Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У\~ лютому 2015 р.позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за строковим договором банківського вкладу № 335816/46364/1-14 від 12.06.2014 р. у загальному розмірі 5803,62 доларів США. При цьому позивачка посилалась на те, що між нею та ПАТ «Банк « [PERSON] та кредит» 12.06.2014 р. укладено договір строкового банківського вкладу строк якого закінчився 12.12.2014 р. та сума депозиту в розмірі 5423 дол. США була покладена на її картковий рахунок. Після закінчення строку дії договору до теперішнього часу вона розпорядитися належною їй сумою не може, оскільки грошові кошти їй не повертаються. В судове засідання позивачка не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився,\~ про день та час розгляду справи\~ повідомлений\~ належним чином, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив обставини незгоди з позовом. При цьому представник відповідача не заперечував факт укладення договору про банківський строковий вклад»Класік» на 1 місяць в іноземній валюті, та вказує, що 12.02.2015 р. банком отримано заяву [PERSON] про повернення грошових вкладів по закінченні строку дії договорів про банківський вклад. На момент звернення позивача до банку з вимогами про повернення суми вкладу, діяла Постанова Правління Національного банку України від 01.12.2014 р. за № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», та Постанови Правління Національного банку України № 160 від 03.03.2015 року банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15 000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Отже, банк ніяким чином не міг одномоментно повернути кошти позивачеві, як він просив у заяві.\~ На підставі викладеного відповідач вважає, що банком виконуються умови укладеного договору про банківський вклад з дотриманням вимог Постанов Правління Національного банку України № 758 від 01.12.2014 р. та № 160 від 03.03.2015 року «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Крім того, відповідно до п. 6 договору про банківський вклад, після закінчення строку визначеного п.1 договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2 «Основних умов». Відповідно до п.5.2. «Основних умов», у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу визначеного у договорі заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу визначеного у договорі-заяві, вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування його на власний поточний/картковий рахунок або інший депозитний рахунок, а дія договору припиняється. Вкладник зобовязаний надати банку зазначену письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку вкладу. Вказану письмову вимогу вкладник зобовязаний надати банку у двох автентичних примірниках, один з яких приймається банком, а другий повертається вкладнику з відміткою отримання письмової вимоги. Таким чином, вивчивши заяву позивача від 12.02.2015 р. про повернення банківського вкладу, відповідачу вбачається, що позивачкою не було вказано жодного способу, яким банк мав би повернути їй вклад. В свою чергу, банк вважає такі дії позивачки попередньо навмисним створенням умов, які унеможливили на певний час виконання банком своїх зобовязань. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та ЦК України, порядок видачі коштів (готівкою або перерахуванням) є способом виконання зобов'язання, який має бути зазначений саме позивачем.\~На підставі п.5.2 основних умов, по закінченню строку закінчення депозиту банком була перерахована сума вкладу та сума процентів на рахунок на вимогу, що підтверджується виписками по особовим рахункам за періоди з 12.06.2014 р. по 23.06.2015 р. Отже, умови договору про банківський вклад банком виконуються та жодних порушень положення чинного цивільного законодавства України та/або положень договору про банківський вклад, який припинено, банком не вчинено. Щодо вимог про стягнення з АТ «Банк « [PERSON] та кредит» процентів у розмірі 87,30 дол. США, банк вважає їх такими, що не підлягають задоволеною оскільки згідно ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. На думку відповідача, позивачем необґрунтовано та безпідставно нараховані проценти за договором про банківський вклад, оскільки п.2 договору про банківський вклад передбачено, що за час користування коштами вкладу протягом строку визначеного п.1 зазначеного договору, банк нараховує та виплачує вкладникові проценти за ставкою 9,50 % річних. Таким чином, на думку відповідача, лише на період розміщення строкового вкладу, а саме з 12.06.2014 р. по 17.11.2014 р., банк повинен нарахувати та сплачувати проценти за ставкою 9,50 % річних, з моменту закінчення строку розміщення строкового вкладу, вклад перераховується на поточний рахунок вкладника на вимогу, до якого застосовується інша процентна ставка згідно тарифів банка, яка становить 0,0001% річних. Крім того, відповідач вважає, що банком 31.10.2014 р., 20.11.2014 р., 21.11.2014 р. проценти позивачу виплачено. Також, відповідач не погоджується з розрахунком позивача 3% річних у розмірі 27,63 дол. США та пені у розмірі подвійної облікової ставки у розмірі 265,69 дол. США за період з 12.1.2014 р. по 11.02.2015 р. оскільки, з моменту закінчення строку розміщення строкового вкладу, вклад перераховано на рахунок вкладника на вимогу, до якого застосовується ставка згідно тарифів банку та становить 0,0001% річних Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечено, що між [PERSON] та ПАТ «[PERSON] та Кредит» було 12.06.2014 р. було укладено договір строкового банківського вкладу (депозиту) «Класік» № 335816/46364/1-14. Відповідно до п. 1 договору позивач передає а відповідач приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2630.8.2.108931.07 у сумі 26 804 долари США на строк з 12.06. 2014 р. по 12.07.2014 р. Як зазначено у п. 2 договору, за час користування коштами вкладу протягом строку, зазначеного у п. 1 даного договору, відповідач нараховує і виплачує позивачу проценти за ставкою 9,50% річних. Відповідно до п. 3 договору, виплата процентів, нарахованих на вклад, здійснюється відповідачем у день закінчення строку, визначеного п. 1 цього договору, у порядку та на умовах, викладених у п.п. 4.2, 4.3.1 Основних умов, одночасно з поверненням суми вкладу. Пункт 6 договору передбачає, що після закінчення строку, визначеного у п. 1 договору, вклад повертається позивачу в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов. У відповідності з п. 7 Договору, строк його дії було продовжено до 12.12.2014 р. Строк дії договору сплинув.12.12.2014 р. Сума депозиту, 5423 дол. США, була покладена банком на картковий рахунок позивача. У відповідності до вимог ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України, застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності.

Outcome: approved