Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що згідно розпорядження Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області (далі Краснокутська РДА) № 567 від 21 грудня 2017 року в її сімю передані на виховання та спільне проживання малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З часу знаходження дітей в сімї позивача, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.02.2018 року, до повноліття [PERSON], а потім по 1/3 до повноліття [PERSON] та по ? до повноліття [PERSON]. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у відкрите судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановлений законом строк і порядок, про що свідчить оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. У відповідності до ст.ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Матеріалами справи встановлено, що розпорядженням Краснокутської РДА № 567 від 21 грудня 2017 року «Про направлення на виховання та спільне проживання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON]» в сімю позивача передані на виховання та спільне проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Батьком малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] являється відповідач, [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. З часу перебування дітей в сімї позивача, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, те, що стягнень за іншими виконавчими листами відповідач не має, та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття [PERSON], а потім по 1/3 до повноліття [PERSON] та по ? до повноліття [PERSON]. На думку суду, аліменти в такому розмірі достатні для забезпечення мінімальних потреб дітей та не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Крім того, позивач, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору при поданні позову про стягнення аліментів, а тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved