Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на його користь15765,86 грн. коштів депозитного вкладу, що знаходяться на поточному рахунку №26203703266700, 458,05 грн. недоотриманих відсотків, 100,38 грн. в рахунок відповідальності за порушення грошового зобовязання у вигляді 3% річних та 2950,59 грн. індексу інфляції. Позов обґрунтований тим, що 12 січня 2015 року між ним та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір №20001009857802 банківського вкладу (депозиту) Лояльний on-line у гривнях, за умовами якого банк прийняв грошову суму (вклад) на вкладний (депозитний) рахунок в розмірі 17700 грн. із строком залучення вкладу по 11 лютого 2015 року та процентною ставкою на суму вкладу в розмірі 13% річних, але позивач свої зобовязання по поверненню вкладу та процентів після 11 лютого 2015 року не виконує. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06 травня 2015 року позов [PERSON] задоволено частково; стягнуто з ПАТ «Дельта банк» в особі Прилуцького відділення на користь [PERSON] грошові кошти за договором №20001009857802 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» у гривнях від 12 січня 2015 року в розмірі 19138,05 коп.; стягнуто з ПАТ «Дельта банк» в дохід держави 243,60 коп. судового збору; в іншій частині позову відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю, посилаючись на неповне зясування судом всіх обставин справи в їх сукупності, що мають значення для справи та порушує права ПАТ «Дельта Банк». Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач отримає депозитний вклад у розмірі 16022,68 грн. (сума з урахуванням відсотків) протягом дії тимчасової адміністрації, тобто вимоги позивача щодо повернення грошових коштів будуть задоволені відповідно до положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Апелянт вказує на те, що стягуючи з ПАТ «Дельта Банк» в особі Прилуцького відділення на користь [PERSON] кошти суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки Прилуцьке відділення є відокремленим безбалансовим структурним підрозділом та виключно банк як юридична особа несе повну відповідальність за операціями відділення. Апелянт категорично не погоджується з розрахунком індексу інфляції, оскільки суд здійснив розрахунок враховуючи індекс інфляції за лютий-березень 2015 року у розмірі 116,7%, незважаючи на те, що індекс інфляції в лютому становив 105,3%, а в березні 110,8% ігноруючи кількість днів прострочки, та апелянт не погоджується з розрахунком 3% річних, який на думку апелянта проведений від суми неповерненого депозиту під час дії тимчасової адміністрації. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 06 липня 2015 року прийнято відмову [PERSON] від позову в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на його користь депозитного вкладу за договором №20001009857802 банківського вкладу (депозиту) «Лояльний on-line» у гривнях від 12 січня 2015 року та закрито провадження у справі в цій частині вимог. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи частково позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином умов договору банківського вкладу (депозиту) не виконав, вклад внесений позивачем у встановлений договором строк не повернув, а тому стягнув з ПАТ «Дельта Банк» в особі Прилуцького відділення на користь [PERSON] заборгованість за період з 12 лютого 2015 року по 02 березня 2015 року включно в розмірі 19138,05 грн., в тому числі депозит з нарахованими згідно договору процентами, що становить 16022,68 грн., індекс інфляції у сумі 3087,73 грн. та три проценти річних в розмірі 27,64 грн. Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що 12 січня 2015 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON]М укладено договір №20001009857802 банківського вкладу (депозиту) Лояльний on-line у гривнях, за яким сума вкладу складає 17700 грн., вклад залучається із моменту зарахування вкладу на рахунок, вказаний в п.1.6 цього договору, та по 11 лютого 2015 року, процентна ставка на суму вкладу становить 13% річних. Банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №26303112856991 (а.с.4). Згідно п.п. 1.9, 1.10 вказаного договору нараховані проценти за вкладом виплачуються одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку розміщення вкладу або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та Правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів №26203703266700, відкритий в установі банку. Вклад виплачується по закінченню строку розміщення вкладу, зазначеного в п.1.3 даного договору, шляхом зарахування на поточний рахунок вкладника, операції за якими можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів № 26203703266700, відкритий в установі банку. Отже сторони визначили як порядок нарахування процентів, так і порядок повернення цих коштів та вкладу. 11 лютого 2015 року [PERSON] направив письмову заяву ПАТ Дельта Банк з вимогою повернути вклад та нараховані за вкладом проценти у звязку з закінченням 11 лютого 2015 року строку залучення вкладу (а.с.5). 03.03.2015 року позивачу було виплачено 2500 грн.(а.с. 51). Остаточна сума депозиту була повернута ПАТ «Дельта Банк» позивачу 18.06.2015 року. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року №51 на підставі постанови Правління Національного банку України Про віднесення Публічного акціонерного товариства Дельта Банк до категорії неплатоспроможних від 02 березня 2015 року №150, ПАТ Дельта Банк віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно (а.с.34-37). Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Разом з тим згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку. Оскільки договором №20001009857802 банківського вкладу (депозиту) Лояльний on-line у гривнях від 12 січня 2015 року вклад залучений на строк по 11 лютого 2015 року, в цей же день [PERSON] звернувся до банку з вимогою повернути вклад, а банк вказані кошти на першу вимогу не повернув, тимчасова адміністрація в ПАТ «Дельта Банк» запроваджена 03 березня 2015 року, то районний суд ґрунтовно стягнув з відповідача на користь позивача індекс інфляції та 3% річних за період з 12 лютого 2015 року по 02 березня 2015 року включно. Твердження апелянта про невірний розрахунок індексу інфляції є помилковими, з огляду на таке. Згідно листа Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року №62-97року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» індекс визначається Міністерством статистики України, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси за відповідний період, перемножити між собою. Розрахунок апелянта з урахуванням індексу окремо за лютий 2015 року та за березень 2015 року суперечить вищевказаному Порядку, який передбачає множення щомісячних індексів. Відтак, районний суд вірно визначив індекс інфляції за лютий-березень 2015 року у розмірі 116,67% та розрахував індекс інфляції за період з 12 лютого 2015 року по 02 березня 2015 року (до часу запровадження тимчасової адміністрації) у сумі 3087 грн. 73 коп. Однак стягнувши на користь позивача інфляційні у сумі 3087 грн. 73 коп. районний суд у порушення ст.11 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог, оскільки в уточнених позовних вимогах [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь індекс інфляції у сумі 2950,59 грн. Доводи апелянта про розрахунок 3% річних від суми неповерненого депозиту під час дії тимчасової адміністрації не знайшли свого підтвердження, оскільки такий розрахунок здійснений районним судом за період з 12 лютого 2015 року по 02 березня 2015 року, тобто до часу запровадження тимчасової адміністрації. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що філією банку є відокремлений структурний підрозділ банку, що не має статусу юридичної особи і здійснює банківську діяльність від імені банку. Зважаючи на зазначене, заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що районний суд вийшов за межі позовних вимог, стягнувши грошові кошти з ПАТ «Дельта Банк» в особі Прилуцького відділення. Із змісту уточнених позовних вимог вбачається, що [PERSON] були заявлені вимоги саме до ПАТ «Дельта Банк», з яким укладений договір, тому висновок районного суду про стягнення грошових коштів з ПАТ «Дельта Банк» в особі Прилуцького відділення є помилковим. Таким чином, на підставі пп. 3,4 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «Дельта Банк» в особі Прилуцького відділення на користь [PERSON] інфляційних необхідно змінити, зменшивши їх суму до 2950 грн. 59 коп., та визначивши загальну суму стягнення з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] у розмірі 2978 грн. 23 коп. В іншій частині рішення суду є законним та обґрунтованим.

Outcome: partial