Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що відповідачі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Батько - гр. [PERSON] , мати - гр. [PERSON] фактично самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавляться життям свого сина [PERSON] , [INFO] , не надають кошти на його утримання, не спілкуються з ним, не цікавляться здоров`ям. Відповідно до довідки від 04.12.2019, наданої Чайківським ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області, місце знаходження [PERSON] та [PERSON] не встановлено, батьки вихованням дитини не займаються, фінансовою грошовою допомогою дитину не підтримують. Дитина проживає з нею, бабусею. Відповідачі нехтують своїми обов`язками, ухиляються від матеріального утримання дитини, не забезпечують, харчування, медичного догляду та лікування малолітньої дитини, абсолютно самоусунулися від виховання дитини, не цікавляться його розвитком, станом здоров`я, не відвідують дитину, не телефонують, роблять це без поважних причин. 04.02.2020 Києво-Святошинською районною державною адміністрацією Київської області надано висновок про визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , №П137765.5027.2 від 04.02.2020 року. Тому позивач просила позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідачів на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненню ним повноліття. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду від 25.02.2020 відкрито загальне позовне провадження у справі та розпочато підготовче провадження у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.07.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду невідомі. Третя особа служба у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської державної адміністрації Київської області в судове засідання не з`явилась, згідно заяви просила слухати справу свою відсутність. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.08.2005. Батько - [PERSON] зареєстрований: [ADDRESS] , мати - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] не цікавляться життям свого сина, не надають кошти на його утримання, не спілкуються з ним, не цікавляться здоров`ям. Відповідно до довідки від 04 грудня 2019 року наданої Чайківським відділенням поліції Києво-Святошинського відділу поліції ГУНП в Київській області місце знаходження [PERSON] та [PERSON] не встановлено, батьки вихованням дитини не займаються, фінансовою грошовою допомогою дитину не підтримують. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з бабусею - гр. [PERSON] , яка займається його вихованням та утриманням. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім`ї від 20.11.2019 складеного депутатом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з бабусею - гр. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання в квартирі хороші, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , має власну кімнату облаштовану меблями та технікою, для дитини створені належні умови для розвитку, навчання та проживання. Відповідно до характеристики від 07.11.2019, наданої депутатом Петропавлівсько- Борщагівської сільської ради, неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , проживає з бабусею - [PERSON] , яка займається його вихованням та утриманням, місцезнаходження батьків невідоме, участі у вихованні дитини вони не приймають. Неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку в Петропавлівсько-Борщагівській амбулаторії загальної практики сімейної медицини. На усі профілактичні огляди та щеплення дитину завжди приводила бабуся - гр. [PERSON] , що зазначено в довідці від 20.11.2019 наданій адміністрацією закладу. Згідно висновку Органу опіки та піклування Києво-Святошинської РДА Київської області щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав батьків - гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , №П137765.5027.2 від 04.02.2020 на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво- Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 28 січня 2020 року орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батьків - гр. [PERSON] та гр. [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Крім того, у висновку зазначається, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , в службі у справах дітей та сім`ї написав заяву, в якій зазначив, що він проживає з бабусею, батьки до нього не приїжджають, не спілкуватися з ним, з днем народженням не вітають, матеріально не допомагають. У принципі 2 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, проголошено, що дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. З огляду на принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю. Зважаючи на положення ч. 1 ст. З Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. У ч.ч. 1, 3 ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 19 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, що набула чинності для України 27.09.1991, держави-учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування. У відповідності до ч. 4 ст. 27 згаданої Конвенції держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Як визначено у п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України», між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№ 2), від 27.11.1992, Серія А, N 250, ст. 35-36, п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Враховуючи ст. 56 ЦК України, органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Виходячи зі змісту ч.ч. 6-10 ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 цього ж Кодексу способами захисту сімейних прав та інтересів є, зокрема, встановлення правовідношення, припинення та зміна правовідношення. У відповідності до частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на положення ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання обов`язків батьків, не піклуються про духовний розвиток дитини, не забезпечують її матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення ним своїх вчинків відповідачі не вчинили, суд вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав щодо їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З наведеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] та [PERSON] , на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 141. 164, 167 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved