Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

у лютому 2020 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя залишив заповітне розпорядження за яким заповів позивачу 1/6 частину житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Він своєчасно не прийняв спадщину, що пов`язано зі складними умовами праці, тривалими відрядженнями, а тому нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва. Вказану спадщину ніхто не прийняв ні за законом, ні за фактичним прийняттям. У зв`язку з наведеним, позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю в 3 місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] 25 лютого 2020 року відкрите провадження за правилами загального позовного провадження (а.с. 15). Сторони в судове засідання не з`явилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.16), відповідач позов визнав та проти його задоволення не заперечив (а.с.55), третя особа -1 не заперечує проти прозову (а.с. 56), державний нотаріус покладається на розсуд суду (а.с. 64). Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін. Оскільки відповідач позов визнав, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ст. 206 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що [INFO] в смт Машівка Машівського району помер [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25.06.2019р. (а.с.6). З довідки Сахнівщинської сільської ради № 02-20/67 від 30.01.2020р. вбачається, що [PERSON] був зареєстрований в [ADDRESS] і на час його смерті інших зареєстрованих з ним осіб не було (а.с. 8). За життя [PERSON] залишив заповітне розпорядження від 25.01.2015р. за яким заповів належну йому 1/6 частки житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] позивачу [PERSON] , а решту майна заповів [PERSON] - третій особі у справі, і позбавив права на спадкування своїх синів: [PERSON] , [PERSON] та онуків [PERSON] і [PERSON] (а.с. 7). Отже відповідно до ст. 1235 ЦК України позивач відноситься до кола спадкоємців за заповітом після померлого [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 59059033 від 20.01.2020р. вбачається, що спадкова справа після [PERSON] не заводилась (а.с. 11). Водночас листом державного нотаріуса Машівської держнотконтори № 13/02-14 від 20.01.2020р. позивачу відмовлено у відкритті спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини (а.с. 10). Оскільки [PERSON] помер [INFO] , 6-місячний строк на прийняття спадщини закінчився 24.12.2019р., тобто позивач звернувся до нотаріуса з пропуском цього строку на 26 днів. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Водночас ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підтвердження факту пропуску строку для прийняття спадщини позивачем надано довідку телеканалу «Центральний» № 14 від 24.01.2020р. згідно якої позивач працює з 04.03.2019р. на посаді звукорежисера у ТОВ Студія «Місто» (телеканал «Центральний»), тривалість робочого дня з 09.00 до 18.00 год. при ненормованому робочому дні (а.с. 9). У своєму позові [PERSON] зазначив, що пропустив установлений законом строк через складні умови праці, зокрема тривалі відрядження. В п. 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Разом з цим, при вирішенні цивільно-правового спору суд також враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Європейський суд з прав людини у справі «Ільхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979 року, ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Крім цього, Верховний Суд в постанові від 26.06.2019 року по справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18) вказав, що поважними причинами пропуску строку визнаються зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до положень ст. 3 ЦК України, яка передбачає загальні засади цивільного законодавства, ними, серед іншого, є судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність. Отже, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, позивач, є одним із двох спадкоємців за заповітом після померлого, у свою чергу, підтвердив пропуск строку на прийняття спадщини з поважних причин, зокрема тривалими відрядженнями, термін пропуску вказаного строку є незначним, а відтак суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved