Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення 20176, 91 грн. При цьому, посилається на те, що [PERSON] перебував на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві як потерпілий від нещасного випадку на виробництві та отримував від Управління щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105-Х1V. Виплата належних [PERSON] страхових виплат проводилась по заяві потерпілого позивачем шляхом поштових переказів і безпосередня виплата коштів відбувалась у відділенні поштового зв'язку за місцем проживання потерпілого. Грошові кошти щомісячних страхових виплат одержувала на підставі довіреності донька потерпілого [PERSON] У лютому 2014 р. Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва листом від 26.02.2014 р. повідомило позивача про те, що потерпілий помер 05.02.2012 р. Постановою Фонду про припинення щомісячної страхової виплати від 11.03.2014 р. виплата належних потерпілому грошових коштів щомісячного страхового відшкодування була припинена з 06.02.2012 р. Внаслідок того, що робочі органи виконавчої дирекції Фонду, до яких відноситься і позивач, не належать до установ, яким державні відділи реєстрації актів цивільного стану повідомляють про померлих осіб, позивач продовжував щомісячно здійснювати нарахування та виплату потерпілому належних йому грошових сум страхового відшкодування, до моменту, коли дізнався про його смерть. Грошові кошти, що були виплачені позивачем за весь період з дати смерті потерпілого до дати прийняття постанови про припинення щомісячної страхової виплати, були безпідставно одержані відповідачем, тобто були набуті без достатніх правових підстав. В діях відповідача прослідковується недобросовісність, бо отримання страхових виплат відбувалось на підставі недійсної довіреності. З 05.02.2012 р. по 11.03.2014 р. позивачем було нараховано та виплачено потерпілому щомісячні страхові виплати, що були одержані відповідачем, на загальну суму 20176, 91 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач неодноразово в судові засідання не з'являлась, належним чином про час, місце слухання справи повідомлялась, тому суд, враховуючи думку представника позивача, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути без її участі справу, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України провівши заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що [PERSON] перебував на обліку в Управлінні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Києві як потерпілий від нещасного випадку на виробництві та отримував від Управління щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999 р. №1105-Х1V. Виплата належних [PERSON] страхових виплат проводилась по заяві потерпілого позивачем шляхом поштових переказів і безпосередня виплата коштів відбувалась у відділенні поштового зв'язку за місцем проживання потерпілого. Грошові кошти щомісячних страхових виплат одержувала на підставі довіреності донька потерпілого [PERSON] У лютому 2014 р. Управління пенсійного фонду України в Святошинському районі м. Києва листом від 26.02.2014 р. повідомило позивача про те, що потерпілий помер 05.02.2012 р. Постановою Фонду про припинення щомісячної страхової виплати від 11.03.2014 р. виплата належних потерпілому грошових коштів щомісячного страхового відшкодування була припинена з 06.02.2012 р. Позивач продовжував щомісячно здійснювати нарахування та виплату потерпілому належних йому грошових сум страхового відшкодування до моменту, коли дізнався про його смерть. Грошові кошти, що були виплачені позивачем за весь період з дати смерті потерпілого до дати прийняття постанови про припинення щомісячної страхової виплати, були безпідставно одержані відповідачем, тобто були набуті без достатніх правових підстав. За період з 05.02.2012 р. по 11.03.2014 р. позивачем було нараховано та виплачено потерпілому щомісячні страхові виплати, що були одержані відповідачем, на загальну суму 20176, 91 грн. (а.с.5-9, 48). Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно ст.21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов'язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я, виплачуючи йому належні суми страхового відшкодування. Відповідач не мала права на отримання щомісячних страхових виплат після 05.02.2012 р., коли помер [PERSON], і про факт смерті вказаної особи відповідач ні позивача по справі, ні пенсійний орган не повідомила, що спричинило надмірні страхові виплати позивачем по справі. Надані з боку позивача докази підтверджують даний факт. Статтею 608 ЦК України передбачено випадки, коли зобов'язання припиняється у зв'язку зі смертю боржника або кредитора. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З боку відповідача заперечень на позов та доказів у їх підтвердження не надано, тому суд діє відповідно до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України. Згідно ст. 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є цільове використання коштів страхування від нещасного випадку. Згідно ч.1 ст. 55 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» спори, зокрема, щодо розміру шкоди та прав на її відшкодування та з інших питань вирішуються в судовому порядку. Згідно ст. 88 ЦПК України витрати по справі, понесені судом, відповідно до Закону України «Про судовий збір» у розмірі 1378 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави, бо позивач при подачі позову до суду по закону був звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved