Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 27 липня 2002 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №\~1431. В обґрунтування позову зазначала, що 27 липня 2002 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні та вихованні. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя, відсутність поваги та взаєморозуміння між ними, систематичне зловживанням відповідачем алкогольними напоями, внаслідок чого постійно виникали сварки. Із квітня 2020 року подружні стосунки між ними припинені, проживають вони окремо, спільного господарства не ведуть, спільним побутом не пов`язані. Фактично їхня сім`я припинила своє існування. Позивач вважає, що надання сторонам строку для примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані обставини продовжуються тривалий час, спроби примирення подружжя позитивних результатів не принесли. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити, час для примирення подружжя не надавати, оскільки з 01 квітня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов визнає, просив суд його задовольнити, час для примирення подружжя не надавати, оскільки з 01 квітня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. У відзиві на позов відповідач [PERSON] зазначав, що викладені у позовній заяві обставини щодо зловживання ним алкогольними напоями не відповідають дійсності, шлюбні відносини припиненні позивачем в односторонньому порядку. Щоб не травмувати їхню дочку постійними сварками, що виникали через небажання дружини спільно проживати, він змушений був залишити спільно набуту сторонами у шлюбі квартиру та переїхати в орендоване житло. Його намагання зберегти сім`ю не принесли позитивних результатів. Подальше збереження шлюбу та примирення подружжя є неможливим, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 27 липня 2002 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м.\~Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №\~1431. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . У ч. 1 ст. 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. ч. 6, 10 ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з 01 квітня 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства вони не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. При подачі до суду позову позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією №\~47787 від 22 листопада 2020 року. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наведене, визнання позову відповідачем [PERSON] до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачу [PERSON] із державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 420 грн. 40 грн., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved