Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дочки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Кременчуцької міської ради № 365 від 19 березня 2019 року за заявою позивачки місце проживання дочки визначено з мамою. Рішенням виконкому Кременчуцької міської ради № 366 від 19 березня 2019 року за заявою батька. встановлено способи його участі у вихованні та спілкуванні з дочкою. 1 жовтня 2019 року за домовленістю з відповідачем [PERSON] передала йому дитину на два тижні, але після спливу цього терміну [PERSON] відмовився повернути їй дочку. Посилаючись на статтю 126 СК України, [PERSON] просила визначити місце проживання дочки з нею. Загальне позовне провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 21 листопада 2019 року (т. 1, а.с. 12). Ухвалою суду від 17 січня 2020 року суд відмовив у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом зобов`язання відповідача повернути дочку (т. 1, а.с. 62). 05 лютого 2020 року [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом про встановлення місця проживання дитини (т. 1, 73-79). Ухвалою суду від 5 лютого 2020 року справи об`єднані в одне провадження (т. 150). Ухвалою суду від 27 серпня 2020 року підготовче провадження у справі закрито (т. 3, а.с. 4). Ухвалою суду від 18 вересня 2020 року за клопотанням [PERSON] його зустрічний позов залишений без розгляду (т. 3, а.с. 16). В судовому засіданні [PERSON] та її адвокат Черевко С.А. позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Суду пояснили, що [PERSON] самочинно змінив місце проживання малолітньої дитини і продовжує чинити матері перешкоди у спілкуванні з дочкою. Позивач та її представник повідомили суду про те, що в даний час набрало чинності та виконується примусово заочне рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27 серпня 2020 року про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про відібрання від батька малолітньої [PERSON] і передачі її матері. Відповідач позов не визнав. Він та його представник [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] ухилялася від виконання рішення Органу опіки та піклування про встановлення способів участі батька у вихованні дитини. Це спонукало [PERSON] залишити дитину проживати з собою. Відповідач заявив, що не заперечує прав матері на спілкування з [PERSON] , але категорично відмовився повертати її проживати до матері. Пояснив це тим, що в такому випадку він ризикує втратити з дочкою зв`язок. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Телятник Н.І. пояснила суду, що рішенням Органу опіки та піклування від 19 березня 2019 року місце проживання дочки визначено з мамою. Самочинна зміна місця проживання малолітньої дитини є неприпустимою. Окрім того, 5 лютого 2021 року у зв`язку з розглядом судом іншої справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну місця проживання малолітньої [PERSON] Орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність зміни місця проживання дитини (т. 3, а.с. 138-142). Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи: [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , яка народилася [INFO] . Батьки дитини у шлюбі між собою не перебували. Після припинення спільного проживання дівчинка за згодою між батьками залишилася проживати з мамою та старшою сестрою дочкою [PERSON] від шлюбу з іншим чоловіком. За заявою матері 19 березня 2019 року рішенням виконкому Кременчуцької міської ради № 365 визначено місце проживання малолітньої [PERSON] з мамою. [PERSON] проти цього не заперечував і у свою чергу просив Орган опіки та піклування встановити способи його участі у спілкуванні та вихованні дочки. Рішенням виконкому Кременчуцької міської ради від 19 березня 2019 року № 366 заяву [PERSON] було задоволено та з урахуванням думки матері дитини батькові були встановлені способи його участі у спілкуванні з дитиною. 01 жовтня 2019 року [PERSON] передала [PERSON] батькові за домовленістю з ним на два тижні. Коли цей строк сплинув, [PERSON] відмовився повернути дитину матері. З того часу між сторонами триває конфлікт, який ускладнюється вкрай неприязними стосунками між ними. Заочним рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 27 серпня 2020 року, яке набрало законної сили (т. 3, а.с. 43-47), суд задовольнив позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та відібрав [PERSON] від батька і передав її матері. Задовольняючи вимоги матері, суд виходив із того, що місце проживання дитини визначено рішенням Органу опіки та піклування і [PERSON] допустив неправомірну поведінку, самочинно змінивши місце її проживання. В даний час триває примусове виконання рішення, яке супроводжується конфліктами між батьками із залученням працівників правоохоронних органів В даний час у провадженні Автозаводського районного суду міста Кременчука перебуває цивільна справа за № 6830/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну місця проживання дитини. Ухвалою від 14 січня 2021 року суд зобов`язав орган опіки та піклування надати висновок про доцільність або недоцільність зміни місця проживання малолітньої [PERSON] . 05 лютого 2021 року рішенням виконкому Кременчуцької міської ради № 158 затверджений висновок Органу опіки та піклування про недоцільність змінювати місце проживання малолітньої [PERSON] . Вирішуючи спір, суд враховує приписи частини першої статті 161 Сімейного кодексу України про те, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Частиною другою статті 19 Сімейного кодексу України встановлено, що рішення Органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього кодексу України. По справі встановлено, що спір між батьками про визначення місця проживання дитини вирішений Органом опіки та піклування 19 березня 2019 року. Це рішення виконкому є обов`язковим для виконання, а дії [PERSON] , який всупереч рішенню Органу опіки та піклування самочинно змінив місце проживання дочки, є неправомірними. Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивача [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] повідомили суду, що [PERSON] дуже добре турбується про дочку; завжди приділяла їй багато уваги. Дівчинка любить маму. Свідок [PERSON] розповіла про те, що мати наполегливо та послідовно шукає можливість побачити [PERSON] , але цьому всіляко перешкоджає батько дитини та його родичі. Отже, встановлені судом обставини переконливо свідчать про те, що визначений законом належний орган виконком Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області як орган опіки та піклування вирішив спір про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з її матір`ю [PERSON] . Це рішення не потребує «затвердження» судом і є обов`язковим для виконання. Будь-яких обставин, які б виправдовували самочинну зміну місця проживання дитини її батьком, не існувало. На підставі викладеного, відповідно до ст. 263-265 ЦПК України, суд \~\~\~

Outcome: dismissed