Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів в розмірі 50 654 грн. 33 коп. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до заяви [PERSON], починаючи з 19.07.2011 року по 30.11.2016 року їй була призначена тимчасова державна допомога на її дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], оскільки батько не сплачував аліменти. Згідно довідки ДВС від 15.04.2017 року №831/7 про отримання аліментів від [PERSON], управління було зупинено виплату тимчасової допомоги на дітей. Таким чином за період з 01.07.2011 року по 30.11.2016 року [PERSON] отримала державну допомогу в розмірі 55 254 грн. 63 коп. Управлінням було направлено претензію до [PERSON] про необхідність повернення бюджетних коштів в зазначеному розмірі, однак ним було сплачено лише 4600 грн. Оскільки боржник нерегулярно здійснює погашення боргу вони вимушені звернутися до суду. Сума боргу становить 50 654 грн. 33 коп. Представник позивача, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позові, зазначивши, що не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення (а. с.74). Відповідач в судове засідання з'явився, подав відзив про визнання позовних вимог та просить розглядать справу без його участі. За таких обставин, суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутність сторін, постановивши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до частин 8, 9 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 затверджено Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме (далі - Порядок), який визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога). Пунктом 2 Порядку встановлено, що тимчасова допомога призначається у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується або місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Відповідно до п. 6 Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, подає до органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування) довідку державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення. Частиною 2 пункту 7 Порядку передбачено, що тимчасова допомога призначається на кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано усі необхідні документи. Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для кожної житини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Згідно заяв [PERSON] від 19.07.2011 року, 20.02.2012 року, 06.08.2012 року, 26.02.2013 року, 13.08.2013 року, 12.02.2014 року, 01.08.2014 року, 05.02.2015 року, 05.08.2015 року, 17.02.2016 року, 30.03.2016 року їй була надана державна допомога на утримання її неповнолітніх дітей, у зв'язку з несплатою батьком дітей аліментів. Відповідно до довідки ВДМС від 15.04.2017 року №831/7 [PERSON] отримала аліменти з [PERSON] Згідно розрахунку переплати УПСЗН від 19.06.2018 року [PERSON] отримала допомогу в розмірі 55254,63 грн. Згідно повідомлення УПСЗН від 29.08.2018 року № 2576/21[PERSON] відшкодував управлінню 4600,00 грн. Згідно з ч. 10 ст. 181 Сімейного кодексу України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Згідно з п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Оскільки, на день розгляду справи відповідач добровільно не повернув суму виплаченої допомоги в розмірі 50654,33 грн., то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того позивач просить стягнути з відповідача сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 1841 грн. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує на користь позивача сплачений судовий збір з відповідача. Проте відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року становить 1762 гривні. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з держаного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради сплачено при поданні позову до суду 1841,00 грн. судового збору, що підтверджено платіжними дорученнями № 260, № 314 від 03.07.2018 року та 20.08.2018 року, відповідачем до початку розгляду справи по суті позов визнано повністю, а тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету. За наведених вище обставин, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір судовий збір в сумі 881 грн. 00 коп. Крім того, позивачу Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради слід повернути надмірно сплачений судовий збір в сумі 79 грн. 00 копійок.

Outcome: approved