Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

У лютому 2021 року Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», (далі-АТ «Ощадбанк», банк) звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 вересня 2017 рокуміж АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №12092017/42, відповідно до якого останньому було видано кредит в сумі 46 000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56 % річних. Відповідно до п. 3.3.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 766,67 грн. та сплату процентів нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 12 вересня 2017 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором перед відповідачем виконав. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 18 січня 2021 року виникла заборгованість у розмірі 22 630,12 грн., яка складається із: 19 166,55 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 2 539,63 грн. проценти за користування кредитом; 167,51 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 87,60 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 487,29 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 181,54 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. За наведених обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № .12092017/42 від 12 вересня 2017 року у розмірі 22 630,12 грн., а також судові витрати у розмірі 2270,00 грн. В судове засідання представники позивача не з`явились, згідно клопотання, яке міститься в позовній заяві, просили справу розглянути у їх відсутність, а також не заперечували проти постановляння заочного рішення. Відповідач в судові засідання не з`являється, а направив заяву в якій позовні вимоги визнав повністю, просив суд розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини, а також відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 12 вересня 2017 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №12092017/42, відповідно до якого останньому було видано кредит в сумі 46 000,00 грн. на споживчі потреби, зі сплатою 56 % річних. Відповідно до п. 3.3.3 Кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 766,67 грн. та сплату процентів нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця наступного за звітним, починаючи з 12 вересня 2017 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок. АТ «Ощадбанк» свої зобов`язання за вказаним договором виконав повністю, надавши [PERSON] кредит у розмірі 46 000 грн. на платіжну картку. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 18 січня 2021 року, розмір якої складає - 22 630,12 грн., з яких: -19 166,55 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); -2 539,63 грн. проценти за користування кредитом; -167,51 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); -87,60 грн. 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; -487,29 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; -181,54 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Відповідно до ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона- підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Положенням ч. 1ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2 ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцептуючи пропозицію Банку Відповідач підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної Картки). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що свої зобов`язання за кредитним договором Банк виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти в розмірі та в порядку, передбаченому договором, однак відповідач у порушення п. 3.3.3 кредитного договору не здійснив погашення кредиту. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК Україниі не виконав належним чином умов кредитного договору, а тому суд вважає, що існують всі підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] заборгованості за указаним кредитним договором в розмірі 22 630,12 грн. За таких обставинах, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 2 270,00 гривень.

Outcome: approved