Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в м. Тернополі, надалі позивач, звернулося до суду з позовом до [PERSON], надалі відповідач, в якому просить стягнути 5292,61 грн. безпідставно набутої пенсії. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримує, в їх обґрунтування зазначає, що відповідачу [PERSON] із 01.11.1986р. була призначена пенсія за віком, яка в подальшому перерахована відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також пенсія перераховувалася відповідно до постанов та розпоряджень КМУ як непрацюючому пенсіонерові. Поданими заявами [PERSON] зобовязувалася повідомляти органи пенсійного фонду про можливі зміни, які б вплинули на призначення та розмір пенсії. Однак, при проведенні перевірки встановлено, що відповідач була зареєстрована як підприємець із 10.05.1993р. та не повідомила про це УПФ України в м. Тернополі, внаслідок чого [PERSON] продовжувала отримувати підвищення до пенсії як непрацюючий пенсіонер. Тому, у позивача виникли правові підстави, передбачені ст. 1215 ЦК України на звернення до суду про стягнення безпідставно отриманої пенсії в сумі 5292,61 грн. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги не визнає, мотивуючи тим, що вона протягом тривалого часу, будучи зареєстрованою як підприємець не здійснювала підприємницької діяльності, доходів не отримувала. За яких обставин і коли саме була зареєстрована підприємцем не памятає, так як є особою похилого віку, є учасником війни, має незадовільний стан здоровя. Інформації до Пенсійного фонду про факт реєстрації підприємцем не подавала, оскільки не вважала це за необхідне, не була обізнана в пенсійному законодавства, її дії були не умисними та не було чітко про це розяснено у поданих заявах. Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, встановив наступні обставини. Як вбачається із матеріалів справи, 30 жовтня 1986 року [PERSON] подала до УПФУ в м. Тернополі заяву про призначення пенсії за віком. У заяві вказано, що [PERSON] розяснено про необхідність повідомлення відділ соціального забезпечення в разі вступу на роботу, звільнення з роботі, зміни в складі сімї і про зміну місця проживання. 07 травня 2007 року [PERSON] звернулася до УПФУ в м. Тернополі із заявою про призначення пенсії та перерахунку пенсії як учаснику війни. В заяві повідомлено, що за наявності обставин, які могли вплинути на пенсійне забезпечення зобовязувалася повідомити органи, що призначають та виплачують пенсію. 16 липня 2007 року [PERSON] подала заяву до УПФУ в м. Тернополі про призначення пенсії за віком та згідно заяви зобовязувалася повідомляти органи пенсійного фонду про зміни, які впливають на призначення та розмір пенсії. 23 квітня 2015 року [PERSON] подала до УПФ України в м. Тернополі заяву про перерахунок пенсії за віком як непрацюючого пенсіонера. У заяві міститься вказівка за необхідність сповіщення органи пенсійного фонду про можливі зміни, які впливають на призначення та розмір пенсії. Із пояснень представник позивача свідчить, що при здійсненні перевірки УПФУ в м. Тернополі виявлено, що [PERSON] із 10.05.1993р. зареєстрована як фізична особа-підприємець, хоча згідно протоколу від 25.05.2015р. пенсія [PERSON] нараховувалася та виплачувалася як не працюючому пенсіонеру, що суперечить нормам законодавства. У відповідності до статті 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставне набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії та інші грошові суми, що надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом було встановлено, що відповідачу перерахувалася пенсія як непрацюючому пенсіонеру, тобто виплата була проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку у відповідності до норм законодавства на підставі матеріалів пенсійної справи [PERSON] Відповідач, при реєстрації себе як підприємця фізичної особи, не повідомив органи Пенсійного фонду про цю обставину, яка впливає на призначення та розмір пенсії, тобто за твердженням позивача є факт недобросовісності з боку [PERSON] Враховуючи те, що [PERSON] є особою похилого віку, має статус учасника війни, за її твердженням не обізнана в законодавстві, яке регулює пенсійні відносини, дії по неповідомленню пенсійного фонду про перебування у статусі підприємця з її боку не є навмисними і не такими, що сприяли в отриманні надмірного розміру пенсії, яка була єдиним засобом для існування, відсутність у поданих заяв до пенсійного фонду від 30.10.1986р., 07.05.2007р., 16.07.2007р, 23.04.2015р. чіткої вказівки про повідомлення органи пенсійного фонду в разі реєстрації особи підприємцем, що для відповідача [PERSON], враховуючи її особу, могло бути відповідним розясненням про це, суд вважає, що в даному випадку не має недобросовісності з боку [PERSON], що призвело до виплати та отримання нею 5292,61 грн. безпідставної набутої пенсії. Крім цього суд зазначає, що УПФ України в м. Тернополі мав змогу виявити вказане порушення з боку відповідача, а саме факт реєстрації [PERSON] як підприємця-фізичної особи значно раніше та відповідно припинити здійснювати перерахування та виплату пенсії як не працюючому пенсіонеру або ж звернутися до суду про стягнення безпідставно отриманої пенсії, проте в значно меншому розмірі. На дану обставину позивач при зверненні до суду уваги не звернув. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За таких обставин, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено факт порушення з боку відповідача норм пенсійного законодавства, що дало підставу для звернення УПФ України в м. Тернополі до суду, проте відповідачем доведено відсутність з її боку недобросовісності при отриманні пенсії, що є необхідним елементом для задоволення такого роду позову. Згідно ст. 88 судові витрати компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому КМУ.

Outcome: dismissed