Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до братів [PERSON]. Позов мотивовано тим, що на підставі договору купівлі продажу позивач є власником житлового будинку №9 по вул. Лісовій у с. Перлявка, Житомирського району. В даному будинку зареєстровані та проживають відповідачі. Вимоги щодо зняття з реєстраційного обліку та виселення останні ігнорують. Позивач вважає, що відповідачі порушують її права як власника будинковолодіння та створюють їй перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном. Позов було підтримано представником [PERSON] у суді. Відповідачі позов не визнали, зазначили, що іншого житла не мають. [PERSON] просив справу розглядати без його участі, позов не визнав. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу на засадах змагальності і диспозитивності. [PERSON] придбала спірний житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу від 28.02.2014. Своє право власності належним чином зареєструвала (а.с. 9-11). На даний час, в ньому зареєстровані та проживають відповідачі [PERSON], сини попереднього власника (а.с. 17, 21-23). Права власника житлового будинку (квартири) визначені статтею ст.ст. 317,318, 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Виникнення права осіб на користування житлом та обсяг цих прав залежить від наявності у особи, зі згоди якої вони вселилися, права власності на це житло, а отже, припинення права власності цієї особи на житло припиняє право осіб, які з її згоди були вселені, на користування житлом. Аналогічна правова позиція міститься в рішенні ВССУ від 02.04.2014 (справа № 6-47383св13). Твердження відповідачів про наявність у них права на спірне житло, оскільки вони проживали з бабусею, спростовується матеріалами оглянутих у судовому засіданні спадкової справи після смерті [PERSON] та цивільної справи №278/4916/13ц про визнання права власності на спірний будинок за [PERSON] після смерті [PERSON]Ф, з яких убачається, що відповідачі не входили до кола спадкоємців першої черги. Реєстрація відповідачів у будинку позивача, на думку суду, заважає останній в повному обсязі реалізувати права власника. Разом з цим, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено вичерпний перелік підстав зняття особи з реєстрації за місцем проживання, серед яких, зокрема, судові рішення, які набрали законної сили, про виселення осіб. Окрім цього, в повноваження [PERSON] не входить право на реєстрацію та зняття з реєстрації осіб, а тому вимоги позивача щодо зобовязання [PERSON] зняти відповідачів з реєстраційного обліку є безпідставними. Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Outcome: partial