Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за вищезазначеним позовом. Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2021 року позов задоволено, стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Освітній центр «На крилах успіху» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти у розмірі 14 080 грн 00 коп. 15 липня 2021 року на адресу суду від позивача[PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3600,00 грн. У судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча повідомлялись судом належним чином про час та місце розгляду справи, їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. Дослідивши матеріали справи, надані докази на підтвердження судових витрат, суд дійшов до наступного висновку. Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог (ч.2 ст.246 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.246 ЦПК України у випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України). Так, відповідно до ч.1-3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Зокрема, відповідно до позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) складання та подання таких документів (промови, адвокатського запиту) прямо не передбачено ЦПК України, однак виходячи із конкретних обставин справи, адвокат самостійно визначається із стратегією захисту свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту (п.64 додаткової постанови). Із доданих до позовної заяви договору про надання правової допомоги №15-ц від 10 лютого 2021 року вбачається, що його укладено між адвокатом Полудень А.Ю. та [PERSON] про надання консультацій з правових питань та представництво інтересів клієнта у судах всіх інстанцій та рівнів, органах державної виконавчої служби, органах місцевого самоврядування (а.с.22). Згідно з актом прийому-передачі від 25 березня 2021 року та звітом про надану правничу допомогу від 25 березня 2021 року адвокатом витрачено всього 6,5 годин часу для надання позивачу правничої допомоги, вартість яких в цілому становить 3600, 00 грн (а.с.23-24). Відповідно до квитанції №97 від 25 березня 2021 року позивач [PERSON] сплатила адвокату Полудень А.Ю. 3600, 00 грн. (а.с.25). Разом із тим, згідно з п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі у разі задоволення позову - на відповідача. При цьому, статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. У постанові від 28 грудня 2020 року у справі N 640/18402/19 (адміністративне провадження N К/9901/27657/20) Верховний Суд звернув увагу судів на те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У даному випадку гонорар адвоката визначений як погодинна оплата, а відтак тому розмір винагороди за надання правової допомоги визначений правильно. Таким чином, при вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що витрати позивача у справі [PERSON] підтверджені документально, а позов задоволено повністю. Відтак клопотання позивача [PERSON] підлягає задоволенню, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3600, 00 грн витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного і

Outcome: approved