Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Як підставу позову зазначила, що з 17 липня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що сумісне життя з чоловіком не склалося, внаслідок чого спільно не проживають, має намір розірвати шлюб. Дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона офіційно працює та отримує заробітну плату, однак її не вистачає на повноцінне забезпечення всіх необхідних умов для життя, здоров'я та розвитку дитини. Відповідач працює офіційно, отримує заробітну плату, у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач надіслав телеграму, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов визнає і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 42 (а.с. 14). Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Із матеріалів справи вбачається, що сумісне життя у сторін не склалося, внаслідок чого спільно не проживають. Дитина мешкає з позивачем (а.с. 2) та перебуває на її утриманні. Позивач офіційно працює та отримує заробітну плату, однак її не вистачає на повноцінне забезпечення всіх необхідних умов для життя, здоров'я та розвитку дитини. Відповідач зареєстрований та фактично проживає у [ADDRESS], (а.с. 10), офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у частці від його доходу у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved