Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] 14000 доларів США боргу за договором позики та 3 % річних у розмірі 1178 доларів США 30 центів, а також сплачену суму судового збору у розмірі 4341 грн. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що за умовами укладеного між сторонами 07 грудня 2017 року договору позики, відповідач отримав від позивача у борг 14000 доларів США та зобов`язався повернути його до 15 січня 2018 року. Однак відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та у визначений строк борг не повернув, що є підставою для його стягнення у судовому порядку. Згідно з частиною 1\~ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання позивач не з`явився, його представник адвокат Шевченко Д.М. подала заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з`явився, про причини неявки не повідомив, письмовий відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 07 грудня 2017 року [PERSON] надав, а [PERSON] отримав у борг грошові кошти в сумі 14000 доларів США та зобов`язався повернути борг до 15.01.2018 року, що підтверджується договором позики. Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконав, у визначений у договорі строк та до цього часу борг не повернув. Згідно зі ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України). Відповідно до ч.1\~ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1\~ст. 81 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідний договір позики, за яким позивач передав, а відповідач отримав в борг грошові кошти та зобов`язався їх повернути у визначений строк, однак свої зобов`язання за договором позики не виконав і борг до цього часу не повернув, що є підставою для задоволення позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму боргу в розмірі 14000 доларів США. Разом з цим, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до постанови Верховного суду № 373/2054/16-ц вбачається, що під час розрахунку 3% річних має застосовуватися прострочена сума, визначена в договорі, а не її еквівалент у національній валюті. При цьому, 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня наступного за днем, передбаченим у договорі для виконання, до ухвалення рішення, помноженої на 3, поділеної 100 і поділеної на 365 (днів у році). Ураховуючи викладене, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних з розрахунку суми боргу (14000 доларів США) у розмірі 1178 доларів США 30 центів є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1, п. 1 ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи вищевикладене та ту обставину, що позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджену сплачену суму судового збору у розмірі 4341 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved