Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача [PERSON] про звільнення від сплати аліментів на повнолітню доньку і звільнення від стягнення заборгованості по аліментам . В обґрунтування своїх вимог зазначив, що рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 1995 року він був зобов'язаний до виплати аліментів на користь [PERSON] у розмірі 1 000 000 крб. щомісячно. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.1996 року розмір аліментів, що підлягали стягненню було змінено на 1/5 частину доходів Позивача. На момент розгляду справи та видачі виконавчого листа він був фізично здоровий та працював, у зв'язку з чим він мав можливість виплачувати аліменти відповідно до рішення суду. Проте тепер через зміну фінансового становища та хворобу він не має можливості продовжувати виплачувати аліменти на користь [PERSON] на її утримання. Тому Позивач просив суд звільнити його від сплати аліментів на повнолітню доньку, а також звільнити його від стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 1248 грн. 55 коп. Позивач в судове засідання у справі з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позові підстав. В подальшому відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання у справі з'явилася, проти задоволення позову заперечувала. Просила суд відмовити в задоволені позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, перевіривши доводи позивача в межах заявлених вимог, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, щорішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 1995 року стягнено з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 000 крб. щомісячно на утримання непрацездатної повнолітньої доньки [PERSON]. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19.11.1996 року збільшено розмір стягнення аліментів і стягнено з [PERSON] аліменти в розмірі 1/5 частини його заробітної плати щомісячно на утримання непрацездатної повнолітньої доньки [PERSON]. З 28 квітня 2009 року [PERSON], [INFO], є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням. Йому була призначена щомісячна пенсія у розмірі 1248 грн. 56 коп., що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровському районі Дніпропетровської області, виданої 3 лютого 2015 року №12 ( а.с. 16,13). 16 липня 2014 року [PERSON] звільнився з роботи, що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 10). 13 грудня 2014 року [PERSON] переніс інфаркт і знаходився на лікуванні в неврологічному відділенні Дніпропетровської районної лікарні ( а.с. 11). Відповідно до розрахунку державного виконавця Індустріального ВДВС Дніпропетровського МУЮ заборгованість по аліментам [PERSON] за період з вересня 2014 року по січень 2015 року склала 1248,55 грн. Відповідачка [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства ІІ групи і отримує соціальну пенсію інваліда дитинства ІІ групи в розмірі 979,00 грн. ( а.с.37). Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на вказані норми закону та правовідносини, враховуючи фактичні обставини справи, та те, що на час ухвалення рішення про стягнення із позивача аліментів та видачі виконавчого листа він був фізично здоровий та працював, у зв'язку з чим він мав можливість виплачувати аліменти відповідно до рішення суду, проте тепер через зміну фінансового становища, пенсійний вік та хворобу він не має можливості продовжувати виплачувати аліменти на користь [PERSON] на її утримання, а тому суд вважає за необхідне звільнити [PERSON] від сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON]. Щодо заявлених позивачем позовних вимог про звільнення від стягнення заборгованості по аліментам в розмірі 1248 грн. 55 коп. За правилами ч. 2, ч. 3 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення, або така заборгованість виникла у разі непред'явлення вчасно без поважної причини виконавчого листа до виконання. Судом встановлено, що зазначена заборгованість утворилася з моменту звільнення позивача із роботи і до передачі виконавчого листа з місця роботи до Виконавчої служби, за відсутністю вини позивача. Позивач наразі хворіє, оскільки 13 грудня 2014 року переніс інфаркт та знаходився на лікуванні у неврологічному відділенні Дніпропетровської районної лікарні до 29 грудня 2014 року і до сих пір погано себе почуває та потребує додаткового лікування, що підтверджується випискою з історії хвороби. Через погане самопочуття [PERSON] 16 липня 2014 року звільнився з роботи, що підтверджується копією трудової книжки, крім пенсії у Позивача немає інших джерел доходу. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що наявні законні підстави для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів на повнолітню доньку [PERSON].

Outcome: approved