Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дітей, в якому просила змінити рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017 року по цивільній справі №335/1440/17 - збільшити призначений судом розмір аліментів наступним чином: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання даної позовної заяви і до повноліття дітей, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в розмірі 3500,00 грн. щомісячно до повноліття дітей. Заявлені вимоги\~обґрунтовує тим,\~що 19.11.2004\~року,\~між нею\~та відповідачем,\~був укладений\~шлюб,\~від шлюбу\~сторони мають\~двох неповнолітніх\~дітей -\~доньку [PERSON] ,\~2005\~року народження,\~сина [PERSON] ,\~2007\~року народження,\~батьком яких\~є відповідач.\~Рішенням суду\~від 16.10.2011\~року шлюб\~між сторонами\~розірвано,\~рішенням суду\~від 22.03.2017\~року змінено розмір\~аліментів,\~які отримувала\~позивач від\~відповідача на\~дітей раніше\~з твердої\~фіксованої суми\~щомісячно 600,00\~грн.\~ на\~двох дітей,\~на 1/3\~частину усіх\~видів заробітку\~(доходів)\~щомісячно,\~але не\~менше,\~ніж 30 відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття. Позивач посилаючись на те, що оскільки відбулися зміни у законодавстві України стосовно мінімального розміру аліментів на дитину, просить суд змінити рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя в частині стягнення аліментів у розмірі не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також зазначила, що щомісячні витрати щодо сплати за шкільне навчання (благодійні внески, придбання додаткових підручних та книжок з іноземної мови, витрат на шкільний ремонт класу) складають 600 гривень за обох дітей, донька займається декілька років вокалом, приймає участь та є переможницею в міжрегіональних конкурсах України серед юних талантів, і щомісяця на її зайняття вокалом позивач сплачує в музичну школу 225 гривень та 1325 гривень - приватному викладачу вокалу, крім того позивач сплачує витрати на міжрегіональні поїздки на вокальні конкурси (в них входять: проїзні білети, проживання в іншому місті, сплата за участь в конкурсі - по Україні ці витрати складають щоразу від 2000 грн. до 4000 грн. в залежності від відстані перебування) кожні півроку, іноді частіше. Донька потребує в придбанні музичного інструменту фортепіано- синтезатор, вартість якого приблизно дорівнює 6000 гривень. Син сторін з березня буде відвідувати спортивну секцію, і тому позивач нестиме щомісячні витрати в розмірі 400 гривень, а також придбання спеціальної спортивної форми в сумі 1500 гривень (кімоно). До того ж, діти багато разів на рік хворіють гострими респіраторними захворюваннями та потребують щолітнього оздоровлення поблизу моря. Позивач посилаючись на викладене, а також на невеликий розмір аліментів на двох неповнолітніх дітей, які потребують для нормального духовного та фізичного розвитку значних матеріальних затрат для забезпечення їх якісним одягом та належним харчуванням, лікуванням, затрат, пов`язаних з отриманням ними освіти, а також щоденних побутових затрат, просить стягнути щомісячно з відповідача додаткові витрат на обох дітей в загальному розмірі 3500,00 гривень. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 року було відкрито спрощене позовне з повідомленням сторін. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, від представника позивача адвоката Рекункової А.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що він має повнолітнього сина від іншого шлюбу, на користь якого за рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2016 року сплачує також аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, що продовжує навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) і до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років, також, зазначив, що діти зареєстровані за його адресою, де він несе витрати по оплаті за комунальні послуги, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки він з урахуванням його доходів не має можливість сплачувати додаткові витрати на утримання двох дітей у розмірі 3500 грн. щомісячно. Судом встановлено, що батьками неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження [NUMBER] , [NUMBER] . Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.03.2017 року, позов [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів, задоволений частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 600 грн. разом на обох дітей кожного місяця, з твердої грошової суми на частку від заробітку [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття. В решті позовних вимог про стягнення аліментів з дня пред`явлення позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.10.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на його утримання, як повнолітньої дитини що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду 23.08.2016 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х років. Стягнуто з [PERSON] в дохід держави судовий збір у розмірі 551 (п`ятсот п`ятдесят одна) грн. 20 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до чч. 1, 2, ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91 та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №037-VIII ч.2 ст.182 СК викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України, а є підставою для зміни мінімального розміру аліментів, зазначених у виконавчому листі у процедурі виконання та стягнення аліментів, та враховується під час визначення суми аліментів або заборгованості. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у справі\~№ 682/3112/18. Також Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» частину першу\~статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»\~доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого\~СК України, навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі нижчому, ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений\~законом\~на час стягнення. За приписами ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2\~ст.77 ЦПК України). Зміна законодавства в частині визначення прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не є підставою для зміни розміру аліментів у судовому порядку, оскільки порядок стягнення аліментів у мінімально гарантованому розмірі врегульовано статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження». Законодавець у ст. 192 СК України визначив, що підставою для зміни розміру аліментів може бути лише зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду у справі\~№ 682/3112/18, суд не знаходить підстав для задоволення заявлених позовних вимог в частині збільшення розміру аліментів. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз статті 185 СК України вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні безпосередньо особою, яка пред`явила такий позов. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. В позовній заяві позивач зазначає, що донька сторін [PERSON] відвідує музичну школу де займається вокалом, а також відвідує приватного викладача вокалу. Крім того, дитина приймає участь та є переможницею в міжрегіональних конкурсах України серед юних талантів, і щомісяця на її зайняття вокалом позивач сплачує в музичну школу 225 гривень, та 1325 гривень - приватному викладачу вокалу, що, у свою чергу, потребує значних матеріальних затрат. Син сторін [PERSON] з березня відвідуватиме спортивну секцію, що також потребує значних матеріальних затрат, тому позивач нестиме щомісячні витрати в розмірі 400 гривень, а також придбання спеціальної спортивної форми в сумі 1500 гривень (кімоно). Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дітей у розмірі 3500 грн. Відповідно до ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Додаткові витрати мають покриватися батьками в міру необхідності до досягнення дитиною повноліття. Вони можуть бути викликані тривалими або тимчасовими, минущими по своїй природі обставинами, тому в законі передбачені різні варіанти, зокрема наперед або після їх фактичного понесення (одноразово, періодично або постійно). Так, фінансування майбутніх витрат наперед можливо при відсутності коштів для їх здійснення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1\~ст.12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~(диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження відвідування донькою музичної школи та приватного викладача вокалу, щодо сплати за шкільне навчання, сплати за участь в конкурсах по Україні, потреби в придбанні музичного інструменту фортепіано-синтезатор, відвідування сином спортивної секції, а також, щодо понесених або майбутніх витрат на дітей. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення додаткових витрат не знайшли свого підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed