Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом (уточненим 19.09.2018р.) до [PERSON], [PERSON] про стягення у солідарному порядку з відповідачів загальної заборгованості за кредитним договором №757/6-279 від 07.03.2007р. в розмірі 3553,95 доларів США, посилаючись на неналежне виконання відповідачами договірних зобов'язань. У судове засідання представник позивача не з'явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з'явились, причини неявки суду не повідомили, із заявами про розгляд справи за їхньої відсутності до суду не звертались, відзиву не надали. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 18 січня 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 07.03.2007 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Кредитор, Банк) та відповідачем [PERSON] (Позичальник) було укладено договір кредиту 757/6-279 (далі - Кредитний договір). Відповідно до умов п. 1.1, 1.2 Кредитного договору, Кредитор надав у тимчасове користування [PERSON] на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання споживчий кредит в сумі 10000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з наступним порядком погашення: до 10 числа кожного місяця, починаючи з квітня 2007 року рівними частинами по 67 долларів США, а в останній місяць користування крдитом - до 06.09.2019р. - 17 долларів США. На виконання умов кредитного договору Банком Позичальнику було надано кредит у сумі 10000 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 1 від 07.03.2007р./а.с. 20/ Пізніше між Банком та [PERSON] також укладено додаткові угоди № 1 від 20.10.2008р. та № 2 від 20.04.2011р. про внесення змін до Кредитного договору /а.с. 14, 15-16/. Зі змісту зазначених вище додаткових угод, сторони в цілому домовились збільшити з 20.10. 2008р. розмір процентної ставки за користування кредитом, передбаченої п. 1.1. Кредитного договору, встановивши її на рівні 15 % річних, при цьому, змінили порядок погашення заборгованості, зокрема, визначено суму щомісячного погашення кредиту з травня 2011р. до жовтня 2011р. по 20 долларів США, а з листопада 2011р. - в розмірі 81 долларів США і за останній місяць користування кредитом - вересень 2019р. в сумі 38,29 долларів США. Також, 10.10.2014 року між акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладений додатковий договір №1 до Кредитного договору, яким сторони дійшли згоди щодо зміни порядку погашення заборгованості та встановили можливість договірного списання коштів з поточного рахунку Позичальника, відкритого у Банку /а.с.17-18/. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитним договором між позивачем (Кредитор) та [PERSON] (Поручитель) був укладений Договір поруки №757/6-280 від 07.03.2007 року (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за виконання Позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту у сумі 10000 долларів США, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором, проведеного Банком станом на 20.09.2017р. /а.с. 29-33/, в порушення умов Кредитного договору, вимог ст.ст. 525, 526, 1054 ЦК України Позичальником зобов'язання щодо повернення кредиту у строки, передбачені графіком погашення, а також сплати процентів належним чином не виконувалися. Так, станом на 20.09.2017р. за Позичальником утворилася прострочена заборгованість за кредитом в сумі 3217,50 доларів США, заборгованість за відсотками у сумі 13,46 доларів США. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. За змістом п. 4.2 Кредитного договору за порушення Позичальником, зокрема, строків сплати процентів, а також строків повернення кредиту, Позичальник зобов'язався сплатити Кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у цей період. З дотриманням наведених умов Кредитного договору Кредитором за період з 03.07.2013р. по 03.07.2014р. згідно з розрахунком /а.с.33-36/ додатково було нараховано до сплати Позичальнику пеню за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 305,60 доларів США, а також пеню за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 17,39 доларів США. У зв'язку з порушенням Позичальником прийнятих на себе зобов'язань з вчасного погашення кредиту та сплати процентів Банк, скориставшись передбаченим частиною другою статті 1050 ЦК України та пунктом 4.5 Кредитного договору правом вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту, надіслав 21.09.2017 року вимогу Позичальнику і Поручителю про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів протягом 30 днів з дня відправлення цього повідомлення, але не пізніше ніж 3 днів з дати його одержання /а.с. 27-28/. Згідно з умовами п. 3.1.2 Договору поруки Поручитель зобов'язався протягом 30 робочих днів з дня отримання повідомлення Кредитора про невиконання Позичальником забезпеченого порукою зобов'язання, виконати відповідне зобов'язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Приписами ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Однак у добровільному порядку заборгованість відповідачами погашена не була, у зв'язку з чим, позивач звернувся до суду з даним позовом. Частина 1 ст. 12 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті учасники справи, мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Частина 2 ст. 13 ЦПК України визначає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідачі в даній справі не скористались своїми правами щодо подання відзиву на позовну заяву, з правовим обгрунтуванням своїх заперечень, в судове засідання не з'явились без поважних причин. На думку суду, розмір загальної заборгованості Позичальника зі сплати процентів у сумі 3553,95 доларів США перед Кредитором витікає з умов укладеного Кредитного договору, підтверджується обґрунтованим розрахунком позовних вимог, наданим позивачем. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачами до суду не представлено. При цьому, обов'язок з погашення вказаної заборгованості покладається і на Поручителя в силу наведених вище вимог цивільного законодавства України та умов Договору поруки. Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов до висновку, що наявність та розмір заявленої до стягнення заборгованості відповідачів перед Банком, у розмірі 3553,95 доларів США, витікає з умов укладених між сторонами по справі договорів, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачами. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів заборгованості задовольнити в повному обсязі. При цьому, слід зазначити, що згідно зі статтею 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті (правова позиція Верховного суду України у справі за № 6-145цс14). Так, в матеріалах справи наявна банківська ліцензія, яка дає право позивачу на здійснення операцій з валютними цінностями /а.с.82-85/. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає правомірним позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в сумі 3553,95 доларів США Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Так, вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідачів понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved