Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метабуд» до [PERSON] про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову посилався на ті обставини, що на підставі свідоцтва про право власності [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрована та проживає за вказаною адресою. Вказаний будинок був переданий на управління ТОВ «Метабуд», яке, зокрема, організовує надання житлово-комунальних послуг. Проте, як зазначає сторона позивача, [PERSON] не зважаючи на взяті на себе зобовязання, не сплачує надані їй житлово-комунальні послуги, у результаті чого у неї утворився борг перед ТОВ «Метабуд», у звязку з чим представник товариства звернулася з даним позовом до суду, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10\~309,34 гривень, інфляційні витрати у розмірі 1\~281,41 гривень та 3% річних у розмірі 283,85 гривень, що у загальному розмірі складає 11\~874,60 гривень. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась, відзив на позов не надходив. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Метабуд»у відкрите судове засідання не зявилась, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, повідомлялася судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20 квітня 2018 року за №121424123 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно із довідкою (випискою з будинкової книги про склад сімї та прописку), засвідченої ТОВ «Метабуд», за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] з 17 січня 2014 року. Відповідно до договору на управління будинком від 31 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ТОВ «Метабуд», останньому передано в управління ряд будинків. Згідно із додатковою угодою до вищевказаного договору №1 від 02 січня 2007 року в управління ТОВ «Метабуд» передано будинок №79 по вулиці Парковій у місті Одесі. Як вбачається із п. 1.3 договору на управління будинком від 31 грудня 2006 року, укладеного між ВАТ «Одеський домобудівельний комбінат» та ТОВ «Метабуд», управитель організовує надання таких послуг, як водопостачання та водовідведення, прибирання приміщень і прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, утримання ліфтів, вивезення побутових відходів, експлуатацію внутрішньо будинкових котелень, забезпечення опаленням, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, освітлення місць загального користування, поточний ремонт. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Водночас, як чітко вказує ст. 631 ч.1 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобовязання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Разом з тим, в силу ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Судом звернуто увагу, що, як вбачається з довідки про наявність заборгованості №2304182 від 23 квітня 2018 року, засвідченої директором ТОВ «Метабуд», станом на 01 січня 2018 року у [PERSON] наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 10\~309,34 гривень. З огляду на викладене, суд погоджується із викладеними вимогами сторони позивача щодо необхідності стягнення суми заборгованості у розмірі 10\~309,34 гривень, погодженої сторонами відповідними договорами. Згідно із ст. 612 ч.1 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. У звязку із простроченням виконання зобовязання представник ТОВ «Метабуд» також просила стягнути з [PERSON] 3% річних від простроченої суми за період з 10 лютого 2017 року до 10 січня 2018 року. Стороною позивача надано до суду відповідний розрахунок, згідно із яким загальна сума 3% річних від простроченої суми за відповідний період складає 283,85 гривень. Також у матеріалах справи знаходиться розрахунок інфляційних збитків на суму боргу 10\~309,34 гривень за період з 10 лютого 2017 року до 10 січня 2018 року, відповідно до якого загальна суми інфляційних збитків становить 1\~281,41 гривень. Як передбачено ст. 625 ч. ч. 1, 2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оглянувши вищевказаний розрахунок, здійснивши відповідні арифметичні операції, суд доходить висновку, що розрахунок здійснено вірно, та стягненню з [PERSON] підлягає також сума інфляційних збитків у розмірі 1\~281,41 гривень. Таким чином, з огляду на вищевказане суд вбачає обґрунтованим позовні вимоги ТОВ «Метабуд» про стягнення з [PERSON] заборгованості з урахуванням 3% річних та інфляційних збитків задовольнити повністю та стягнути з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 11\~874,60 гривень. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 1 762,00 гривень.

Outcome: approved