Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Чорноморської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу дійсним, треті особи - Одеська міська рада, [PERSON] , [PERSON] . У обґрунтування позову та пояснюючи підстави звернення до суду, сторона позивача посилалась на ті обставини, що 23 жовтня 2000 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , [PERSON] на підставі довіреності - з одної сторони, а також [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір №122 купівлі-продажу нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] , відповідно до умов якого [PERSON] набула право власності на вказане майно. Проте в теперішній час позивач не має можливості розпоряджуватись квартирою, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. Зважаючи на виконання сторонами усіх істотних умов договору, позивач звернулась з цим позовом до суду, в якому просила визнати дійсним указаний правочин. Процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву відповідач - Чорноморська товарна біржа - не скористалась, відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не надходив. Позивач [PERSON] з повноважним представником у судове засідання з`явились, заявлені вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити. Представник відповідача - Чорноморської товарної біржі - у відкрите судове засідання не з`явився, сторона повідомлялась судом про розгляд цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі. Інші учасники справи у відкрите судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, врахувавши позицію сторони позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи суд установив, що 23 жовтня 2000 року між [PERSON] , який діяв від імені [PERSON] , [PERSON] на підставі довіреності - з одної сторони, а також [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір №122 купівлі-продажу нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] , відповідно до умов якого [PERSON] набула право власності на вказане майно. Договір на момент укладання був зареєстрований на Чорноморській товарній біржі за №122 від 23 жовтня 2000 року, майнові права [PERSON] були належним чином зареєстровані в Одеському МБТІ 25 жовтня 2000 року. Суд звертає увагу, що правовідносини між сторонами виникли в момент укладення відповідного договору - 23 жовтня 2000 року, в той час як Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. За загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений в статті 58 Конституції України, у якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином заявлені вимоги підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору. Як регламентували статті 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Тобто ЦК УРСР від 18 липня 1963 року не встановлював вимог щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартир. Відповідно до статті 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зважаючи на викладені вимоги законодавства і регламентацію правовідносин, що виникли між сторонами, суд не встановив неправомірності в діях продавців відносно підстав для відчуження зазначеної квартири. У той же час суд не виявив порушень закону і в придбанні позивачем указаної нерухомості. Отже перевіривши факти і обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, установивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, - суд дійшов висновку про задоволення позову. Суд визнає укладений договір дійсним, оскільки вимоги діючого на час його укладення цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, відбулось фактичне виконання умов договору сторонами та була здійснена державна реєстрація набутих майнових прав. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved