Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача в якому просить стягнути на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 6278,57грн. Обгрунтовуючи вимоги позову, вказує, що відповідач не виконує свої зобов`язання по сплаті аліментів на утримання доньки, у зв`язку із чим утворилась заборгованість та неустойка (пеня), що підлягає стягненню з [PERSON] . У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, при цьому представник позивача подав до суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглядати справу за їх з позивачем відсутності. \~ \~Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату та час слухання справи був повідомлений вчасно шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; відзив не подав. \~ \~ \~ \~Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Рішенням\~Миколаївського районного\~суду Миколаївської\~області від\~03.04.2018\~року стягнуто\~із [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 1300грн. з урахуванням індексу інфляції,щомісячно починаючи з 23.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.7-8) \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки Миколаївського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Миколаївській області від 21.01.2019року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 23.02.2018року по 21.01.2019 рік .(а.с.10) Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів, за останнім утворилася заборгованість по виплаті аліментів . З розрахунку заборгованості з аліментів у виконавчому провадженні з примусового виконання вбачається,що станом на 21.01.2019року заборгованість складає 6278,57грн. (а.с.9) Позивачем розраховано неустойку (пеню) за несплату аліментів, яка за період з 23.02.2018р. по 21.01.2019 р.складає 6278,57 грн. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. ч. 1 - 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1\~ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Положеннями ч. 2\~ст. 75 СК України, визначено, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.\~141,\~155 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків, мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Згідно зі\~ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до п. 8\~ст. 7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Конвенції про права дитини (ратифіковані\~Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Відповідно до ч. 2\~ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Згідно\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісячно. Несвоєчасна сплата аліментів передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені). Так, розраховуючи розмір пені згідно з положеннями\~ст. 196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Згідно ч. 1\~ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пленум Верховного Суду України в п. 22\~постанови № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року\~роз`яснив, що передбачена\~ст. 196 СК України\~відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Зважаючи на те, що відповідач був обізнаний про наявність даного спору на розгляді у суду, відзив не надав та доказів того, що заборгованість утворилась внаслідок причин, які не залежали від нього, а відтак суд дійшов до переконання про обгрунтованість вимог позовної заяви та наявність підстав для нарахування неустойки (пені). З огляду на зазначене, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача частково знайшли своє підтвердження, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до\~ст. 141-142 ЦПК України\~судовий збір підлягає відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки судом частково задоволено позовні вимоги, а позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 295грн. підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ч. ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать: 1) витрати по сплаті судового збору; 3) витрати на професійну правничу допомогу; Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1520 грн. 00 коп. Зазначене підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме : детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) та квитанцією №28 та квитанцією №39 , в якому зазначено платником позивача. Таким чином, оскільки судом частково задовольняється позов, витрати на правничу допомогу, відповідно до п. 2, ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved