Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У лютому 2018 року до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON], в інтересах якої діє [PERSON], до ПАТ «УкрСиббанк», третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби м.\~Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, про зняття арешту (заборони) на відчуження майна. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що вона у 2007 року отримала кредит у ПАТ\~«УкрСиббанк» отримала кредит під заставу належного їй на праві власності домоволодіння № 54 по вулиці Клиновій у місті Маріуполі Донецької області. Своєчасно грошові кошти не повернула, у звязку з чим рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполі Донецької області від 07 квітня 2010 року у солідарному порядку із [PERSON] та [PERSON] стягнуто168099,65 грн. За період з 2010 року по лютий 2016 року [PERSON] погасила заборгованість за кредитом, однак ПАТ\~«УкрСиббанк» з 2010 року по теперішній час нараховує відсотки за кредитом. 2014 році [PERSON] звернулась із вимогою щодо зупинення нарахування відсотків за кредитом. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року, а у подальшому рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року позовні вимоги [PERSON] про зупинення нарахування відсотків за кредитом задоволені. У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до ПАТ «УкрСиббанк» за довідкою про відсутність заборгованості за кредитом. 14 серпня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» надана відповідь про те, що остання повинна виплатити заборгованість у іноземній валюті. 20 березня 2017 року позивач звернулась до Центрального відділу державної виконавчої служби м.\~Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області із питанням щодо розяснення зняття арешту, [PERSON] розяснено, що для зняття заборони на відчуження необхідно надати довідку про відсутність заборгованості. У звязку з чим, позивач просить суд, скасувати заборону (арешт) на відчуження домоволодіння № 54 по вулиці Клиновій у місті Маріуполі Донецької області. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався. Від [PERSON] до канцелярії суду подано заяву про розгляду справи без її участі, позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволені, не заперечувала проти ухвалення судом заочного рішення. Третя особа Центральний відділ державної виконавчої служби м.\~Маріуполя Головного територіального управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про дату та час розгляду повідомлена належним чином. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 12 лютого 2018 року вказану позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Розяснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12 березня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2\~ст.\~247 ЦПК України, у звязку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом установлено, 04 жовтня 2007 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладена додаткова угода № б/н до договору про надання споживчого кредиту № 11226626000 щодо зміни схеми погашення кредиту. Згідно з роздруківкою із виконавчого провадження від 20 березня 2017 року № 51363968 зазначено, що стан виконавчого провадження: закінчено; назва виконавчої дії: закінчення виконавчого провадження п.\~8 ч. 1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення); дата виконавчої дії: 13 червня 2016 року; підстава: борг сплачений; документ: постанова про закінчення виконавчого провадження (п.\~8 ч. 1 ст. 49). Відповідно до листа від 14 серпня 2017 року вих. № 26-08/35560 АТ «УкрСиббанк» вбачається, що до банку із ВДВС в рамках виконавчого провадження грошові кошти, постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження не надходили. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 07 квітня 2010 року позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом задоволені, та стягнуто у солідарному порядку із [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11226626000 в розмірі 166279,65 грн., державне мито у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього 168099,65 грн. Заочним рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок суми заборгованості задоволені. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року заочне рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року скасовано у частині задоволення позову [PERSON], [PERSON] про зобовязання ПАТ «УкрСиббанк» проводити розрахунок та зарахування по кредиту, внесені після рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 2-1\~138/2010 року від 07 квітня 2010 року в гривнях; зобовязання ПАТ «УкрСиббанк» зробити перерозподіл грошових коштів , внесених на оплату кредиту по договору кредиту № 11226626000 після винесення рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області № 2-1\~138/2010 року від 07 квітня 2010 року по диференційному виду платежу, змінивши черговість зарахування тіла кредиту та нарахування відсотків на фактичну заборгованість по тілу кредиту відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін. Ухвалою колегії суддів Судової плати у цивільних справах Верховного Суду України від 04 вересня 2015 року у допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом [PERSON], [PERSON] до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання дій неправомірними та зобовязання провести перерахунок суми заборгованості за заявою ПАТ «УкрСиббанк» про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 10 вересня 2014 року та ухвали Апеляційного суду Донецької області від 18 лютого 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2015 року відмовлено. Так, позивачем наданні квитанції на підтвердження сплати заборгованості за рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області справа 2-1138/2010 (а. с. 23-37). Статтею 41\~Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 (в редакції від 30.06.1978 № 5) надані роз'яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз'яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст.\~321\~ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Згідно з ст.\~40\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.\~59\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» (чинна редакція) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Враховуючи наявність накладеного арешту на нерухоме майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, оскільки позовні вимоги є заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду. Державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Судом не встановлено порушень прав третіх осіб, у разі звільнення з-під арешту майна, що належить власнику. Відповідно до положень ст.\~141\~ЦПК України суд вирішив стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, що складаються із судового збору, який на момент подачі позову складав - 704,80 грн.

Outcome: approved