Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», в якому просила припинити іпотеку квартири [ADDRESS] та зобовязати нотаріуса зняти заборони на відчуження вказаного нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що спірне майно передавалось в іпотеку для забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором. Враховуючи те, що кредитне зобовязання було припинено погашенням заборгованості, позивач вважає, що іпотека також є припиненою на підставі положень чинного законодавства. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідач позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.11.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» укладено кредитний договір №2102/1107/71-084 про отримання кредитних коштів в сумі 17000 дол. США. Для забезпечення належного виконання кредитних зобовязань 22.11.2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. 22.11.2007 року приватним нотаріусом Херсонського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження вказаної квартири та внесено обтяження (реєстраційний номер 6081198) у вигляді заборони на нерухоме майно. В липні 2012 року банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 24.07.2012 року стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Сведбанк»\~(який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк»)\~заборгованість за кредитним договором №2102/1107/71-084 від 22.11.2007 року в сумі 14758,69 дол. США (що еквівалентно 117966,21 грн.). Згідно розрахунку заборгованості, наданого банком, заборгованість [PERSON] за договором складала: 8593,59 дол. США заборгованість за кредитом; 4187,48 заборгованість за процентами та 1977,62 дол. США пені за прострочення сплати кредиту та відсотків. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 24.09.2012 року розстрочено стягнення кредитної заборгованості шляхом сплати [PERSON] суми боргу рівними частинами по 500 дол. США щомісяця. Вказані судові рішення не були оскарженні та набрали законної сили. До матеріалів справи позивачем долучено копії квитанцій про сплату заборгованості за кредитним договором на загальну суму 117966,5 грн., відповідно до яких останній платіж [PERSON] здійснено 06.10.2014 року. 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» за договором факторингу відступило право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки від 22.11.2007 року Товариству з обмеженою Відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс». В листопаді 2014 року на адресу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» позивач направила лист-звернення, в якому просила надати довідку про відсутність заборгованості та лист про зняття заборони відчуження іпотечної нерухомості. У відповідь відповідач повідомив про наявність заборгованості за кредитним договором. Положеннями ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 599 ЦК України зобовязання припиняться виконанням, проведеним належним чином. Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобовязання забезпеченого заставою. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобовязання. Таким чином, враховуючи не виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, банк скористався своїм правом і достроково стягнув заборгованість за кредитним договором, яку позивач, з урахуванням ухвали суду про розстрочення виконання рішення суду, повністю сплатила. Доводи представника відповідача про наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором не підтверджуються належними та допустимими доказами. Наявні в матеріалах справи розрахунки є суперечливими. На пропозицію суду надати детальний помісячний розрахунок заборгованості, представник відповідача повідомив про відсутність такого розрахунку та про неможливість його надання. У звязку з не доведенням відповідачем наявності заборгованості за кредитним договором №2102/1107/71-084 від 22.11.2007 року, суд вважає, що після погашення позивачем заборгованості кредитне зобовязання припинилося його виконанням. У звязку з припиненням основного зобовязання іпотечне зобовязання також припинилося. Враховуючи наявністю спору, позивач відповідно до положень ст. 16 ЦК України вірно обрала спосіб захисту і звернулась до суду з вимогами про припинення вказаних правовідносин. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved