Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (далі - Управління) звернулося в суд із позовом до [PERSON] , третя особа - Західний офіс Держаудитслужби, про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. В обґрунтування своїх доводів позивач зазначив, що відповідно до заяви [PERSON] від 14 серпня 2017 року і доданих до неї документів, їй була призначена щомісячна адресна допомога, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, з 14 серпня 2017 року по 13 лютого 2018 року в сумі 2210 грн. При призначенні цієї допомоги відповідач була попереджена спеціалістами Управління про відмову в призначенні або припиненні виплати призначеної допомоги та про повернення надміру нарахованих коштів у разі подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї, зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги. Під час ревізії в Управлінні, яка проводилась Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області, згідно отриманої інформації від УСБУ в Тернопільській області, було встановлено, що [PERSON] , в періоди з 11 вересня 2017 року по 09 листопада 2017 року та з 13 листопада 2017 року перетинала межі України, тобто виїжджала за кордон та перебувала за межами України (Республіка Польща) більше 60 днів. Перевіркою особової справи відповідача також встановлено, що за три дні до дня виїзду за кордон [PERSON] не повідомила про це Управління. Такі дії призвели до надмірної виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеній особі, всього за 2017-2018 роки на загальну суму 11315,93 грн. За вказаних обставин позивачем було видано розпорядження №351 про зняття переплати зі [PERSON] за періоди з 11 вересня 2017 року по 13 лютого 2018 року на вказану вище суму. Відповідач письмово повідомлялась Управлінням про необхідність повернення надміру нарахованої щомісячної адресної допомоги, яка в добровільному порядку погашена не була, а тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму виплачених надміру у вигляді адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам грошових коштів у розмірі 11 315,93 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 квітня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до [PERSON] , третя особа - Західний офіс Держаудитслужби, про стягнення надміру виплаченої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання. Постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 28 травня 2019 року представником третьої особи Західного офісу Держаудитслужби подано пояснення щодо позову в яких зазначила, що в ході ревізії, при перевірці особової справи внутрішньо переміщеної особи [PERSON] встановлено, що нею за три дні до дня виїзду за кордон не повідомлено Управління про ці обставини, і як наслідок, всього за 2017-2018 роки відповідачу зайво нараховано та виплачено 11315,93 грн. адресної допомоги. Сума вказаних коштів підлягає до стягнення зі [PERSON] . Представник Управління Західного офісу Держаудитслужби просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі посилаючись на доводи позовної заяви. Щодо ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлялася належним чином, відзиву не подала. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала попередньо подані письмові пояснення, просила задовольнити позовні вимоги. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. Згідно довідки від 18 липня 2016 року № 6117001083 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] має зареєстроване місце проживання у [ADDRESS] , фактичним місцем її проживання/перебування є адреса: [ADDRESS] . [PERSON] 14 серпня 2017 року звернулася в Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою для призначення щомісячної адресної допомоги особам, які перемішуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. На підставі вказаної заяви, відповідачу, згідно з рішеннями Управління про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, було призначено таку допомогу з 14 серпня 2017 року по 13 лютого 2018 року в розмірі 2210 грн. щомісячно. Також відповідача 14 серпня 2017 року було ознайомлено із зобов`язанням в якому зазначено, що в разі неповідомлення Управління, зокрема і про виїзд з місця перебування на тривалий період (більше ніж 60 днів), вона несе відповідальність згідно чинного законодавства, в тому числі щодо повернення надміру отриманих коштів. 23 серпня 2017 року управлінням прийнято рішення про призначення допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання. Склад сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . За результатами проведеної ревізії щодо правильності призначення та виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області було складено Акт № 04-22/3 від 23 березня 2018 року, з якого слідує, що ревізією встановлено зайво виплачену допомогу внутрішньо переміщеній особі, що призвело до збитків нанесених державному бюджету на суму 25559,33 грн., з яких відшкодовано в сумі 7561,53 грн. З даного ату слідує, що під час ревізії в Управлінні, згідно отриманої інформації від УСБУ в Тернопільській області, було встановлено, що [PERSON] , в періоди з 11 вересня 2017 року по 09 листопада 2017 року та з 13 листопада 2017 року перетинала межі України, тобто виїжджала за кордон та перебувала за межами України (Республіка Польща) більше 60 днів. Перевіркою особової справи відповідача також встановлено, що за три дні до дня виїзду за кордон [PERSON] не повідомила про це Управління. З приводу виявлених в ході ревізії порушень Управлінням Західного офісу Держаудитслужби на адресу позивача скеровано вимоги щодо усунення порушень законодавства № 13-19-04-12/2269 від 04 квітня 2018 року. На виконання вимог третьої особи Управлінням видано Розпорядження № 351 від 18 травня 2018 року про зняття переплати з відповідача в сумі 11315,93 грн. за період з 11 вересня 2017 року по 09 листопада 2017 року та за період з 13 листопада 2017 року по 13 лютого 2018 року. 17 травня 2018 року та 17 грудня 2018 року Управлінням надіслано [PERSON] повідомлення-вимогу № 768/137, № 174911 про повернення коштів на суму 11315,93 грн., однак, як встановлено в судовому засідання, вказаних коштів повернуто не було, що стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду. Відтак, проаналізувавши надані докази вважаю, що до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон), громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно ч. 1 ст. 9 Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права у пошуку та возз`єднанні членів сімей, які втратили зв`язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров`я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пунктом 11 цього Порядку передбачено обов`язок уповноваженого представника сім`ї, якому призначено грошову допомогу, повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до п. 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органам факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Також, згідно п.п.5. п. 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» підставою вважати, що переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання є її відсутність понад 60 днів. Частиною 2 ст. 9 Закону передбачено обов`язки внутрішньо переміщених осіб, зокрема, у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік, вона зобов`язана відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Також відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Одночасно згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. В судовому засіданні встановлено, що відповідач, як внутрішньо переміщена особа, звертаючись до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою від 14 серпня 2017 року для призначення адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, вказала адресу свого фактичного місця проживання (перебування): [ADDRESS] . З того часу [PERSON] жодного разу не повідомляла Управління про зміну свого фактичного місця перебування - виїзд за кордон на період більше 60 днів, тобто не виконала обов`язку щодо повідомлення уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Відтак, відповідач діяла недобросовісно, всупереч п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, щодо інформування державних органів про зміну обставин, які впливають на виплату коштів допомоги. Отже, в силу ст. 1212 ЦК України, одержані [PERSON] , внаслідок вказаної недобросовісності, кошти адресної допомоги мають бути повернуті, як такі, що одержані без належної правової підстави. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Управління соціальної політики Тернопільської міської ради є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved