Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яку уточнив 3 червня 2019 року, в якій остаточно просив: зобов`язати виконавця - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал-інформ» провести грошові розрахунки з позивачем, а саме отримати залишок від вартості товару в сумі 57 500 грн. з документальним оформленням; зобов`язати виконавця - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал» передати позивачу новий ВАЗ-21043 по двосторонньому акту прийому-передачі товару; зобов`язати [PERSON] терміново організувати і керувати товариствами по виконанню зобов`язань по договорам. В обґрунтування позову зазначає, що у липні 2014 року позивач знайшов в інтернет-мережі товариство з обмеженою відповідальністю, яке рекламувало продаж знятого з виробництва в Росії і відсутнього у вільному продажу автомобіля ВАЗ-21043 за 67 500 грн. 24 липня 2014 року у м. Луцьку позивач уклав два договори з ТОВ «Трасткапітал» та ТОВ «Трасткапітал-інформ». Договором № 12001 він перерахував на користь ТОВ «Трасткапітал-інформ» 10 000 грн., що становить 14,8% від вартості товару. У договорі № 120001 ТОВ «Трасткапітал» зобов`язався продати автомобіль за 67 500 грн. з розстроченням платежу, а позивач при укладенні договору заявив, що розрахується за автомобіль повністю і одномоментно в день його отримання. 3 листопада 2014 року позивач звернувся до виконавця з письмовою заявою про хід виконання договору, однак відповіді так і не отримав. Приблизно у квітні 2015 року виконавець зник з ринку надання послуг. У договорі виконавець гарантував, що не діє під впливом обману, а договір не носить характер мнимої чи удаваної угоди. Вирішити спір шляхом переговорів не виявилось можливим. Згідно п. 3.1 договору № 120001 він діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань. Позивач гарантує оплату проданого йому відповідачем товару - нового автомобіля ВАЗ 21043 в сумі 57 500 грн. з підписанням двостороннього акту. У зв`язку з викладеним, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В судовому засіданні встановлено, що 24 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал інформ» як виконавцем та [PERSON] як замовником було укладено Договір № 12001, згідно умов якого [PERSON] доручив, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал інформ» прийняло на себе зобов`язання за обумовлену плату надати інформаційні, консультативні та роз`яснювальні послуги з питань виконання умов та порядку діяльності «Трасткапітал», а також оформити Договір № 12001 від 24 липня 2014 року та Додатки до нього між замовником та ТОВ «Трасткапітал» з дотриманням вимог чинного законодавства України (а.с. 5). На виконання умов вищевказаного договору позивачем [PERSON] того ж дня, тобто 24 липня 2014 року, на рахунок відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал інформ» було сплачено 10 000 грн., де призначенням платежу зазначено «плата за інформаційно-консультаційні послуги згідно Договору № 12001 від 24.07.2014 року в т.ч. ПДВ 1666,67», що підтверджується квитанцією № 6642420009 від 24.07.2014 року (а.с. 8). Крім того, 24 липня 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал» як виконавцем та [PERSON] як замовником було укладено Договір № 120001, предметом якого є надання виконавцем послуг спрямованих на придбання замовником товару - автомобіля вартістю 67 500 грн. (а.с. 4). Посилаючись на те, що відповідачі не виконали взятих на себе зобов`язань за Договорами № 12001 та № 120001 від 24 липня 2014 року, позивач у лютому 2019 року вирішив звернутись до суду з даним позовом. У позовній заяві позивач [PERSON] , серед іншого, просить зобов`язати виконавця - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал-інформ» провести грошові розрахунки з позивачем, а саме отримати залишок від вартості товару в сумі 57 500 грн. з документальним оформленням. Однак, як вбачається з Договору № 12001 від 24 липня 2014 року, що був укладений між позивачем та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал-інформ», предметом вказаного договору було виключно надання інформаційних, консультативних та роз`яснювальних послуг з питань виконання умов та порядку діяльності «Трасткапітал», а також оформлення Договору № 12001 від 24 липня 2014 року та Додатків до нього між замовником та ТОВ «Трасткапітал». При цьому, з вказаного договору вбачається, що сплачена позивачем сума у розмірі 10 000 грн. була платою за надання вищезазначених послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал-інформ» за даним договором, а не платою в рахунок вартості автомобіля, як зазначено позивачем у позовній заяві. Згідно положень ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. В укладеному 24 липня 2014 року Договорі № 12001 Товариство з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал-інформ» не брало на себе зобов`язань щодо отримання від позивача як замовника плати за товар - автомобіль, а тому позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал-інформ» провести грошові розрахунки з позивачем, а саме отримати залишок від вартості товару в сумі 57 500 грн. з документальним оформленням, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Вимоги позивача зобов`язати виконавця - Товариство з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал» передати позивачу новий ВАЗ-21043 по двосторонньому акту прийому-передачі товару, є недоведеними належними та допустимими доказами, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал» за Договором № 120001 від 24 липня 2014 року був зобов`язаний передати позивачу [PERSON] саме автомобіль ВАЗ-21043. У вищезазначеному Договорі № 120001 від 24 липня 2014 року зазначено лише, що предметом договору є надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал» послуг спрямованих на придбання замовником товару - автомобіля вартістю 67 500 грн. При цьому, у вищевказаному договорі сторонами не було обумовлено жодних інших обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал», а обумовлено лише його права як виконавця, а також права і обов`язки [PERSON] як замовника. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). При цьому, суд звертає увагу, що законом передбачений обов`язок сторін подавати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Трасткапітал» передати позивачу новий ВАЗ-21043 по двосторонньому акту прийому-передачі товару також не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч. 5 ст. 263 ЦПК України). Суд також вважає за необхідне звернути увагу, що особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Тобто право вибору підстав позовних вимог та способу захисту порушеного права належить виключно позивачу і суд не може самостійно змінювати підставу позову і спосіб захисту права, який обрав позивач. Вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача [PERSON] організувати і керувати товариствами по виконанню зобов`язань по договорам задоволенню також не підлягають та такий спосіб захисту обраний позивачем помилково. Відповідач [PERSON] не був стороною в укладених з позивачем договорах № 12001 та № 120001 від 24 липня 2014 року та, крім того, такі позовні вимоги не стосуються правовідносин, які склались між сторонами вищевказаних договорів. За таких обставин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі за їх необґрунтованістю та недоведеністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати [PERSON] по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed