Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 4834-Д від 27.09.2012 року в сумі 20 717,22 гривень та судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Кредитною спілкою Профспілок МВС України та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4834-Д, відповідно до умов якого спілка надала у користування [PERSON] кредитні кошти в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків 33% річних, строком на 36 місяців. Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем, які виникли за кредитним договором № 4834-Д від 27.09.2012 року, між позивачем та відповідачами, [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки №1381 і 1382 від 27.09.2012 року, відповідно до умов яких поручителі зобов'язались перед Кредитною спілкою Профспілок МВС України відповідати за зобов'язаннями [PERSON] в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його використання, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитній спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, про день і час розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що, 27.09.2012 року, між Кредитною спілкою Профспілок МВС України та [PERSON] був укладений кредитний договір № 4834-Д, відповідно до умов якого спілка надала кредит в сумі 25 000,00 грн., зі сплатою відсотків 33% річних, строком на 36 місяців. Встановлено, що Кредитна спілка Профспілок МВС України виконала свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 25 000,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером №867 від 27.09.2012 року. Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] перед позивачем, які виникли за кредитним договором № 4934-Д від 27.09.2012 року, між позивачем та відповідачами [PERSON] і [PERSON] були укладені договори поруки №1381 та №1382 від 27.09.2012 року, відповідно до умов яких останні зобов'язались перед Кредитною спілкою Профспілок МВС України відповідати по зобов'язаннях [PERSON] в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його використання, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитній спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Відповідно до умов вказаних договорів поруки відповідальність відповідачів є солідарною. Положенням статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 536 ЦК України встановлює, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором. Відповідно з п.1, п.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення Боржником зобов'язання забезпеченого порукою, Боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні Боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] сплачував чергові платежі по кредиту включно до серпня 2015 року. Встановлено, що станом на 27.01.2016 року, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 4834-Д від 27.09.2012 року становить 20 717,22 грн., із яких 13 811,48 гривень заборгованості по тілу кредиту і 6 905,74 гривень штрафу. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що вимоги позивача про виконання кредитних зобов'язань в добровільному порядку відповідачами не виконано. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). У відповідності до правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові № 6-185цс 14 від 17.12.2014 року, відповідно до частини третьої статті 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобов'язання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою. Крім того, згідно правової позиції Верхового Суду України, викладеної у постанові № 6-255цс 15 від 24.06.2015 року, стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки. Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У справі, яка переглядається, встановлено, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник. Також умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред'явити свої вимоги безпосередньо поручителю. Ураховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні. Зі змісту договорів поруки укладених між первинним кредитором та поручителями вбачається, що вони не містять норм щодо солідарної відповідальності поручителів між собою за неналежне виконання боржником взятих на себе зобов'язань за договором про іпотечний кредит, а тому боржник несе солідарну відповідальність з кожним поручителем окремо, при цьому поручителі між собою не є солідарними боржниками. За таких обставин, враховуючи викладене вище та той факт, що відповідачами на день розгляду судом справи борг за кредитним договором № 4834-Д від 27.09.2012 року позивачу не повернуто, суд вважає, що позовні вимоги Кредитної спілки Профспілок МВС України про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості в сумі 20 717,22 грн., знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно розяснень, які містять в п. 35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10«Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved