Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

Управління освіти Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації (далі по тексту - правління освіти, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 66 805,58 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. На території спеціальної школи І-ІІ ступенів № 10 Дарницького району м. Києва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований житловий будинок, що був побудований у 1960 році для працівників цієї школи. Будинок знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Києва та перебуває на балансі Управління освіти. [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] вищевказаного будинку. Позивач як балансоутримувач будинку щомісяця нараховує мешканцям квартирну плату та плату за користування комунальними послугами. Теплопостачання та водопостачання будинку здійснюється на підставі договорів, укладених з ПАТ «Київенерго» та ПАТ АК «Київводоканал». ПАТ «Київенерго» проводить нарахування за спожиту теплову енергію на підставі фактичних показників лічильників, встановлених на території спеціальної школи № 10, та по закінченню розрахункового періоду направляє Управлінню освіти платіжні документи з поділом нарахувань за спожите тепло. Відповідно до розрахунків енергопостачальної організації позивач здійснює нарахування мешканцям будинку шляхом розподілу кількості теплової енергії пропорційно площі кожної квартири. Оскільки житловий будинок пов`язаний зі школою інженерними мережами і відокремлення їх неможливе, позивач здійснює обслуговування зовнішніх інженерних мереж усіх будівель школи. Також позивачем укладаються договори про вивезення побутових відходів. У мешканців будинку, які користуються комунальними послугами, відсутні договори з організаціями, що їх надають, а тому позивач змушений сплачувати по рахунках за усі спожиті послуги для уникнення відключення школи від теплопостачання, водопостачання тощо. Позивач є бюджетною установою і видатки на утримання вищевказаного будинку його кошторисом не передбачені. У період з 01.01.2009 по 01.10.2019 відповідач не здійснював в повному обсязі оплату спожитих житлово-комунальних послуг, внаслідок чого утворився борг в розмірі 66 805,58 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 14 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд на 08 липня 2020 року. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судовими справами між суддями від 10 вересня 2020 року дану цивільну справу передано судді Каліушко Ф.А. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2020 року справу було прийнято до свого провадження суддею Каліушко Ф.А. та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження на 18 березня 2021 року. 02 березня 2021 року відповідачем особисто, через канцелярію суду, подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про застосування у справі строку позовної давності. В судовому засіданні, яке відбулось 18 березня 2021 року, за наслідком розгляду клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, судом відмовлено у задоволенні даного клопотання, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання. Окрім того, за клопотанням відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, судом відкладено розгляд справи до 24 червня 2021 року. В судове засідання, яке відбулось 24 червня 2021 року, з`явився представник відповідача та у зв`язку з його необізнаністю з матеріалами справи, а також укладенням відповідного договору з відповідачем лише 24.06.2021 року, просив суд відкласти розгляд справи та надати йому час на ознайомлення з матеріалами справи та для підготовки відзиву на позовну заяву. Суд, розглянувши дане клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, визнав дії відповідача щодо не ознайомлення з матеріалами справи протягом більш ніж трьох місяців з дати попереднього судового засідання, на якому і було задоволено клопотання про відкладення розгляду справи задля ознайомлення з матеріалами справи, зловживанням процесуальними правами та відмовив у задоволені клопотання про відкладення розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, вважала їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача підтримав заяву відповідача про застосування позовної давності. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Спеціальна школа І-ІІ ступенів № 10 Дарницького району м. Києва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є комунальною власністю територіальної громади м. Києва та передана на баланс Управління освіти згідно з розпорядженням Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 11.08.2011 № 373 «Про закріплення майна, переданого до сфери управління Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації». На території школи розташований житловий будинок, який був побудований у 1960 р. для її працівників. Житловий будинок входить до комплексу будівель спеціальної школи № 10 Дарницького району м. Києва, пов`язаний зі школою спільними інженерними мережами та обліковується на балансі позивача як основний необоротний актив під інвентарним номером 10321003. Відповідач зареєстрований та проживає у квартирі під [ADDRESS] , розташованої у вищевказаному житловому будинку, що підтверджується відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва. Позивач як балансоутримувач забезпечує надання комплексу послуг по утриманню усього комплексу будівель школи, в тому числі і житлового будинку з