Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

У листопаді 2018 р. позивач, [PERSON], звернувся з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 27 грудня 1968 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, вчинений Палацом одруження м. Київ, актовий запис № 9422. Від шлюбу та спільного проживання неповнолітніх дітей сторони не мають. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує повністю та просив суд задовольнити його, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилася, проте її представник направила до суду заяву з проханням розглядати справу без їх участі, позов визнають повністю та не заперечують проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 27 грудня 1968 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, актовий запис № 9422, вчинений Палацом одруження м. Київ. Від шлюбу та спільного проживання неповнолітніх дітей сторони не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім'ї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред'явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, проти чого відповідач не заперечувала, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред'явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України суд вважає за необхідне повернути позивачеві 50 відсотків судового збору сплаченого ним під час звернення з позовом до суду відповідно до квитанції ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» № N060136462 від 09.11.2018 року, що становить 352 грн. 40 коп. Судом задоволено заяву позивача в проханні не стягувати з відповідача на його користь судових витрат по справі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved