Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON]. , відповідач) про відшкодування в порядку регресу витрат на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 4 892,22 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони, які є рідними сестрами, в рівних частках володіють квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Позивач у вищевказаній квартирі не проживає. Водночас у березні та квітні 2018 р. позивач одноособово оплатила усі комунальні послуги за їх спільну з сестрою нерухомість в загальному розмірі 9 784,44 грн., а відтак вона відповідно до положень статей 322, 360, 544 ЦК України має право вимагати відшкодування відповідачем половини цієї суми. Ухвалою від 13.03.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. Трикімнатна квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 08.01.2002 № 31019 та свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04.04.2008 № 335982, 335983, 335984, 335985 (а.с. 31-35). З наданої позивачем копії частини позовної заяви [PERSON]. , поданої до Дарницького районного суду м. Києва 22.03.2017, вбачається, що між сторонами існує (чи існував) спір щодо користування вищевказаною квартирою (а.с. 26-27). Правовою підставою заявлених позивачем вимог є відповідні положення цивільного законодавства. Так, за приписами статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. За нормою статті 360 цього Кодексу співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном. Обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території випливає і з положень статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV, чинного на час виникнення спірних правовідносин), статей 151, 162 Житлового кодексу Української РСР та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572. Відповідно до частини 1 статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.... За загальним правилом, встановленим частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень… Відповідно до статті 76 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.Ці дані встановлюються, окрім іншого, письмовими доказами. За змістом статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження позовних вимог позивачем надано, зокрнма, власноручно складену таблицю, відповідно до якої нею за період березня-квітня 2018 р. сплачено вартість житлово-комунальних послуг в загальному розмірі 9 784,44 грн. (а.с. 3). Зі змісту вказаної таблиці вбачається, до складу сплачених позивачем послуг входять, зокрема, послуги з постачання гарячої і холодної води та електроенергії. Також можна припустити, що позивачем сплачено вартість послуг з централізованого опалення (у таблиці позначено як ПАТ «Київенерго») та послуг з утримання будинку і прибудинкової території (у таблиці позначено як ЖЕК). Водночас власноручно складена позивачем таблиця, яка до того ж навіть не підписана позивачем, не відповідає критеріям письмового доказу, зазначеним у ст. 95 ЦПК України, а відтак не є допустимим доказом. Належними і допустимими доказами у даній справі можуть бути оплачені платіжні документи з розрахунком розміру плати за надані житлово-комунальні послуги за відповідні місяці, проте таких доказів позивачем не надано. Що стосується долучених до позовної заяви копій дублікатів чеків (а.с. 30), то їх неналежна якість не дає можливості встановити їх справжній зміст. Більше того, позивачем не доведено, що у зазначений у позовній заяві період відповідач споживала гарячу і холодну воду та електроенергію, а отже не доведено і право вимагати від відповідача сплати половини вартості послуг, які вона не споживала. Ствердження позивача про визнання відповідачем вказаної обставини спростовується змістом позовної заяви відповідача, у якій вона посилається на те, що сестра самовільно заселилась у квартиру, повністю унеможливила їй доступ до житла і користується квартирою одноосібно, без будь-яких погоджень з нею. Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача зобов`язання відшкодувати позивачу половину витрат на оплату житлово-комунальних послуг та відмовляє у позові у зв`язку з недоведеністю вимог. З огляду на результат розгляду справи підстави для відшкодування понесених позивачем судових витрат також відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed