Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У лютому 2014 року до суду із вказаною заявою звернулася [PERSON] Просила встановити факт перебування на утриманні свого колишнього чоловіка [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтування наведеного вказувала, що з березня 1975 року по день смерті [PERSON], тобто по [INFO] включно, вона перебувала з ним у фактичних шлюбних відносинах та на його утриманні. За весь час їх подружнього життя вони проживали однією сім'єю у будинку, який належав їм на праві власності та був збудований за їх спільні кошти, також вони вели спільне господарство. По день смерті [PERSON] між ними були хороші, теплі стосунки. Заявниця, вважаючи себе членом сім'ї померлого організовувала обряд поховання [PERSON] та прийняла спадщину після смерті останнього. Пояснила також, що інших спадкоємців у померлого, крім неї немає. Факт її перебування на утриманні померлого [PERSON] необхідно встановити для отримання нею права на спадщину. На адресу суду від заявниці [PERSON] надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. [PERSON] заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви не заперечував. Представник заінтересованої особи Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, покладаючись під час вирішення справи на розсуд суду. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили обставини, викладені у заяві [PERSON] Суд, заслухавши пояснення представника заявниці [PERSON], показання свідків [PERSON] та [PERSON], проаналізувавши та оцінивши надані докази в їх сукупності, знаходить, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], [INFO]. При зверненні заявниці до Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, так як не подано документів,що підтверджують факт перебування на утриманні спадкодавця [PERSON] Заявниця фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON], вступила в управління та володіння спадковим майном: 2/5 (двома п'ятими) частинами житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], які належали померлому на праві власності. Це підтверджується довідкою № 170 від 23.01.2014 р. про склад сім''ї та реєстрацію, видану ТОВ «Житлорембудсервіс», з якої вбачається, що на момент смерті [PERSON] заявниця проживала разом з ним за однією адресою: [ADDRESS], відомостями з домової книги. Факт перебування на утриманні [PERSON] підтверджується письмовими доказами, зокрема довідкою про заробітну плату та відомостями, вказаними у службовій картці форми № 2 [PERSON], що були надані на виконання ухвал суду Кременчуцькою виховною колонією, де в останнє працював [PERSON], довідками про наявні рахунки в установах Ощадбанку, показаннями свідків. Про задовільний фінансовий стан покійного [PERSON] свідчать наявні в установах Ощадбанку рахунки. Так, на ім'я [PERSON], [INFO], є вклади в ТВБВ № 10016/0200 філії - Полтавського обласного управління АТ «Ощадбанк» рахунки [NUMBER] на суму 19 493, 95 грн., [NUMBER] на суму 52, 72 грн., [NUMBER] на суму 135, 60 грн. Заповіт на рахунки відсутній. Отже, [PERSON] міг утримувати його дружину [PERSON], яка у порівнянні з його доходами мала невелику пенсію за віком, яка станом на 01.03.1996 р. сягала 5 081 000 крб., що у перерахунку на гривні після грошової реформи, що відбулась у 1996 році становила 50 грн. 81 коп. Як пояснила представник заявниці [PERSON] фактично коштів, які отримувала [PERSON] вистачало лише на купівлю ліків, адже заявниця часто хворіла та оплату житлово-комунальних послуг. Суд приходить до висновку, що матеріальна допомога, яку надавав [PERSON] була для заявниці [PERSON] постійним та основним джерелом засобів до існування. Згідно з підпунктом 2 п. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні померлого, крім іншого, для одержання свідоцтва про право на спадщину. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до абз. 3 п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р. застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Тотожні положення закріплені й у п. 1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 де зазначається, що при вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилася і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження (абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Відповідно до п. 8 постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 (із змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини тощо, якщо допомога, яка надавалась була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. При цьому, одержання заявником, зокрема, пенсії або інших доходів, не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Як зазначається у вищевказаному пункті при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст. 531 ЦК УРСР) не менше одного року. Згідно зі ст. 531 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно ст. 548 ЦК України (в реакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття. Не допускається прийняття спадщини під умовою або із застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною з моменту відкриття спадщини. Прийнята спадщина у відповідності до ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 року) є актом безповоротним і безумовним. У зв'язку з вищевикладеним суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленими особами.

Outcome: approved