Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

У лютому 2019 року представник [PERSON] звернулась до суду до [PERSON] з даним позовом. В обґрунтування вимог зазначила, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 05.04.2017 року. Відповідач - її рідний брат. На початку 2003 р. він виселився з будинку . З сім`єю проживав у м. Одеса. Де він знаходиться тепер їй невідомо. Його особистих речей у її домі немає, він не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає і взагалі житлом він не цікавиться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні вона, ні інші члени сім`ї йому не чинили. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Заслухавши представника позивача, свідка [PERSON] , вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 05.04.2017 року, серії [NUMBER] (а.с.10) є позивач - [PERSON] , що вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2017 року (а.с.11). Відповідно довідці відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач [PERSON] є зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с.14). У судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що вона є матір`ю позивача та відповідача. Відповідач [PERSON] у вказаному житловому будинку з 2003 року не мешкає. Ніяких його речей у будинку немає. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вимог ст.319 ЦК України , власник володіє , користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. На підставі викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, вказане рішення суду є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку місця проживання. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved