Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У позовній заяві вказано, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться у м. Василівка Запорізької області, що підтверджується договором дарування від 08 травня 2012 року, посвідченим [PERSON], державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області і зареєстрованим у реєстрі за № 414, а також витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно. Відповідач, яка є донькою позивача, з 04.05.2017 року зареєстрована у належній позивачу квартирі, проте фактично там не проживає з моменту реєстрації, що підтверджується актами обстеження житлового приміщення, перевірки реєстрації і проживання відповідача за 20 травня 2018 року та 14 липня 2018 року, засвідчені головою квартального комітету [PERSON] (м. Васнлівка, вул. Морозова 19), а також мешканцями будинку № 8 по вул. 40 років Перемоги в м. Василівка: [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]), [PERSON] ([ADDRESS]). З часу реєстрації, а саме з травня 2017 року по теперішній час відповідач у вказаній квартирі не проживає, вона добровільно вибралася з квартири, забрала свої речі і перейшла проживати до іншого житлового приміщення, адреса якого позивачу невідома. Крім цього, перешкод щодо користування житловою площею в квартирі позивач не чинив. Комісія підтвердила відсутність будь-яких речей відповідача в квартирі. В належній позивачу квартирі зареєстровані і постійно проживають - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою про склад сімї. Відповідач не бере участі в утриманні квартири, сплаті за комунальні послуги, добровільно покинула зареєстроване місце свого проживання. Реєстрація відповідача за вказаною адресою порушує права позивача, а також осіб що постійно проживають в квартирі та змушені сплачувати за житлово-комунальні послуги з врахуванням кількості осіб, зареєстрованих за вказаною адресою, що позбавляє їх можливості отримати субсидії і ставить у скрутне матеріальне становище. Тому, позивач [PERSON] просить визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі № 55, розташованій в будинку № 8, по вул. 40 років Перемоги у м. Василівка, Запорізької області, у звязку з відсутністю в ній понад шість місяців без поважних на те причин. У судове засідання позивач не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, згідно ст. ст. 76, 169, 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу та винести заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Крім того, враховуючи думку позивача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], яка знаходиться у м. Василівка Запорізької області, що підтверджується договором дарування від 08 травня 2012 року, посвідченим [PERSON], державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області і зареєстрованим у реєстрі за № 414, а також витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с. 7, 8). Відповідач, яка є донькою позивача, з 04.05.2017 року зареєстрована у належній позивачу квартирі, проте фактично там не проживає з моменту реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно копій актів про фактичне не проживання від 20.05.2018 року та 14.07.2018, складеного членами комісії в складі голови квартального комітету та мешканців будинку № 8 по вул. 40 років Перемоги м. Василівка, Запорізької області, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] фактично не проживає з травня 2017 року, речі, які б підтверджували факт її проживання в даній квартирі відсутні (а.с. 14-15). Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області від 05.07.2018р. про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Василівської міської ради гр. [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO] з 04.05.2017 р. по теперішній час (а.с. 8-а). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням, у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку в квартирі № 55, розташованому в будинку № 8, по вул. 40 років Перемоги у м. Василівка Запорізької області. Позивач, як власник вказаного житла, має право, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Його право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України, позивач не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст. 71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг кімнати відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, права позивача, як власника кімнати, захищаються державою. При цьому, суд враховує, що ст. 29 ЦК України передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідач не надав суду жодного належного та достатнього доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову (якщо такі є). На підставі ст.ст. 29, 316-319, 325, 386, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved