Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку № 10 по пров. Депутатському в м.Маріуполі, який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2008 року. У вказаному будинку зареєстрована його падчерка [PERSON] відповідачка у справі, яка з 2013 року у будинку не проживає, її особистих речей у будинку не залишилось, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в ремонті домоволодіння та його утриманні. Реєстрація відповідачки у будинку перешкоджає йому розпоряджатись та користуватись ним на власний розсуд, тягне за собою збільшення оплати за комунальні послуги, позбавляє можливості оформити субсидію. В добровільному порядку відповідачка відмовляється знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 10 по пров. Депутатському в м.Маріуполі. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні. Відповідачка у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Ухвалою суду від 08.02.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не зявилась до судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив не подала. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.12.2008 року, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3323, позивачу на праві власності належить домоволодіння № 10 по пров. Депутатському в м.Маріуполі, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 21265828, виданого 15.12.2008 року Маріупольським БТІ.\~ Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян,\~ у будинку № 10 по пров. Депутатському в м.Маріуполі зареєстрована відповідачка з березня 2012 року. Відповідно до довідки про надання інформації № 03-12-12147, виданої 04.12.2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, з 17.03.2012 року і по теперішній час у будинку № 10 по пров. Депутатському в м.Маріуполі зареєстрована\~ відповідачка [PERSON]\~\~ Згідно акту №812, складеного 14.11.2018 року головою КСН «Нікопольський», відповідачка [PERSON] зареєстрована, проте не проживає у [INFO] з 2013 року. Свідки [PERSON] та [PERSON] у наданих суду поясненнях підтвердили, що відповідачка у будинку № 10 розташованому по пров. Депутатському в м. Маріуполі, не мешкає з 2013 року, місцезнаходження її їм не відоме. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачка є членом родини позивача, яка з 2013 року у будинку не проживає, її особисті речі в ньому відсутні, у звязку із чим суд вважає, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування будинком № 10 по пров. Депутатському в м.Маріуполі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved