Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-14 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2006 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 140 грн. щомісячно. Зазначає, що зазначених коштів недостатньо для забезпечення повноцінного розвитку дитини. У зв'язку з цим [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням суду, та стягувати аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. У підготовчому судовому засіданні представник позивача [PERSON] Є В. позовні підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом обєктивно встановлено, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28 березня 2006 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] (тепер [PERSON] В.) аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 140 грн. щомісячно. Після ухвалення вказаного судового рішення у позивача народилося ще двоє дітей від іншого шлюбу. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум з 1 січня по 30 червня 2019 року у розмірі 2027 грн. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 01 січня 2019 року не менше, ніж 1013 грн. 50 коп. (2027:2=1013,5). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, системний аналіз норм сімейного законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. При цьому, право одержувача аліментів на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів не залежить від наявності або відсутності змін у майновому та сімейному стані сторін та їхньої дитини. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову йому зрозумілі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Також на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача в дохід держави 768 грн. 40 коп. судового збору. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.ст. 180-182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved