Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У лютому 2017 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В позовній заяві позивач вказувала, що 10 січня 2016 року близько 13 години, водій [PERSON], керуючи автомобілем Toyota Camry д.н.з. СА 1974 AM, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС 033867 належить третій особі по справі [PERSON], рухаючись по автодорозі Запоріжжя-Дніпропетровськ-Бориспіль в напрямку руху від м. Кременчука Полтавської області до смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, на 241 км.+ 670 м. вказаної автодороги, в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області в районі будинку № 276 вул. Київської, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення з належним їй відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 475885 автомобілем WOLKSWAGEN TOUAREG д.н.з. АР 3499 CP під керуванням водія [PERSON], в той час коли останній рухався назустріч вказаному вище автомобілю по своїй смузі руху. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29.02.2016 року, яка набрала законної сили 29.08.2016 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення за ст.124 КУпАП. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2548 автомобіля [NUMBER] від 29.02.2016 року розмір матеріального збитку, завданого їй як власнику даного автомобіля складає 1130829, 51 грн. та який складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 1 044 602,51 грн. та розміру втрати товарної вартості автомобіля в сумі 86 227 грн. На час дорожньо-транспортної пригоди між третіми особами по справі [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № АЕ / 6002391 від 26.09.2015 року, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль Toyota Camry д.н.з. СА 1974 AM. Згідно повідомлення ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» прийнято рішення про виплату на її користь страхового відшкодування у сумі 50 000 грн., яке страхова компанія на даний час повністю їй сплатила та виконала свої зобовязання по договору. Однак вказана сума страхової виплати не є достатньою для відшкодування завданої майнової шкоди. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати, страхового відшкодування, для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, страховим відшкодуванням. Після дорожньо-транспортної пригоди відповідачем ні в якій частині завдана їй шкода не відшкодована. Таким чином діями відповідача їй завдано майнову шкоду, розмір якої складає 1 080 829,51 грн. та яка складається як різниця між розміром матеріального збитку, спричиненого їй як власнику автомобіля [NUMBER] та сумою сплаченого на даний час страхового відшкодування, про що було вказано вище 1 130 829,51 грн. - 50 000 грн. = 1 080 829,51 грн. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON],[INFO] на користь [PERSON], [INFO], завдану їй майнову шкоду по пошкодженню автомобіля [NUMBER] в розмірі 1 080 829,51 грн., та витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 8 000 грн., а всього стягнути з відповідача на мою користь 1 088 829,51 грн. 19 січня 2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовував тим, що визнає: - факт дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 10.01.2016 року за участю автомобілів Toyota Camry д.н.з. СА 19 74 AM, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС 033867 належить третій особі по справі [PERSON], під керуванням водія [PERSON] відповідача по даній справі та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить позивачу. - факт винесення Придніпровським районним судом міста Черкаси 17.08.2016 року постанови, якою його визнано винним у вчинені правопорушення за ст. 124 КУпАП. Разом з цим не визнає наступні факти: - Що він є винуватцем ДТП та що в його діях був наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. - Що розмір завданого матеріального збитку щодо автомобіля [NUMBER] становить 1 130 829 грн. 51 коп. - Факт наявності відповідних пошкоджень автомобіля [NUMBER], зазначених в акті огляду від 27.01.2016 року. - Зобов'язання відповідача відшкодувати завдану шкоду . Не погоджується з вищезазначеним з огляду на наступне: 10.01.2016 року дійсно відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю керованого ним автомобіля. Постановою судді Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17.08.2016 року по справі № 711/6568/16-п, якою його визнано винним у вчинені правопорушення за ст. 124 КУпАП. Разом з тим у звзку із закінченням строків, передбачених ст..38 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього було закрите. При розгляді справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції було встановлено, що нібито він, керуючи автомобілем [NUMBER] на 241 км+670 м. а/д Бориспіль-Дніпропетровськ, в с.Піщане не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем [NUMBER], який рухався в зустрічному напрямку, більше того зазначено, що він визнає свою вину. 18.02.1016 року внаслідок отриманих під час ДТП ушкоджень здоровя йому була встановлена інвалідність 1 групи загального захворювання довічно. Він не може пересуватися без сторонньої допомоги, а тому не був присутній при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а тим більш не визнавав вину. Після ознайомлення з матеріалами справи № 536/303/17, яка розглядається Кременчуцьким районним судом Полтавської області, він дізнався про постанову Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17.08.2016 року по справі № 711/6568/16-п, після чого оскаржив її до Апеляційного суду Черкаської області. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 24.11.2017 року по справі 33/793/430/17 постанова Придніпровського районного суду міста Черкаси від 17.08.2016 року по справі № 711/6568/16-п була скасована та прийнято нову постанову, якою його визнано невинним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у звязку з відсутністю в його діях складу даного правопорушення. Таким чином він не є винуватцем у вчиненні вищезазначеної ДТП, яке відбулося 10.01.2016 року. На підставі вищевикладеного просив суд ухвалити рішення, яким відмовити в позові в повному обсязі. 19 березня 2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, яку обґрунтовувала тим, що 10 січня 2016 року близько 13 години 00 хвилин, водій [PERSON], зідповідач по даній справі, керуючи автомобілем Toyota Camry д.н.з. СА 1974 AM, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС 033867 належить третій особі по справі [PERSON], рухаючись по автодорозі Запоріжжя-Дніпропетровськ-Бориспіль в напрямку руху від м. Кременчука Полтавської області до смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, на 241 км.+ 670 м. вказаної авто дороги, в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області в районі будинку № 276 вул. Київської, в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд на зустрічну смугу руху та зіткнення з належним їй відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХХ 475885 автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], в той час коли останній рухався назустріч вказаному вище автомобілю по своїй смузі руху. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 2548 автомобіля [NUMBER] від 29.02.2016 року розмір матеріального збитку, завданого їй як власнику даного автомобіля складає 1 130 829, 51 грн. та який складається з вартості відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 1 044 602,51 грн. та розміру втрати товарної вартості автомобіля в сумі 86 227 грн. Відповідач заперечує розмір завданого матеріального збитку, посилаючись на те, що він не був повідомлений про огляд автомобіля та не був присутній при огляді пошкодженого автомобіля, а тому не визнає відповідні пошкодження автомобіля. Дана позиція відповідача спростовується приєднаними до матеріалів справи копіями телеграми на імя відповідача щодо запрошення на огляд автомобіля [NUMBER] на 02.02.2016 року та попередженням щодо складання акту огляду автомобіля в разі неявки на огляд без його участі та повідомленням про вручення телеграми, де зазначено що телеграма про виклик відповідача на огляд автомобіля була вручена його дружині 27.01.2016 року. Відповідач вказує про те, що він не є винуватцем ДТП, яке відбулося 10.01.2016 року, в його діях відсутня вина та склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, що встановлено в судовому порядку, і дана обставина не підлягає повторному доведенню. Не може погодитись з позицією відповідача виходячи з наступного. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 24.11.2017 року по справі № 33/793/430/17 постанова судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2017 року відносно [PERSON] про закриття адміністративного провадження в зв'язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, була скасована та прийнято нову постанову, якою його визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п, 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю ніби то в його діях складу даного правопорушення. Відповідно до даної постанови суду висновок щодо, на думку суду, невинуватості [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на висновку експертизи № 4/888 від 27.07.2017 року, хоча згідно з цієї ж постанови вказано, що 12.10.2017 року на адресу апеляційного суду надійшов висновок експерта 4-001566 від 27.09.2017 р. за результатами судової експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» за результатами призначеної постановою апеляційного суду від 26.07.2017р автотехнічної експертизи. Згідно висновку експерта № 4/888 від 27.07.2017 р. зазначено, що елементи рульового механізму в частині керма, рульового валу, рульової рейки, рульових тягах автомобіля Toyota Camry, д.н.з. СА 1974 AM, безпосередньо перед ДТП, перебували в непрацездатному стані, по причині відсутності жорсткого з'єднання валу рульового механізму з карданним шарніром (прокручування механізму); водій не мав можливості виявити пошкодження кріплення валу рульового механізму з карданним шарніром, оскільки на дане з'єднання надітий захисний чохол; оскільки під час пошкодження елементів рульового управління порушується кінематичний зв'язок між кермом та рульовою рейкою, тому дана несправність могла вплинути на керованість транспортного засобу з подальшим виїздом автомобіля на зустрічну смугу перед ДТП. Невідомо з яких підстав суд апеляційної інстанції, отримавши по справі висновок експерта 4-001566 від 27.09.2017 року посилається в своїй постанові на висновок експерта № 4/888 від 27.07.2017 року та вважає даний висновок належним і допустимим доказом по справі. Щодо самого висновку експерта № 4/888 від 27.07.2017 року, який додається до даної відповіді на відзив, зазначала, що він є сфальсифікований, необґрунтований та зроблений з порушенням діючого законодавства виходячи з наступного: - даний висновок експерта датований 27.07.2017 року , але в самому висновку експерта вказано, що до Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 07.08.2017 року при супровідному листі від 27.07.2017р із апеляційного суду Черкаської області надійшла постанова про призначення судової експертизи технічного стану транспортних засобів. Тобто фактично висновок експерта був зроблений раніше ніж на адресу експертної установи надійшла відповідна постанова про її призначення. - Експерт [PERSON], який проводив дану експертизу, вийшов за межі своєї компетенції, оскільки щоб зробити висновок про виготовлення деталі кустарним способом, зокрема у висновку експертизи йде мова про виготовлення кустарним способом втулки, яка кріпить вал рульового механізму до карданного шарніру та з'єднує і фіксує ці елементи між собою, потрібно мати допуск до спеціальності 10.3 «Дослідження деталей транспортних засобів». - Експертом було фактично проведено металознавчу експертизу, оскільки ним зроблено висновок щодо виготовлення втулки кустарним виробництвом та що вона ніби то не відповідає вимогам заводу - виробника / арк. 8 висновку /, що без проведення дослідження даної втулки в умовах експертної установи неможливо, оскільки необхідно визначити характер та причини руйнування втулки, в результаті дії яких сил виникли руйнування втулки, за якими параметрами можливо визначити, що втулка рульового валу має ознаки кустарного виробництва та чи відповідає структура металу на досліджуваній втулці вимогам заводу-виробника, в який момент часу виникла несправність втулки (перед пригодою чи в результаті удару при зіткненні ТЗ), чи можливо виникнення деформації втулки та її руйнування при прикладенні штатних навантажень на кермо руля в процесі керування автомобілем. Таким чином визначити ознаки кустарного виробництва деталі втулки рульового керування без проведення металознавчого дослідження неможливо. Експерт [PERSON] відповідно до висновку експертизи має кваліфікацію судового експерта з правом проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертними спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», 10.2 « Дослідження технічного стану транспортних засобів». Допуск до спеціальності 10.3 «Дослідження деталей транспортних засобів» у експерта [PERSON] відсутній. Огляд автомобіля проводився через досить значний час після його повернення з майданчика тимчасового утримання власнику після закриття кримінального провадження, що не виключає можливість втручання до складових елементів автомобіля його власника чи інших сторонніх осіб. На огляд автомобіля ні вона, ні її представник запрошені не були. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження № 12016170220000052 від 25.06.2016 р. встановлено, що дана дорожньо-транспортна пригода стала можливою внаслідок порушення [PERSON] вимог Правил дорожнього руху України. Але в зв'язку з тим що він особисто, його дружина і малолітній син, які отримали тілесні ушкодження при даній пригоді, судово-медичну експертизу не проходили в зв'язку з відмовою від її проходження, то кримінальне провадження було закрито. Відповідно до матеріалів кримінального провадження зокрема допиту [PERSON]С, дружини [PERSON], яка перебувала в салоні автомобіля під час ДТП, вона пояснила , що перед пригодою її чоловік вирішив здійснити маневр обгону маршрутки, що рухалась попереду, в місці де дорожнє покриття мало колії від коліс між якими був «горб» від снігу, були наявні ями. А коли він після виконання обгону повертався на свою смугу руху, автомобіль підкинуло, напевно, в'їхавши в яму чи наскочивши на горб, після чого автомобіль одразу почало заносити. Також [PERSON] особисто при допиті по кримінальному провадженню показав, що в місці де відбулося ДТП покриття дороги було дуже слизьким зі сніговим та обледенілим накатом, були колії та бугри. Виїхавши на смугу зустрічного руху для обгону маршрутки, яка їхала попереду, та здійснивши її обгін при повернені на свою смугу руху, автомобіль почало заносити і крутити на проїжджій частині дороги. Тобто відповідно до встановлених під час розслідування кримінального провадження обставин виїзд автомобіля під керування водія [PERSON] на смугу зустрічного руху відбувся саме при виконанні маневру обгону попутного автомобіля та повернення після цього на свою смугу руху, при якому відбувся занос автомобіля внаслідок порушення водієм [PERSON] вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та при цьому автомобіль втратив керованість, а не прямолінійному русі автомобіля. Виконуючи маневр обгону та повернення на свою смугу руху перед зіткненням транспортних засобів, автомобіль Toyota Camry д.н.з. СА 1974 AM під керуванням водія [PERSON] був керований та елементи рульового управління виконували свої функції. Відповідно до висновку № 30/31 комплексної судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи по кримінальному провадженню № 12016170220000052 від 25.04.2016 року встановлено, що в умовах даної пригоди дії водія автомобіля [PERSON] не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з ДТП. В діях водія автомобіля [PERSON] відсутні невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв'язку з ДТП. Таким чином дана пригода відбулася саме із за невиконання водієм [PERSON]О вимог Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному звязку з пригодою та наслідками, які настали, та він є відповідальним за завдану шкоду. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, його представник [PERSON] в судовому засідання просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Треті особи [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» та [PERSON] в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, дав повну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не оспорюється сторонами по справі, що 10.01.2016 року на автодорозі Запоріжжя-Дніпропетровськ-Бориспіль в напрямку руху від м. Кременчука Полтавської області до смт. Градизьк Глобинського району Полтавської області, на 241 км.+ 670 м. вказаної автодороги, в с. Піщане Кременчуцького району Полтавської області в районі будинку № 276 вул. Київської відбулась ДТП за участю автомобілів Toyota Camry д.н.з. СА1974 AM, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САС 033867 належить третій особі по справі [PERSON], під керуванням водія [PERSON] відповідача по даній справі та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], який належить позивачу. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 24.11.2017 року по справі № 33/793/430/17 постанова судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2017 року відносно [PERSON] про закриття адміністративного провадження в звязку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП, була скасована та прийнято нову постанову, якою його визнано невинним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а провадження по справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у звязку із відсутністю в його діях складу даного правопорушення. При цьому суд встановив, що в діях [PERSON] відсутня вина щодо виникнення ДТП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обовязковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Тобто без факту встановлення вини водія транспортного засобу як винуватця ДТП відшкодовується шкода лише третім особам. Що стосується власників транспортних засобів як джерел підвищеної небезпеки, яким нанесено шкоду, то згідно даних норм обовязково має бути наявна вина винуватця ДТП як підстава для відшкодування шкоди. Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Окрім того під час розгляду цивільної справи був допитаний експерт Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON], який повідомив суду, що транспортний засіб, яким керував [PERSON] раптово вийшов з ладу саме перед подією ДТП і оскільки поламана запчастина знаходиться під кожухом, то він не міг її виявити раніше. Також судовий експерт Полтавського відділення Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. проф. [PERSON] [PERSON] повідомив, що він виходив при проведенні експертизи з вихідних даних, що транспортні засоби справні. За інших обставин в цій частині, безумовно його висновки щодо порушень в діях водіїв відрізнялися б. Окрім того повідомив, що ним не було встановлено місце ДТП, а ці факти взяти лише з пояснень іншого водія [PERSON], який керував автомобілем позивача. Тому висновки даного експерта не можуть підтверджувати або спростовувати факт наявності порушень правил дорожнього руху з боку водіїв. Навіть, якщо експерт [PERSON] при дачі висновку вийшов за межі своєї кваліфікації, суд не може не враховувати висновки Апеляційного суду Черкаської області викладені в постанові від 24.11.2017 року. Таким чином [PERSON] не є винуватцем ДТП, яке відбулося 10.01.2016 року, в його діях відсутня вина, що встановлено в судовому порядку, і дана обставина не підлягає повторному доведенню. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки відсутня вина відповідача у ДТП, що сталася 10.01.2016 року, а шкода завдана лише власникам джерел підвищеної небезпеки, то вона не підлягає відшкодуванню. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 року по справі № 761/06/2018 (провадження № 61-3390св18). Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі. Пунктом 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розяснено, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що просить стягнути вартість необхідного відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. При цьому на підтвердження відповідного розміру шкоди надає висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 29.02.2016 року № 2548. Як встановлено судом, [PERSON] не був повідомлений та не був присутній при огляді пошкодженого автомобіля 27.01.2016 року, а тому не визнає відповідні пошкодження. Під час розгляду даної справи була призначена судова автотоварознавча експертиза щодо визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Після цього судовий експерт клопотав про надання йому пошкодженого автомобіля для огляду, однак [PERSON] відмовилась надати автомобіль, а її представник повідомив, що даний автомобіль вже відновлений та недоцільно його оглядати. Таким чином [PERSON] безпідставно просить стягнути шкоду для проведення відновлювального ремонту автомобіля, оскільки він вже відновлений. При цьому [PERSON] на підтвердження вартості проведеного ремонту не надає до суду жодних доказів понесених витрат на проведення ремонту. Тобто позивач не надав до суду належних та допустимих доказів з врахуванням обставин справи на підтвердження розміру спричиненої їй шкоди. При цьому висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 29.02.2016 року № 2548 жодним чином не доводить понесених позивачем витрат на відновлення пошкодженого автомобіля. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.10.2017 року по справі № 703/6599/15-ц. Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], ПрАТ «Страхова компанія «Уніка», [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Outcome: dismissed