочена комісія за управління Кредитом; - 239 075, 24 грн прострочена комісія за забезпечення виконання розрахунків за непокритими акредитивами; - 3 892 583, 28 доларів США пеня за прострочення терміну погашення Кредиту; - 147 837, 82 доларів США пеня за прострочення терміну сплати процентів; - 1 381 248, 10 грн пеня за прострочення терміну сплати комісій; - 459 830,07 доларів США 3 % річних згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України, у звязку з простроченням зобовязань за кредитним договором по сплаті Кредиту та процентів; - 153 726, 51 грн 3 % річних згідно із ст. 625 Цивільного кодексу України, у звязку з простроченням зобовязань за Кредитним договором по сплаті комісій; - 1 126 207, 57 грн втрати від інфляції у звязку з несвоєчасною сплатою комісій. Разом з тим, оскільки позичальником ТОВ «Марількофрукт» (ТОВ «Агроновоком») 06 липня 2015 року сплачено суму боргу у розмірі 162 011, 16 грн, сума, присуджена Господарським судом м. Києва рішенням від 16 березня 2015 року у справі № 910/3531/15-г, має бути зменшена і з поручителя підлягають стягненню заборгованість за кредитним договором № 151311К25 від 29 грудня 2011 року в розмірі 38 337 366, 23 долари США та 19 288 403, 03 грн. Судом враховуються розяснення, надані у пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» про те, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у справі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Оскільки суд, на підставі встановлених судом обставин, що мають вирішальне значення у справі, прийшов до висновку про необґрунтованість позову, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, заява сторони відповідача за зустрічним позовом (позивача за первісним) АТ «Укрексімбанк» про застосування строків позовної давності відхиляється. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обовязку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобовязаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року). У відповідності до положень статті 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: partial