Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У лютому 2018 р. [PERSON] (надалі за текстом позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (надалі за текстом відповідач), про стягнення матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП у розмірі 186 131,95 грн. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 25.09.2016 р. в м. Києві на перехресті вулиць Межигірської та Юрківської сталася дорожньо-транспортна подія (надалі за текстом ДТП) за участю позивача, який керував автомобілем Kia CERATO, номерний знак [NUMBER] та відповідача, яка керувала транспортним засобом Mercedes-Benz S550, номерний знак [NUMBER], який належить до автопарку посольства Республіки Вірменія в Україні. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.11.2017 р. (справа № 758/13946/16-п), відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом КУпАП) та провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача було закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Частину завданої внаслідок ДТП шкоди (в межах страхового ліміту) позивачу було компенсовано Моторним (транспортним) страховим бюро України у розмірі 100 000 грн., а решту шкоди у розмірі 186 131,95 грн. відповідач мала компенсувати самостійно, однак, кошти не сплатила, у зв'язку із чим, позивач звернувся із вищевказаним позовом для захисту своїх порушених прав. До початку судового засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він позов підтримав в повному обсязі, у разі виникнення обставин передбачених в ч. 1 ст. 280 ЦПК України проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористалася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заяв, клопотань про розгляд справи за її відсутності суду не надала, відзиву щодо позовних вимог у встановлений законом строк не подала. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності останньої та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що 25.09.2016 р. в м. Києві на перехресті вулиць Межигірської та Юрківської сталась ДТП за участю автомобіля Kia CERATO, номерний знак [NUMBER] (яким керував позивач) та автомобіля Mercedes-Benz S550, номерний знак [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] 930755, який належить до автопарку посольства Республіки Вірменія в Україні (яким керувала відповідач). В матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач керувала вказаним транспортним засобом під час виконання трудових (службових) обов'язків в посольстві Республіки Вірменія в Україні. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.11.2017 р. (справа № 758/13946/16-п), відповідача було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача було закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.08.12.2017 р. вищевказана Постанова набрала законної сили (а.с. 4 звороту). Внаслідок ДТП відповідач пошкодила належний позивачу автомобіль. Характер пошкоджень було зафіксовано оцінювачем [PERSON] в протоколі огляду транспортного засобу № 552 від 17.10.2016 р. (а.с. 15). За умовами ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пленум Верховного Суду України у Постанові від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відтак, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, необхідним є наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника. Для проведення оцінки розміру збитків було призначено на 17.10.2016 р. о 12 год. 30 хв. огляд, на який було запрошено відповідача та представника посольства Республіки Вірменія в Україні, що підтверджується електронними повідомленнями № 000191 та № 000192 (а.с. 16-17). Як вбачається зі Звіту № 552 від 17.10.2016 р. про оцінку автомобіля Kia CERATO, державний номер [NUMBER], матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП, складає 286 131,95 грн. (а.с. 8-11). МТСБУ було прийнято рішення щодо виплати позивачу відшкодування у розмірі 100 000 грн. Позивач стверджує, що решту завданої внаслідок ДТП шкоди у розмірі 186 131,95 грн. йому не було відшкодовано. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. В п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана одній особі внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У разі якщо загальний розмір шкоди за одним страховим випадком перевищує п'ятикратну страхову суму, відшкодування кожному потерпілому пропорційно зменшується. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін. Уклавши договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов'язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов'язку страхувальника, який завдав шкоди. Як стверджує позивач та не спростовується відповідачем, позивачу страховиком (МТСБУ) було компенсовано частину спричиненої відповідачем внаслідок ДТП шкоди в межах страхового ліміту у сумі 100 000 грн. В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази сплати позивачу решти спричиненої внаслідок ДТП шкоди у розмірі 186 131,95 грн. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, враховуючи, що саме з вини відповідача сталась ДТП і було пошкоджено автомобіль позивача, заявлена до стягнення сума коштів в розмірі 186 131,95 грн. є частиною спричиненої внаслідок ДТП матеріальної шкоди, яка не підлягає компенсації страховиком відповідача з огляду на страховий ліміт, а відтак, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість заявленої позивачем до відповідача позовної вимоги, а отже, й про задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, та враховуючи задоволення позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладає на відповідача в сумі 1861,32 грн. З огляду на наведене, відповідно до ст.ст. 22, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.9Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 28, 141, 206, 258, 259, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд

Outcome: approved