Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 21 грудня 2004 року виконкомом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~20. В обґрунтування позову зазначала, що 21 грудня 2004 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, у звязку з тим, що відповідач не брав участі в сімейних справах, вирішенні побутових проблем, утриманням сімї та вихованням дочки не займався, не працював та зловживав спиртними напоями. Із 23 лютого 2017 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують та не спілкуються. Подальше збереження шлюбу та примирення подружжя є неможливим та суперечить інтересам сторін. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Їхній шлюб носить лише формальний характер. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, час для примирення подружжя не надавати, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки з 23 лютого 2017 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде, вони фактично перестали бути чоловіком і дружиною. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності, час для примирення подружжя не надавати, оскільки вони з лютого 2017 року проживають окремо та подружніх відносин не підтримують. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 21 грудня 2004 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~20. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з 23 лютого 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. При подачі до суду позову [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 704 грн. 80 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved