Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

У листопаді 2019 року заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 02.02.2017р. Скадовським районним судом Херсонської області було ухвалено рішення у справі №663/1738/16-ц за позовом Херсонського державного університету до Лазурненської селищної ради, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , треті особи Кабінет Міністрів України, Міністерство освіти та науки України, про визнання недійсним та скасування рішень ради, визнання недійсним договорів оренди земельної ділянки, витребування та повернення земельних ділянок. Відповідно до вказаного рішення Скадовський районний суд Херсонської області вирішив: позов задовольнити. Визнати недійсним та скасувати рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 23.09.2015 № 884 «Про затвердження проектів землеустрою, технічної документації щодо відведення в оренду земельних ділянок з складанням договору оренди». Визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 06.11.2015 між Лазурненською селищною радою та [PERSON] . Витребувати у [PERSON] та повернути Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,9000 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 6524755500:01:001:0525. Визнати недійсним та скасувати пункт 3 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10.11.2015 № 899 «Про затвердження землевпорядної документації». Визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 19.11.2015 між Лазурненською селищною радою та [PERSON] . Витребувати у [PERSON] та повернути Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,0971 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 6524755500:01:001:0572. Визнати недійсним та скасувати пункт 4 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10.11.2015 № 899 «Про затвердження землевпорядної документації». Визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 19.11.2015 між Лазурненською селищною радою та [PERSON] . Витребувати у [PERSON] та повернути Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,0400 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 6524755500:01:001:0571. Визнати недійсним та скасувати пункт 2 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10.11.2015 № 899 «Про затвердження землевпорядної документації». Визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 17.11.2015 між Лазурненською селищною радою та [PERSON] , [PERSON] . Витребувати у [PERSON] , [PERSON] та повернути Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,2781 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з кадастровим номером 6524755500:01:001:0574. Визнати недійсним та скасувати пункт 1 рішення Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області від 10.11.2015 № 899 «Про затвердження землевпорядної документації». Визнати недійсним на майбутнє договір оренди земельної ділянки, укладений 17.11.2015 між Лазурненською селищною радою та [PERSON] . Витребувати у [PERSON] та повернути Херсонському державному університету земельну ділянку рекреаційного призначення державної власності площею 0,7784 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] з кадастровим номером 6524755500:01:001:0573. Стягнути з Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області, [PERSON] , [INFO] , проживаючої за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , проживаючого за адресою: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , на користь Херсонського державного університету витрати по сплаті судового збору в розмірі по 3 703,37 грн. (три тисячі сімсот три гривні 37 коп.). Проте 29.11.2017р. вступило в законну силу рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28.10.2016р. у справі № 663/2845/14-ц, у зв`язку зі скасуванням рішення апеляційного суду Херсонської області від 13.03.2017. Вказаним рішенням позов [PERSON] до Лазурненської селищної ради Скадовського району Херсонської області та Херсонського державного університету, третя особа: Міністерство освіти і науки України про визнання недійсним рішення та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою - задоволено. Визнано недійсним рішення Лазурненської селищної ради № 106 від 24.10.2006 року, яким затверджено технічну документацію та надано Херсонському державному університету у постійне користування земельну ділянку площею 5,1188 га по [ADDRESS] під розміщення спортивно-оздоровчого табору «Буревісник». Визнано недійсним державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 322884 виданий Херсонському державному університету 14.11.2006 року. Таким чином, обставини встановлені рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 28.10.2016р. у справі № 663/2845/14-ц, щодо відсутності у Херсонського державного університету законних підстав використовувати земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] під розміщення його спортивно - оздоровчого табору «Буревісник», і як наслідок відсутність порушених оспорюваними договорами оренди прав позивача за захистом який університет звернувся до суду, існували на час розгляду Скадовським районним судом Херсонської області справи № 663/1738/16-ц, є істотними, ці обставини не були та не могли бути відомі суду та заявнику до ухвалення остаточного судового рішення у справі № 663/2845/14-ц за її позовом, оскільки вони були встановлені саме рішенням суду. До того ж, заявник вважає, що наведені у даній заяві обставини є саме нововиявленими обставинами, а не новими обставинами, оскільки факт переходу прав на земельну ділянку разом з базою відпочинку, розташованою за адресою: [ADDRESS] від держави до [PERSON] і відповідно факт припинення права постійного користування ХДУ земельною ділянкою площею 5,25 га за вказаною адресою існував на час розгляду справи № 663/1738/16-ц, про те в силу вимог законодавства не міг бути встановлений судом при розгляді позову Херсонського державного університету. Просить задовольнити заяву про перегляд рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2017р. у справі № 663/1738/16-ц за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2017р. у справі № 663/1738/16-ц і ухвалити нове рішення, яким відмовити Херсонському державному університету в задоволенні позову. