Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-02 00:00:00

у листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 112727 грн. 27 коп. - заборгованості за кредитним договором №KRKRR007340148 від 15.02.2006, з яких: 5793 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 52082 грн. 55 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 54851 грн. 48 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору. При цьому посилається на те, що відповідач уклала з позивачем вищевказаний договір, згідно з яким їй було надано кредит у розмірі 9929 грн. 45 коп. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 40,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та іншими витратами, її заборгованість станом на 16.09.2019 разом із пенею складає 112727 грн. 27 коп.. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1921 грн.. Ухвалою від 21.01.2020 відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 21.02.2020. Ухвалою від 21.02.2020 розгляд даної справи було відкладено з підстав неявки відповідача та відсутністю у суду відомостей про її належне повідомлення про судове засідання. 28.02.2020 до суду повернувся конверт із копіями ухвали від 21.01.2020 та позовною заявою з додатками, що направлялись відповідачу на адресу її реєстрації з відміткою пошти про причини невручення: адресат не проживає за вказаною адресою. У судове засідання 03.04.2020 відповідач повторно не з`явилась, судова повістка, направлена їй на адресу місця реєстрації, повернута до суду з відміткою про причини невручення: адресат не знайдений. Згідно з положеннями ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації. Представник позивача у позовній заяві виклав клопотання про розгляд справи в його відсутність та надав згоду на заочний розгляд справи. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. [PERSON] (далі - відповідач) уклала з ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі - позивач) кредитний договір №KRKRR007340148 від 15.02.2006, далі - кредитний договір (а.с.6-7). Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику (відповідачу по справі) кредитні кошти шляхом перерахування на відкритий у ПриватБанк рахунок № [NUMBER] КФ КП «Домотехніка» на строк до 14.02.2009 включно, у вигляді строкового кредиту у розмірі 9929,48 грн. (дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 48 коп. на наступні цілі: купівля ТНС зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 3,34% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Періодом сплати вважати період із «24» по «28»число кожного місяця. При цьому відповідач як позичальник зобов`язувалась сплачувати відсотки за користування кредитом, їх повну сплату здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. За порушення позичальником (відповідачем) зобов`язань Банк (позивач) має право нарахувати, а Позичальник зобов`язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Відповідач [PERSON] , отримавши кредитні кошти, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, у повному обсязі кредит та відсотки за його користування не сплатила. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-5) відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 16.09.2019 у розмірі 112727 грн. 27 коп., яка складається з: 5793 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 52082 грн. 55 коп. - заборгованість по відсоткам за його користування; 54851 грн. 48 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості в сумі 5793 грн. 24 коп., що становить суму заборгованості за кредитом, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо нарахування відсотків та пені суд зазначає наступне. Статтями 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений строк (термін), відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі. Отже, згідно приписів абзацу 2 частини першої ст. 1048 ЦК України щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/95/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти та інші платежі за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Оскільки кредит надавався відповідачу на строк до 14.02.2009 включно, то строк дії даного кредитного договору закінчився 14.02.2009, отже, у позивача відсутні підстави нараховувати відсотки за користування даним кредитом та інших платежів, зокрема неустойки, починаючи з 15 лютого 2009 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за відсотками та неустойка за порушення виконання зобов`язань за період із 15.02.2006 року по 14 лютого 2009 року включно, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування, як і на рахування неустойки в межах цього кредитного договору, припиняється. Заборгованість відповідача по відсотках за користування кредитом, з урахуванням отриманих та сплачених нею сум, за період із 15.02.2006 по 14.02.2009, із застосуванням відсоткової ставки у розмірі 40,08% на рік, за розрахунками позивача у підсумку складає 4405 грн. 58 коп. (а.с. 4-5 - Графа «Загальний залишок заборгованості за процентами»), та суд не знаходить підстав для зміни розміру нарахованих відсотків за цей період, оскільки правильність проведених АТ КБ «ПРИВАТБАНК» нарахувань судом перевірено та такий розрахунок відповідає умовам Кредитного договору. Позивачем проведено нарахування пені у відповідності до умов погодженого сторонами кредитного договору, цей розрахунок не спростовано, тому суд вважає, що заборгованість за пенею за період з 15.02.2006 по 14.02.2009 становить 1423 грн. 25 коп. (а.с. 4-5 - Графа «Загальний залишок пені за порушення строків розрахунків»). Суд зазначає, що позивач не пред`явив вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 11622 грн. 07 коп., в тому числі: 5793 грн. 24 коп. - заборгованість за кредитом; 4405 грн. 58 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1423 грн. 25 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язань по договору. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 11622 грн. 07 коп., відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (згідно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме: 198 грн. 05 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial