Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

У лютому 2020 року АТ «Кредобанк» звернулось із зазначеним позовом до суду, вказавши, що 30 червня 2016 року між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2326/2016, згідно яким банк зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти у розмірі 459 635,80 грн., а останній зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти в строк до 29 червня 2023 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30 червня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №2326/2016/2, відповідно до якого остання зобов`язалась відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі за вказаним кредитним договором. Крім того, з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 01 липня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] також було укладено договір застави №2326/2016, згідно з яким у заставу банку передано автомобіль легковий марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , колір - сірий, тип - легковий універсал - В, об`єм двигуна - 1598 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER] . Однак відповідач [PERSON] належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим банком було вжито заходів щодо звернення стягнення на заставне майно. Так, 08 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2009, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , колір - сірий, тип - легковий універсал - В, об`єм двигуна - 1598 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] 13 листопада 2018 року державним виконавцем Деражнянського районного відділу ДВС Мазур В.В. було відкрито виконавче провадження №57673943, в межах якого в подальшому було реалізовано вказаний предмет застави, однак сума від реалізації транспортного засобу виявилась недостатньою для погашення повної суми заборгованості за кредитним договором. Станом на 28 грудня 2019 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість перед банком у загальному розмірі 444 080, 80 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 358 385, 16 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 14 852,40 грн.; заборгованості за пенею в сумі 68 843,24 грн., а також понесених банком судових витрат в сумі 2000,00 грн. Із урахуванням наведеного позивач, посилаючись на п. 17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», згідно з яким наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту, просив стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року в загальному розмірі 444 080, 80 грн., а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 661,21 грн. Ухвалою судді від 13 березня 2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідачі у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги та не заперечуючи щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином та викликалися в судове засідання через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. При цьому судом враховується, що в ході розгляду справи на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] судом неодноразово направлялися судові повістки про виклик до суду, проте від отримання таких повісток вони відмовлялися, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень та відповідними довідками поштового відділення. З огляду на викладене та при відсутності заперечень сторони позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що 30 червня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №2326/2016. Позивач є правонаступником ПАТ «Кредобанк», що підтверджується витягом із Статуту, затвердженого рішенням акціонера №03/2018 від 29 листопада 2018 року. Із наявної в матеріалах справи копії кредитного договору встановлено наступний зміст прав та обов`язків сторін за договором. Відповідно до п.1. кредитного договору банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти у розмірі та на умовах, обумовлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування ним і комісії. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору на момент укладання договору сторонами обумовлено значення змінюваної процентної ставки на перший період дії ставки, надалі первинна процентна ставка, в розмірі 16,49 відсотків річних з моменту видачі кредиту до 01 липня 2019 року. Починаючи з другого та всіх наступних періодів дії ставки проценти за користування кредитом сплачуються згідно встановленого для цих періодів значення змінюваної процентної ставки. Відповідно до п.3.12. кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у відповідності до Розділу 3 (Розрахунки між сторонами) цього договору з моменту видачі кредиту до терміну, вказаного у п.2.1. цього договору або до дати звернення банку із заявою до: суду із вимогою про дострокове повернення суми кредиту та сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів; нотаріуса про звернення стягнення на заставлене майно, для дострокового погашення за його рахунок суми кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати за цим договором платежів (п.п.4.9 і 4.10 договору). Відповідно до п.3.15. кредитного договору у випадку неповернення позичальником кредиту в строк, визначений п.2.1. цього договору, на вимогу банку позичальник сплачує пеню, вказану в п.5.1 цього договору. Відповідно до п.2.1. кредитного договору банк видає позичальнику кредит у сумі 459 635, 80 грн. на строк до 29 червня 2023 року. Згідно з п. 2.4. кредитного договору кредит видається на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Пунктом 4.2. кредитного договору визначено, що погашення кредиту може здійснюватися шляхом безготівкових перерахунків або внесенням готівки в касу банку. Відповідно до п. 4.9. кредитного договору банк у випадках, передбачених п.2.10. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пунктом 4.10. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний протягом 30 банківських днів з моменту отримання письмової вимоги банку (п.4.9.), достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором. Встановлено також, що 30 червня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки №2326/2016/2, згідно з яким остання зобов`язалась відповідати перед банком за виконання [PERSON] зобов`язань в повному обсязі за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року. Так, зі змісту вказаного договору вбачається, що предметом поруки є обов`язок поручителя відповідати перед АТ «Кредобанк» за виконання [PERSON] зобов`язання в повному обсязі (повернення кредиту, сплата відсотків та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойок) за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року, укладеним між АТ «Кредобанк» та [PERSON] . Таке ж положення міститься у п. 2.1. кредитного договору, згідно із яким у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це зазначенням суми заборгованості Боржника. Крім того, з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 01 липня 2016 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] також було укладено договір застави №2326/2016, відповідно до якого у заставу банку передано автомобіль легковий марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , колір - сірий, тип - легковий універсал - В, об`єм двигуна - 1598 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER] . У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За приписами ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, якою визначено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, за ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Правовим наслідком порушення зобов`язання ст. 611 ЦК України встановлює сплату неустойки, яка у розумінні ст. 549 цього кодексу може бути штрафом чи пенею. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Окрім того, у ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Як встановлено із наявних в матеріалах справи меморіальних ордерів №30935070 та №30935031 від 01 липня 2016 року, а також банківської виписки про рух коштів по рахунку, на виконання умов кредитного банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту відповідачу [PERSON] виконав повністю. Разом із цим відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Так, згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №2326/2016 від 30 червня 2016 року, станом на 28 грудня 2019 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість перед банком у загальному розмірі 444 080, 80 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 358 385, 16 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 14 852,40 грн.; заборгованості за пенею в сумі 68 843,24 грн., а також понесених банком судових витрат в сумі 2000,00 грн. Жодних сумнівів щодо правильності наведеного розрахунку заборгованості у суду немає. Будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення вказаних обставин, зокрема, щодо відсутності заборгованості за кредитним договором, відповідачами не надано. При цьому судом також приймається до уваги, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не скористалися своїм правом надати відзив на позов або дати особисті пояснення по суті позовних вимог у судовому засіданні. Із досліджених письмових доказів судом також встановлено, що 08 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Черник Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №2009, згідно з яким запропоновано звернути стягнення на транспортний засіб марки FIAT, модель NUOVO DOBLO, 2015 року випуску, номер шасі (кузова, рами) - [NUMBER] , колір - сірий, тип - легковий універсал - В, об`єм двигуна - 1598 куб.см, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] . На підставі вказаного виконавчого напису нотаріуса, згідно з постановою державного виконавця Деражнянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Мазур В.В. від 13 листопада 2018 року було відкрито виконавче провадження №57673943. Як вбачається із постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2019 року, в ході проведення виконавчих дій в межах вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було реалізовано заставлений транспортний засіб та від його реалізації перераховано стягувачу АТ «Кредобанк» грошові кошти в сумі 181 454, 64 грн. Однак вказаної суми коштів від реалізованого майна було недостатньо для задоволення вимог стягувача, а тому виконавче провадження державним виконавцем закінчено на підставі п.15 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з п.1.1. договору застави від 01 липня 2016 року, такий договір забезпечує виконання зобов`язання [PERSON] та вимог заставодержателя, які виникають з кредитного договору №2326/2016 від 30 червня 2016 року, укладеного між позивальником та заставодержателем, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені у майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених процентів, комісій, штрафів, пені та інших видів неустойки у повному обсязі. Відповідно до п.2.1.2. договору застави на підставах, передбачених законодавством України, на предмет застави може бути звернене стягнення. Згідно з ч.1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. З огляду на вищенаведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивача, наведені ним в обґрунтування позовних вимог. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» суми заборгованості за кредитним договором № 2326/2016 від 30 червня 2016 року у розмірі 444 080,80 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 358 385, 16 грн.; заборгованості за відсотками в сумі 14 852,40 грн.; понесених банком судових витрат в сумі 2000,00 грн. та заборгованості за пенею в сумі 68 843,24 грн. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені останнім судові витрати у виді судового збору в розмірі 6 661, 21 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved