Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

У позовній заяві позивач просить постановити рішення про недійсним свідоцтва про право власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом із передбачених ст.ст.15, 21, 393, 1261, 1276 ЦК України підстав. Обґрунтувала вимоги тим, що 28.02.2003 року помер її дід [PERSON], 02.07.2008 року померла її баба [PERSON] За життя вони збудували у 1970 році житловий будинок, де проживали до смерті, однак не виготовили правовстановлюючих документів. Разом з ними проживав батько позивачки [PERSON], який помер 03.09.2008 року, там же був зареєстрований відповідач [PERSON], рідний брат дядька. Після смерті діда і баби її батько спадкових прав не оформив, сам заповіт не оформляв. Як неповнолітня прийняла спадщину по закону після смерті батька. На заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину одержала від нотаріуса відмову, оскільки виявилось, що спірний будинок оформив на себе [PERSON] на підставі рішення [PERSON] сільської ради. Таке рішення скасоване в судовому порядку, однак в тій справі не заявила вимогу про скасування свідоцтва про право власності. Для відновлення своїх спадкових прав звертається з цими вимогами до суду. В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали. Відповідач позов визнав не визнав з тих підстав, що позивач, можливо, і має якісь права на спірне майно, однак в набагато меншому, ніж заявлено, розмірі. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Спірне майно становило спільну сумісну власність подружжя [PERSON] і [PERSON] і не мало статусу колгоспного двору, що сторони в судовому засіданні не оспорюють. Тим самим відповідно до положень ст.22 КпШС України частки [PERSON] і [PERSON] були рівними. Згідно із свідоцтвами серії І-ЕГ №125016, І-ЕГ №162759 [PERSON] помер 28.02.2003 року, [PERSON] 02.07.2008 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру АЦСГ батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] Після смерті [PERSON] спадщину у вигляді Ѕ житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами прийняли його дружина [PERSON] і діти [PERSON], [PERSON] в рівних частках в порядку спадкування за законом, оскільки заповіт [PERSON] стосувався лише грошових заощаджень. Така обставина стверджена довідкою виконкому [PERSON] сільської ради Любомльського району Волинської області №1480. Відповідно до положень ст.ст.529, 548, 549 ЦК України кожному з них стало належати: [PERSON] 2/3 майна(1/2 як частка у спільному сумісному майні подружжя + 1/6 спадкової частки), [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частки майна в порядку спадкування. Після смерті [PERSON] відповідно до ст.1261, ч.3 ст.1261 ЦК України спадщину прийняли її сини [PERSON], [PERSON] в порядку спадкування за законом спадкоємців першої черги, що підтверджено довідкою [PERSON] сільської ради №1480. З огляду на рівність часток спадкоємців кожному з них стало належати по 1/2 спірного домоволодіння: 1/6 раніше успадкованої частки після смерті батька + 1/3 успадкованої після смерті матері її частки в майні. Відповідно до свідоцтва серії І-ЕГ №063970 [PERSON] помер 03.09.2008 року. Позивачка є рідною дочкою [PERSON] і з огляду на дату свого народження 30.09.1995 на момент смерті батька і відкриття спадщини була неповнолітньою, що сторони не оспорюють і підтверджено рішенням Любомльського районного суду від 29.03.2017 року. У встановлений ст.1273 ЦК України строк позивач від спадщини не відмовилась, відтак в порядку ч.4 ст.1268 ЦК України за своїм статусом неповнолітньої є такою, що прийняла спадщину. Як встановлено рішенням Любомльського районного суду від 29.03.2017 року спірне домоволодіння не було зареєстроване у встановленому порядку за першими його власниками [PERSON] і [PERSON], оскільки така реєстрація на час побудови у 1970-1975 роках в сільській місцевості не вимагалась. Тим же судовим рішенням встановлено, що відносно спірного домоволодіння виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Любомльського району Волинської області 27.01.2009 року за №13 прийнято рішення про оформлення права власності за [PERSON]. Таке рішення прийнято за результатами розгляду заяви [PERSON] згідно з Тимчасовим положенням «Про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно», затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, та запису в погосподарській книзі. На підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] сільської ради на імя [PERSON] видано свідоцтво про право власності серії САС №627066 від 10.03.2009 року, а 22.04.2009 року проведено його реєстрацію в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за №26665411. Рішенням суду від 29.03.2017 року вказане рішення виконкому [PERSON] сільської ради від 27.01.2009 року за №13 визнано недійсним з внесенням відповідних змін до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Отже, на час розгляду даної справи не існує правової підстави для оспорюваного позивачем свідоцтва серії САС №627066, через що відповідно до ст.5 ЦК України право позивача підлягає захисту шляхом визнання такого свідоцтва недійсним. В частині вимог про визнання права власності суд прийшов до такого висновку. З вище наведених міркувань суд вважає доведеним той факт, що на момент смерті [PERSON] йому належала 1/2 спірного нерухомого майна, яке після нього успадкувала позивач. Відповідно до ч.6 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, по їх суті вимоги позивача в цій частині обґрунтовані і доведені. В той же час з технічного паспорта на домоволодіння вбачається, що в ньому відсутній заявлений позивачем сарай Г-1 та відрізняються назви і позначення інших будівель. Тому суд ці вимог задовольняє відповідно до даних технічного паспорта. Отже, заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача. При цьому відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України та позиції відповідача про завищений розмір судових витрат, яку суд вважає обґрунтованою з огляду на невелику складність справи, оскільки вона ґрунтується на попередньо розглянутій цивільній справі, та ціну позову, заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу слід задовольнити частково.

Outcome: partial