overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 16.08.2003 року у виконкомом Новолуганської сільради Артемівського району Донецької області, актовий запис № 07. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому, із врахуванням змін та уточнень до позовної заяви від 03.03.2015 року, просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позовних вимог послався на те, що 01.05.1976 року був зареєстрований шлюб з відповідачем. Від подружнього життя у сторін є повнолітні діти. Вказує, що з відповідачем спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Вказує, що протягом останніх 10 років проживає з іншою жінкою. 31.03.2015 року відповідач подала пояснення на позовну заяву, у яких зазначила, що на розірвання шлюбу погоджується. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала, просить шлюб не розривати задля вирішення спірного питання стосовно квартири, яка приватизована на позивача. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що з 01.05.1976 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно 04.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області (а.с. 5). Від подружнього життя у сторін є повнолітні діти. Сімейне життя в сторін не склалося, протягом останніх 10 років проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 21.02.1998 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з серпня 2014 року веде проживає з іншою жінкою, з якою має намір укласти шлюб. Вказує, що втратив до відповідача почуття любові. Відповідач 13.03.2015 року подала до суду заяву про надання строку для примирення, оскільки з позивачем мають двох дітей, які, на її думку, повинні проживати в повноцінній сім'ї. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Пояснив, що все обдумав, часу для примирення не потрібно. Стверджує, що проживає з іншою жінкою та має намір з нею одружитися. Просить позов задовольнити та розірвати між ним та відповідачем шлюб. Відповідач у судовому засіданні позов визнала, строку для примирення не потрібно, тому просить позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 21.02.1998 року перебувають у зареєстрованому шлюбу (а.с. 7). Від подружнього життя в останніх двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 8, 9). Сімейне життя в сторін не склалося, шлюбних стосунків не підтримують, з серпня 2014 року позивач проживає з іншою жінкою. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON], є власником будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право власності серія [NUMBER] виданого 29 лютого 2012 року. Відповідно до довідки форми 3, виданої 12 грудня 2014 року № 3336, у даній квартирі зареєстровано шість людей, у тому числі й відповідач [PERSON]. [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. 11 листопада 2010 року за згоди [PERSON]. Однак, відповідач фактично, з дня прописки та на даний час в зазначеному будинку не проживав та не з'являвся. Що підтверджується письмовими заявами свідків: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач до суду не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чинном. За таких обставин суд ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у будинку [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [PERSON], є власником будинку [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Свідоцтвом про право власності серія [NUMBER] виданого 29 лютого 2012 року. Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача будинку [ADDRESS], позивач посилаються на свої пояснення, покази свідків та письмові докази. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше шести місяців без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що йому належить квартира № 33 по пр. Газети «Правда», 6-а в м. Дніпропетровську. Проте, у вказаній квартирі залишається бути зареєстрованою відповідач, який не проживає за зазначеною адресою та виписуватись не збирається. На підставі викладеного просив суд, усунути перешкоди у користуванні квартирою, шляхом зняття з реєстрації відповідача [PERSON] за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда»[ADDRESS]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав. Відповідач в судове засідання у справі не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, про що свідчить оголошення в газеті, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання з?явився, проти задоволення позову не заперечував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачу, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] від 26.04.2015 року за реєстровим № 2-441, належить квартира № 33 по пр. Газети «Правда», 6-а в м. Дніпропетровську. Відповідач по справі є колишньою дружиною сина позивача [PERSON] та зареєстрована за адресою: [INFO]Правда», кв. 33, буд. 6-а. Згідно довідки, виданої Головою квартального комітету № 22 у м. Дніпропетровську, відповідач [PERSON] та її неповнолітня донька [PERSON] проживають з липня 2015 року за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Магнітна, 6/1а. З пояснень позивача вбачається, що відповідач у спірній квартирі не проживає з 2013 року, особистих речей не має, комунальні послуги не сплачує. Факт реєстрації відповідача у спірній квартирі порушує права та інтереси позивача, оскільки останній оплачує низку комунальних послуг (поставку гарячої та холодної води та ін.) виходячи з кількості осіб, зареєстрованих у спірній квартирі, у звязку з чим несе невиправдані додаткові витрати. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 98. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 14 квітня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO], Спільне життя між ними не склалося на підставі різних характерів, поглядів на сімейне життя та взаємовідносини у сім'ї, внаслідок чого почали виникати постійні сварки, результатом яких стало взаємне відчуження та небажання підтримувати шлюбні відносини. Фактично шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з осені 2010 року, коли відповідач забрав свої власні речі та переїхав мешкати за місцем своєї реєстрації у с. Ковшарівку Купянського району. З цього часу сторони почали жити окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття любові та поваги один до одного втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим, оскільки такий шлюб буде шкодити їх правам та інтересам. Майнового спору між ними немає. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення і доводи позивача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 14 квітня 2007 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого 14.04.2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 98 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 499 (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова 21.04.2000 року, актовий запис № 341. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначив, що 21 квітня 2000 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. З 2013 року їх шлюб фактично розпався та з цього часу сторони хоча і мешкають разом в одному будинку, однак шлюбно-сімейні відносини не підтримують, загального спільного господарства не ведуть, почуття кохання до дружини втрачено. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого виникали постійні сварки. Крім того, формальне існування сім'ї не відповідає їх інтересам. Вважає збереження родини неможливим. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у ньому Відповідач у судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що дійсно родина існує формально, проживають разом в одному будинку, однак шлюбно-сімейні відносини між нею та чоловіком відсутні близько двох років. Спільне господарство ведуть окремо. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 21 квітня 2000 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], Московським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 341. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району 11.07.2000 року (а.с. 4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. Наданий судом строк для примирення позитивних результатів не приніс. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2013 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу та примирення сторін неможливо. За таких обставин, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою своєї реєстрації. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 10 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області, актовий запис № 08. Від шлюбу з позивачем у відповідача народився син [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у червні 2010 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу та примирення сторін неможливо. За таких обставин, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою своєї реєстрації. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 25 червня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 777. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором № R53100520399В від 27 січня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 50000,00 гривень, строк повернення до 27 січня 2017 року, із щомісячною сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20% річних. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 23 жовтня 2014 року має заборгованість в сумі 81361,85 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 січня 2014 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 50000,00 гривень, що підтверджується копіями кредитного договору від 27 січня 2014 року (а.с.7-9), довідки про умови кредитування (а.с.10-14), анкетою-заявою на одержання кредиту (а.с.28-30). Отримання коштів за вказаним договором підтверджується копією меморіального ордеру № 38322 від 27 січня 2014 року (а.с.31). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.23) станом на 23 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 81361,85 грн. в тому числі: 50663,83 грн. - сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, 8050,51 грн. - сума боргу за відсотками (плата за користування кредитом) з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо сплати відсотків, 12244,05 грн. - сума боргу за комісією за обслуговування кредиту з урахуванням 0,5% пені, нарахованої у зв'язку з порушенням зобов'язань, 10403,46 грн. - сума пені, нарахованої у зв'язку із несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту у розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 813,63 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою він перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя не склалося, внаслідок чого проживають окремо. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області. В судовому засіданні позивач позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов визнала, проти примирення заперечувала. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що сторони з 10 жовтня 2014 року перебувають в зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бородянського районного управління юстиції у Київській області шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Враховуючи, що відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається та оскільки позивачка позов визнала, проти примирення заперечувала, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved