Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернуласядо суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 24 квітня 1996 року між нею тавідповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя з відповідачем погіршилося, що призвело до його припинення, сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Втратили почуття любові та поваги один одного. Подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, протягом трьох місяців припинили спільне проживання. Позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила залишити дітей проживати з нею, прізвище змінити на «[PERSON]», судові витрати з відповідача не стягувати. [PERSON] в судовому засіданні заявлені вимоги не визнав, проти залишення дітей проживати з матір'ю та стягнення з нього судового збору заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 24 квітня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 40, між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 24 квітня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області (а.с. 6). Від шлюбу сторони маютьповнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27 серпня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 260, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 30 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 254 (а.с. 7, 8). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, примирення сторін є неможливим, що, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, доказуванню не підлягає через визнання обома сторонами. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивачка просила судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved