Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

У лютому 2019 року представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором у сумі 35801,78 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 20 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір F 2203/33-312, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 69004,00 грн. з кінцевим терміном повернення 19 січня 2017 року зі сплатою 14,7 % річних, а на прострочену заборгованість у розмірі 19,7% річних. В забезпечення виконання зобовFязання за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки F312/33-1 від 20 січня 2012 року, за умовами пункту 1.1. якого [PERSON] зобовFязалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобовFязань по кредитному договору. Банк виконав свої зобовFязання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідачі свої зобовFязання за кредитним договором та договором поруки не виконали, в результаті чого утворилася заборгованість, яка станом на 04 січня 2019 року становить 35801,78 грн., яку позивач і просить стягнути з відповідачів. Представник позивача в судове засідання не з'явився, проте у позові просив розгляд справи проводити за відсутністю представника банку, та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зFявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідачів та з повідомленням причин неявки до суду не зверталися, відзиву на позовну заяву до суду не надавали. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив, що 20 січня 2012 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та [PERSON] укладено договір F 2203/33-312, відповідно до п.п. 1.1.-1.4. якого банк надав позичальнику кредит у сумі 69004,00 грн. на придбання автомобіля CHERY моделі М11, 2011 року випуску, для використання його в особистих та сімейних цілях, зі сплатою 14,7 % річних та на прострочену заборгованість 19,7% та комісією за надання кредиту в розмірі 2,7 % від суми кредиту, зі строком повернення кредиту не пізніше 19 січня 2017 року. (а.с.15) Кредит було надано з 20 січня 2012 року по 19 січня 2017 року (п.1.3.1 Договору). Відповідно до п. 3.1. Договору, повернення кредиту повинно було здійснюватися з 1 по 10 число кожного місяця шляхом сплати платежів у розмірі 1650,00 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Банком одночасно з кредитним договором 20 січня 2012 року було укладено Договір застави F 312/33, на підставі якого Банком прийнято в заставу автомобіль CHERY моделі М11, 2011 року випуску. (п.2.1.) Відповідно до п. 4.3.1. Кредитного договору, позичальник зобов'язався використати кредит на зазначені у п. 1.2. цього договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та в порядку згідно до цього Договору. Судом також встановлено, що для забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором F 2203/33-312 від 20 січня 2012 року, та відповідно до п. 2.3. цього Договору було укладено 20 січня 2012 року Договір поруки F 312/33-1 з [PERSON], за яким поручитель взяла на себе обовFязок відповідати за зобовFязаннями [PERSON], що випливають із Кредитного договору F 2203/33-312 від 20 січня 2012 року, укладеного між кредитодавцем та [PERSON] (а.с. 20) Поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобовFязань по кредитному договору (п. 1.2. Договору поруки). З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04 січня 2019 року заборгованість за Кредитним договором F 2203/33-312 від 20 січня 2012 року становить 35801,78 грн. та складається з наступного: 0,00 грн. F заборгованість по тілу кредиту поточна; 32253,92 грн. F заборгованість по тілу кредиту - прострочена; заборгованість по процентах на суму поточної заборгованості F 3541,62 грн.; заборгованість по процентах на суму простроченої заборгованості F 6,24 грн.. (а.с.7) Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] належним чином свої зобов'язання за договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовFязковим для виконання сторонами. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовFязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовFязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовFязаний виконати свій обовFязок, а кредитор F прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовFязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовFязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. Положенням ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовFязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовFязання (неналежне виконання). Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовFязання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовFязання. (стаття 625 ЦК України). Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повергнення позики. Відповідно до п. 3.10. Кредитного договору, проценти за користування кредитними коштами нараховуються на суму строкової та простроченої заборгованості за кредитом з дотриманням умов п. 3.11.цього Договору, відповідно до якого, при розрахунку процентів застосовується метод «30/360», коли для розрахунку береться умовна кількість днів у місяці F 30 днів, та в році F 360 днів. (а.с.15) Звертаючись до суду з вказаним позовом, банк зазначив про те, що оскільки зобов'язання належним чином не виконано до цього часу, то банк просить стягнути в його користь з відповідача заборгованість по відсоткам на суму поточної заборгованості F 3541,62 грн., заборгованість по процентах на суму простроченої заборгованості F 6,24 грн., що загалом становить 3547,86 грн., та відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.7) відсотки розраховані за період 01 серпня 2014 року по 30 квітня 2015 року. Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна із сторін зобовFязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У зв'язку з вищенаведеним, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог, погоджується з наданим позивачем розрахунком відсотків на суму заборгованості по кредиту та приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в цій частині. Частиною 1 статті 546 ЦК України закріплено, що зобовFязання може забезпечуватися порукою. Нормами ст.ст. 553, 554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовFязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовFязання боржником. У разі порушення боржником зобовFязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Аналізуючи наведені вище обставини, судом встановлено порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачами умов Кредитного договору, які підлягають до захисту шляхом солідарного стягнення зі [PERSON] та [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованості за договором F 2203/03-312 від 20 січня 2012 року в сумі 35801,78 грн., яка складається з: заборгованості по кредиту строкової F 0,00 грн.; заборгованості по кредиту простроченої F 32253,92 грн.; заборгованості по процентах на суму поточної заборгованості F 3541,62 грн.; заборгованості по процентах на суму простроченої заборгованості F 6,24 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved