Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Перша черкаська державна нотаріальна контора, з урахуванням збільшених позовних вимог від 9 січня 2020 року (а.с. 54-55) просить визнати недійсним нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири від 31 січня 2019 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого останній став власником квартири [ADDRESS] , а також скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що вона є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Влітку 2019 року їй стало відомо, що її син продав належну йому квартиру [ADDRESS] своєму знайомому [PERSON] . Заявниця зауважує, що її син є інвалідом ІІ групи дитинства та за висновком лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду №380, у зв`язку з наявністю психічного захворювання, має обмеження самообслуговування, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Крім того, медико-соціальною експертною комісією [PERSON] рекомендовано спостереження у психіатра, проведення постійного підтримуючого психофармакологічного лікування, психотерапія і психокорекція. За таких обставин, на думку заявниці, її син [PERSON] на час продажу квартири [ADDRESS] не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, продаж квартири не відповідав його внутрішній волі, а тому договір купівлі-продажу квартири від 31 січня 2019 року повинен бути визнаний недійсним на підставі ст. 225 ЦК України. [PERSON] просила врахувати, що вона та її мати [PERSON] у вересні 2019 року звернулись до Соснівського районного суду м.Черкаси із заявою про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки і 7 листопада 2019 року у такій справі було призначено відповідну судово-психіатричну експертизу відносно [PERSON] . Заявниця також зазначає, що у вказаній квартирі вона з сином проживають і на даний час; вона сплачує комунальні послуги. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 14 листопада 2019 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1755249971101. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. 3 лютого 2020 року представником відповідача [PERSON] - адвокатом Дем`яненко О.А. направлено до суду відзив на позов [PERSON] , отриманий судом 6 лютого 2020 року, в якому представник відповідача проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що позов подано [PERSON] не в інтересах її сина, а від її імені особисто; позивачем не вказано яке саме її право порушене укладеним договором. Крім того, на день укладення спірного договору [PERSON] мав повну дієздатність і міг самостійно розпоряджатись своїм майном, тому обставини зазначені в позові надумані позивачем та є безпідставними. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2020 року у справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу, на час проведення якої провадження у справі зупинено. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2020 року провадження у справі відновлено. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 липня 2020 року прийнято до розгляду заяву від 9 січня 2020 року адвоката Кожем`як М.О., яка діє в інтересах [PERSON] , про збільшення розміру позовних вимог та вирішено продовжити розгляд справи з урахуванням змісту цієї заяви; залучено Першу черкаську державну нотаріальну контору в особі державного реєстратора Починок Юлії Вадимівни до участі в справі в якості другого відповідача та одночасно виключено її із складу третіх осіб. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 9 липня 2020 року за згодою сторін закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У вступному слові 24 грудня 2020 року позивач [PERSON] та її адвокат Кожем`як М.О. позовні вимоги повністю підтримали та просили їх задовольнити. Позивач вказала, що її син при укладенні договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2019 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, тому такий правочин має бути визнаний недійсним. Представник позивача додатково вказала, що позовні вимоги підтверджені належними доказами, а саме експертизами, згідно з якими [PERSON] на момент вчинення правочину не розумів значення своїх дій та не керував ними. У вступному слові 24 грудня 2020 року відповідач [PERSON] та його адвокат Дем`яненко О.А. проти позовних вимог заперечували. Відповідач пояснив, що до укладення оспорюваного договору купівлі-продажу [PERSON] певний час орендував у нього кімнату у будинку та допомагав по господарству. Пізніше [PERSON] сам запропонував обміняти свою квартиру на частину будинку відповідача. Зі слів відповідача, [PERSON] до цих пір працює, адекватний, веде активний спосіб життя, а тому його аргументи є безпідставними та свідчать про намагання будь-що повернути продану квартиру. Відповідачу зі слів [PERSON] відомо, що на нього тиснуть його батьки; квартира [ADDRESS] здається в оренду квартирантам; отримані від оренди кошти [PERSON] не отримує, тому в нього виник намір продати таке житло. Представник відповідача - адвокат Дем`яненко О.А. додав, що позов заявлено не уповноваженою особою. Так, звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] подала позов в своїх інтересах і не надала доказів, що саме її права порушено відповідачем. Просив врахувати, що син позивачки на день укладення договору купівлі-продажу квартири не був визнаний недієздатним, а факт продажу спірної квартири підтверджується п`ятьма розписками [PERSON] про отримання грошових коштів від [PERSON] . Крім того, про дійсні наміри продати квартиру свідчить договір [PERSON] з агентством нерухомості ще за 2016 рік. Відповідач державний реєстратор Починок Ю.В. в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання судом повідомлена належним чином. До суду скерувала лист, в якому просить справу розглянути за її відсутності; при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Заслухавши вступне слово сторін, покази свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у ній докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктами 1, 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права; визнання правочину недійсним. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України). Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині першій статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну свідому уяву про предмет договору та досягли згоди про всі його істотні умови. Частиною першою статті 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, яка передбачена зазначеною нормою, повинна бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове Тобто, для визнання правочину недійсним необхідна наявність факту, що особа саме у момент укладення договору не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними. Висновок про тимчасову недієздатність учасника такого правочину необхідно робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц (провадження № 61-7835сво19), який також узгоджується з правовими висновками, наведеними у постановах Верховного Суду України: від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-131цс14, - підставою для визнання правочину недійсним відповідно до частини 1 статті 225 ЦК України може бути лише абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Судом установлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , 1994 року народження, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. (а.