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 13.11.2019 заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 22.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 27.01.2020 заяву [PERSON] про відвід судді Пухальського С.В. задоволено. Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 28.01.2020, справу прийнято у провадження судді Шабрацького Г.О., за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Заявник та представник заявника в судове засідання з`явились, заяву підтримали з викладених у неї підстав, просили задовольнити. Представник позивача по справі в судове засідання не з`явилася, неодноразово надсилала на адресу суду заяви про відкладення розгляду справи через карантин. Відповідачі по справі - [PERSON] , представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , представник відповідача Лазурненської селищної ради судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час, місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи Кабінету міністрів України Шаповал Ю.Є. в судове засідання з`явилась, заперечувала проти задоволення заяви та просила відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Міністерства освіти і науки України в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, про дату, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи неодноразові відкладення судових засідань та з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача, що узгоджується з висновком КГС ВС від 16 липня 2020 року у справі № 924/369/19. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали заяви в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду і вирішення заяви по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно з ч.1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами або виключними обставинами. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 423 ЦПК України визначені підстави перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.424 ЦПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами може бути подано: з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу, - учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» визначено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Відповідно до пункту 4 вказаної постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Пунктом 7 вищевказаної постанови передбачено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили. Отже, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову. Тому, перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення. Так, рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2017 встановлено, що у відповідності до рішень виконавчого комітету Херсонської обласної Ради депутатів трудящих № 232 від 06.04.1965 і № 124 від 26.02.1966 (т. 2, а.с. 101-102) та розпоряджень Ради Міністрів УРСР № 22-р від 01.02.1991 Херсонському педагогічному інституту ім. Н.К. Крупської було виділено земельну ділянку під розміщення спортивно-оздоровчого табору « Буревісник » загальною площею 5,25 га. 04.06.1996 Скадовською районною радою народних депутатів Херсонському педагогічному інституту ім. Н.К. Крупської видано державний акт на право постійного користування зазначеною земельною ділянкою. Згідно з постановою КМУ № 744 від 25.05.1998 Херсонський педагогічний інститут ім. Н.К. Крупської реорганізовано у Херсонський державний педагогічний університет, який розпорядженням Кабінету Міністрів України № 641-р від 16.11.2002 було перетворено у Херсонський державний університет, при цьому вносилися зміни в Статут установи тільки щодо назви університету без його фактичної ліквідації, реорганізації чи зміни напрямку та організаційно-правової форми діяльності. 14.11.2006 Херсонський державний університет в порядку правонаступництва отримав державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 322884. До державного акту внесено дві земельні ділянки за однією адресою по [ADDRESS] , яким присвоєно різні кадастрові номери, а саме: земельна ділянка № [NUMBER] площею 5,1007 га; земельна ділянка № [NUMBER] площею 0,0181 (т. 1, а.с. 17). Херсонський державний університет на вилучення спірних земельних ділянок та припинення свого права постійного користування цими ділянками згоди не давав, а відтак підстави для примусового припинення права користування земельною ділянкою відсутні. Земельна ділянка, яка надана у постійне користування Херсонському державному університету під розміщення існуючого спортивно-оздоровчого табору «Буревісник», відноситься до земель саме державної форми власності, оскільки Херсонський державний університет є вищим навчальним закладом IV рівня акредитації державної форми власності. З наведених підстав судом не приймаються доводи представників відповідачів щодо належності спірних земельних ділянок до комунальної власності. Відповідно до ч. 9 ст. 149 ЗК України, земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, зокрема, земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого та рекреаційного призначення, вилучає лише Кабінет Міністрів України, а не органи місцевого самоврядування. Згідно з ч. 8 ст. 122 ЗК України, Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування тільки у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу. Отже, виключно тільки Кабінет Міністрів України за погодженням з Міністерством освіти і науки України, може прийняти рішення щодо вилучення земельної ділянки державної власності, але жодного такого погодження матеріали справи не містять. Повноважень щодо вилучення земельної ділянки державної форми власності, яка перебуває у постійному користуванні Херсонського державного університету Лазурненська селищна рада не мала, а відтак оскаржувані рішення селищної ради прийняті із перевищенням повноважень, визначених статтями 24, 26 Закону України «Про місцеве самоврядування». З огляду на вказане суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про визнання недійсними та скасування оскаржуваних рішень селищної ради. В подальшому ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 11 травня 2017 року провадження по справі № 663/1738/16-ц в частині вимог у відношенні [PERSON] було закрито, оскільки останній є суб`єктом господарювання і цей спір пов`язаний зі здійсненням ним підприємницької діяльності на спірній земельній ділянці. Постановою Великої палати Верховного суду від 19.10.2019 в справі № 663/1738/16-ц, залишено в силі (в нескасованій Апеляційним судом Херсонської області ухвалою від 11 травня 2017 року частині) рішення суду першої інстанції. При цьому, 29.11.2017р. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення апеляційного суду Херсонської області від 13.03.2017 у справі № 663/2845/14-ц та залишив в силі рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 28.10.2016р. у справі № 663/2845/14-ц про, що постановив відповідну ухвалу. У даній ухвалі суд касаційної інстанції вказує на те, що колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що процедура отримання Херсонським державним університетом земельної ділянки у постійне користування була порушена і таке порушення могло вплинути на права позивачки [PERSON] , оскільки Херсонському державному університету надано у користування земельну ділянку іншої площі, межі якої не визначено в натурі (на місцевості), і відведення цієї земельної ділянки у користування повинно було проводитись з обов`язковим розробленням проекту землеустрою. Зважаючи на вищевикладене та враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що разом з об`єктами нерухомого майна - базою відпочинку, розташованою за адресою: [ADDRESS] , а саме: будівлями літ. «А», «Б», «В», «Г», «Ж», більярдною «Д», госп. будівлі «З», від держави до ВАТ «Городоцький верстатобудівний завод «Говер» на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України перейшло право користування земельною ділянкою під ними та частиною земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування, яке в подальшому перейшло від ВАТ «Городоцький верстатобудівний завод «Говер» до ТОВ «Говер», а потім від товариства до [PERSON] . При цьому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ було встановлено, що на час прийняття Лазурненською селищною радою рішення від 24 жовтня 2006 року № 106 щодо затвердження університетом технічної документації та видачі йому державного акта від 14 листопада 2006 року на право постійного користування земельною ділянкою, вказана земельна ділянка фактично не була вільною від інших об`єктів нерухомості, а останні не належали університету ані на праві власності, ані на підставі будь-якого іншого речового права. Отже наявність такого майна виключала можливість використання земельної ділянки університетом під розміщення його спортивно-оздоровчого табору «Буревісник». За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що рішення Лазурненської селищної ради від 24 жовтня 2006 року № 106, яким затверджено технічну документацію та надано Херсонському державному університету у постійне користування земельну ділянку площею 5,1188 га по [ADDRESS] під розміщення спортивно-оздоровчого табору «Буревісник», не може вважатися законним і має бути визнано недійсним, як і державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 322884, виданий Херсонському державному університету 14 листопада 2006 року Лазурненською селищною радою. При цьому ВСС України керувався правовим висновком Верховного суду України викладений у Постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду. 14 грудня 2017 року заступник Генерального прокурора України подав до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 листопада 2017 року, з підстави передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), зокрема у зв`язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме: неправильне застосування положень статті 377 Цивільного кодексу України та статті 120 Земельного Кодексу України, та незастосування до спірних правовідносин статей 84, 142, 149 Земельного Кодексу України та статті 63 Закону України «Про освіту». Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року у задоволенні заяви заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 29 листопада 2017 року відмовлено. Отже, у справі № 663/2845/14-ц за позовом [PERSON] судами було встановлено наступні обставини: На підставі договору купівлі-продажу від 29 грудня 2004 року, укладеного між ТОВ «Говер» і [PERSON] , останній належить база відпочинку, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , та складається з будинку літ. «А» площею 114,3 кв. м, будинку літ. «Б» площею 115,5 кв. м, будинку літ. «В» площею 116,7 кв. м, будинку літ. «Г» площею 115,5 кв. м, більярдної літ. «Д» площею 77,1 кв. м, будинку літ. «Ж» площею 75,9 кв. м, господарської будівлі літ. «З». Право власності на зазначене нерухоме майно за [PERSON] зареєстровано 17 березня 2006 року. При цьому первісним власником та продавцем даного майна була держава в особі органу державної влади - ФДМУ. Так, орган державної влади ФДМУ, представляючи державу у вказаних правовідносинах і діючи від її імені, оформив у державну власність нерухоме майно, а саме базу відпочинку, яку в подальшому продав ВАТ «Городоцьке верстатобудівне об`єднання «Говер», а воно продало її ТОВ «Говер», яке у свою чергу відчужило її [PERSON] . До [PERSON] разом з об`єктами нерухомого майна - базою відпочинку, розташованою за адресою: [ADDRESS] перейшло право користування земельною ділянкою під ними та частиною земельної ділянки, необхідної для їх обслуговування. На час прийняття Лазурненською селищною радою рішення від 24 жовтня 2006 року № 106 щодо затвердження університету технічної документації та надання у постійне користування Херсонському державному університету земельної ділянки площею 5,1188 га та видачі йому державного акта від 14 листопада 2006 року на право постійного користування земельною ділянкою, вказана земельна ділянка фактично не була вільною від інших об`єктів нерухомості, а останні не належали університету ані на праві власності, ані на підставі будь-якого іншого речового права. Наявність такого майна виключала можливість використання земельної ділянки університетом під розміщення його спортивно-оздоровчого табору «Буревісник». Херсонський державний університет, як правонаступник Херсонського державного педагогічного інституту ім. Н.К. Крупської та Херсонського державного педагогічного університету, а також власник нерухомого майна має право на оформлення земельної ділянки під ним на відповідному речовому праві. Отже за вказаних обставин, які встановлені рішенням суду, що набрало законної сили Херсонський державний університет не є користувачем земельної ділянки площею 5,25 га за адресою: [ADDRESS] . Даний висновок суду касаційної інстанції повністю узгоджується з правовим висновком, який зробив Верховний суд України в Постанові №6-2225цс16 від 12.10.2016р., згідно якого право користування припиняється в разі набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, навіть якщо площа ділянки під ним є лише частиною ділянки первинного землекористувача. У даній Постанові Верховний Суд України вказує, що пунктом «е» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. При цьому ВСУ зазначає, що у справі, яка переглядається, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові, неправильно застосували положення статей 120, 125, 141 ЗК України та дійшли помилкового висновку про те, що чинне законодавство не передбачає припинення права користування земельною ділянкою в разі набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, площа земельної ділянки під яким є лише частиною земельної ділянки первинного землекористувача. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, правильно застував вищезазначені норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про те, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. Вказана Постанова ВСУ мотивована тим, що фактичне користування земельною ділянкою, на якій розташоване нерухоме майно (нежитлові приміщення), здійснює його власник. Як вбачається з матеріалів заяви, заявник, посилаючись на підставу перегляду рішення за нововиявленним обставинами зазначає про те, що у Херсонського державного університету були відсутні законні підстави використовувати земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] під розміщення його спортивно-оздоровчого табору «Буревісник», і як наслідок відсутні порушення оспорюваними договорами оренди прав позивача за захистом який університет звернувся до суду. Вказані обставини встановлені рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 28.10.2016 по справі № 663/2845/14-ц. При цьому вказане рішення набуло законної сили 29.11.2017 у зв`язку зі скасуванням рішення апеляційного суду Херсонської області від 13.03.2017 по даній справі. Таким чином зазначені обставини існували на час розгляду Скадовським районним судом Херсонської області справи № 663/1738/16-ц. Згідно з ч.ч.1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Аналіз зазначених норм свідчить, що їх суттю є пов`язання використання земельної ділянки саме з використанням розташованого на такій земельній ділянці об`єкта нерухомості. При цьому, у Постанові від 30 травня 2018р. (Справа № 908/1990/17) Верховний Суд робить висновок про те, що з системного аналізу ст.ст. 120, 141 ЗК України вбачається, що відчуження нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці є підставою припинення права землекористування, з подальшим внесенням цих відомостей в реєстр. Таким чином, враховуючи, що зазначені обставини не були відомі [PERSON] під час судового розгляду, і стали відомі йому після набрання рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій тому, доводи заяви суд знаходить обґрунтованими, та такими що підлягають задоволенню шляхом скасування рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02.02.2017р. у справі № 663/1738/16-ц та ухвалення нового рішення, яким відмовити Херсонському державному університету в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved