Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У лютому 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказувало на те, що між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року на суму 9440 грн. та №3943/2086 CLAPS від 12 серпня 2013 року на суму 8260 грн. В подальшому, між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаних кредитних договорах було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача. Посилаючись на те, що позикодавець свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав кредитні кошти у розмірі визначеному договором, а відповідач взятих на себе за кредитними договорами зобовязань по сплаті кредиту та інших платежів у визначеному договорами порядку не виконує, що призвело до того, що станом на 26 листопада 2016 року утворилась заборгованість перед позивачем за кредитним договором №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року в сумі 17694,02 грн., яка складається зокрема із: заборгованості за основною сумою боргу 9220,40 грн., заборгованості по процентам та комісією 1716,49 грн., пені 6757,13 грн., та за кредитним договором №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року в сумі 15770,29 грн., яка складається зокрема із: заборгованості за основною сумою боргу 8067,60 грн., заборгованості по процентам та комісією 1619,41 грн., пені 6083,28 грн. просив позов задовольнити й відповідно стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитними договорами №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року в розмірі 17694,02 грн. та за кредитним договором №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року в розмірі 15770,29 грн., а також судовий збір. \~\~\~\~ Представник позивача у судове засідання не зявився, подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця її проживання, причини неявки суду не повідомила, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~ Ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3\~ст. 212 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитні договори: №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року на суму 9440 грн. та №3943/2086 CLAPS від 12 серпня 2013 року на суму 8260 грн., з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 11.08.2016 року (а.с. 7, 18). Також встановлено, що між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаних кредитних договорах було відступлено на користь ТОВ «ФК «Бізнесфінанс». В подальшому, 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с. 31-33). Так, статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. При цьому, як установлено судом, позикодавець свої зобовязання за укладеним кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачці кредитні кошти в обумовленому договором розмірі. Разом з тим, позичальник взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує та починаючи з червня 2015 року відповідачкою припинена сплата щомісячних платежів на погашення заборгованості за кредитом, що підтверджується наданим позивачем розрахунком й відповідно свідчить про порушення відповідачкою умов договору. Зокрема, станом на 26.11.2016 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» становить за кредитним договором №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року в сумі 17694,02 грн., яка складається, зокрема із: заборгованості за основною сумою боргу 9220,40 грн., заборгованості по процентам та комісією 1716,49 грн., пені 6757,13 грн., та за кредитним договором №3942/2086CLAPS від 12 серпня 2013 року в сумі 15770,29 грн., яка складається, зокрема із: заборгованості за основною сумою боргу 8067,60 грн., заборгованості по процентам та комісією 1619,41 грн., пені 6083,28 грн. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved