overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22.06.2004 року. Від сумісного шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З відповідачем однією родиною не проживають, сумісне господарство не ведеться з лютого 2013. Спільне життя з відповідачем вважає не можливим, оскільки він зловживає спиртними напоями, у зв'язку з чим виникають постійні сварки. Вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 25 липня 2005 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На теперішній час з відповідачем разом не проживають, сумісне господарство не ведеться, діти мешкають разом із нею. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим, просить розірвати шлюб. За час спільного проживання в період шлюбу ними було придбано майно, а саме: телевізор «Соні» - 8 000,00грн.; телевізор «Самсунг» - 3000,00грн.; диван та 2 крісла шкіряні - 15 000,00грн.; холодильник «Шарп» - 3 500,00грн.; пральна машина, автомат «Бош» - 3 600,00грн.; стінка у вітальню - 1 400,00грн.; стінка кухонна (мийка, варильна панель) - 25 000,00грн.; стіл кухонний та 6 стільців (дерево) - 12 000,00грн.; дитяча кімната: ліжко - 1 514,00грн.; комод та дзеркало - 2 763,00грн.; стелаж - 1 780,00 грн.; шафа-купе до дитячої кімнати - 8 223,00грн.; журнальний столик - 1 000,00грн.; ДВД - 1 500,00грн.; загальна вартість майна складає - 88 280,00грн. Просить залишити у її користуванні холодильник «Шарп» - 3 500,00грн.; пральна машина, автомат «Бош» - 3 600,00грн.; стінка у вітальню - 1 400,00грн.; варильну панель - 2 000,00грн.; дитяча кімната: ліжко - 1 514,00грн.; комод та дзеркало - 2 763,00грн.; стелаж - 1 780,00 грн.; шафа-купе до дитячої кімнати - 8 223,00грн.; ДВД - 1 500,00грн.; загальної вартості - 26 280,00 грн. Відповідач відмовився від добровільного поділу майна Позивач в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила позов в частині поділу сумісного майна залишити без розгляду, позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, які проживають з нею та знаходитяся на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що батьком [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] (свідоцтва серії [NUMBER], від 11.04.2006 року та [NUMBER] від 25.05.2011 року). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 229,40 грн. зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем не знаходилась, але мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться з 01.01.2010 року. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач до судового засідання не з'явився, допитаний в порядку судового доручення, згідно якого проти задоволення позовних вимог не заперечує. Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач мають малолітню сина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.3). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позовних вимог послалась на те, що 31.07.1996 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, близько одного року спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Вказує, що її рішення розлучитись з відповідачем є виваженим та остаточним. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судові засідання двічі підряд не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.07.1996 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] Від подружнього життя у сторін двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (а.с. 9, 10). Сімейне життя у сторін не склалося, близько 1 року спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що вона та відповідач мають дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час позивачка не працює, відповідач мешкає окремо та не надає необхідної для утримання дитини матеріальної допомоги, але зобов'язаний її надавати. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки доходу, щомісяця, з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в попередньому судовому засіданні. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні, про що надав відповідну заяву. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ст. 180 СК України «батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». На підставі ст.183 СК України кошти на утримання дітей можуть бути присуджені в частині від доходу батьків. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а.с.5). Згідно із довідкою квартального комітету [ADDRESS] від 03.02.2014р. [PERSON] мешкає разом із дитиною [PERSON], [INFO] та матір'ю (а.с.7). У зв'язку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, але зобов'язаний утримувати неповнолітню дитину, надавати їй необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів та відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 11 березня 2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися більше восьми місяців тому, сторони фактично разом не проживають. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 березня 2005 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 38. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 12 липня 2002 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання не припинено. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував та пояснив, що він бажає зберегти шлюб, з позивачкою вони проживають разом, однак позивач цього не бажає. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 12 липня 2002 року року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають дочку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 21 вересня 1991 року. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. Шлюбні відносини з відповідачем припинилися більше десяти років, сторони фактично разом не проживають. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити, просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 вересня 1991 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане Димерською селищною радою народних депутатів Вишгородського району, актовий запис № 35. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають повнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась з позовною заявою до суду про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутністю. На задоволенні позовних вимог наполягала (а.с. 16) Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Позов підлягає задоволенню. Згідно матеріалів справи,[PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28 серпня 2009 року. Сторонам присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). Згідно свідоцтва про народження у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] Відповідач не приймає участі в утриманні та вихованні дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 181, 182, 183 СК України кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі, при цьому суд визначає частку заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину. Оголосивши матеріали справи, суд вважає, що стягненню з відповідача у вигляді аліментів підлягає 1/4 частини доходів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому вказує, що 20 грудня 2008 року передала відповідачу 52000 гривень як завдаток для вчинення договору купівлі-продажу належного відповідачу житлового будинку по [ADDRESS] терміном до 26 грудня 2013 року, про що сторонами було складено та підписано письмову розписку. Посилаючись на те, що з вини відповідача договір купівлі-продажу будинку до цього часу не укладений, а кошти не повернуті, позивач просить стягнути на його користь з відповідача 52000 гривень та судові витрати. У судове засідання позивач не з'явилась, повідомивши письмово про розгляд справи в її відсутності. Відповідач по повторному виклику у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, тому суз за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 20 грудня 2008 року між сторонами складено та підписано письмову розписку про завдаток, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] 52000 гривень як завдаток за купівлю належного відповідачу житлового будинку по [ADDRESS] Останній строк укладення договору - 26 грудня 2013 року. Також розпискою передбачено, що в разі не укладення договору з вини продавця, завдаток повертається покупцю. Наведене підтверджується копіє розписки від 20.12.2008 року. Статтею 570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або нерухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання. Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору купівлі- продажу. Оскільки договір купівлі-продажу будинку між сторонами укладено не було з вини відповідача, то передані позивачем 52000 гривень - є авансом і підлягають поверненню позивачу. На підставі викладеного та

Outcome: approved