Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-06 00:00:00

У мотивуванні позовних вимог позивач вказав, позивач є власником квартири [ADDRESS]. Даний факт підтверджується Договором купівлі продажу квартири від 19.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташовою С. І., зареєстровано у реєстрі за №3622. Відповідно до копії паспорту відповідачки [PERSON], аркуші № 16 паспорту міститься відмітка про реєстрацію у м. Харкові, за адресою [ADDRESS]., вказана дата проведення реєстрації - 31.01.2015року. Однак, відповідачка на даний час зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня реєстрації та по даний час в зазначеній квартирі не проживала та не з'являється. Підтвердженням факту не проживання відповідачки за вказаною адресою є обставини, які свідчать про отримання нею дозволу на тимчасове проживання у Російській Федерації, про що свідчить штамп на аркуші 9 в паспорті відповідачки, а саме дозвіл на тимчасове проживання № 11009/2014 з 10.02.2015 року по 10.02.2018 року, печатка міграційної служби РФ по Ростовській області. Також, знаходячись на території РФ відповідачкою на моє ім'я була виписана довіреність з повноваженнями про зняття її з реєстраційного обліку з вищезазначеної квартири. Однак без участі відповідачки мені це здійснити не вдалося, оскільки паспорт відповідачки підлягає обміну так як не має місця для поставлення штампу зняття з реєстрації. В свою чергу відповідачка, яка не проживає за адресою [ADDRESS]. втратила право на користування квартирою, внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік. Тому позивач на підставі вимог ст.405 ЦК України вимагає: - визнати [PERSON] [INFO], такою що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] та примусово зняти її з реєстраційного обліку в квартирі. Відповідач заперечень стосовно позовних вимог суду не надав. Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві. Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи судом встановлені наступні факти та обставини: Як зазначено в ст.10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає доведеним факт, що є власником квартири [ADDRESS], що свідчить Договір купівлі продажу квартири від 19.11.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Карташовою С. І., зареєстровано у реєстрі за №3622. Згідно копії паспорту відповідачки [PERSON], аркуші №16 паспорту міститься відмітка про реєстрацію у м. Харкові, за адресою [ADDRESS]., вказана дата проведення реєстрації - 31.01.2015року. Однак, відповідачка на даний час зареєстрована за вищевказаною адресою, хоча фактично, з дня реєстрації та по даний час в зазначеній квартирі не проживала та не з'являється. Означений факт не проживання відповідачки за вказаною адресою є обставини, які свідчать про отримання нею дозволу на тимчасове проживання у Російській Федерації, у вигляді штампу на аркуші 9 в паспорті відповідачки, а саме дозвіл на тимчасове проживання № 11009/2014 з 10.02.2015 року по 10.02.2018 року, печатка міграційної служби РФ по Ростовській області. Також, факт не проживання за вказаною адресою підтверджено довіреністю яка видана на територіє Російської федерації. В свою чергу відповідачка, не проживає за адресою [ADDRESS]. внаслідок її відсутності без поважних причин понад один рік. Статтею 401ч.1 ЦК України визначено, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Статтею 402 ЦК України визначено, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 405 ч.2 ЦК України визначено, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Оскільки позивач вимагає про скасування реєстрації вказані вимоги суперечать вимогам закону та не входять в коло обов'язків відповідачки про зняття з реєстрації. Отже, наявна реєстрація відповідача в вказаної квартирі є підставою визначеною ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, у власника-позивача заявлені вимоги яки відповідають правовим підставам ст.401, 402, 405 ЦК України та підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial