Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу в розмірі 12\~000 дол.США. Свої вимоги обґрунтував тим, що 21.07.2008 року [PERSON] отримала від нього у борг грошові кошти у розмірі 12 тисяч доларів США строком на 5 років з виплатою 2% щомісячно, про що нею було складено відповідну розписку. У 2011 році за усною згодою у рахунок сплати відсотків та суми позики між ними було договорено про передачу земельних ділянок, що належать відповідачу, в оренду - позивачу. Проте, неодноразові вимоги про повернення боргу [PERSON] ігнорує, у зв`язку з цим він вимушений звернутися до суду з позовом. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 12\~000 доларів США та судові витрати, що становлять судовий збір. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Суду додатково пояснив, що фактично 21.07.2008 р. у позику ним було передано відповідачу 6\~000 дол.США та 50\~000 грн., як і зазначено у розписці, але потім вони домовились про повернення відповідачем йому всієї суми позики у доларах США, а саме, в розмірі 12\~000 дол.США. Запис про вказане у розписці про взяття позики вчинив саме він, не відповідач. Крім того, суду пояснив, що обробляв землю, яку надала відповідач в період з 2011 по 2018 рік. Дохід, який отримував від обробки землі йшов тільки на погашення відсотків. Частково факт погашення відсотків було зафіксовано на борговій розписці, у підтвердження чого, навпроти сум та дат яких міститься підпис відповідача. Проте, сума позики, зазначив, так і не була повернута, оскільки останні роки доходу від обробки землі він отримував дуже незначний. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, обставини справи частково. Суду пояснила, що позика позивачем відповідачу дійсно надавалась в сумах 6\~000 дол. США та 50\~000 грн., факт вчинення відповідачем підпису у підтвердження повернення сум, зазначених у борговій розписці за вказаними датами, - підтверджує відповідач. Проте, відповідач вважає, що і відсотки, і суму позики вона повернула в повному обсязі, оскільки, окрім повернення грошових коштів у зазначених сумах, з 2011 по 2018 рр. у погашення відсотків та суми позики нею надавались позивачу в обробку та отримання доходів від обробки земельні ділянки. Крім того, просила суд застосувати строк позовної давності. Заслухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, згідно оригіналу розписки, 21.07.2008 року [PERSON] отримала від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 6 тисяч доларів США та 50 000 гривень строком на 5 років з виплатою 2% щомісячно (а.с.26). У відповідності до\~ст.1046 ЦК України\~ за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2\~ст. 1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Згідно ч.1\~ст.\~1048\~ЦК України\~ позикодавець\~має право\~на одержання\~від позичальника\~процентів від\~суми позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України,\~ у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1\~ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог закону. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідач отримала від позивача у позику грошову суму в розмірі 6\~000 дол.США та 50\~000 грн. строком на 5 років та зобов`язанням сплати відсотків щомісячно. Також суд вважає встановленим факт часткового отримання відсотків позивачем за договором позики, що підтверджено підписами відповідача на розписці договору позики. Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Тому суд не може погодитись із твердженням позивача, що позика надавалась саме в розмірі 12\~000 дол. США, оскільки такі обставини стороною відповідача не визнавались, письмових доказів у підтвердження вказаного суду не надавались. Крім того, і доказів у підтвердження погашення частково або повністю суми позики суду надано не було. На підставі викладеного відповідач має виконати зобов`язання перед позивачем у поверненні суми позики в розмірі 6\~000 дол.США та 50\~000 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України\~ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до\~ст.264\~ЦК України перебіг\~позовної давності\~переривається вчиненням\~особою дії,\~що свідчить\~про визнання\~нею свого\~боргу або\~іншого обов`язку.\~ Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як пояснив позивач в судовому засіданні, і вказані обставини визнав представник відповідача, в рахунок сплати боргу в період з 2011 по 2018 роки відповідач надавала позивачу належні їй, її чоловікові та синові земельні ділянки для обробки. З позовом позивач звернувся у лютому 2020 року. Отже, по 2018 рік строк позовної давності було перервано та потім, протягом трьох років позивач звернувся до суду із позовними вимогами, тому суд вважає, що позивачем строк позовної давності порушено не було. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до ст.141 ЦПК України (150\~501,6 (за курсом НБУ на час подання позову + 50\~000 =200\~501,60 грн.; 1% - 2\~005,01 грн.)

Outcome: partial