Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO] та стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідач є батьком малолітнього [PERSON], який позивачу доводиться онуком. Мати дитини - [PERSON], донька позивача, померла 21 травня 2014 року. Відповідач проживає окремо, вихованням сина не займається, коштів на його утримання не надає, зловживає алкоголем та ухиляється від виконання батьківських обовязків. Дитина проживає у сім'ї позивача, яка матеріально забезпечує дитину, займається його вихованням, навчанням, повністю забезпечує його фізичний, духовний та моральний розвиток. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на користь позивача. У судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Представники третьої особи органу опіки та піклування Вербківської сільської ради, у судове засідання не з'явився. Згідно наданого висновку, в інтересах дитини просить позов задовольнити. Представник служби у справах дітей Павлоградської районної державної адміністрації надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе позов задовольнити з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO] /а.с.10/. Матір дитини - [PERSON] померла 21 травня 2014 року /а.с.11/. Позивач є рідною матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON] /а.с.8,9/. Згідно довідки Вербківської сільської ради від 27.01.2016р., позивач проживає за адресою: [INFO], разом з онуком [PERSON] /а.с.12/. Як вбачається з характеристик, позивач характеризується позитивно за місцем роботи та проживання, веде зразковий спосіб життя, працює, виховує онука, турботливо спілкується до онука, приймає активну участь у його житті, забезпечує дитину всім необхідним /а.с.13,14/. У відповідності до довідки №23 від 22.01.2016р., [PERSON] навчається у 1-а класі Вербківської ЗШ І-ІІІ ст. Павлоградського району /а.с.15/. Як зазначено у характеристиці учня [INFO], дитина систематично відвідує школу, завжди части, охайна, шкільне приладдя в належному стані. Після смерті мами проживає з бабусею [PERSON], яка відвідує батьківські збори, спілкується з вчителем, допомагає онукові вдома з навчанням. Батько жодного разу до школи не приходив, не цікавився успіхами сина та потребами дитини /а.с.16/. Навчальним закладом, в якому навчається дитина складено педагогічний висновок, згідно якого відповідач свої батьківські обов'язки не виконує, не цікавиться умовами проживання та потребами дитини, не надає матеріальної допомоги. Адміністрація школи вважає за можливе порушити клопотання про позбавлення батьківських прав [PERSON] /а.с.17/. Органом опіки та піклування Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться життям та навчанням сина, не забезпечує його матеріально /а.с.18/. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них від повільності, встановленої законом. Відповідно до вимог ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. На підставі вивчених судом матеріалів справи, з'ясованих обставин справи, суд прийшов до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо виховання, утримання та розвитку свого неповнолітнього сина, не забезпечує йому належний догляд та утримання, не проявляє до нього батьківської турботи та піклування, тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає у сім'ї позивача суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За таких обставин, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за вимогами немайнового характеру у сумі 551,20 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору в частині вимог про стягнення аліментів, тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір за вимогами майнового характеру про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved