Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 16 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~167. В обґрунтування позову зазначала, що з 16 серпня 2014 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обовязки. З травня 2017 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Між ними втрачені фізичні та духовні звязки. Їхній шлюб існує лише формально, примирення та подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя та місця проживання дитини між ними немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, час на примирення не надавати, оскільки з квітня 2017 року вони проживають окремо. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 16\~серпня 2014\~року [PERSON]\~і[PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~167. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з квітня 2017 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved