Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У лютому 2020 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в особі представника звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 18.07.2009 між сторонами по справі був укладений Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. 06.07.2016 між сторонами була укладена Угода про надання послуг з централізованого опалення, абонентського обліку квартирних засобів обліку теплової енергії. Розмір плати за житлово-комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Внаслідок неналежного виконання протягом тривалого часу зобов`язань у відповідача перед позивачем за період з травня 2015 - 31.12.2019 виникла заборгованість у розмірі 22876,89 грн. Окрім того, позивач зазначає, що 3% річних становить суму 1570,85 грн, інфляційна складова боргу - 4528,80 грн, які просить стягнути з відповідача. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 21.02.2020, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначає, що заперечує проти позовних вимог та вважає їх необгрунтованими. З травня 2011 року відповідач отримала статус багатодітної матері. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону дитинства» багатодітним сім`ям надаються пільги. З урахуванням пільг відповідачем здійснювалась регулярна (щомісячна) оплата за житлово-комунальні послуги по квартирі в повному обсязі. Предстаником позивача надано відповідь на відзив, в якому вказано, що площа житла, на яку надається знижка при розрахунках плати за опалення, становить 21 кв.м. опалювальної площі на кожного члена сім`ї, який постійно проживає в жилому приміщенні (будинку) та додатково 10,5 кв.м. на сім`ю. Жодного підтверджуючого документа про отримання пільги на оплату житлово-комунальних послуг, виданого Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією від відповідача на адресу позивача не надходило. Однак, за інформацією, надісланою на адресу позивача в електронному вигляді від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, з 01.05.2019 відповідачу була призначена пільга на оплату житлово-комунальних послуг, яка і була нарахована за період з 01.05.2019 по 30.09.2019. З 01.10.2019 позивачем проводяться нарахування за житлово-комунальні послуги відповідачу в повному обсязі. В жовтні 2020 року відпвоідачем було подано до суду заяву про застосування строків позовної давності, яка є підставою для відмови у позові. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є експлуатаючою організацією та обслуговує будинок [ADDRESS] згідно Розпоряджень Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації № 1597 від 27.11.2008 та № 1664 від 10.12.2018. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 24.03.2009. 18.07.2009 між сторонами по справі був укладений Договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов`язання обслуговувати житловий будинок, його технічне обладнання, надавати житлово-комунальні та інші послуги, а відповідач в свою чергу - відповідно до п. 2.2.4 Договору повинен вносити плату за отримані послуги на рахунок позивача не пізніше 1-го числа наступного місяця за розрахунковим. 06.07.2016 між сторонами була укладена Угода про надання послуг з централізованого опалення, абонентського обліку квартирних засобів обліку теплової енергії, відповідно до умов якої позивач взяв на себе зобов`язання забезпечення послуг з централізованого опалення, абонентського обліку квартирних засобів обліку теплової енергії, а відповідач у свою чергу - відповідно до п. 2.1. оплачувати послуги до кінця місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до вимог ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст.4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від сплати послуг. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримувала та споживала комунальні послуги з утримання будинку й прибудинкової території та опалення, тому між сторонами виникли договірні правовідносини, а відповідно виникли права та обов`язки у сфері житлово-комунальних послуг в порядку ст.11 ЦК України. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що відповідач має статус багатодітної матері, що підтверджуєтьяс посвідченням [NUMBER] , виданому Відділом у справах сім`ї, молоді та спорту Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, зі строком дії до 05.02.2020. Відповідно до п. 8 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 № 389, пільговики, до сукупного доходу сім`ї яких входять доходи, визначені п. 5 цього Порядку (крім пенсії та соціальної допомоги), або до складу сім`ї яких входять працездатні особи, подають до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення декларацію про доходи сім`ї пільговика за формою згідно з додатком, а також довідки про доходи свої та членів сім`ї (крім довідок про розмір пенсії та соціальної допомоги) за шість місяців, що передують місяцю звернення, або документи, що підтверджують відсутність доходів за такий період. У разі неподання документів, передбачених абз. 1 цього пункту, структурний підрозділ з питань соціального захисту населення повідомляє пільговика про необхідність подання відповідних документів для визначення права на отримання пільг. Згідно п. 9 Порядку Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення з урахуванням отриманої інформації, зазначеної у п.п. 6-8 цього Порядку, визначають протягом десяти днів з дня отримання такої інформації середньомісячний сукупний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу шляхом ділення загальної суми грошових доходів кожного члена сім`ї пільговика за попередні шість місяців на 6 і на кількість членів сім`ї. Пунктом 10 Порядку передбачено, що у разі коли середньомісячний дохід сім`ї в розрахунку на одну особу не перевищує ведичину доходу, який дає право на додаткову соціальну пільгу, пільговик має право на отримання пільг протягом дванадцяти місяців з місяця визначеня відповідного права. Структурний підрозділ з питань соціального захисту населення розраховує в установленому порядку пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу в грошовій формі, а також видає пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу, відповідно до законодавства. Положеннями п. 11 Порядку після закінчення дванадцяти місяців структурний підрозділ з питань соціального захисту населення визначає право пільговика на отримання пільг на наступний період відпвоідно до п. 9 Порядку. Як вбачається з матеріалів справи, жодного підтверджуючого документа про отримання пільги на оплату житлово-комунальних послуг, виданого Дарницькою районною у м. Києві державною адміністрацією від відповідача на адресу позивача не надходило. Однак, позивач вказує, що за інформацією, надісланою на адресу позивача в електронному вигляді від Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, з 01.05.2019 відповідачу була призначена пільга на оплату житлово-комунальних послуг, яка і була нарахована за період з 01.05.2019 по 30.09.2019. З 01.10.2019 позивачем проводяться нарахування за житлово-комунальні послуги відповідачу в повному обсязі. Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч.5 ст.81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 3 ст.267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідачки 24.09.2020 року надано суду заяву про застосування позовної давності до вимог позивача, дане клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, позивач подав до суду позовну заяву 04.02.2020 року,що підтверджується відтиском печатки суду з відміткою одержано, а тому заборгованість відповідачки станом на травень 2015 року в сумі 9989,10 грн. перебуває поза межами строку позовної давності. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території з 04.02.2017 року в сумі 18987,44 грн. (28976,54 грн. - 9989,10 грн.), задовольнивши частково позовні вимоги. Окрім того, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційної складової боргу, а саме 3% річних в розмірі 1362,25 грн, інфляційна складова боргу в розмірі 3676,44 грн. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 996,23 грн. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial