Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~У поданому\~позові [PERSON] просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: село Рівне, вулиця Прикордонників, 5, Любомльського району Волинської області.\~В обґрунтування заявлених вимог вказав, що зазначений житловий будинок він придбав у [PERSON], однак договору купівлі-продажу між собою вони не укладали. Усі умови договору були погоджені ними в усному порядку, позивач передав [PERSON] кошти за будинок, а останній передав йому майно та 20.07.1999 року уклав на його користь заповіт. З 1999 року по даний час позивач з родиною проживає у цьому будинку, сплачує за нього комунальні послуги. 25.10.2004 року [PERSON] помер, однак після смерті останнього спадщину за заповітом у встановленому порядку позивач не прийняв, тому, реалізація його прав можлива лише в судовому порядку шляхом визнання права власності на це майно за набувальною давністю, оскільки упродовж більше 15 років він відкрито, добросовісно та безперервно володіє цим майном. \~ \~ \~ \~Сторони в підготовче засідання не зявились. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у позовній заяві одночасно просив розглядати справу у його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідачі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], кожен зокрема, подав заяву про визнання позову [PERSON] та розгляд справи у їх відсутності. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України,\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України,\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно витягів з погосподарської книги №3 за 1990-1999 р.р. та №3 за 2016-2020 роки с.Рівне Рівненської сільської ради від 02.03.2018 року за №243 та від 07.03.2018 року за №271, будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1945 року побудови, який знаходиться за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 5, Любомльського району Волинської області, по особовому рахунку №020285 належав [PERSON], [INFO], який у цьому будинку був зареєстрований та проживав (а.с.5). Відповідно до копії витягу з архівної копії рішення сесії Рівненської сільської ради Любомльського району від 03.12.1993 року №17/2, [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 5 (а.с.9 на звороті). 20 липня 1999 року [PERSON] на випадок своє смерті уклав заповіт, який посвідчений Рівненською сільською радою, згідно якого усе приналежне йому майно заповів сусіду позивачу [PERSON] (а.с.11). 25 жовтня 2004 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ЕГ №151610, виданого Рівненською сільською радою Любомльського району Волинської області 26.10.2004 року (а.с.9). З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) №51955962 від 17.05.2018 року встановлено, що укладений [PERSON] 20.07.1999 року заповіт є чинним, а згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №51955956 від 17.05.2018 року, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась (а.с.40, 41). Згідно довідки Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 02.03.2018 року №244, спадкоємцями в порядку ст.1241 ЦК України після смерті [PERSON] є відповідачі у справі: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Аналіз досліджених доказів свідчить, що ні позивач, як спадкоємець за заповітом, ні відповідачі, у передбаченому ч.3 ст.1268, ст.ст.1269, 1270 ЦК України порядк,у спадщини після смерті [PERSON] не прийняли. Разом з цим, довідкою Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області від 01.03.2018 року №223 стверджено, що позивач разом зі своєю сімєю у складі: дружини [PERSON], сина [PERSON] та дочки [PERSON], з 20.07.1999 року по даний час проживають в [INFO] (а.с.8). Відповідно до витягу з погосподарської книги №3 за 1999-2018 р.р. с.Рівне Рівненської сільської ради від 02.03.2018 року №243/1, позивач з 20.07.1999 року по даний час також зареєстрований за вище вказаною адресою (а.с.6). Договір на користування електричною енергією для побутових потреб укладений позивачем 19.07.2004 року (а.с.12-13). \~ \~ \~ \~З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 08.06.2018 року за №126842096 встановлено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 5, Волинської області, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.42). \~ \~ \~ \~Технічний паспорт на зазначене домоволодіння виготовлений 23.02.2018 року на імя позивача та з нього вбачається, що житловий будинок з господарськими спорудами побудований за життя [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.14-16). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Статтею 344 ЦК України\~передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідний положень ЦК України\~про те, що правила\~статті 344 ЦК України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що\~ЦК\~набрав чинності з 01.01.2004 року, положення статті 344 ЦК\~поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Згідно з ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи з наведеного, суд вважає достатньо доведеним факт набуття позивачем права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: село Рівне, вулиця Прикордонників, 5, Любомльського району Волинської області, оскільки він добросовісно, відкрито і безперервно користується і володіє ним упродовж більше 15 років, інших осіб, які претендують на це майно, не встановлено, а відповідачі такі вимоги позивача визнали та така їх позиція не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. \~ \~ \~ \~Таким чином, заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та законними і дають підстави для визнання за ним права власності на зазначене нерухоме майно за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~Відтак, позов підлягає до задоволення в повному обсязі. У звязку з визнанням відповідачами позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved