Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Київ» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 08 травня 2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Київ» було укладено Договір банківського строкового вкладу «Барвінок» № 161492, згідно умов якого, сума депозиту № 1 складає 5000,00 грн., дата повернення депозиту № 1 - 08 листопада 2014 року, виплата відсотків нарахованих на депозит № 1 за ставкою 20,00% річних, здійснюється згідно з умовами договору. 10.11.2014 року позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Київ» із заявою про повернення депозиту № 1 та нарахованих відсотків. У листах від 11.11.2014 № 376 та від 18.11.2014 № 384 ПАТ «Акціонерний банк «Київ» відмовився виконати зобов`язання та виплатити депозит № 1 за договором в повному обсязі. 11 грудня 2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Київ» було укладено Договір банківського строкового вкладу «Базис» № 150704, згідно умов якого, сума депозиту № 2 складає 1000,00 грн., дата повернення депозиту № 2 - 16 грудня 2014 року, виплата відсотків нарахованих на депозит № 2 за ставкою 17,50% річних, здійснюється згідно з умовами договору. Після закінчення строку, на який був залучений депозит № 2, а саме 17 грудня 2014 року, позивач звернувся до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Київ» з письмовою вимогою, в якій просив повернути йому внесені кошти та нараховані на них відсотки. 18 грудня 2014 року позивач повторно звернувся з вимогою повернути депозит № 2. У листах від 08.01.2015 року 3 5 та від 19.12.2014 року № 471 ПАТ «Акціонерний банк «Київ» відмовився виконати зобов`язання та виплатити депозит № 2. Тому, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, позивач просив суд стягнути з АТ «Укргазбанк» на користь позивача заборгованість за Договором банківського вкладу «Барвінок» № 161492 від 08 травня 2014 року та «Базис» № 150704 від 16.12.2013 року, шляхом видачі готівки одноразовою операцією через касу відповідача у сумі 24148,62 грн., яку складають: відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн., втрати від інфляції невиплаченого депозиту за Договором банківського строкового вкладу «Барвінок» № 161492 від 08 травня 2014 року становить 720,57 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором банківського строкового вкладу «Барвінок» № 161492 від 08 травня 2014 року у розмірі 45,44 грн., пеня за Договором банківського строкового вкладу «Барвінок» № 161492 від 08 травня 2014 року у розмірі 16120,00 грн., втрати від інфляції невиплаченого депозиту за Договором банківського строкового вкладу «Базис» № 150704 від 11 грудня 2013 року становлять 121,91 грн., 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання за Договором банківського строкового вкладу «Барвінок» № 161492 від 08 травня 2014 року у розмірі 5,84 грн., пеня за Договором банківського строкового вкладу «Барвінок» № 161492 від 08 травня 2014 року у розмірі 2134,86 грн.. У процесі розгляду справи було здійснено заміну неналежного відповідача Публічне акціонерне товариство «Акціонерний банк «Київ» на належного відповідача Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк». У судовому засіданні позивач позовні вимог підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. До матеріалів справи долучено заперечення. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що 11 грудня 2013 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Київ» було укладено Договір банківського строкового вкладу «Базис» № 150704, згідно умов якого вкладник розміщує в банку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 1000,00 грн. на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] на умовах цього договору. Пунктом 1.2 договору передбачено, що строк розміщення депозиту складає 370 календарних днів. Дата повернення депозиту - 16 грудня 2014 року. Відповідно до п. 1.3 договору, процентна ставка за користування депозитом складає 17,50%. Згідно п. 1.4 договору, проценти за користування депозитом сплачуються вкладнику у валюті депозиту. Пунктом 3.4 договору передбачено, що банк зобов`язується після закінчення строку, на який був залучений депозит, повернути вкладнику суму депозиту та нараховані несплачені проценти згідно умов цього договору. 08 травня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Київ» та позивачем було укладено Договір банківського строкового вкладу «Барвінок» № 161492, згідно умов якого вкладник розміщує в банку тимчасово вільні грошові кошти в сумі 5000,00 грн. на вкладний (депозитний) рахунок [NUMBER] на умовах цього договору. Пунктом 1.2 договору передбачено, що строк розміщення депозиту складає 184 календарних дня. Дата повернення депозиту - 08 листопада 2014 року. Відповідно до п. 1.3 договору, процентна ставка за користування депозитом складає 20,00%. Згідно п. 1.4 договору, проценти за користування депозитом сплачуються вкладнику у валюті депозиту. Пунктом 3.4 договору передбачено, що банк зобов`язується після закінчення строку, на який був залучений депозит, повернути вкладнику суму депозиту та нараховані несплачені проценти згідно умов цього договору. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (ч. 1 ст. 1058 ЦК Укрїни). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад) (ч. 1 ст. 1060 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу на вимогу банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Умова договору банківського вкладу на вимогу про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. За договором банківського строкового вкладу банк зобов'язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу (ч. 3 ст. 1060 ЦК України). Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 1, ч. 2 ст. 1061 ЦК України). Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 19 червня 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Київ» та Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» було укладено Договір про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, відповідно до умов якого, неплатоспроможний банк передає, а приймаючий банк приймає: активи неплатоспроможноо банку та права вимоги за договором забезпечення, зобов`язання неплатоспроможного банку, переліких яких визначено у: реєстрі господарських договорів, реєстрі залишків за господарськими договорами, реєстрі договорів з вкладниками - фізичними особами, реєстрі договорів з вкладниками - юридичними особами, реєстрі договорів за зобов`язаннями перед Національним банком України, реєстрі арештів, реєстрі пасивних рахунків, реєстрі історії діючих юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та фзичних осіб, які є складовою частиною реєстру договорів з кредиторами (вкладниками), що складений станом на 19.06.2015, в обсязі і на умовах, які існували на дату складання реєстру зобов`язань, крім випадків, передбачених п. 1.7 договору, балансовою вартістю 1379361484,09 грн. без ПДВ. Відповідно до п. 1.3 договору, зобов`язання, які приймаючий банк приймає на себе, включають зобов`язання неплатоспроможного банку щодо повернення грошових коштів, залучених неплатоспроможним банком на поточні/вкладні (депозитні) рахунки клієнтів, і сплати процентів за договорами банківського рахунку/вкладу (депозиту), укладеними неплатоспроможним банком та інші грошові зобов`язання неплатоспроможного банку, включені до реєстру зобов`язань на суму 596952597,91 грн. без ПДВ. Зобов'язання неплатоспроможного банку передаються приймаючому банку за їх балансовою вартістю (з можливістю виплати премії з боку покупця) на підставі договору про переведення боргу за реєстром договорів з відповідними кредиторами (вкладниками). Договір про переведення боргу укладається без необхідності отримання згоди кредиторів (вкладників). При цьому внесення змін до договорів з кредиторами (вкладниками) не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов'язків боржника перед відповідними кредиторами (вкладниками) неплатоспроможного банку (ч. 5 ст. 40 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Отже, враховуючи п. 1.3 Договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку від 19 червня 2015 року, судом встановлено, що зобов`язання Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Київ» перед позивачем у вигляді 3% річних, інфляційних втрат, пені та моральної шкоди не включені до реєстру зобов`язань та не передавалися Публічному акціонерному товариству Акціонерний банк «Укргазбанк». Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача за період з 08.11.2014 по 26.01.2015, вихідний залишок становить 6206,97 грн.. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 01.07.2015 року кошти в розмірі суми депозиту та нарахованих відсотків у розмірі 6252,23 грн. були повернуті позивачу, що підтверджується заявою на видачу готівки № 8559_20 від 01 липня 2015 року. Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Частиною 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, а позивачем не було доведено та обґрунтовано своїх вимог. Даючи юридичну оцінку доказам, враховуючи те, що відсутні докази, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди відповідачем, а також враховуючи те, що зобов`язання зі сплати 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, пені та втрат від інфляції невиплаченого депозиту не включені до Реєстру зобов`язань, відповідно до п. 1.3 Договору про передачу приймаючому банку активів і зобов`язань неплатоспроможного банку від 19 червня 2015 року, крім того позивачу було повернуто кошти у розмірі 6252,23 грн., а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed