Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» про стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 листопада 2014 року між сторонами укладено договір фінансового лізингу № 001514, предметом якого був трактор МТЗ-892 вартістю 295 000 грн. 18 грудня 2015 року позивач направив на адресу відповідача про розірвання договору та повернення сплачених коштів у сумі 198 700 грн., на що отримав відповідь, що розірвання договору буде відбуватись шляхом підписання додаткової угоди. Оскільки відповідач не повернув позивачу отримані кошти за договором фінансового лізингу, то позивач просив стягнути з відповідача 191 000 грн., що складається із внесеної суми вартості трактора за вирахуванням штрафу, комісії на суму 59 000 грн. До судового засідання позивач не з'явився, надав заяву про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути 955 грн., судовий збір та справу розглянути у його відсутність Представник відповідача до судового засідання не з'явився. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. 15 листопада 2014 року між сторонами [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» укладено договір фінансового лізингу № 001514, предметом якого був трактор МТЗ-892 вартістю 295 000 грн. (а.с. 6-14). У виконання умов вказаного договору позивач 15 листопада 2014 року вніс 250 000 грн. на рахунок відповідача (а.с. 15). 18 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» із заявою про розірвання договору та повернення коштів у сумі 191 000 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на його картковий рахунок [NUMBER] у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 16-17). Листом від 24 грудня 2015 року відповідач повідомив позивача, що розірвання договору буде відбуватись шляхом підписання додаткової угоди (а.с. 18). Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки умовами договору передбачено повернення сплачених коштів позивачу за вирахуванням штрафу, комісії (п. 12.11 договору), договір є обов'язковим до виконання його сторонами відповідно до ст. 629 ЦК України, то позивач вправі вимагати від відповідача повернення йому сплачених коштів. Під час судового розгляду справи встановлено, що 25 та 26 лютого 2016 року та ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» перерахувала кошти у розмірі 191 000 грн. на картковий рахунок [NUMBER] у ПАТ КБ «ПриватБанк», що стверджується відповідними платіжними дорученнями № 3576 від 25 лютого 2016 року та № 3577 від 26 лютого 2016 року. Тому, позовні вимоги позивача про стягнення на його користь недоплачених коштів у розмірі 955 грн. є безпідставними, у зв'язку з чим вказані позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки позовні вимоги за заявою позивача зменшено до 955 грн., то судовий збір за зменшені позовні вимоги становить 551 грн. 20 коп. відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. відповідно до ст. 88 ЦПК України йому не відшкодовується. Разом з тим, суд вважає за необхідне роз'яснити позивачу, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі 1 435 грн. 80 коп. (сплачений судовий збір у розмірі 1 987 грн. - 551 грн. 20 коп.) може бути повернутий позивачу за його клопотанням чи заявою, поданими до суду. Проте, таке клопотання про повернення надмірно сплаченого розміру судового збору до суду від позивача не надходило. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed