Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-24 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з указаним, посилаючись на те, що з 08.06.2018 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З січня 2020 року проживають окремо, малолітня дитина проживає з позивачем та повністю перебуває на її утриманні, відповідач не бере участі у вихованні дитини, добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, не забезпечує всім необхідним для нормального розвитку та здоров`я дитини. Окрім того, дитина має ряд хвороб та потребує постійного лікування та відповідних коштів на лікування. В заяві також указала, що вона позбавлена можливості працювати, оскільки доглядає за дитиною, крім соціальних виплат по догляду за дитиною іншого доходу вона не має. Після народження дитини позивач перебуває на обліку в лікарів, витрачаючи кошти на діагностику і лікування. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти на аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі 4000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та аліменти на своє утримання в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали із викладених у ньому підстав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечує проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1500,00 грн., вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач, є завеликим, так як на його утриманні є ще одна малолітня дитина та раніше він працював за кордоном, а на теперішній час офіційно не працює, не маючи постійного доходу. Суд, заслухавши учасників справи та представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Судом встановлено, що з 08.06.2018 року сторони перебувають у шлюбі, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія свідоцтва про шлюб та копія свідоцтва про народження дитини. Відповідно до довідки № 226 від 22.01.2020 року ПП «ЖЕП № 1 м. Житомира» дитина зареєстрована та проживає з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Як убачається з консультаційного висновку спеціаліста від 03.12.2018 року, консультації отоларинголога від 05.04.2019 року та 10.04.2019 року, консультативного висновку ехокардіографічного обстаження від 06.08.2019 року та від 06.08.2020 року дитина сторін має ряд хвороб, які потребують лікування та витрачання коштів. Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. Відповідач є працедатною особою, але не працює та не має постійного доходу, проте, будучи батьком малолітньої дитини, він зобов`язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року становить 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони перебувають в шлюбі та мають малолітню дитину, яка не досягла трирічного віку, позивач має право на отримання аліментів від відповідача на підставі ст. 84 СК України. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також враховуючи визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину, кожен із батьків має забезпечувати її щомісячно матеріальною допомогою в сумі, не меншій 929,50 грн. на одну дитину. Відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] та з 09.03.2011 року є керівником ПП «ІТАЛФУД». Доказів на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, сторонами до суду не надано. Тому, враховуючи викладене, в тому числі стан здоров`я дитини, яка потребує грошових витрат на лікування, суд визначає розмір аліментів, який має бути стягнутий з відповідача на малолітню дочку [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1600,00 грн. та аліменти на позивача як на дружину, з якою проживає малолітня дитина, у твердій грошовій сумі в розмірі 900,00 грн. щомісячно до досягнення малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги немайнового характеру, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial