Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області суду з позовом до [PERSON] про стягнення 13239 грн. 12 коп. заборгованості за кредитним договором від 17.07.2011р., у тому числі заборгованості за кредитом в сумі 457 грн. 68 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом 8774 грн. 82 коп., заборгованості за пенею та комісією 2900 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп., а також штрафу (процентна складова) в розмірі 606 грн. 62 коп., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань. У судове засідання представник позивача не з'явився. Відповідач у судове засідання також не з'явився. Через канцелярію суду надала заяву, у якій позовні вимоги визнає, просить розглядати справу у її відсутність. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ст. ст. 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги та позицію Пленуму Верховного Суду України, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. 17.07.2011 р. ПАТ [PERSON] «ПриватБанк» (далі по тексту [PERSON]) та [PERSON] (позичальник) шляхом приєднання до запропонованого Банком договору в цілому уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого відповідач отримала кредит у розмірі 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік та на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. При цьому, відповідач, підписуючи анкету-заяву від 17.07.2011 р., ознайомилася та дала свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», складає договір між нею та Банком. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобовязання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконувала своїх договірних зобов'язань з повернення тіла кредиту та сплати процентів, внаслідок чого станом на 31.01.2017 р. утворилась заборгованість на загальну суму 13239 грн. 12 коп., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 457 грн. 68 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8774 грн. 82 коп., заборгованість за комісією 2900 грн. 00 коп., нараховані штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп., а також штраф (процентна складова) в розмірі 606 грн. 62 коп. На думку суду, наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідача перед Банком у сумі 13239 грн. 12 коп. витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Проаналізувавши заявлені позивачем позовні вимоги та обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи, що судом задовольняються позовні вимоги, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved