Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди, зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення та стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.06.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень №Ф-9658-15, у відповідності до п.1, якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою [ADDRESS], загальною площею 27,0 кв.м. Вказує, на те, що відповідно до довідки про заборгованість та розрахунку по орендній платі №4-2302-882 від 07.07.206 року, станом на 06.07.2016 року відповідачем орендна плата за користування об'єктом оренди вносилася невчасно та не в повному обсязі, визначеному умовами договору та допущено заборгованість на загальну суму 20 394, 91 грн. Просить суд розірвати договір оренди від 24.06.205 №Ф-9658-15 нежитлових приміщень укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] ([ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Франківський РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, 03.12.2003 року, Ідентифікаційний номер [NUMBER]); зобов'язати [PERSON] ([ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Франківський РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, 03.12.2003 року, Ідентифікаційний номер [NUMBER]) звільнити та повернути (виселити) у 15-ти денний строк, шляхом передачі за актом приймання передачі Орендодавцю - Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, нежитлові приміщення загальною площею 27,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; стягнути із [PERSON] на користь Управління комунальної власності Львівської міської ради заборгованість з орендної плати в розмірі 20 394,91 грн; судові витрати покласти на відповідача. Через канцелярію суду від представника позивача поступила заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив про причини неявки, хоча належним чином була повідомлений про час та місце слухання справи, про наслідки неявки. З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати справу у його відсутності, згідно ст.169, 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. 24 червня 2015 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) укладено договір оренди № Ф-9658-15, згідно умов якого позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування нерухоме майно - приміщення, що знаходяться за адресою [ADDRESS], загальною площею 27,0 кв.м. У відповідності до п.5.6. договору, відповідач сплачує орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця. Відповідно до п.7.1.2. орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Як вбачається з довідки від 07.07.2016р. №42302-882, яка міститься в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.07.2016р. складає 20394,91 грн., заборгованість виникла за період з 01.10.2015 по 31.05.2016 року. Пункт 6.2.5.3. договору вказує на те, що орендодавець має право достроково розірвати договір, зокрема, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд. У відповідності до п.10.2. спори, які виникають між сторонами за цим договором, або у зв'язку з ним, вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно з п. 11.2. договір може бути припинений за згодою сторін, рішенням суду, або з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважаться таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.626 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст.628 ЦК України вказує на те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч.ч.1,2 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Частина 2 ст.651 ЦК України вказує на те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У відповідності до ст.27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає доведеними в силу ст. 60 ЦПК України обставини, на які покликається позивач, як на підстави задоволення позову, який відповідачем жодним чином не спростовано. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved