Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У листопаді позивач [PERSON] звернувся до суду в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON], третя особа\~ орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про визнання факту постійного проживання, визнання договорів недійсними та скасування рішень. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він 17.11.2000 року зареєстрував шлюб за актовим записом № 1174 у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві з відповідачем [PERSON], з якою вони разом мають дітей, в тому числі й неповнолітню на даний час [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, за час їх з [PERSON] шлюбу ними на імя останньої за спільні кошти було придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 15.05.2012 року за реєстровим № 1058, земельну ділянку площею 0,0823 га, кадастровий номер 3222485901:01:004:0047, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43. У подальшому відповідач на своє імя на підставі вказаного правочину отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 721953 від 06.09.2012 року. Зі слів позивача, на згаданій земельній ділянці за спільні сумісні кошти вони з відповідачем [PERSON] збудували житловий будинок, загальною площею 226,6\~кв.м, житловою площею 114,0 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43. Після введення в експлуатацію на даний житловий будинок на імя [PERSON] Реєстраційною службою Києво-Святошинського РУЮ Київської області 27.08.2013 року було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САК № 068274. Позивач зазначав, що після зведення вказаного будинку у ньому постійно, але без реєстрації, стали проживати: він, відповідач [PERSON] та їх неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Далі позивач стверджував, що у січні 2014 року до нього з проханням надати дозвіл на відчуження вище згаданих земельної ділянки та житлового будинку звернулася відповідач [PERSON] і він, знаючи, що вказаними обєктами користується і його неповнолітня донька [PERSON], поставив перед відповідачем умову, що вона, укладаючи договори купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, включить до його змісту пункти, якими буде гарантовано збереження за їх дитиною до її повноліття безперешкодне користування ними. [PERSON] посилався на те, що відповідач [PERSON] усно переконала його, що буде вживати всіх заходів, щоб така умова була прописана у договорах, а тому він надав їй згоду на відчуження земельної ділянки та житлового будинку, посвідчену 31.01.2014\~року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~154. Як зазначав позивач, на підставі вказаної згоди відповідач [PERSON] 31.01.2014\~року уклала з відповідачем [PERSON] наступні правочини: - договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0823 га, кадастровий номер 3222485901:01:004:0047, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~159; - договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 226,6 кв.м, житловою площею 114,0 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~155. Позивач стверджував, що з огляду на укладання та посвідчення між відповідачами [PERSON] та [PERSON] зазначених договорів приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] було прийнято рішення за індексним №\~10535087 від 31.01.2014 року про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку та рішення за індексним № 10531862 від 31.01.2014 року про державну реєстрацію прав на розміщений на цій землі житловий будинок за [PERSON] У лютому 2014 року позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] не змогла дотримати своєї обіцянки про включення до згаданих правочинів умов, які б гарантували їх неповнолітній доньці збереження права користуватися до її повноліття земельною ділянкою та житловим будинком, оскільки проти цього категорично заперечувала відповідач [PERSON] Як наслідок, у звязку з відсутністю таких умов, їх з відповідачем сімя разом з неповнолітньою донькою [PERSON] змушена була покинути житловий будинок та, відповідно, земельну ділянку, розміщені за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43. Пізніше позивачу стало відомо, що, крім зазначеного, відповідач [PERSON] для відчуження згаданих обєктів нерухомого майна, якими користувалась і їх неповнолітня донька, не отримала в органу опіки та піклування згоду на вчинення таких дій. Позивач вказував, що, починаючи з лютого 2014 року, ним неодноразово були здійснені спроби у позасудовому порядку вирішити з відповідачем [PERSON] питання розірвання спірних договорів та повернення у їх спільну сумісну власність з відповідачем [PERSON] і у користування їх неповнолітньої доньки вказаних житлового будинку та земельної ділянки, навіть було повернуто [PERSON] сплачені нею на підставі цих правочинів кошти у сумі 1\~162\~522 грн., однак вони ніяких результатів щодо повернення власності не дали, що змусило його звертатись до суду. Посилаючись на викладене вище та норми закону позивач просив суд: встановити факт постійного проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], станом на 31.01.2014 року за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0823 га, кадастровий номер 3222485901:01:004:0047, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~159; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 31.01.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~159, а саме: скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним № 10535087 від 31.01.2014 року; визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 226,6\~кв.м, житловою площею 114,0 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~155; застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 31.01.2014 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~155, а саме: скасувати рішення приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним №\~10531862 від 31.01.2014 року. Представник позивача у судове засідання зявилась, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявились, звернулись до суду з клопотаннями, в яких просили слухати справу без їх участі, позов [PERSON] визнали повністю. Відповідач приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у попередніх судових засіданнях позов [PERSON] не визнавав, звертав увагу суду на законність його дій під час посвідчення спірних правочинів. Третя особа орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання свого представника не направив, звернувся до суду з листом про розгляд справи у відсутність його представника, просив розглянути справу відповідно до вимог законодавства. Допитаний у судовому засіданні 09.12.2015 року свідок [PERSON] суду повідомив, що він є сусідом сімї [PERSON], часто бував і буває у них вдома і йому відомо, що неповнолітня донька позивача [PERSON] постійно проживала станом на 31.01.2014 року разом з батьками за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43. Вислухавши думку осіб, які брали участь у справі, та покази свідка, дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17.11.2000 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БК № 123551 від 17.11.2000 року. Зі свідоцтва про народження серії ІІ-БК № 325733 від 05.03.1999 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 15.05.2012 року за реєстровим № 1058, [PERSON] було придбано земельну ділянку площею 0,0823 га, кадастровий номер 3222485901:01:004:0047, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43. На підставі вказаного правочину [PERSON] отримала Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 721953 від 06.09.2012 року. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САК №\~068274, виданого 27.08.2013 року Реєстраційною службою Києво-Святошинського РУЮ Київської області, [PERSON] належав житловий будинок, загальною площею 226,6\~кв.м, житловою площею 114,0 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43. Представник позивача в судовому засіданні пояснювала, що у вказаному житловому будинку постійно, але без реєстрації, проживали: позивач, відповідач [PERSON] та їх неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Зареєстровані вони були за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Мельниченка, 17. З огляду на покази свідка [PERSON] та [PERSON] депутата Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради від 23.10.2015 року з березня 2013 року по лютий 2014 року за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, проживали позивач, відповідач [PERSON] та їх неповнолітня донька [PERSON] Як вбачається з акту обстеження житлового будинку по вулиці Мельниченка, 17 в с.\~Петропавлівська Борщагівка від 17.12.2013 року, житловий будинок за адресою обстеження знаходиться в аварійному стані, потребує капітального ремонту, умови для проживання у ньому незадовільні. Доказів наявності у власності [PERSON] та її батьків іншого житла суду надано не було. Як визначено у ч.ч. 1, 2, 6 ст. 29 ЦК України (у редакції на час укладання спірних правочинів), місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання. Статтею 234 ЦПК України визначено, що судом може бути встановлено факти, що мають юридичне значення, тобто такі, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 6 ст. 235 ЦПК України у разі наявності спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення, повинно розглядатися у порядку позовного провадження. У відповідності до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зважаючи на зазначене, суд вважає вимогу [PERSON] про встановлення факту постійного проживання неповнолітньої [PERSON], [INFO], станом на 31.01.2014 року за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, доведеною та задовольняє її. Частиною 1 ст. 404 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Як визначено у ч. 1 ст. 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. З огляду на ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно зі ст. 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюються законом. Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члена сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. За змістом ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та право вимоги. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. А отже, оскільки факт постійного проживання неповнолітньої [PERSON] у спірному житловому будинку, розміщеному на спірній земельній ділянці, на момент їх відчуження є доведеним, навіть за відсутності офіційної реєстрації дитини за адресою їх знаходження, є доведеною і наявність у неї майнового права (права користування) на ці обєкти нерухомого майна. Поруч із цим, судом встановлено, що 31.01.2014\~року [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] наступні правочини: - договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0823 га, кадастровий номер 3222485901:01:004:0047, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~159; - договір купівлі-продажу житлового будинку, загальною площею 226,6 кв.м, житловою площею 114,0 кв.м, з надвірними будівлями і спорудами, за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.\~Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~155. Дані правочини були укладені [PERSON] зі згоди позивача, посвідченої 31.01.2014\~року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~154. Серед матеріалів наданих на ухвалу суду приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] вбачається, що на відчуження згаданих житлового будинку та земельної ділянки орган опіки та піклування не давав згоди [PERSON] Це ж підтверджується і листом Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № Л137765.3026.2 від 20.11.2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Як визначено у ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитина - особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше. Частиною 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання. Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» органи опіки та піклування зобовязані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. А отже, у звязку з тим, що на час підписання спірних договорів у спірному житловому будинку проживала неповнолітня [PERSON] та користувалась земельною ділянкою, на якій цей будинок розміщений, для укладання цих правочинів у будь-якому разі необхідний був дозвіл органу опіки та піклування, якого отримано не було. Згідно із ч. 6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у Постанові від 01.07.2015 року у цивільній справі № 6-396цс15, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Відсутність реєстрації дитини не є підставою для відмови в позові. З огляду на правовий висновок Верховного Суду України, зазначений у Постанові від 09.09.2015 року у цивільній справі № 6-405цс15, укладення батьками правочинів предметом яких є житлові приміщення, право користування якими мають малолітні або неповнолітні діти, без попередньої згоди органу опіки та піклування є підставою для визнання цих правочинів недійсними, як передбачено статтями 203, 215 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. У принципі 2 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, проголошено, що дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Зважаючи на положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989\~року, ратифікованої\~Україною 27.02.1991 року, що набула чинності для України 27.09.1991\~року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч. 4 ст. 27 згаданої Конвенції держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст. 48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно зі ст. 51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. З огляду на викладені вище правові норми, неотримання на укладання спірних договорів згоди органу опіки та піклування, відсутність у неповнолітньої або її батьків іншого придатного для проживання житла, а також те, що судом було встановлено факт постійного проживання на момент укладання оспорюваних правочинів неповнолітньої [PERSON] за адресою знаходження спірних житлового будинку та земельної ділянки, що свідчить про наявність у неї майнового права (права користування) на ці обєкти, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними. Поруч із цим, суд зауважує, що у даному випадку порушення з боку приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] під час посвідчення вище згаданих договорів не мали місце, оскільки у звязку з відсутністю офіційної реєстрації неповнолітньої [PERSON] за спірною адресою у нього не було обєктивної можливості перевірити наявність у неї майнових прав на відчужувані житловий будинок та земельну ділянку, а отже, й не було підстав вимагати у [PERSON] згоди опіки та піклування на їх продаж. Крім того, як вбачається з наявних у матеріалах справи копій витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31.01.2014\~року, за наслідками укладання та посвідчення між відповідачами [PERSON] та [PERSON] зазначених договорів приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] було прийнято рішення за індексним №\~10535087 від 31.01.2014 року про державну реєстрацію прав на вказану земельну ділянку та рішення за індексним № 10531862 від 31.01.2014 року про державну реєстрацію прав на розміщений на цій землі житловий будинок за [PERSON] Відповідно до наявних в матеріалах справи копій розписок від 10.11.2015 року [PERSON] повернула [PERSON] сплачені на підставі договорів купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, кошти у загальній сумі 1\~162\~522 грн. Згідно зі ст. 216 ЦК України, у звязку з тим, що оспорювані договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул.\~Прорізна, 43, є недійсними, суд приходить до висновку про застосування наслідків недійсності цих правочинів. Так як згідно з наданими суду доказами кошти отримані [PERSON] за оспорюваним договорами вже повернуто [PERSON], відсутні підстави для їх стягнення з першої на користь другої. Проте, зважаючи на ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. З огляду на вказане, для повного захисту прав неповнолітньої особи, суд приходить до висновку про застосування наслідків недійсності оспорюваних договорів шляхом скасування прийнятих у звязку з укладанням та посвідченням цих правочинів рішень приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за індексним №\~10535087 від 31.01.2014 року про державну реєстрацію прав на спірну земельну ділянку та за індексним № 10531862 від 31.01.2014\~року про державну реєстрацію прав на розміщений на цій землі житловий будинок за [PERSON] А отже, позов [PERSON], поданий в інтересах його неповнолітньої доньки [PERSON], слід задовольнити у повному обсязі. Зважаючи на вищенаведене, з огляду на рекомендації, зазначені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правові висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 01.07.2015 року у цивільній справі № 6-396цс15 та від 09.09.2015 року у цивільній справі № 6-405цс15, відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, ст.ст. 3, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989\~року, ратифікованої\~Україною 27.02.1991 року, ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 13, 41, 47, 48, 51 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 29, 182, 203, 215, 216, 236, 319, 404, 405 ЦК України, ст.ст. 6, 7, 176, 177 СК України, ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», ст.ст. 1, 17, 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,

Outcome: approved