Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на належні їй земельні ділянки, а саме: - земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 3,1524 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0401, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 603218, виданого 10 серпня 2010 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 5 жовтня 2009 року № 265, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності\~ на\~ землю\~ та\~ на\~ право\~ постійного\~\~ користування\~ землею, договорів оренди землі за № 01108561830; - земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 1,0457 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0880, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 603219, виданого 10 серпня 2010 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 5 жовтня 2009 року № 265, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності\~ на\~\~ землю\~\~ та\~\~ на\~\~\~ право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011085601831. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким заповіла позивачеві належне їй право на земельну частку (пай) в КСП ім. Шевченка, підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 952399. Даний заповіт посвідчено 11 червня 2008 року секретарем виконкому Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Спадщину вона прийняла. Спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки,\~\~ оскільки\~\~ майно, указане в заповіті, не відповідає фактичному майну в наявності. [PERSON] взамін сертифікату, про який іде мова в заповіті, були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 603218 та серії ЯЖ № 603219. Тому позивач просила здійснити в судовому порядку тлумачення заповіту, складеного [PERSON] , у частині того, що заповіт стосується саме вищевказаних земельних ділянок площею 3,1524 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0401, та площею 1,0457 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0880. Також позивач указала, що державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 603218 та серії ЯЖ № 603219 втрачені, тому просила також відповідно до ст. 392 ЦК України судовим рішенням визнати за нею право власності на ці земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . У судове засідання позивач не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій зазначила, що вона підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 68). Представник відповідача Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але до початку розгляду справи по суті сільський голова подала до суду заяву, у якій указала, що відповідач визнає позовні вимоги та просила справу розглянути у відсутність представника відповідача (а. с. 69). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи й тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. [INFO] померла [PERSON] (спадкодавець), про що складено відповідний актовий запис за № 07 виконавчим комітетом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7). Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] було складено заповіт, посвідчений 11 червня 2008 року секретарем виконавчого комітету Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області й зареєстрований в реєстрі за № 396, за яким [PERSON] заповідала [PERSON] належний їй житловий будинок, а також належне їй право на земельну частку (пай) в КСП ім. Шевченка, підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 952399, а в разі виділення його в натурі земельну ділянку на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що підтверджується копією заповіту, який не змінено та не відмінено (а. с. 11), та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 49-50). Судом установлено, що [PERSON] за життя реалізувала своє право на земельну частку (пай). Так, відділом у Носівському районі головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області повідомлено, що [PERSON] виписаний та виданий дублікат сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 952399 площею 4,83 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП ім. Шевченка на території Держанівської сільської ради, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 406. Взамін вищевказаного сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 952399 площею 4,83 умовних кадастрових гектарів [PERSON] видані державні акти на право власності на земельні ділянки: - серія ЯЖ № 603218 площею 3,1524 га; - серія ЯЖ № 603219 площею 1,0457 га, що підтверджується копією відповідного повідомлення відділу у Носівському районі\~ головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 273 від 06 серпня 2020 року. Отож, 10 серпня 2010 року [PERSON] отримала взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН № 952399 два державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯЖ № 603218 та серія ЯЖ № 603219. На підставі цих державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] на праві власності належали такі земельні ділянки: - земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~\~ що розташована на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 3,1524 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0401, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 603218, виданого 10 серпня 2010 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 5 жовтня 2009 року № 265, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності\~\~ на\~\~ землю\~\~ та\~\~\~ на\~ право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01108561830; - земельна ділянка, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,\~\~ що розташована на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 1,0457 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0880, що належала [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 603219, виданого 10 серпня 2010 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 5 жовтня 2009 року № 265, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності\~\~\~ на\~\~ землю\~\~ та\~\~\~ на\~ право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011085601831. Право власності [PERSON] на земельні ділянки підтверджується копіями державних актів серії\~ ЯЖ № 603218 та серії ЯЖ № 603219 (а. с. 12, 13), витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-7418287922020 та № НВ-7418287902020 від 05 серпня 2020 року (а. с. 14-19, 20-25). Судом встановлено, що до майна померлої [PERSON] приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко Л.А. заведена спадкова справа, копія якої витребувана від нотаріуса та наявна в матеріалах справи. Так, із копії спадкової справи № 36/2020 до майна померлої [PERSON] (а. с. 44-60) убачається, що 25 травня 2020 року у визначений законодавством шестимісячний строк позивач звернулася до приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. 28 вересня 2020 року позивачем подано приватному нотаріусу заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, що належали спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 603218 та на підставі державного\~\~ акту\~ на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 603219 після смерті [PERSON] . Але 28 вересня 2020 року нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 351/02-31 відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що майно, указане в заповіті, який посвідчений 11 червня 2008 року секретарем виконавчого комітету Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, не відповідає фактичному майну в наявності. Крім того, 17 лютого 2021 року приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 42/02-31, якою відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки у зв`язку з тим, що майно, указане в заповіті, який посвідчений 11 червня 2008 року секретарем виконавчого комітету Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, не відповідає фактичному майну в наявності, а також у зв`язку з відсутністю у спадковій справі документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, тобто правовстановлюючих документів на земельні ділянки (а. с. 67). Вирішуючи позовну вимогу [PERSON] про тлумачення вищевказаного заповіту, суд зазначає, що у відповідності до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями, тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Згідно зі ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. Потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. Неточне відтворення у заповіті власної волі заповідача щодо долі спадщини може бути зумовлене неоднаковим використанням у ньому слів, понять та термінів, які є загальноприйнятими у сфері речових, зобов`язальних, спадкових відносин тощо. Цьому також можуть сприяти й певні неузгодженості між змістом окремих частин заповіту і змістом заповіту у цілому, що ускладнюють розуміння волі заповідача щодо долі спадщини. При тлумаченні змісту правочину береться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає можливості з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. При цьому, потреба у тлумаченні виникає тоді, коли заповіт містить суперечливі положення, що ускладнюють його виконання. Тлумачення заповіту судом не повинно змінювати волі заповідача, тобто підміняти собою сам заповіт. Суд не може брати на себе права власника щодо розпоряджання його майном на випадок смерті. Тлумачення заповіту є лише інструментом з`ясування волі заповідача після його смерті. Суд, здійснюючи тлумачення заповіту, не повинен виходити за межі цього процесу та змінювати (доповнювати) зміст заповіту, що може спотворити волю заповідача. Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року у справі № 335/9398/16-ц. Зі змісту заповіту [PERSON] чітко вбачається, що об`єктом спадкування є, крім іншого, належне їй право на земельну частку (пай) в КСП ім. Шевченка, підтверджене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 952399, а в разі виділення його в натурі земельна ділянка на території Держанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області. Сертифікат на право на земельну частку (пай) у розумінні положень земельного законодавства, чинного на момент укладення заповіту, є правовстановлюючим документом на реалізацію його володільцем права вимоги на відведення земельної частки в натурі. Судом установлено, що [PERSON] за життя реалізувала своє право на земельну частку (пай). Взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 952399 вона отримала державні акти на право власності на земельні ділянки серії\~ ЯЖ № 603218 та серії ЯЖ № 603219, на підставі яких їй на праві власності стали належати земельні ділянки площею 3,1524 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0401, та площею 1,0457 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0880, на території Держанівської сільської ради. Отже, ураховуючи, що [PERSON] реалізувала своє право на земельну частку (пай), отримавши земельні ділянки на території Держанівської сільської ради, а в заповіті [PERSON] зазначено, що в разі виділення в натурі земельної частки (паю), вона заповідає [PERSON] земельну ділянку на території Держанівської сільської ради, суд робить висновок, що земельні ділянки площею 3,1524 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0401, та площею 1,0457 га, кадастровий номер 7423881000:02:001:0880, виділені в натурі на місцевості, є об`єктами спадкування за вищевказаним заповітом. Воля заповідача в даному випадку зрозуміла, заповіт не містить суперечливих положень, котрі ускладнюють його виконання, не потребує тлумачення, оскільки текст заповіту не містить ані суперечностей, ані неточностей, складений зі слів заповідача. Ураховуючи, що при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін до змісту заповіту, суд робить висновок, що текст заповіту [PERSON] від 11 червня 2008 року не підлягає тлумаченню, а позовні вимоги [PERSON] у частині здійснення тлумачення заповіту не підлягають задоволенню. Однак, суд робить висновок, що воля заповідача [PERSON] , висловлена у зазначеному заповіті, на те, щоб [PERSON] успадкувала спірні земельні ділянки є зрозумілою, а тому цей заповіт є підставою для здійснення спадкування за заповітом спірних земельних ділянок. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки судом встановлено, що [PERSON] у визначеному законом порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON] , то з часу відкриття спадщини спірні спадкові земельні ділянки належать [PERSON] . Як указано вище, нотаріусом позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки також у зв`язку із тим, що втрачені державні акти на право власності на земельні ділянки. Матеріали справи також свідчать про те, що державні акти на право власності на земельні ділянки серії ЯЖ № 603218 та серії ЯЖ № 603219 втрачені, що підтверджується копіями повідомлень у місцевому виданні районній газеті «Носівські вісті» (а. с. 29). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги [PERSON] у частині визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: partial