Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У листопаді 2017 року представник позивача адвокат [PERSON], звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області про визнання права власності на спадщину. Позов мотивує тим, що 04 червня 2015 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, в тому числі і на земельні ділянки площею 0,4137 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,2500 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Шевченка, 46 в селі Великі Гуляки Фастівського району Київської області. За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно своєму синові [PERSON]. Представник позивача, зазначила, що з метою реалізації свого права на спадщину позивач у передбачений законом шестимісячний строк звернувся з відповідною заявою до державного нотаріуса та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, яке залишилося після смерті батька. Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказані вказані земельні ділянки, нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки ним не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на них та рекомендовано звернутися до суду. Тому, представник позивача змушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримала з підстав викладених у ній та просила суд її задовольнити. Представник відповідача Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради та зазначив, що Великогуляківська сільська рада, як відповідач у справі, позов визнає повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] I-ОК № 340578 від 05 червня 2015 року, [PERSON], помер 04 червня 2015 року. (а.с. 8). Як вбачається з Свідоцтва про народження [PERSON] І-АВ № 368872 від 27 вересня 2017 року, [PERSON] є батьком позивача [PERSON]. (а.с. 37). Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії Заповіту від 12 липня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 11 та посвідчено секретарем виконавчого комітету Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON], [PERSON] заповів все належне йому майно, по ? частині своїм синам [PERSON] та [PERSON]. (а.с.38). Між тим, згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] І-ОК № 340528 від 25 травня 2015 року, [PERSON] помер 23 травня 2015 року. (а.с.39). Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням десятої сесії двадцять другого скликання Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, [PERSON], було надано дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку: для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,25 га, для ведення особистого селянського господарства 0,4137 га. (а.с. 21). Разом з тим, Рішенням № 06 від 25 грудня 2012 року 33 сесії VI скликання Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки гр. [PERSON] для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,6637 га, що розташовані в с. Великі Гуляки по вул. Шевченка, 46 на території Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області та передано у власність гр. [PERSON] земельні ділянки загальною площею 0,6637 га, в тому числі: 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3224980801:01:002:0094 та 0,4137 га для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер 3224980801:01:002:0095, що розташовані в с. Великі Гуляки по вул. Шевченка, 46 на території Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області. (а.с. 22). З матеріалів спадкової справи № 255/2015 року, заведеної Фастівською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], який помер 04 червня 2015 року, позивач [PERSON] 14 липня 2015 року звернувся до Фастівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. (а.с. 32-34). 02 липня 2016 року, Фастівським районним державним нотаріусом [PERSON], позивачу [PERSON], видано Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 46 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Шевченка в селі Великі Гуляки Фастівського району Київської області та на земельну ділянку площею № 7,6331 га, кадастровий номерам 3224980800:01:003:0022, що розташована на території Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 47, 48). Окрім того, позивач отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства КСП «ім. Ілліча»» Великогуляківської сільської ради Фастівського району Київської області, розміром 5,2 га без визначення меж цієї частки в натурі. (а.с. 51). Між тим, у видач Свідоцтва про право власності за заповітом на земельну ділянку площею 0,4137 га, з кадастровим номером 3224980801:01:002:0095, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та на земельну ділянку площею 0,2500 га, з кадастровим номером 3224980801:01:002:0094, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані по вул. Шевченка, 46 в селі Великі Гуляки Фастівського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], державним нотаріусом було відмовлено, оскільки позивач не надав правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки. (а.с. 9). Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст. 9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового шляху для відновлення порушеного права. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та те, що позивач не має іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 41 Конституції України, статей 392, 1218, 1225, 1261, 1268 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved