Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У лютому 2021 року року позивач звернувся до суду із позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що 02.11.2005 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва заяву позивача [PERSON] про оголошення [PERSON] померлою - задоволено. З вказаного рішення вбачається, Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач є єдиним сином [PERSON] та після розлучення його мати постійно проживала в квартирі [ADDRESS] . Останній раз він бачився з матір`ю в вересні 2000 року і після цього втратив з нею контакт. 05.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві видано Свідоцтво про смерть [PERSON] , померлої [INFO] . 05.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві видано довідку про смерть [PERSON] , де причина смерті зазначено рішення Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2005 року. 10.08.2020 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини, після смерті матері [PERSON] . В цей же день нотаріусом винесено постанову про відмову позивачу в прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [INFO] , у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини. В обґрунтування причин пропуску строку, позивач зазначає, що з листопада 2002 року по 30.10.2005 року він проходив навчання у Великобританії. Після навчання він працював за кордоном. На той час, він помилково вважав, що він прийняв спадщину із-за того, що у рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 02.11.2005 року зацікавленою особою була Дванадцята Київська державна нотаріальна контора, а тому будь-який подальших дій він не вчиняв. На даний час, коли позивач, перезаключав договори на комунальні послуги, з`ясувалось, що він не являється власником квартири, так як у законному порядку її не успадкував. Позивач весь час надіявся, що мати знайдеться і все вирішиться так як до теперішнього часу не вірить в її смерть. Спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] є квартира за адресою [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору міни. Після смерті матері він користується зазначеною квартирою, та утримує її сплачуючи комунальні послуги. Позивач від прийняття спадщини після смерті спадкодавця не відмовлявся. Заяву про відмову від прийняття спадщини не подавав, а володів та користувався спадковим майном, в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом, після смерті матері, тривалістю 2 місяця з дня набрання рішенням законної сили. 29.03.2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву у яковій відповідач просить суд прийняти рішення на підставі поданих доказів згідно чинного законодавства (а.с. 64-66). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02.11.2005 року Святошинським районним судом м. Києва винесено рішення на підставі заяви позивача про оголошення [PERSON] померлою (а.с. 8-9). 05.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві видано Свідоцтво про смерть [PERSON] , дата смерті [INFO] (а.с. 10). 05.09.2006 року позивачу [PERSON] відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві видано довідку про смерть [PERSON] (а.с. 11). 10.08.2020 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозовою Г.В. відмовлено позивачу [PERSON] в прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с.14). Також судом встановлено, що [PERSON] з листопада 2002 року проходив навчання у Сполученому Королівстві Великої Британії та постійно перебував за кордоном. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» п.п.3 п. 24 при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішення справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій службі тощо. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що строк на звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме судом встановлено, що позивач з листопада 2002 року проходив навчання у Сполученому Королівстві Великої Британії та постійно перебував поза межами України. Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви.

Outcome: approved