Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що [INFO] року помер її батько - [PERSON], а [INFO] року - мати [PERSON], після смерті яких відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами. У встановлений законодавством термін після смерті батька вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутні документи про право власності померлого на вказаний будинок. Враховуючи, що її батько за життя правовстановлюючих документів не оформив, вона вимушена звернутися до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнень, просила визнати за нею права та обов'язки забудовника на житловий будинок зі спорудами в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року (а.с. 2-3, 19-20). Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2013 року позов задоволено: визнано за [PERSON] права та обов'язки забудовника на житловий будинок зі спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Додатковим рішенням цього суду резолютивну частину вказаного рішення після слів: «[ADDRESS]» доповнено фразою «а саме: А-будинок, а-сіні, Д-будинок, д-сіні, д1-тамбур, В-погріб», Г-вбиральня, колодязь, огорожа, ворота» (а.с. 30-31, 37-38). В апеляційній скарзі [PERSON] посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову в задоволенні позову (а.с. 48-53). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом 1 інстанції встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON], а [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], (а.с. 7). 20 квітня 1994 року за замовленням [PERSON] виготовлений технічний паспорт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], але право власності не було оформлено (а.с.12-15, 160. Постановою державного нотаріуса Новомосковської міської державної нотаріальної контори за № 157/02-31 від 13 лютого 2013 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташоване за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS]. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України і виходив із того, що спадкодавцеві на момент смерті належали права та обов'язки забудовника на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: [ADDRESS]; а єдиним спадкоємцем за законом, що прийняла спадщину - є позивач. Однак, вказані висновки зроблені судом з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] ([INFO].) не діяв Цивільний Кодекс України 2003 року, тому правовідносини, які виникли між сторонами, повинні регулюватись нормами Цивільного Кодексу України від 1963 року. Відповідно до ч. 1,2 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно із ч.2 ст.553 ЦК УРСР вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Із матеріалів справи вбачається, що доказів звернення до нотаріальної контори протягом 6 місяців позивач суду не надала, а позовні вимоги про встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька нею не заявлялись. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази і того, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, а також докази того, кому і на якій підставі була виділена земельна ділянка за адресою: Дніпропетровська область, [ADDRESS].. За таких обставин та із врахуванням того, що судом не застосовано закон, який підлягає застосуванню (ст.549 ЦК УРСР), і що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду на підставі п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. Відтак, підлягає скасуванню і додаткове рішення.

Outcome: dismissed