Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом\~ про розірвання шлюбу з [PERSON] , який був зареєстрований 14 лютого 2004 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , 2005 року народження, і [PERSON] . 2012 року народження. Позивач вказує, що шлюбні стосунки з чоловіком фактично припинені 5 місяців тому. Причиною розірвання шлюбу є те, що між ними існують непримиримі розбіжності у поглядах на життя і виховання дітей та неможливість створення психологічно здорового клімату у родині. З серпня 2020 року відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб, погрожуючи їй фізичною розправою. Наполегливо вимагає виконання шлюбних відносин, незважаючи на її відмову, при цьому виказує недовіру і безпідставні ревнощі (прослуховує телефон, встановлює камери спостереження в квартирі), він не визнає її особистий простір, чинить психологічний тиск на дітей, налаштовує їх проти неї, а також постійно намагається залучити дітей до з`ясування їхніх відносин. Позивач просить у зв`язку з цим не надавати їм термін для примирення, а сприяти якнайшвидшому розірванню шлюбу з метою збереження психологічного здоров`я дітей та її, а також запобігання можливим негативним наслідкам, оскільки вони і досі проживають з чоловіком в одній квартирі. Ухвалою суду від 01 березня 2021 року було відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Подала заяви про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача просить розглянути справу в заочному порядку (а.с.118,136). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судова повістка, яка направлялася відповідачу за адресою проживання повернулася не врученою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.135). На офіційному веб- сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання на 27.04.2021 року (а.с.130). Про обізнаність відповідача про призначення до розгляду у Бердянському міськрайоному суді справи про розірвання шлюбу свідчать його електронні листи, які він направив до суду 11.03.21 року, 22.03.2021 року, 30.03.2021 року, 13.04.2021. Проте у цих електронних листах відповідач своєї позиції щодо розгляду справи про розірвання шлюбу не виклав. Відзив на позов відповідач не подав. За таких підстав, суд приходить до висновку, що є усі умови, передбачені ч. 1ст.280 ЦПК України для розгляду справи в заочному порядку. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 247,281 ЦПК України, ухвалив розглянути справу за відсутності позивача і відповідача, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в заочному порядку. Дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований 14.02.2004 року Макіївським міським відділом РАЦС Донецького обласного управління юстиції (а.с.5). Подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] (а.с.6-7). Фактичне місце проживання позивача і дітей, згідно із довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зареєстровано в [ADDRESS] (а.с.8-10). У позовній заяві позивач вказує на те, що шлюбні стосунки з чоловіком фактично припинені 5 місяців тому. Причиною розірвання шлюбу є те, що між ними існують непримиримі розбіжності у поглядах на життя і виховання дітей та неможливість створення психологічно здорового клімату у родині. З серпня 2020 року відповідач відмовляється добровільно розірвати шлюб, погрожуючи їй фізичною розправою. Наполегливо вимагає виконання шлюбних відносин, незважаючи на її відмову, при цьому виказує недовіру і безпідставні ревнощі (прослуховує телефон, встановлює камери спостереження в квартирі), він не визнає її особистий простір, чинить психологічний тиск на дітей, налаштовує їх проти неї, а також постійно намагається залучити дітей до з`ясування їхніх відносин. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п.10 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №11\~від 21.12.2007\~року «Про\~практику застосування\~судами законодавства\~при розгляді\~справ про\~право на\~шлюб,\~розірвання шлюбу,\~визнання його\~недійсним та\~поділ спільного\~майна подружжя» роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З огляду на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач жодних заперечень проти позову не висловив, своїх пояснень щодо суті спору суду не подав, за час розгляду справи у суді сторони до примирення не дійшли, тому суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу дійсно є неможливим і таким, що суперечить інтересам подружжя і інтересам їхніх дітей. А тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved