Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2003 року народження, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, в якій просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з неповнолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] ,такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона є власником будинку [ADDRESS] . Відповідачі зареєстровані у зазначеному будинку, однак у ньому не проживають з моменту реєстрації, їх особистих речей у будинку немає. Відповідачі не несуть тягар утримання спірного житлового приміщення, тоді як факт реєстрації у зазначеному будинку створює їй перешкоди у реалізації її прав щодо даного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відомостей про неможливість з`явитися в судове засідання відповідачі суду не надали. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до наступного. До основних засад (принципів) цивільного судочинства відноситься верховенство права і змагальність сторін (ст.2 ЦПК України). Принцип змагальності сторін визначає обов`язок суду, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснювати у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 26 лютого 2008 року, посвідченого нотаріусом Другої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Сулеймановою С.М., р. № 628. Згідно довідки Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 23.01.2020 року за № 274 встановлено, що у спірному житловому будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно акту про встановлення факту не проживання від 22.01.2020 року, складеного комісією Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, встановлено, що у будинку [ADDRESS] дійсно зареєстровані: [PERSON] , [INFO] (зареєстрована з 23.11.2010 року), [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 12.12.2011 року), [PERSON] , [INFO] (зареєстрований з 23.11.2010 року), однак фактично не проживають з моменту реєстрації. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За умовами ч.1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що відповідачі у належному позивачу житловому будинку не проживають з моменту реєстрації, особистих речей у ньому немає, комунальні послуги та витрати по утриманню будинку (поточний ремонт) відповідачі не несуть, так само як і інших витрат, а також не приймають участі у спільному побуті, доказів які б спростували дані обставини сторонами надано не було. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме, суд вважає за необхідне визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом з неповнолітньою дитиною: [PERSON] , [INFO] ,такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved