Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві приватної власності належить житлова квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАІ №423551 від 03.01.2015 року та Договором купівлі-продажу НАВ 744518 від 03.01.2015 року. У зазначеній квартирі [PERSON] не проживав та не проживає з моменту коли позивачка придбала та стала офіційним її власником, вона його взагалі не знає, не реєструвала в зазначеній квартирі та він ніколи не звертався до неї з цим питання. На підставі викладеного, просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримує вимоги, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач\~ своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАІ №423551 від 03.01.2015 року та Договору купівлі-продажу НАВ №744518 від 03.01.2015 року, [PERSON] є власником будинку за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з інформаційних довідки інформації Управління з оформлення паспортних документів та реєстрації місця проживання Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №17-13.07-0907 від 11.11.2019 року,\~ [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зареєстрований в кв. [ADDRESS] ,\~ але ніколи у будинку не проживав, що підтверджується актом про фактичне проживання №595 від 18.11.2019 року, складеним комісією КСН «Центральний». Свідки [PERSON] та [PERSON] в письмових поясненнях вказали, що є сусідами позивачки, та підтвердили, що [PERSON] у кв. [ADDRESS] , не мешкає, його особисті речі у квартирі та спільному тамбурі відсутні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідач не є членом родини позивачки, з 2015 року у будинку не проживає, його особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування кв. [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved