Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-14 00:00:00

У позовній заяві вказано, що на підставі розпорядження голови Василівської районної державної адміністрації від 06.06.1996 р. № 502 «Про передачу майна Таврійського дослідно-промислового гірничо-збагачувального комбінату до комунальної власності Степногірської селищної Ради народних депутатів» і Акту передачі загальнодержавного майна Таврійського дослідно-промислового гірничо-збагачувального комбінату від 05.08.1996 р., гуртожиток «Сучасник», розташований у будинку № 3-б по вул. Молодіжна в смт. Степногірськ, передано до комунальної власності Степногірської селищної ради. 17 квітня 2012 року рішенням виконавчого комітету Степногірської селищної ради № 181, житлову кімнату № 72 (з підселенням) житловою площею 12 кв.м у гуртожитку «Сучасник», розташованого у смт. Степногірськ по вул. Молодіжна, 3-б, було виділено гр. [PERSON] зі складом сімї 1 чоловік. 03.05.2012 року [PERSON] отримав у Степногірській селищній раді ордер за № 478 на вселення в дане житлове приміщення, 11.05.2012 року прописався у даному житловому приміщенні та став наймачем даної житлової кімнати. Відповідно до актів перевірки фактичного проживання від 15.03.2017 року та 06.04.2017 року, за свідченнями сусідів, наймач [PERSON] фактично не проживає довгий час, більше 6 місяців за адресою: кімн. № 72, гуртожиток «Сучасник, смт. Степногірськ, вул. Молодіжна, 3 б. Електроенергією та водопостачанням відповідач не користується, не сплачує послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території. Тому, Степногірська селищна рада Василівського району Запорізької області просить визнати гр. [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням у кімнаті № 72 (з підселенням) гуртожитку «Сучасник», розташованому в будинку № 3-б, по вул. Молодіжна у смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних на те причин; стягнути з відповідача гр. [PERSON] витрати по сплаті судового збору в розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок) у місцевий бюджет Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області на р/р № 354190030319992, МФО 813015, ЄДРПОУ 25483063 ГУДКСУ в Запорізькій області. У судове засідання представник позивача [PERSON] селищної ради Василівського району Запорізької області [PERSON] не зявилася, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, задовольнивши позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно до вимог ст.ст. 224, 225 ЦПК України зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, згідно ст. ст. 76, 169, 224 ЦПК України вважає можливим розглянути справу та винести заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Крім того, враховуючи думку позивача, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд прийшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Так, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Виконавчого комітету Степногірської селищної ради № 181 від 17 квітня 2012 року про виділення кімнати № 72 у гуртожитку «Сучасник» гр. [PERSON], вирішено виділити кімнату жилою площею 12 кв.м, загальною площею 21,42 кв.м, у кімнаті № 72 з підселенням, в гуртожитку «Сучасник» розташованого за адресою: смт. Степногірськ по вул. Молодіжна, буд. № 3-б Василівського району Запорізької області гр. [PERSON], склад сімї 1 чол., який з 12.09.2005 року перебував в черзі на отримання житла у гуртожитку при виконкомі Степногірської селищної ради; ордер на вселення гр. [PERSON] у кімнату № 72/2 в гуртожитку «Сучасник», розташованого в буд. № 3-б по вул. Молодіжній у смт. Степногірськ, видати за умови надання ним у місячний термін довідки з РКП «Василівське БТІ» про відсутність житла у приватній власності та довідок про відсутність заборгованості за спожиті комунальні послуги за попереднім місцем проживання з комунальних підприємств селища; зобовязати гр. [PERSON], як головного наймача кімнати № 72/2 у гуртожитку «Сучасник», розташованого у буд. № 3-б по вул. Молодіжній в смт. Степногірськ у місячний термін укласти договори по найму жилого приміщення та користуванню комунальними послугами з комунальними підприємствами селища та неухильно виконувати їх умови з: КП «Дім», Степногірським ЕЦ ВВ КП «Облводоканал» ЗОР (а.с. 8). 03 травня 2012 р. виконавчим комітетом Степногірської селищної ради було видано ордер № 478 гр. [PERSON] на право заселення у кімнату № 72 ( з підселенням) жилою площею 21,42 кв. м у гуртожитку «Сучасник», вул. Молодіжна, 3 б, в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, згідно рішення виконкому Степногірської селищної ради за № 181 від 17.04.2012 р. Склад сімї [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно копії акту про фактичне не проживання від 15.03.2016 року, складеного членами комісії комунального підприємства «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, [PERSON] у кімнаті № 72 по вул. Молодіжна, 3 б, смт. Степногірськ фактично не проживає за даною адресою довгий час, ніколи його не бачили, а саме більше 6 місяців (а.с. 11). Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області від 06.04.2017 р. про реєстрацію місця проживання особи, за відомостями Степногірської селищної ради гр. [PERSON], [INFO], зареєстрований (з підселенням) за адресою: смт. Степногірськ, вул. Молодіжна, буд. 3 Б[ADDRESS] з 11.05.2012 р. по теперішній час (а.с. 10). Відповідно до акту від 06 квітня 2017 р., складеного членами комунального підприємства «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, квартиронаймача [PERSON][ADDRESS] (з підселенням) по вул. Молодіжна 3 б, смт. Степногірськ, на момент перевірки було встановлено, що відповідача [PERSON] вдома не виявилось. Зі слів сусідів гр. [PERSON] за даною адресою не зявлявся більше 3 років (а.с. 12). Як видно з довідки комунального підприємства «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області № 166 від 06.04.2017 р., за адресою: вул. Молодіжна, б. 3 Б[ADDRESS], квартиронаймач [PERSON] (з підселенням), з 01.05.2012 р. по теперішній час було відсутнє споживання електроенергії (а.с. 13). Згідно довідки комунального підприємства «Дім» Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області № 167 від 06.04.2017 р., [PERSON], станом на 01.04.2017 р. має заборгованість з надання послуг за обслуговування будинку та прибудинкової території у розмірі 2518,60 грн. (а.с. 15). [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], за період з 01.05.2012 р. по даний час послугами водопостачання та водовідведення фактично не користується, що підтверджується копією довідки від 07.04.2017 р., виданою Степногірським експлуатаційним цехом водопостачання і водовідведення Комунального підприємства «Облводоканал» Запорізької обласної ради (а.с. 14). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням, у звязку із не проживанням за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Отже, рішення суду про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є підставою для зняття його з реєстраційного обліку в кімнаті № 72 (підселенням) гуртожитку «Сучасник», розташованому в будинку № 3-б, по вул. Молодіжна у смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області. Позивач, як власник вказаного житла, має право, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 317 ЦК України, володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Його право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 321 ЦК України, позивач не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач не проживає у вказаному житловому приміщенні, підстав для продовження терміну зберігання за ним права користування спірним житловим приміщенням, передбачених\~ст. 71 ЖК України\~немає, участі в оплаті комунальних послуг кімнати відповідач не приймає, що свідчить про втрату ним інтересу до спірного житлового приміщення як до свого постійного місця проживання, тому відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Таким чином, права позивача, як власника кімнати, захищаються державою. При цьому, суд враховує, що ст. 29 ЦК України передбачає, що місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь в справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь в справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідач не надав суду жодного належного та достатнього доказу на підтвердження своїх заперечень проти позову (якщо такі є). На підставі ст.ст. 29, 316-319, 325, 386, ч. 2 ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved