Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу квартири від 25.10.2019 року, укладеного із [PERSON] , від імені якого на підставі довіреності діяла [PERSON] . Відповідно до п.5.9 зазначеного договору купівлі-продажу продавець зобов`язався звільнити квартиру 25 жовтня 2019 року, але до теперішнього часу відповідачі з обліку за зареєстрованим місцем проживання не знялися. У квартирі відповідачі не проживають, їхніх особистих речей та майна в квартирі немає, їх місце перебування не відоме. Наявність реєстрації відповідачів в квартирі завдає йому матеріальних збитків. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив позов задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.81). Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про розгляд справи повідомлялися шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному сайті Бердянського міськрайонного суду (а.с.87-89), оскільки судові повістки повернулися до суду з відміткою « адресат відсутній». Причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких підстав, суд ухвалив розглянути справу за відсутності учасників провадження в заочному порядку за наявними матеріалами, без здійснення фіксування судового судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд встановив таке. 25.10.2019 року між позивачем [PERSON] і [PERSON] , від імені якого за довіреністю діяла [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу Запорізької області Дмитренко М.Р., зареєстрований в реєстрі № 1283 (а.с.6,7). Відповідно до п.5.9. договору купівлі-продажу продавець зобов`язався звільнити квартиру 25 жовтня 2019 року, але до теперішнього часу своє зобов`язання не виконав. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради № 19315 від 14.11.2019р., місце проживання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровано в квартирі [ADDRESS] (а.с.9). Факт реєстрації відповідачів в квартирі також підтверджується довідками відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради від 26.12.2019р. та довідками відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області від 04.12.2019р. (а.с.29-31, 19,20А). Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року №75/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частина 2 статті передбачає, що на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідачі не є членами сім`ї теперішнього власника квартири. Отже, відповідно до положень статті 391 ЦК України позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, оскільки відповідачі добровільно не знялися з реєстрації місця проживання у цій квартирі у строк, встановлений п. 5.9 договору купівлі -продажу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved