Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] з 22 грудня 2004 року є одноособовим власником квартири [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровано місце проживання дочки позивачки - [PERSON] та онуки [PERSON] . Відповідачка з січня 2020 року за місцем реєстрації не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере. Водночас реєстрація відповідачки в квартирі збільшує витрати за комунальними платежами та не дозволяє отримати субсидію, що порушує права позивача. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкас від 18 березня 2021\~року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м.\~Черкас від 12 травня 2021\~року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Відзиву та інших заяв по суті справи від відповідача до суду не\~надходило. У судовому засіданні 29 червня 2021 року представник позивача адвокат Солонько М.Ф. позовні вимоги повністю підтримав та просив їх задоволити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила; про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у тому числі й шляхом розміщення оголошення її про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає положенням ч. 7 ст.\~128 ЦПК України. За таких обставин судом постановлено ухвалу від 29 червня 2021 року про розгляд справи з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та покази свідків, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ст. 150 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК\~Української РСР) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судом установлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу від 22 грудня 2004 року та договору купівлі-продажу від 14 січня 1998 року. Із змісту листа №25918-01-10 від 18 грудня 2020 року за підписом начальника Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради вбачається, що в квартирі [ADDRESS] станом на 18 грудня 2020 року зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відомостей відділу реєстрації місця проживання Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради від 10 березня 2021 року, місце реєстрації [PERSON] , [INFO] , зареєстровано з 10 серпня 2005 року у квартирі [ADDRESS] . Згідно з актом опитування сусідів №\~110 від 10 лютого 2021 року за підписом голови комітету самоорганізації населення мікрорайону «Перемога», онука [PERSON] - [PERSON] з січня 2020 року в квартирі [ADDRESS] не\~проживає та не\~навідується, вийшла заміж, живе за місцем проживання чоловіка, особисті речі з указаної квартири забрала. У судовому засіданні 29 червня 2021 року свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою та товаришкою позивачки. Свідку відомо, що [PERSON] є онукою [PERSON] . Позивачка проживає у квартирі [ADDRESS] з дочкою, а онука до квартири не навідується. Востаннє свідок бачила [PERSON] у 2019 році. Свідку відомо, що в січні 2020 року [PERSON] вивезла з вказаної квартири свої речі і більше не чинила спроби вселитись у вказану квартиру. Свідок [PERSON] суду пояснила, що є знайомою позивачки та приблизно 1 чи 2 рази на місяць буває в квартирі [PERSON] . Свідку відомо, що в квартирі [ADDRESS] з [PERSON] проживає її дочка [PERSON] , онуки [PERSON] , як і її речей, в їх квартирі не бачила. Свідку відомо, що [PERSON] вийшла заміж та проживає за місцем проживання свого чоловіка. Вказала, що ніколи не чула, щоб [PERSON] чинили перешкоди для вселення у вказану квартиру. Згідно зі ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Суд звертає увагу на те, що оцінені судом докази свідчать про те, що онука позивачки [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] \~з 2020 року, тобто більше 1 року; жодних угод між сторонами щодо порядку користування спірним житлом укладено не було. У зв`язку з реєстрацією відповідачки у вказаній квартирі у позивачки виникають проблеми зі сплатою комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються, та перешкоди щодо оформленням субсидії. За таких умов та з огляду на положення статті 391 ЦК України\~позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування спірною квартирою, підлягають задоволенню. Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10 лютого 2021 року у справі №502/922/18. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Outcome: approved