Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У позовній заяві представник позивача просить ухвалити рішення про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом по [ADDRESS] . Позовні вимоги представник обґрунтувала тим, що позивач є власником будинку за вищевказаною адресою. У будинку також зареєстрована відповідач, яка була членом сім`ї позивача як його колишня співмешканка. З лютого 2020 року відповідач в будинку не проживає, на неодноразові прохання позивача знятись з реєстрації місця проживання за вказаною адресою не бажає, а на даний час зв`язок з нею взагалі втрачений. Через реєстрацію відповідача у будинку позивач не може реалізувати своє право на субсидію. Крім цього, на даний час позивач проживає з іншою жінкою, тому реєстрація відповідача в будинку викликає непорозуміння в його сім`ї. Оскільки відповідач не проживає в будинку протягом року, має інше житло, вважає, що зняття її з реєстрації за вказаною адресою не порушить її прав на житло. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в канцелярію суду подав заяву, у якій позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлялася шляхом публікації судового оголошення на офіційному сайті судової влади, однак в судове засідання не з`явилась, відзиву на позов не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 березня 2017 року. Копією будинкової книги та довідкою Головненської селищної ради Ковельського району Волинської області від 23 лютого 2021 року № 288 стверджено, що у цьому житловому будинку з 10 лютого 1997 року по даний час також зареєстрована відповідач [PERSON] , але з лютого 2020 року у ньому фактично не проживає. Факт не проживання відповідача з лютого 2020 року у цьому житловому будинку підтверджено складеним Головненською селищною радою актом опитування свідків від 23 лютого 2021 року № 287. Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У справі встановлено, що позивач є власником спірного житла, відповідач у ньому не проживає без поважних причин уже понад рік. При цьому відповідач вибула з будинку за власним волевиявленням, а поважність причин її непроживання та наявність перешкод для вселення в житло упродовж цього періоду по справі не встановлено. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений ним спосіб. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved