Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У лютому 2021 року представник позивача адвокат Гунько Олександр Юрійович, діючи від імені та представляючи інтереси позивача [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з позовною заявою про визнання права за [PERSON] права на 1/6 частини права на земельну частку (пай) у порядку спадкування після смерті [PERSON] . 29 березня 2021 року представником позивача до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, у якій він просив у зв`язку з виявленням заповіту спадкодавця [PERSON] визнати за позивачем [PERSON] право на 1/3 частини права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] та залучити до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . Збільшені позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що [INFO] в [ADDRESS] помер батько позивача [PERSON] . За життя [PERSON] набув право на земельну частку (пай) розміром 5,75 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Стратілата в [ADDRESS], йому видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054763. Спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли його дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] , вступивши в управління та користування спадковим майном. Вони успадкували по 1/3 частини права на земельну частку (пай). Указані обставини встановлені рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року, яке набрало законної сили 18 квітня 2019 року. Зазначеним рішенням визнано за [PERSON] та [PERSON] (за кожним) право на 1/3 частини земельної частки (паю), який належав [PERSON] [PERSON] за життя не оформила юридично свого права на 1/3 частини земельної частки (паю). [INFO] в [ADDRESS] [PERSON] померла. На день її смерті разом з нею проживали син [PERSON] та дочка [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповідала [PERSON] . У силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] уважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] . Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частини права на земельну частку (пай) у землі колишнього КСП ім. Стратілата. Тому представник позивача у заяві про збільшення позовних вимог просив судовим рішенням визнати за [PERSON] право на 1/3 частини права на земельну частку (пай) загальним розміром 5,75 умовних кадастрових гектарів із земель, які перебували в колективній власності колишнього КСП ім. Стратілата [ADDRESS], що належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054763, спадщину після якого прийняла, але юридично не оформила своїх спадкових прав, [PERSON] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 29 березня 2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] , відкладено підготовче судове засідання, визначено строки для надання можливості співвідповідачеві подати відзив на позовну заяву, позивачеві - відповідь на відзив, співвідповідачеві - заперечення на відповідь на відзив. Ухвалою від 06 травня 2021 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 02 липня 2021 року. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, але 06 травня 2021 року представник позивача адвокат Гунько О.Ю. подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача. Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але 20 квітня 2021 року староста Селищенського старостинського округу направив до суду заяву, у якій указав, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та просив справу розглянути без участі представника сільської ради. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але 06 травня 2021 року подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона визнає позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя набув право на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, як член колишнього КСП імені Стратілата на території [ADDRESS], на його ім`я було виписано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054763, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів за № 263 від 20 січня 1998 року, що підтверджується копією відповідного сертифіката (а. с. 10) та повідомленням відділу у Носівському районі Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 29-25-0.32-408/112-20 від 30 липня 2020 року (а. с. 11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10 березня 2021 року (а. с. 36), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON] (а. с. 12) та діти [PERSON] , [PERSON] (а. с. 8). З матеріалів справи (а. с. 30) вбачається, що 24 червня 2016 року Носівською районною ДНК Чернігівської області до майна померлого [PERSON] була заведена спадкова справа № 163/2016. Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, встановлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, крім іншого, довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2019 року, яке набрало законної сили 18 квітня 2019 року встановлено, що спадкова справа № 163/2016 до майна померлого [PERSON] була заведена нотаріусом за заявами [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини. Крім того, вищевказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] на день смерті був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] . На день смерті разом з ним проживали та були зареєстровані: дружина [PERSON] , син [PERSON] та дочка [PERSON] . Також встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом після смерті [PERSON] фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, а тому визнаються такими, що прийняли спадщину після його смерті, та успадкували по 1/3 частини права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054763. Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зазначеним рішенням визнано за [PERSON] та [PERSON] (за кожним) право на 1/3 частину права на земельну частку (пай) розміром 5,75 в умовних кадастрових гектарах, яке на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 054763 належало [PERSON] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Судом встановлено, що [PERSON] за життя не оформила юридично свого права на 1/3 частини права на земельну частку (пай). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, яким належний їй житловий будинок та присадибну земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , а також все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 38) та копією заповіту, посвідченого 19 листопада 2004 року секретарем виконавчого комітету Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області Кравець Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 65 (а. с. 48). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки, виданої Селищенською сільською радою Носівського району Чернігівської області, [PERSON] проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день смерті разом з нею проживали та були зареєстровані син [PERSON] та дочка [PERSON] , що підтверджується копією відповідної довідки (а. с. 16). Отже, спадкоємець за заповітом [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Дочка спадкодавця [PERSON] , яка є співвідповідачем по справі та була зареєстрована зі спадкодавцем [PERSON] на день її смерті, беззастережно визнала позовні вимоги [PERSON] . До майна померлої [PERSON] Носівською районною ДНК заведено спадкову справу за № 398/2015 від 29 грудня 2015 року (а. с. 34). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] звертався до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частки права на земельну частку (пай), що на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 054763 належав [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після якого прийняла [PERSON] , яка не оформила своїх спадкових прав. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки під час огляду сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 054763 встановлено, що у графі сертифікату, де вказується прізвище, ім`я та по батькові, є закреслення та дописки, які не застережені підписом відповідної посадової особи і не завірені печаткою установи, яка видала документ, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 144/02-31 від 23 лютого 2021 року (а. с. 47). Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved