Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У лютому 2016 року позивачі звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», треті особи: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, ПАТ «Омега Банк», про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні 2011 року [PERSON] набуто право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування. У лютому 2008 року між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку банку передано вказану квартиру в забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань по кредитному договору. 10 листопада 2015 року представники ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» самовільно всупереч закону проникли до квартири, змінили замки на вхідних дверях, встановили охоронну сигналізацію. З інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачам стало відомо, що у вересні 2015 року на підставі іпотечного договору відповідач набув право власності на спірну квартиру. Позивачі та малолітня дитина [PERSON] зареєстровані у вказаній квартирі. Рішень про виселення або визнання позивачів такими, що втратили право користування судами не приймалося. Відтак, позивачі вважають, що вони були протиправно позбавлені житла. За таких обставини, позивачі просять зобов'язати відповідача не чинити позивачам перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом надання ключів від замків вхідних дверей та забезпечення вільного доступу до квартири, вселити позивачів до квартири [ADDRESS]. Представник позивачів у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що товариство є власником спірної квартири, таке право власності не припинено, його державну реєстрацію не скасовано. Перед тим, як встановити замки на спірну квартиру, відповідач звертався до ЖБК з приводу надання інформації щодо переліку осіб, зареєстрованих у вказаній квартирі. Мешканці квартири повинні звільнити квартиру з моменту переходу права власності на спірну квартиру до нового власника. Відповідно до умов іпотечного договору позивач [PERSON] зобов'язалася не обтяжувати іпотечне майно, реєструвати місце проживання третіх осіб лише за згодою банку, на момент передачі квартири в іпотеку у спірній квартирі ніхто не був зареєстрований. Позивачів ніхто насильно не виганяв, малолітня [PERSON] має можливість проживати разом з батьком. Представник відповідача не заперечував те, що на вхідних дверях спірної квартири встановлені нові замки, рішення суду про виселення позивачів не має. Представник служби у справах дітей Оболонської РДА підтримав позовні вимоги, просив суд ухвалити рішення в інтересах дитини. Третя особа ПАТ «Омега Банк» явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 січня 2001 року позивач [PERSON] набула право власності на квартиру [ADDRESS]. (а.с. 29) 08 лютого 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON], укладено іпотечний договір № 2621/0208/88-018-Z-1, за умовами якого в порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, укладеним між банком та [PERSON], позивачем передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. (а.с. 30-31) Відповідно до п. 12 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: - за рішенням суду; - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - за договором про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки на ім'я іпотекодержателя або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Іпотечний договір укладений в письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В., реєстровий № 4547. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 30 вересня 2015 року здійснено реєстрацію права приватної власності на квартиру [ADDRESS] за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору від 08 лютого 2008 року. У відповідності до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Згідно з ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; тощо. Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За приписами ст. 169 ЖК Української РСР у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Статтею 109 ЖК Української РСР встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Підсумовуючи наведені норми закону, виселення особи з жилого приміщення можливо у добровільному чи примусовому порядку. Примусове виселення особи здійснюється лише на підставі рішення суду. В разі звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру шляхом позасудового врегулювання, мешканці такої квартири зобов'язані звільнити жиле приміщення. В іншому випадку виселення мешканців здійснюється також на підставі рішення суду. Матеріалами справи підтверджено, що 30 вересня 2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло до відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Законом встановлена презумпція правомірності набуття права власності на майно. Під час розгляду даної справи питання щодо правомірності набуття відповідачем права власності на спірну квартиру не вирішувалося. Доказів щодо скасування державної реєстрації права власності позивачами не надано. За відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS], починаючи з 24 січня 2015 року, [PERSON] - з 25 січня 2007 року, малолітня [PERSON] - з 25 листопада 2011 року. Такі обставини також підтверджені довідкою ЖБК «Молодіжний-8» від 11 листопада 2015 року. Відтак, на час здійснення державної реєстрації права власності на спірну квартиру за відповідачем, позивачі вже мали право користування спірною квартирою та були зареєстровані в ній в порядку, передбаченому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Місце проживання [PERSON], [PERSON] зареєстровано у вказаній квартирі за згодою власника. При цьому, законом не передбачено отримання згоди іпотекодержателя на реєстрацію місця проживання особи у квартирі, що передана в іпотеку. Неузгодженість дат реєстрації [PERSON] за вказаною адресою, вказаних у довідці Оболонської РДА від 14 травня 2016 року та копії паспорту [PERSON], наданої представником відповідача, доказового значення у даному випадку не має. Представник відповідача не заперечував, що представниками ТОВ «ФК «Вектор Плюс» були змінені замки на вхідних дверях до спірної квартири. У квартирі в той час перебували особи, місце проживання яких там не було зареєстровано, та вони добровільно звільнили жиле приміщення. Позивачам чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою. У зв'язку з тим, що представниками відповідача були змінені замки та встановлена охоронна сигналізація, позивачі позбавлені можливості користуватися квартирою, права користування якою не втратили. Такі обставини не заперечувалися представником відповідача, а також підтверджені актом від 10 листопада 2015 року, складеним членами правління ЖБК «Молодіжний-8». (а.с. 48) Відповідач не звертався до суду з позовом про виселення. Позивачі не бажають добровільно звільнити спірну квартиру, у зв'язку з набуттям на неї права власності відповідачем. Судом встановлено, що право користування спірною квартирою позивачі не втратили, звільнити жиле приміщення у добровільному порядку не виявили бажання. Відтак, у примусовому порядку позивачі можуть бути виселені лише на підставі рішення суду. На час вирішення справи по суті такого рішення суду не існує, відповідач з позовом про виселення позивачів до суду не звертався. Поряд з цим, позивачам зі сторони відповідача чиняться перешкоди у користуванні спірною квартирою, оскільки [PERSON], [PERSON], малолітня [PERSON] не можуть потрапити до квартири. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивачів судовий збір у сумі 1102,42 грн. в рівних частках.

Outcome: approved