Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у цивільному шлюбі. Від вказаного шлюбу мають спільну динину сина [PERSON], який проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. Матеріальне становище позивача є незадовільним. Позивач утримує себе та дитину за рахунок державної допомоги у розмірі 860 гривень на місяць. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. З цих підстав просила стягнути з відповідача на її користь на сина [PERSON], розмір аліментів, який необхідний та достатній для нормального розвитку та утримання малолітньої дитини. Позивач до судового засідання надала клопотання про розгляд справи без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким позов задовольнити. Відповідач до судового засідання надав клопотання про розгляд справи без його участі, однак зазначивши, що вже сплачує аліменти на дитину від першого шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Сторони перебували у цивільному шлюбі. [INFO] народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с. 4). В судовому засіданні встановлено, що відповідач самоусунувся від своїх обов'язків по вихованню та утриманню їх спільної дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За правилами ст. 181 СК України кошти на утримання дитини за рішенням суду (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. За правилами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В судовому засіданні відповідач вказував на наявність у нього іншої дитини, про що не заперечувала позивач, з огляду на зазначене суд вважає за можливе стягнути аліменти лише у розмірі 1/6 частини щомісячного доходу (заробітку) відповідача. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно вимог статей 180, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, враховуючи зазначене та надані в судовому засіданні докази, пояснення, а також враховуючи ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким визначено збільшити мінімальний розмір аліментів на одну дитину до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 704,80 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved