Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У лютому місяці 2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], про стягнення суми заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 20.12.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] було укладено кредитний договір при застосуванні ануїтетної схеми погашення. Відповідно до вказаного кредитного договору, позивач надав відповідачу кредит у сумі 407 000, 0 дол США з процентною ставкою 12, 40 % річних, а відповідач зобов»язувався повернути суму кредиту у повному обсязі не пізніше 20.12.2027 року. В забезпечення виконання зобов»язання за даним кредитним договором, 20.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачка зобов»язувалася відповідати перед позивачем за виконання взятих на себе боржником зобов»язань. 31 березня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду про перенесення строків виконання зобов»язань щодо сплати процентів за договором та 31.03.2009 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено додаткову угоду до договору поруки від 20.12.2007 року. Позивач зазначає, що відповідач умови договору не виконав, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість аз кредитним договором у сумі 423 616, 45 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 3 385 966, 29 грн 29 коп, з яких: - 378 194, 69 дол США , що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 3 022 910, 16 грн - кредитна заборгованість; - 45 421, 76 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 363 056, 13 грн - заборгованість по процентам. Зважаючи на порушення відповідачем зобов»язань за вказаним вище кредитним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 423 616, 45 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 3 385 966, 29 грн 29 коп., а також заборгованість про процентам у сумі 45 421, 76 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 рік становить 363 056, 13 грн. Представник [PERSON] позов не визнав, просив застосувати строки позовної давності до вказаних вимог за період з 20.12.2007 року по 24.02. 2012 рік. Представник [PERSON] позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Натомість [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: [PERSON], про визнання поруки припиненою. Свої зустрічні позовні вимоги обґрунтовує тим, що поручитель, [PERSON] згоди на укладення додаткової угоди №1 від 31.03.2009 року та додаткової угоди №2 від 24.04.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 11273116000 від 20.12.2007 року не надавала, про їх укладення зустрічному позивачу стало відомо лише після отримання ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 04.03.2012 року про відкриття провадження у справі. [PERSON] вважає, що у зв»язку з укладення додаткових угод збільшили обсяг її відповідальності перед банком, а тому відповідно до ч.1 ч. 559 ЦК України, порука за договором про надання споживчого кредиту № 11273116000 від 20.12.2007 року повинна бути визнана судом припиненою з моменту укладення додаткової угоди №2 від 24.04.2009 року. Представник ТОВ «Кей-Колект» просив відмовити у задоволенні зустрічного позову та надав суду свої заперечення. Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи банк повідомлявся належним чином, про причини неявки представника судові не повідомив. Представник [PERSON] просив зустрічний позов задовольнити. Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кей-Колект» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11273116000 при застосуванні ануїтетної схеми погашення. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу споживчий кредит в іноземній валюті в сумі 407 000,0 дол США з процентною ставкою - 12,40 % річних зі строком погашення заборгованості - 20.12.2027 року. Згідно кредитного договору від 24.04.2009 року погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, шляхом сплати ануїтет них платежів у розмірі 4 385, 0 дол США протягом усього строку дії договору В забезпечення виконання зобов»язання за даним кредитним договором, 20.12.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] зобов»язувалася відповідати перед банком за виконання взятих на себе боржником зобов»язань. 31.03.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 20.12.2007 року, відповідно до умов якої сторони домовилися про перенесення строків виконання зобов»язань позичальника зі сплати процентів за договором. 31.03.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору поруки, відповідно до якої поручитель надає згоду на зміну основного зобов»язання, що забезпечується договором. 24.04.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту № 11273116000 від 10.12.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовилися про зміну розміру ануїтетного платежу. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов»язання за кредитним договором, натомість відповідач зобов»язання не виконує, суму кредиту та нараховані відсотки не сплачує. Станом на 06.02.2013 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 423 616, 45 дол США 45 центів, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 3 385 966, 29 грн, з яких: - 378 194, 69 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 3 022 910, 16 грн - кредитна заборгованість ; - 45 421, 76 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 363 056, 13 грн. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання. на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З умов договору вбачається, що строк його дії - 20 грудня 2027 року, якщо не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін. У разі, якщо термін повернення кредиту або день сплати ануїтетного платежу припадає на вихідний, святковий або неробочий день, терміном повернення кредиту та днем сплати ануїтетного платежу вважається перший робочий день, що слідує за вихідним, святковим чи неробочим днем ( підп.1.2.2 п.1.1. договору). Крім того, сторони встановили виконання боржником окремих зобов»язань - внесення щомісячних платежів. День сплати платежу - це 20 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов»язаний сплатити ануїтет ний платіж. Оплата за користування кредитом здійснюється за графіком погашення заборгованості, який є невід»ємною частинрою договору. ( а.с. 140-147). Судом встановлено, що відповідач перестав виконувати щомісячне погашення кредиту та процентів за користування кредитом з 31.12.2009 року, що підтверджується довідкою-рахунком заборгованості станом на 06.02.2013 року. За вказаний період та по час звернення з позовом до суду, позивач вимоги про дострокове повернення кредиту не заявляв. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчить про визнання нею свого боргу або обов»язку ( ст. 261 ЦК України). Після переривання, перебіг строку позовної давності починається заново. Для обчислення строків позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, передбачених ст.ст. 252-255 ЦК України. Суд дійшов висновку, що у зв»язку з невиконанням позичальником умов договору з повернення кредитних коштів з 31.12.2009 року, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, сума повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу з урахуванням строків позовної давності. Так, як представником відповідача подано заяву про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за кредитом, суд застосовує строки позовної давності та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором, яка складається зі строкової заборгованості та поточної заборгованості за період з 25.02.2010 року по 06.02.2013 року у розмірі 377 717, 71 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 3 019097, 6 грн , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню частково. З матеріалів справи також вбачається, що відповідач здійснював періодичні платежі по сплаті процентів. Останнє погашення заборгованості по процентах відповідачем було здійснено 31.01.2013 року у розмірі 4 800, 0 дол США. За таких обставин суд вважає, що має місце перебіг строків позовної давності. Оскільки позовна давність не може бути застосована до вимог про сплату процентів, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості по процентам у розмірі 45 421, 76 дол США, що за курсом НБУ станом на 06.02.2013 року становить 363 056, 13 грн. Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. З матеріалів справи вбачається, що 31.03.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 20.12.2007 року, відповідно до умов якої сторони домовилися про перенесення строків виконання зобов»язань позичальника зі сплати процентів за договором. Водночас 31.03.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду до договору поруки, відповідно до якої поручитель надає згоду на зміну основного зобов»язання, що забезпечується договором. 24.04.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] уклали додаткову угоду №2 до договору про надання споживчого кредиту № 11273116000 від 10.12.2007 року, відповідно до умов якого сторони домовилися про зміну розміру ануїтетного платежу. Посилання представника зустрічного позивача на те, що банк збільшив обсяг зобов»язання поручителя у зв»язку з укладенням 29.04.2009 року додаткової угоди №2 до кредитного договору про надання споживчого кредиту № 11273116000 від 20.12.2007, не відповідає дійсним обставинам справи. З додаткової угоди вбачається, що збільшується розмір ануїтетного платежу за кредитним договором у зв»язку з тим, що позичальнику були встановлені кредитні канікули, проте таке збільшення не пов»язано із зміною процентної ставки. Так, як процентна ставка за кредитним договором не збільшувалася та зобов»язання за договором не припинилося, суд вважає, що в зустрічному позові [PERSON] про припинення договору поруки слід відмовити. Зважаючи на викладене вище,

Outcome: partial