Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-01 00:00:00

У листопаді 2018 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду із позовом до [PERSON]. про стягнення кредитної заборгованості станом на 10.10.2018 р. в сумі 18351,88 грн., з яких: 279,81 грн. - тіло кредиту, 116,60 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 16605,38 грн. - пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 850,09 грн. - штраф (процентна складова). У судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Вивчивши доводи позову, вислухавши пояснення відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Ст.ст. 204, 227 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов`язання Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Проте, згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виписка з особового рахунку позичальника відповідно до положень статей 1, 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є первинним документом, у зв`язку із чим відповідає вимогам щодо належного та допустимого доказу. З матеріалів справи встановлено, що 03.06.2015 року відповідач [PERSON]. зареєструвала шлюб з [PERSON]. , у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2015 року. Відповідач [PERSON]. 25.05.2015 року підписала анкету-заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Цей договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку ні одна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п. 1.1.7.11 Правил). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, основними умовами обслуговування та кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складає між нею та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві від 25.05.2015 року. Факт укладання кредитного договору, отримання кредитної картки, використання кредитних коштів відповідач не оспорювала. П.п. 1.1.7.43, 1.1.7.44, 1.1.2.1.17 визначено, що дія Договору припиняється у момент закриття останнього рахунку, у разі наявності у клієнта до моменту закриття оостаннього рахунку непогашеної заборгованості, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Закриття рахунка картки не спричиняє припинення обов`язку клієнта погасити перед Банком заборгованість за рахунком картки, клієнт вправі у будь-який момент розірвати цей Договір, повідомивши про цей намір Банк шляхом подання письмової заяви про розірвання Договору за формою, встановленою Банком. П.2.1.1.4.10 визначено порядок зарахування коштів, отриманих від позичальника для погашення заборгованості за кредитом. Відповідно до п.п. 1.1.5.20, 1.1.5.21, 2.1.1.7.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 30 днів відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф, пеню. За положеннями п.2.1.1.2.3 та п.2.1.1.2.4 Умов відповідачем надано згоду на зміну банком кредитного ліміту. Згідно з п.1.1.2.1.17 Закриття рахунка картки не спричиняє припинення обов`язку клієнта погасити перед Банком заборгованість за рахунком картки. Умови за договором Банк виконав, відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку з встановленим кредитним лімітом. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 банк зобов`язаний, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту, не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці з картрахунком. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно розрахунку суми заборгованості за Кредитним договором від 25.05.2015 р., відповідач, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого, станом на 10.10.2018 р. утворилася заборгованість в сумі 18351,88 грн., з яких: 279,81 грн. - тіло кредиту, 116,60 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 16605,38 грн. - пені, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 850,09 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Згідно норм чинного цивільного законодавства України, до окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема, згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені). Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 03 вересня 2014 року (справа №6-100цс14). Отже, стягнення пені обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності. Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до пені. Оскільки відповідач подав заяву про застосування строку спеціальної позовної давності, суд вважає необхідним стягнути нараховану суму пені в межах строку спеціальної позовної давності, а саме в межах одного року з дня звернення позивача до суду - з 06.11.2018 року. Доказів того, що сторонами кредитного договору було збільшено строк давності до вимог про стягнення пені суду не надано. Відповідно, позовні вимоги банку про стягнення пені підлягають задоволенню частково - за період з 01.12.2017 року по 01.11.2018 року в розмірі 1100,00 грн. (згідно наданого Банком розрахунку). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. За такого, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення, передбаченого Умовами та правилам, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року в справі № 6-2003цс15. До стягнення підлягає заборгованість станом на 10.10.2018 року в сумі 1495,81 грн., з яких: 279,81 грн. - тіло кредиту, 116,60 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом, 1100,00 грн. - пеня. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача, пропорційно до задоволених позовних вимог, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 143 грн. 60 коп.

Outcome: partial