Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила: визнати спільним майном подружжя нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 68,0 кв.м., житловою площею 14,7 кв.м., ринковою вартістю 4281000,00 грн, зареєстровану на ім`я [PERSON] в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 10.05.2018, номер запису про право власності 26164404 та залишити у власності [PERSON] вказану квартиру, стягнувши на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 частини вказаної квартири в розмірі 2140500,00 грн; визнати спільним майном подружжя автомобіль марки Mazda 3, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , у зв`язку з чим, визнати за [PERSON] та [PERSON] (за кожним з них) 1/2 ідеальну частку автомобіля марки Mazda 3, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 208750,00 грн - 1/2 частину страхового відшкодування, отриманого відповідачем, у зв`язку з пошкодженням 08.08.2018 спільного майна подружжя - автомобіля марки Mazda 3, номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ; визнати за [PERSON] та [PERSON] (за кожним з них) право власності на 1/2 ідеальну частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 63,7 кв.м., житловою площею 19,0 кв.м., придбану нами за 709581,68 грн, вартістю 1/2 частки 354790,00 грн; понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказувала, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 02.11.2001. Станом на дату подання даної позовної заяви шлюб між сторонами не розірваний, але фактичні відносини припинились між ними з середини жовтня 2018 року. Від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 08.08.2018 [PERSON] , керуючи автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] . В якому знаходились в якості пасажирів - [PERSON] , та двоє неповнолітніх дітей, [PERSON] та [PERSON] , відповідач порушив правила дорожнього руху та на 269 км траси «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» виїхав на зустрічну смугу і скоїв наїзд на автомобіль МАЗ з причепом, в результаті чого загинули їх двоє дітей, а позивач отримала численні тілесні ушкодження, автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] був майже знищений. За фактом вчиненого кримінального правопорушення відкрито кримінальне провадження № 12018230000000332 від 08.08.2018 за ч. 3 ст. 286 КК України. В січні 2019 [PERSON] оголошено підозру за ч. 3 ст. 286 КК України, кримінальне провадження з обвинувальним актом направлене до суду. Після вказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач стала практично інвалідом. Відповідач з жовтня 2018 забув про існування позивача, позбавив її будь-якої матеріальної допомоги на лікування, привласнив собі їх сумісні грошові кошти, які знаходились у банківському сейфі та перестав спілкуватися з позивачем. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав. 26.02.2019 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позивного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2020, клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про залишення частини позовних вимог без розгляду - задоволено; позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя залишено без розгляду в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 2140500,00 грн компенсації вартості 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ринковою вартістю 4281000,00 грн та визнання ідеальних долей в розмірі 1/2 за [PERSON] та [PERSON] (за кожним з них) на квартиру, що за адресою: [ADDRESS] . У серпні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] про стягнення частини страхового відшкодування у розмірі 181250,00 грн. Подану зустрічну позовну заяву обґрунтовує тим, що позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в Київській міській лікарні №8 м. Києва з 08.10.2018 по 05.11.2018 року, та отримав 417500 грн. з банківського рахунку страхове відшкодування страхового випадку та передав грошові кошти в цей період часу [PERSON] 390000 грн., при цьому залишивши собі на лікування 27500,00 грн. [PERSON] зазначає, що [PERSON] отримала грошові кошти в розмірі 390000,00 гривень (частку [PERSON] у розмірі 181250,00 грн., та свою частку у розмірі 208750,00 грн.), що підтверджується цивільним позовом, який знаходиться в провадженні Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12.03.2019 року. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення частини страхового відшкодування і об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.02.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу за первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення частини страхового відшкодування. В судове засідання позивач за первісним позовом не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що вимоги первісного позову підтримує в поному обсязі та просить їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні, оскільки [PERSON] не надав жодних доказів на підтвердження зустрічного позову. Крім того, зауважив, що грошові кошти [PERSON] не отримувала у [PERSON] . Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 02.11.2001 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданий Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження 02.11.2001 зроблено відповідний актовий запис № 204. 08.08.2018 близько 11.21 год. [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , здійснював рух автодорогою «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» зі сторони м. Олешки у напрямку м. Каховка, Олешківського району Херсонської області. Під час руху вказаною дорогою на 269 км + 47.4 м., [PERSON] , у порушення вимог п.п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, не врахувавши дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого не впорався з керуванням свого транспортного засобу, допустивши неконтрольований з`їзд автомобіля «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , з проїзної частини з подальшим наїздом на перешкоду у вигляді автомобіля МАЗ-642208-232, державний реєстраційний номер [NUMBER] , з напівпричепом БА 93384 А, державний реєстраційний номер [NUMBER] , який перебував у заїзному кармані автодороги у нерухомому стані. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажирам автомобіля «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] : [PERSON] , [INFO] , спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження; [PERSON] , [INFO] , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події; [PERSON] , [INFO] , заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події. За фактом вчиненого кримінального правопорушення відкрито кримінальне провадження № 12018230000000332 від 08.08.2018 за ч. 3 ст. 286 КК України. Зазначені обставини встановлені вироком Цюрупинського районного суду Херсонської області від 23.01.2020, який на момент ухвалення даного рішення не набрав законної сили. В період зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON] придбане наступне спільне майно: автомобіль «Mazda 3», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , зареєстрований на ім`я відповідача за первісним позовом відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 19.05.2017. На підставі договору купівлі-продажу нового транспортного засобу № М/Т/15/05/2017 від 05.04.2017, укладеного між [PERSON] та ДП «Авто Інтернешнл», відповідачем придбано транспортний засіб «Mazda 3», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] за ціною 595000,00 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , білого кольору, 2017 року випуску, належить [PERSON] , [INFO] , [ADDRESS] , страховий поліс ПрАТ «СК «Колоннейд Україна», дійсний до 18.05.2019. Автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] був пошкоджений при вказаних вище обставинах в дорожньо-транспортній пригоді. Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.08.2018 накладено арешт на автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , що на праві приватної власності належить [PERSON] , [INFO] шляхом заборони розпорядження ним. Слідчим СУ ГУ НП в Херсонській області лейтенант поліції Девятов В.В. виніс постанову про зміну місця зберігання речового доказу, а саме автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження. Речовий доказ автомобіль «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , після проведення експертного дослідження повернути на зберігання [PERSON] , [INFO] , під розписку. Відповідно до листа ПрАТ «СК «Колоннейд Україна» вих. № 106 від 11.03.2020 на виконання вимог ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 11.02.2020 повідомлено. Що страхова компанія за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 08.08.2018 щодо застрахованого автомобіля «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] відкрита за номером [NUMBER] . Оціночна вартість ліквідних залишків автомобіля «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] склала 67000,00 грн. Страхове відшкодування за фактом дорожньо-транспортної пригоди від 08.08.2018 щодо застрахованого автомобіля «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] сплачено в сумі 417500,00 грн відповідно до страхового акту № 5000022029 від 01.10.2018 на користь [PERSON] за реквізитами: п/р [NUMBER] , АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335. Інші страхові виплати, пов`язані з настанням страхових випадків з автомобілем «Mazda 3», державний номерний знак [NUMBER] , у тому числі страхового випадку, який стався 08.08.2018 не виплачувалися. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 Сімейного кодексу України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положенням статті 370 Цивільного кодексу України, визначено право співвласників на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або судом. Відповідно до ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 372 Цивільного кодексу України, визначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Так, за вимог ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначене за домовленістю між ними або шлюбним договором. Правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 07.09.2016 року у справі 6-801цс16 вказує на те, що згідно статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (дохід). За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згідно положень статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Таким чином, майно, належне обом із подружжя, визначається як спільна сумісна власність, тобто спільна власність двох осіб - подружжя - без визначення часток кожного з них. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до положень ст. 71 Сімейного кодексу України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до речення другого пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Щодо твердження відповідача за первісним позовом, що [PERSON] отримала від нього грошові кошти в розмірі 390000,00 грн, то суд зазначає, що [PERSON] не надав суду будь-які належні та допустимі докази, які б підтвердили викладені ним обставини. У спільній сумісній власності подружжя наявний автомобіль «Mazda 3», номер кузова [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , поділ спільного майна подружжя може бути проведено судом, шляхом виділення кожному з подружжя у особисту приватну власність ідеальної частки. При проведенні поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, суд вважає за можливе визнати спільним майном подружжя автомобіль Mazda 3, номер кузова [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , у зв`язку з чим, визнати за Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON] - за кожним з нас - право власності на 1\\2 ідеальну частку автомобіля Mazda 3, номер кузова [NUMBER] , р.н. [NUMBER] ; стягнути на користь Позивача [PERSON] з Відповідача [PERSON] 208750,00 грн. - 1/2 частину страхового відшкодування, отриманого Відповідачем у зв`язку з пошкодженням 08.08.2018 р. спільного майна подружжя - автомобіля Mazda 3, номер кузова [NUMBER] , р.н. [NUMBER] . Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені первісні позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.02.2019 клопотання [PERSON] про звільнення, зменшення суми, відстрочення - задоволено частково. Відстрочено позивачу [PERSON] сплату судового збору до ухвалення судового рішення в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] [PERSON] , [INFO] отримує вид пенсії по інвалідності 2 гр. Положеннями п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Суд, вважає, що в порядку ст. 141 ЦПК України, судовий збір не підлягає стягненню зі сторін по справі.

Outcome: approved