Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач указувала, що на підставі договору купівлі-продажу вона є власником квартири [ADDRESS] . Позивач зареєстрована та постійно проживає за вказаною адресою. Крім того, за вказаною адресою зареєстровані відповідачі - [PERSON] та [PERSON] . Позивач свідчить, що відповідачі - [PERSON] та [PERSON] - понад рік за вказаною адресою не проживають, але в позасудовому порядку не здійснили необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв`язку з викладеними обставинами, виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали до суду заяву про визнання позову у порядку ст. 206 ч. 4 ЦПК України. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони позивача в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилися, але від представника осіб надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони відповідача у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із договором купівлі-продажу від 17 жовтня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Криворотенко Л.І., [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] . Згідно із листом Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №28/05 від 28 травня 2021 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У матеріалах справи знаходиться акт про не проживання осіб за місцем реєстрації від 07 червня 2021 року, складена мешканцями будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають з травня 2016 року. Виходячи з наведеного, судом установлено що відповідачі не проживає за вказаною адресою понад одного року. Як регламентує ст. 29 ч. 1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 317 ч. 1, 2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У силу ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 405 ч. 2 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів [PERSON] та [PERSON] втратили право користування відповідним житловим приміщенням. Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути у рівних частках з відповідачів на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 1816,00 гривень.

Outcome: approved