Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У лютому 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: [PERSON], [PERSON] про видачу свідоцтва на спадщину. В обґрунтування своїх вимог [PERSON] посилається на те, що 28 червня 2002 року її син [PERSON], перебуваючи у шлюбі з [PERSON], за спільні кошти подружжя придбали за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS]. Також, 21 травня 2008 року подружжям було придбано у власність автомобіль «Hyundai Assent», д/н [NUMBER]. [INFO] [PERSON] та [PERSON] від отриманих внаслідок ДТП травм померли. Звернувшись 07 грудня 2012 року до Шостої дніпропетровської нотаріальної контори з метою оформлення спадщини позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на квартиру [ADDRESS] з підстав того, що за життя [PERSON] не було отримано свідоцтво про право власності у спільному майні подружжя, право власності на частку спірної квартири за ним не зареєстровано, а також відсутні правовстановлюючі документи на дану квартиру. Просила суд зобов'язати відповідача видати позивачці свідоцтво про право на спадщину на майно [PERSON], померлого [INFO], а саме на квартиру [ADDRESS]. В ході судового розгляду справи заявлені позовні вимоги були неодноразово уточнені. Так, у заяві про збільшення позовних вимог [PERSON] просить суд визначити частку [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі ? та зобов'язати Шосту дніпропетровську державну нотаріальну контору вчинити нотаріальну дію - видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [INFO] сина [PERSON], а саме на ? частину квартири [ADDRESS]. Позивачка та її представник в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. До суду надали листа, в якому просили розглядати справу без участі представника Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори через завантаженість на роботі. Треті особи - [PERSON], [PERSON] та їх представник у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що твердження позивачки, що спірна квартира була придбана за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] не відповідають дійсності, так як дана квартира була придбана за їх кошти саме їх донькою [PERSON], про що свідчить договір-купівлі продажу від 28.06.2002 року. Вони не заперечують ту обставину, що квартира була куплена в період шлюбу загиблих. Вважають, що між позивачем та відповідачем взагалі відсутній спір щодо визначення частки у майні за померлим [PERSON] Крім того, вважають вимогу [PERSON] стосовно зобов'язання відповідача видати свідоцтво про право на спадщину безпідставною, оскільки суд позбавлений права зобов'язувати нотаріальну контору вчиняти дії, які прямо суперечать вимогам чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлені наступні факти та обставини. 10 серпня 1996 року згідно Свідоцтва про укладання шлюбу Серії [NUMBER] від 10.08.1996 року, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладання шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - [PERSON], дружині - [PERSON]. [INFO] [PERSON] та [PERSON] загинули під час дорожньо-транспортної пригоди, що підтверджується копіями Свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 23.04.2010 року, Свідоцтва про смерть [NUMBER] від 23.04.2010 року. Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 28 червня 2002 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 4754, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS], право власності зареєстровано в КП ДМБТІ, що підтверджується реєстраційним посвідченням від 14.08.2002 року, реєстровий № 323-158. В судому засіданні оглянута спадкова справа № 651/2010 спадкодавця [PERSON], померлого [INFO], заведена 26.08.2010 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини від 26.08.2010 року після смерті спадкодавця до нотаріальної контори звернулася [PERSON], яка зазначила, що все майно, яке залишилося після смерті сина [PERSON], за законом вона приймає. В спадковій справі № 651/2010 також наявна заява [PERSON], в якій зазначено, що все майно, яке залишилося після смерті брата [PERSON], він приймає. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2010 року по цивільній справі за заявою [PERSON], зацікавлена особа - Індустріальний відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення, заява [PERSON] задоволена: встановлено факт того, що [PERSON], який помер [INFO] є рідним сином [PERSON], [INFO]. З метою оформлення спадщини у грудні 2012 року позивачка [PERSON] звернулася з заявою до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори, де їй постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 18.12.2012 року Вих. № 2705/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно померлого [INFO] [PERSON], на квартиру [ADDRESS], у зв'язку із тим, що така дія буде суперечити закону, а саме: відсутні правовстановлюючі документи про належність цього майна спадкодавцю, частка померлого в спільному майні не була визначена. Згідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.4 ст. 1220 ЦК України якщо кілька осіб, які могли б спадкувати одна після одної, померли під час спільної для них небезпеки (стихійного лиха, аварії, катастрофи тощо), припускається, що вони померли одночасно. У цьому випадку спадщина відкривається одночасно і окремо щодо кожної з цих осіб. Відповідно до положень п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК) ( 435-15 ). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. В судовому засіданні встановлено, що Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в особі Державного нотаріуса Черненко Ірини Миколаївни, третя особа - [PERSON], про скасування постанови державного нотаріуса про відмову в вчинені нотаріальних дій та зобов'язання видати свідоцтво про право на спадщину в задоволені позову [PERSON] відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2014 року Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 жовтня 2013 року залишено без змін. Рішення набрало законної сили. В ході розгляду цивільної справи встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] не було поділу спірної квартири [ADDRESS], що є у спільній сумісній власності, а тому частка кожного із них є рівними і складають по 1/2 частини. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Враховуючи, що за життя [PERSON] та [PERSON] не було поділу спірної квартири, яка є у спільній сумісній власності, частки кожного із них рівні і складають ? частини, а чинне законодавство України для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] стосовно визначення частки [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] в розмірі ? такими, що не підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивача в частині зобов'язання відповідача видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину на майно померлого [INFO] сина [PERSON], а саме на ? частину квартири [ADDRESS], то суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст.50 Закону України « Про нотаріат» від 05 вересня 1993 року №3425-ХІІ право, на звернення до суду з позовом про незаконність нотаріальної дії чи відмови в їх вчиненні мають заінтересовані особи ( фізичні та юридичні), стосовно яких були вчинені нотаріальні дії, або які одержали відмову в їх вчиненні, тобто безпосередньо брали участь у нотаріальному процесі. Подаючи позов до відповідача Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори позивачкою дії відповідача щодо відмови в вчиненні нотаріальної дії не оскаржуються. Крім того, аналізуючи обставини справи, вбачається, що право позивачки на спадщину за законом після смерті її сина - [PERSON], померлого [INFO], на частку квартири [ADDRESS] не визнається [PERSON] та [PERSON], спадкоємцями частини майна, що належала їх доньці - [PERSON] За змістом ст. 392 ЦК належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. У спорах про визнання права власності на спадкове майно в якості належного відповідача не може розглядатись нотаріус або орган державної реєстрації прав. Протягом судового розгляду справи ні позивачкою, ні представником позивачки при обґрунтуванні права [PERSON] на спадкування частки майна після смерті сина - [PERSON], яке в ході судових засідань постійно заперечувалося й не визнавалося третіми особами, так і не було заявлено клопотання на заміну належного відповідача та уточнено у зв'язку з цим позов, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог, в цій частині та вимушений в задоволені позову відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України в порядку розподілу судових витрат суд вважає за необхідне стягнути із [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: dismissed