с.10) Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 лютого 2011 року [PERSON] успадкував після смерті [PERSON] , 1918 року народження, квартиру [ADDRESS] . (а.с.76) Згідно з паспортними даними [PERSON] та довідки про реєстрацію місця проживання [PERSON] , виданої Відділом реєстрації місця проживання від 16 серпня 2019 року, їх місце проживання зареєстровано у вказаній вище квартирі. (а.с.8,12) Відповідно до наданих відповідачем розписок, 11 грудня 2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] 100 доларів США, 13 грудня 2018 року - 200 доларів США, 18 січня 2019 року - 300 доларів США, та зобов`язується обміняти сою квартиру [ADDRESS] на частину будинку [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 90-92) Згідно з розпискою від 30 січня 2019 року [PERSON] отримав 550 доларів США від [PERSON] за продаж останньому квартири [ADDRESS] (а.с. 93). 31 січня 2019 року держаним нотаріусом Першої черкаської нотаріальної контори Починок Ю.В. посвідчено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 323 932 грн, які було отримано продавцем до підписання цього договору. (а.с.73) Із змісту розписки від 1 лютого 2019 року випливає, що [PERSON] отримав від [PERSON] оплату за продаж йому своєї квартири [ADDRESS] в розмірі 350 000 грн. (а.с.90-94) У судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , який пояснив, що є сусідом відповідача [PERSON] та знає [PERSON] , оскільки останній проживав деякий час у будинку [PERSON] та допомагав йому у господарстві. Свідок не помічав дивацтв у поведінці [PERSON] . Визнав, що [PERSON] дійсно має певні особливості мови, але його можна зрозуміти; сторонньої допомоги хлопець не потребував, обслуговував себе та допомагав по господарству сам. Зі слів [PERSON] свідку відомо, що він купив у [PERSON] квартиру, як і те, що останнього визнано недієздатним. Явку інших свідків у судове засідання, щодо яких судом було прийнято рішення про допит їх в якості свідків, відповідач не забезпечив, хоча мав для цього достатньо часу та можливостей. Звертаючись до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним, [PERSON] зазначає, що її син [PERSON] , в момент вчинення правочину був неспроможним розуміти значення своїх дій та керувати ними, тому такий правочин має бути визнаний недійсним. Із змісту висновку судово-психіатричної експертизи № 191 від 5 травня 2020 року, складеного комісією судово-медичних експертів, у [PERSON] , [INFO] , станом на час укладення договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2019 року відмічалися прояви хронічного стійкого психічного розладу у формі органічного ураження головного мозку (патологія раннього періоду розвитку) з вираженими змінами психіки, проявами інтелектуальної недостатності, вираженими емоційно-вольовими розладами і проявами психоорганічного синдрому (F-07.0 за міжнародною кваліфікацією хвороб 10 перегляду) - через що на вказаний період часу він не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. (а.с.138-142) Вказаний висновок свідчить про абсолютну неспроможність [PERSON] розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними в момент вчинення оспорюваного правочину. Суд також враховує, що згідно довідки Серії 12 ААБ № 457476 від 3 квітня 2019 року, виданої за підписом голови обласної МСЕК №2, за результатами повторного огляду [PERSON] , 1994 року народження, йому встановлено ІІ групу інвалідності безтерміново, причина інвалідності: інвалідність з дитинства; рекомендовано - спостереження у психіатра, а відповідно до висновку лікарської комісії КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» № 380 від 24 травня 2020 року [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, за рівнем обмеження життєдіяльності: обмежений в самообслуговуванні; має обмеження здатності контролювати свою поведінку. (а.с.11) Враховуючи зазначені медичні довідки, зміст описової частини висновку судово-психіатричної експертизи № 191 від 5 травня 2020 року, призначеної під час розгляду цієї справи, суд критично оцінює показання свідка [PERSON] щодо відсутності психічних розладів у [PERSON] та щодо адекватної поведінки останнього в побуті, оскільки свідок не є експертом в галузі психіатрії та мав можливість спостерігати за поведінкою [PERSON] лише декілька разів на тиждень. З цих самих підстав суд відхиляє надані відповідачем розписки [PERSON] про отримання грошових коштів від [PERSON] , а також договір № 05-16 від 2 березня 2016 року та заявку - узгодження № 1 (а.с.88-89), укладені між агентством нерухомості «СлавенДім» та [PERSON] , згідно з якими агентство взяло на себе зобов`язання підготувати до продажу та пошуку покупців на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Доводи відповідача про те, що [PERSON] не є належним позивачем та не довела порушення її прав відповідачем - є неспроможними, оскільки позивачка є матір`ю [PERSON] , а відтак і його законним представником. Крім того, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано її місце проживання. За таких обставин укладення сином договору купівлі-продажу квартири на користь [PERSON] прямо порушує житлові права позивачки. Суд також враховує, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 грудня 2019 року, що набрало законної сили 28 січня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатним та призначено [PERSON] та [PERSON] його опікунами (а.с.53) З огляду на оцінені докази в їх сукупності, суд робить висновок про те, що на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу квартири, а саме станом на 31 січня 2019 року, [PERSON] не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, що є підставою для визнання такого договору недійсним. Інших доказів на спростування висновків судово-психіатричної експертизи відповідачем не надано і таких доказів судом не здобуто. Надаючи оцінку позовній вимозі про скасування рішення державного реєстратора-державного нотаріуса про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , суд виходить з того, що визнання недійсним договору купівлі-продажу, за яким [PERSON] значився власником зазначеної квартири, є підставою для скасування відповідного рішення державного реєстратора та поновлення державним реєстратором відомостей про право власності попереднього власника в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. За вказаних обставин позов [PERSON] в частині вимог до державного реєстратора - державного нотаріуса задоволенню не підлягає. Оскільки це рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 840 грн 80 коп.

Outcome: partial