Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 04 травня 2009 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) загальною площею 1,45 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області під номером 878, яка перебувала в колективній власності агрофірми «Динівці», с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області. Позивач своєчасно прийняв спадщину за заповітом. Однак, оскільки спадкодавець при житті втратив земельний сертифікат, він не може оформити на себе право на спадщину. Просив суд визнати за ним право на вказану земельну частку (пай) в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Новоселицької районної державної адміністрації у Чернівецькій області № 3082/Б-661 від 19 листопада 2018 року [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0153197 на земельну ділянку загальною площею 1,45 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, що розташована на території Динівецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, який був зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай), що видавались членам агрофірми «Динівці» с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області за № 878. [PERSON] помер 04 травня 2009 року, після смерті якого відкрилася спадщина на право на вказану земельну частку (пай). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 28 грудня 2007 року та посвідчений секретарем Динівецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачу все своє майно. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно, оскільки на момент відкриття спадщини був зареєстрований та постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON]. Окрім позивача, спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла його дружина [PERSON], яка будучи непрацездатною мала обовязкову долю у спадщині та на момент відкриття спадщини була зареєстрована і постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 2694 від 25 жовтня 2018 року. Так, з актового запису № 5 від 03 лютого 1947 року слідує, що виконавчий комітет [PERSON] сільської ради Новоселицького району зареєстрував шлюб між [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-МИ № 128776 від 23 грудня 2013 року видно, що станом на час смерті її чоловіка [PERSON] вона була непрацездатною. З довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 417 від 07 березня 2019 року слідує, що після смерті [PERSON] крім його дружини [PERSON] спадкоємцем по закону 1 черги є син [PERSON]. Обовязкова доля у спадщині, яку успадкувала [PERSON]М після смерті свого чоловіка [PERSON] складає право на\~1/4\~частку земельної\~частки (пай),\~а саме\~у разі\~успадкування по\~закону вона\~поряд із\~сином спадкодавця\~[PERSON]\~успадкувала 1/2\~частку,\~а тому\~обовязкова доля\~становить половину\~частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом,\~що складає\~1/4\~частку.\~ \~ Таким чином, позивач успадкував решту 3/4 частини права на земельну частку. Однак, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та своєчасно прийняв спадщину, то право на 3/4 частки земельної частки (пай) слід визнати за ним в порядку спадкування. В частині 1/4 частки земельної частки (пай), яку успадкувала як обовязкову долю дружина спадкодавця [PERSON], у позові слід відмовити. Слід зазначити, що матеріалами спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] зясовано, що спадщину за заповітом після її смерті також прийняв позивач. Однак, оскільки позовні вимоги щодо визнання права на спадщину після смерті [PERSON] у даній справі не заявлялися, то суд не може вийти за межі позовних вимог та визнати за позивачем право на 1/4 частину земельної частки (пай) в порядку спадкування після смерті [PERSON], що відповідає положенням ч. 1 ст. 13 ЦПК України. На підставі ст.ст. 1218, 1223, 1241, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: partial