прибудинковою територією та створення необхідних умов мешкання у ньому. Тепло-, електро- та водопостачання комплексу будівель школи здійснюється на підставі договорів, укладених з ПАТ «Київенерго» та ПАТ АК «Київводоканал». Постачальник здійснює нарахування позивачу сум за спожиту теплову енергію у гарячій воді на підставі фактичних показників лічильників, встановлених на території школи. По закінченню розрахункового періоду постачальник направляє позивачу платіжні документи з поділом нарахувань за спожите тепло. Позивач нараховує мешканцям будинку плату за спожите тепло шляхом розподілу кількості теплової енергії пропорційно площі кожної квартири. Нарахування сум за електроенергію мешканцям будинку здійснюється на підставі отриманих від постачальника даних про фактичне її споживання усіма будівлями школи із застосуванням встановлених Кабінетом Міністрів України норм споживання. Нарахування сум за спожиту воду здійснюється шляхом ділення отриманих від постачальника даних про об`єм фактичного споживання води будинком на кількість його мешканців. При нарахуванні мешканцям будинку сум за теплову енергію, електроенергію та воду позивач застосовує тарифи, по яким здійснюється їх фактичне постачання. Також позивач на підставі низки господарських договорів забезпечує надання інших послуг, необхідних для функціонування усіх будівель школи, в тому числі і житлового будинку, зокрема, послуг з технічного обслуговування інженерних мереж та сантехнічного обладнання, підготовки до опалювального сезону, з вивезення твердих та побутових відходів тощо. Суду не надано доказів, які б свідчили про наявність у відповідача прямих договорів з виробниками житлово-комунальних послуг, так само відповідачем не доведено, що житлово-комунальні послуги надаються не позивачем, а іншою особою. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг визначає чинний на даний час Закон «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1). Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. За приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Обов`язок споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень статті 162 Житлового кодексу України, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, пункту 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. Відповідно до пунктів 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. За приписом статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а отже відсутність оформленого письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати. Судом встановлено, що 13.05.2015 Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження № 271 про передачу житлового будинку, який входить до комплексу будівель спеціальної школи № 10, з балансу Управління освіти на баланс комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] з січня 2009 р. не виконує належним чином покладений на нього законом обов`язок по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг. На підтвердження розміру позовних вимог позивачем були надані довідки про нарахування та сплату житлово-комунальних послуг, відповідно до яких загальний розмір заборгованості відповідача за період з 01.01.2009 року по 01.10.2019 року становить 66 805,58 грн. Проте за результатами дослідження доказів, зокрема особових рахунків по квартирі 5, користувачем якої є [PERSON] , розрахунок відповідних нарахувань надано починаючи з січня 2011 року, за наслідком чого суд дійшов до переконання, що заборгованість відповідача за період з 01.01.2009 року по 31.12.2010 року у загальному розмірі 6 020,71 грн. не підтверджена належними та допустимими доказами, а відтак позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають. Водночас відповідачем заявлено вимогу про застосування позовної давності, сплив якої відповідно до частини 4 статті 267 ЦК України є самостійною підставою для відмови у позові. Даючи оцінку доводам відповідача про сплив позовної давності, суд виходить з наступного. За приписом статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). За правилом, встановленим статтею 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заборгованість, яку просить стягнути позивач та підтверджена належними та допустимими доказами, виникла у період з 01.01.2011 по 01.10.2019, а позов поданий 07.11.2019 року. Аргументи позивача щодо звернення до суду в межах строку позовної давності зводяться до того, що в даному випадку позовна давність перервалася внаслідок звернення до суду із заявою про видачу судового наказу у березні 2013 року, листопаді 2016 року. Дійсно, за правилами частини 2 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох божників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина 3 статті 264 ЦК України). Судом встановлено, що за заявами позивача 14.03.2013 року та 26.12.2016 року, суд видав судові накази, однак ухвалами від 26.01.2018 року та 07.06.2017 року ці накази було скасовано, а відтак з вказаних дат перебіг позовної давності почався заново, за наслідком чого суд відмовляє відповідачу у застосуванні позовної давності до заявлених та підтверджених належними та допустимими доказами позовних вимог щодо стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у період з 01.01.2011 року по 01.10.2019 рік. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по 01.10.2019 рік у сумі 60 784,87 грн. є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 747,92 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial