Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що 15 липня 2006 року вона та відповідач зареєстрували шлюб, який 18 листопада 2009 року було розірвано. 27 листопада 2006 року у них народився син [PERSON]. Так як відповідач свого батьківського обовязку по вихованню сина не виконує, не цікавиться його навчанням та здоровям, не надає будь-якої допомоги на його утримання, не сплачує стягувані з нього рішенням суду на утримання сина аліменти, просить суд позбавити його батьківських прав щодо згаданої дитини. У судовому засіданні позивачка, її представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Крім цього, позивачка пояснила суду, що у звязку з невідвідуванням відповідачем сина понад 6 років, останній його не знає. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи через свою матір, за місцем проживання у якої він зареєстрований, до суду не зявився. Вислухав думки прокурора, представника органу опіки та піклування, які просять позбавити відповідача батьківства щодо його сина, заслухав пояснення позивачки, її представника, дослідив письмові докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. Згідно ст.150 СК України батьки серед іншого зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Як вбачається з рішення Рожищенського районного суду від 29 жовтня 2009 року (а.с.7), свідоцтв про розлучення сторін та про народження дитини (а.с.5, 6), 15 липня 2006 року сторони уклали шлюб, який 18 листопада 2009 року розірвали. 27 листопада 2006 року у них народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу залишився проживати з матірю, позивачкою у справі. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківства, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини. Відповідач, як ствердила його матір [PERSON], шість років безперервно перебуває за межами України. З листа директора загальноосвітньої школи 1-111 ступеня №3 м.Рожище (а.с.16), письмових пояснень сусідів позивачки [PERSON], [PERSON] (а.с.18, 20) вбачається, що відповідач [PERSON] участі у вихованні свого сина [PERSON] не бере, жодного разу його не відвідував як за місцем навчання, так і за місцем проживання, не цікавиться його успішністю, здоровям. Рішенням вищезгаданого суду від 29 жовтня 2009 року (а.с.18) вбачається, що з нього в користь позивачки на утримання сина вирішено стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач таких аліментів належним чином не сплачує у звязку з чим станом на 21 січня 2015 року його заборгованість по них складала 5756 грн. 56 коп., що стверджено довідкою відділу державної виконавчої служби Камінь-Каширського районного управління юстиції №03-24/35 від 23 січня 2015 року (а.с.11). Те, що він ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню сина, після розлучення не відвідує його, належним чином його не утримує, не цікавиться його життям, навчанням, підтверджено і висновком органу опіки та піклування, яким є Рожищенська райдержадміністрація, від 08 травня 2015 року (а.с.22). Згідно цього висновку зазначений орган опіки та піклування враховуючи інтереси малолітнього [PERSON] вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо нього. Зясував обставини справи та перевірив їх доказами суд, як і орган опіки та піклування доходить висновку, що на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його сина [PERSON], так як він тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по його вихованню, більше шести років не проявляє щодо нього щонайменшої батьківської турботи, доказів того, що він не має такої можливості суду не подав. Те, що відповідач сплачує хоч і не вчасно аліменти на його утримання за рішенням суду, цього висновку не спростовує. Суд відповідно до аб.2 ч.2 ст.166 СК України питання про стягнення аліментів на дитину не вирішує, оскільки таке питання вже вирішено вищезгаданим рішенням Рожищенського районного суду (а.с.9). Задовольняючи позовні вимоги, суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в користь позивачки 243 грн. 60 коп. понесених нею витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved