Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй Державного акту на право постійного користування землею IVМК №011058, виданого 15.11.1996 року Новопетрівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області. У своїй заяві [PERSON] посилається на те, що у вищезазначеному державному акті її прізвище, ім`я та по батькові вказано як « [PERSON] », тоді як за паспортом [NUMBER] виданим Снігурівським РВ УМВС в Миколаївській області 05 березня 2001 року [PERSON] . У зв`язку з вказаною помилкою в державному акті їй відмовлено у виготовленні землевпорядної документації на приватизацію земельної ділянки, а тому остання змушена звернутися до суду для встановлення вищезазначеного факту. У судове засідання учасники справи не з`явилися. [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Широківська сільська рада Миколаївської області надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, заперечень проти заяви [PERSON] не мають. У відповідності до вимог ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх учасників справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч.3\~ст.211\~ЦПК України,\~ судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 15 листопада 1996 року головою Новопетрівської сільської ради видано державний акт на право постійного користування землею на ім`я [PERSON] , відповідно до якого останній надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,6 га для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 22.01.1963 року прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено « [PERSON] », що в перекладі на українську мову означає « [PERSON] », копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] [PERSON] /а.с.5-7/. У свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] , виданого 27.10.2021 року, ім`я заявниці також зазначено « [PERSON] » /а.с.8/. Як вбачається з архівного витягу від 01.09.2021 з рішення виконавчого комітету Новопетрівської сільської ради народних депутатів Снігурівського району Миколаївської області від 13 жовтня 1995 року №49 «Про виділення земельних ділянок у постійне користування для ведення особистого підсобного господарства жителям с.Новопетрівка та с.Любине», розглянувши проект відведення земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства жителям с.Новопетрівка та с.Любине, розроблений малим підприємством «Землевпорядник», виконавчий комітет вирішив надати земельні ділянки на право постійного користування розміром 220 га жителям с.Новопетрівка та с.Любине згідно списку із земель запасу Новопетрівської сільської ради в межах КСП «Комунар» для особистого підсобного господарства, в т.ч. [PERSON] /а.с.9-10/. Згідно довідок Широківської сільської ради Миколаївської області за №4.1-21/92, №4.1-21/93 від 02.09.2021 року [PERSON] дійсно передано у постійне користування земельну ділянку площею 0,6 га, яка розташована в межах території Новопетрівської сільської ради Баштанського (Снігурівського) району Миколаївської області, яка дійсно використовується нею по сьогоднішній день на підставі державного акту на право постійного користування землею ІVМК №011058 від 15 листопада 1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2162. Також зазначено про помилковість вказаного імені « [PERSON] » замість « [PERSON] » як в рішенні Новопетрівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, так і в державному акті на право постійного користування землею. Зазначено, що на території Новопетрівської сільської ради Снігурівського району така особа як [PERSON] не зареєстрована та не проживає /а.с.12-13/. За таких обставин, заявниця не має можливості довести той факт, що вона є тією особою, яка вказана в державному акті на право постійного користування землею. Згідно п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.6 ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~суд, зокрема, розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, згідно ч.2\~ст.315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п.6 ч.1\~ст.315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання цього документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документу, який є правовстановлюючим. Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки наявність помилки в зазначенні її імені у правовстановлюючому документі ставить під сумнів належність його заявниці та позбавляє можливості реалізувати право на приватизацію земельної ділянки. З урахуванням викладеного, а також з огляду на необхідність встановлення юридичного факту для реалізації заявницею її права на приватизацію земельної ділянки та неможливість виготовлення землевпорядної документації, суд дійшов висновку, що зазначені вище докази у своїй сукупності доводять той факт, що державний акт на право постійного користування землею, виданий 15 листопада 1996 року та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №2162, на ім`я [PERSON] , фактично належить [PERSON] , а тому вимоги заявниці про встановлення цього факту підлягають задоволенню. Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок заявниці.

Outcome: approved