Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», третя особа: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у грудні 2020 року він дізнався про наявність постанови про звернення стягнення на заробітну плату. На його запит приватним виконавцем Дорошкевич В.Л. була надана копія виконавчого напису № 35129, виданого 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського МНО Горай О.С., за яким стягнено на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість в розмірі 29036,46 грн. Заборгованість виникла на підставі кредитного договору 002-07577-091214 від 09.12.2014 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 395/К від 20.04.2018 р. є ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 р. є ТОВ «ФК «Аланд». Вважає виконавчий напис незаконним та, відповідно, таким, що не підлягає виконанню, через недодержання нотаріусом порядку вчинення нотаріальної дії, а саме: вчинення виконавчого напису у відсутність документів, що підтверджують безспірність вимоги та таким, який вчинено з пропущенням строку, протягом якого стягувач міг звернутись з заявою про вчинення виконавчого напису, тому звернувся до суду з цією заявою. Ухвалою суду від 05.02.2021 року задоволено заяву позивача, забезпечено позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 63743397. Ухвалою суду від 01.03.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене провадження у справі, справу призначено до розгляду на 05.04.2021 року. Позивач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, через канцелярію суду надійшла заява представника позивача адвоката Земцової В.О., згідно змісту якої просила провести судове засідання без її участі та участі позивача. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву на позов не подав. Третя особа - приватний нотаріус у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Третя особа - приватний виконавець у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст. 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~22\~лютого 2012\~року №\~296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава14 Закону України\~«Про нотаріат» та Глава16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так,\~згідно зі\~статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). При цьому стаття 50\~Закону України\~«Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Судом встановлено, що 08.09.2020 приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 35129 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 002-07577-09577 від 09.12.2014, укладеним з ПАТ «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 395/к від 20.04.2018 є ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав і обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-ФА від 11.08.2020 р. є ТОВ «ФК « АЛАНД» заборгованості за вказаним кредитним договором. Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором 002-07577-09577 від 09.12.2014 настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020. Сума заборгованості складає 28536,46 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 25457,50 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 3078,96 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31\~ЗУ «Про\~нотаріат» стягнуто плату зі стягувача в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача (а.с. 17). Як вже було зазначено, стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 року по 17.08.2020 року, що на думку суду є неможливим, адже кредитний договір було укладено 09.12.2014 року, а заборгованість за сумою кредиту з відсотками виникла за 6 календарних днів у 2020 році, вже після укладення Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА. Документів, які б обґрунтовували правильність розрахунку заборгованості та періоду виникнення заборгованості, суду з боку відповідача надано не було, а отже у суду відсутні докази наявності безспірності заборгованості. З вказаного виконавчого напису вбачається, що він вчинений на підставі ст.ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат» та п.2 Переліку за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.03.2019 у справі № 137/1666/16-ц та від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ\~від 29.06.1999\~№ 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитного договору № 002-07577-091214, укладеного 09.12.2014 між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, якою визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в частині, зокрема, п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, якими доповнено перелік новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», на який послався приватний нотаріус ЖМНО Горай О.С у виконавчому написі № 35129 від 08.09.2020. Таким чином, станом на 08.09.2020 у приватного нотаріуса ЖМНО Горая О.С. були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості, що виникла за кредитним договором № 002-07577-091214, укладеного 09.12.2014. Виконавчий напис приватного нотаріуса оспорюється, зокрема, у тому числі і з мотивів його вчинення з порушенням строку, встановленогостаттею 88 Закону України «Про нотаріат» Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» та підпунктами 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто інший строк давності для вчинення виконавчого напису нотаріуса повинен бути прямо передбачений саме законом, і не може бути змінений домовленістю сторін. Разом з тим відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88\~Закону України\~«Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Кредитним договором не встановлений інший строк позовної давності , а отже до вказаних правовідносин застосовується загальна позовна давність - три роки з дня виникнення права вимоги (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 справа №916/3006/17). Згідно п. 3.4 гл. 16 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з дня, коли стягувач (кредитор) дізнався або повинен був дізнатися про те, що його право на належне виконання зобов`язання боржником порушено. Строк, пропущений стягувачем навіть з поважних причин, не може бути поновлений нотаріусом. Пропуск стягувачем строку давності не позбавляє його права на звернення до суду з відповідним позовом. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки відповідно до умов договору погашення кредиту, процентів та інших платежів повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів обчислюється з моменту (місяця) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань. Як зазначалося раніше, суду не був наданий розрахунок заборгованості із зазначенням періоду його виникнення, а отже у суду відсутні дані щодо дотримання строків позовної давності. Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги ту обставину, що відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо спростування доводів позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 35129, вчиненого 08.09.2020 приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С., про стягнення з\~ [PERSON] на користь ТОВ «ФК «АЛАНД» заборгованості у розмірі 28536,46 грн. В порядку ст.\~141\~ЦПК у зв`язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні до суду позову судовий збір у розмірі 1362 грн.

Outcome: approved