Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що [INFO] померла їхня мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . [INFO] помер батько позивачок [PERSON] . За життя батько звернувся до Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після [PERSON] , але не встиг оформити свої спадкові права на 1/3 частку вказаної вище квартири. При цьому на ім`я [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частки квартири [ADDRESS] 16 листопада 2016 року Першою маріупольською державною нотаріальною конторою. Після смерті батька позивачки звернулись до нотаріусу із заявами про прийняття спадщини у вигляді 1/6 частки спірної квартири, однак останнім було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки [PERSON] за життя не оформив свої спадкові права на 1/3 частку квартири [ADDRESS] . За таких підстав [PERSON] та [PERSON] були вимушені звернутися до суду та просили визнати за кожною із них право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Позивачки [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не прибули, надіслали заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просили розглядати справу без їх присутності. Представник відповідача позовні вимоги визнала повністю, про що надіслала відповідну письмову заяву. Просила розглядати справу без її присутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2001 року, зареєстрованого у реєстрі за № 2-1446, [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Право власності на нерухоме майно зареєстроване у Маріупольському бюро технічної інвентаризації 31.07.2001 року за № 35804. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 08.05.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На момент смерті [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб від 11 липня 1965 року серії [NUMBER] . Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді квартири [ADDRESS] . За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. (ч. 1 ст. 1261 ЦК України). Так, 05 листопада 2007 року [PERSON] та позивачки звернулись до державного нотаріусу Першої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , однак, лише позивачки встигли отримати свідоцтва про право на спадщину за законом від 16 листопада 2016 року. Чоловік покійної - [PERSON] за життя не встиг оформити свої спадкові права та отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом, тобто на 1/3 частку на квартиру [ADDRESS] . Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи із вказаних положень закону, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, після звернення із заявою до нотаріусу незалежно від отримання свідоцтва про паво на спадщину. Отже [PERSON] , який своєчасно звернувся до нотаріусу після смерті своєї дружини із заявою про прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину та суд вважає доведеним факт належності йому 1/3 частки квартири [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 19.10.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. 15 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до державного нотаріусу Другої маріупольської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2016 року, виданого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 8-1186, [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Також у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.11.2016 року, виданого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 8-1187, [PERSON] є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . У відповідності до роз`яснень, які викладені в пункті 1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05 листопада 2019 року, виданою державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори, [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку квартири [ADDRESS] , що успадкована її батьком [PERSON] після смерті його дружини, [PERSON] , відмовлено, оскільки батько за життя не оформив свої спадкові права на 1/3 частку спірної квартири. Аналогічну постанову на ім`я позивачки [PERSON] 05 листопада 2019 року ухвалено державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори. Разом з тим, після смерті [PERSON] її чоловік [PERSON] звернувся до нотаріусу із заявою про прийняття спадщини, хоча і не оформив свої спадкові права належним чином, однак, не заявив про відмову від неї, а тому за правилами ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після дружини. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, можуть бути - визнання права. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обов`язків учасників цивільних правовідносин є рішення суду. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачем повністю визнані позовні вимоги. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Із урахуванням всіх обставин суд вважає вимоги позивачок обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому можливо визнати за кожною із них право власності в порядку спадкування за законом на 1/6 частину квартири [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved