Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому вказала, що з березня 2011 року по липень 2016 року вони з відповідачем проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, в зв'язку з чим позивачка вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісяця, до досягнення сином повноліття. Позивач у судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Відповідач у судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття; якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.05.2013 р., [PERSON] народився [INFO], його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] до (а.с.5). У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, але зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина, надавати йому необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, приймаючи до уваги що на даний час мінімальний розмір аліментів складає 50% від прожиткового мінімуму (для дітей від 6 до 18 років - 1860 грн.) що дорівнює 930 грн. на одну дитину, тому суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають повному задоволенню. А саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст.ст. 180, 182, 183, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved