Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути на свою користь з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий комбінат», в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровського виробничого управління ПАТ «ЗАлК» (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Обсерваторна, 5, ЄДРПОУ 04720228, р/р № [NUMBER] в Світловодському від. № 196/10 АБ «Укргазбанк», МФО 320478) середній заробіток за час затримки належних їй виплат при звільненні з 24.05.2019 року по 20.09.2019 року у розмірі 39 965,33 грн. в тому числі податки та обов`язкові платежі, а також судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначила, що наказом № ЗАлК-19-П027/02а від 04.03.2019 року була звільнена 04.03.2019 року з посади завідуючого канцелярією адміністративно-господарського відділу підрозділу підрозділи підпорядкування генерального директора на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Також, наказом № ЗАлК-19-П017/02а від 04.03.2019 року вона була звільнена 04.03.2019 року з посади секретаря керівника адміністративно-господарського відділу підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Внаслідок порушення трудових прав, [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат», у зв`язку з чим, рішенням Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2019 року, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, стягнуто з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь [PERSON] вихідну допомогу у розмірі 24 222,10 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27 725,36 грн., в тому числі податки збори, обов`язкові платежі у розмірі 5 406,45 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 грн. Вказана сума заборгованості були перерахована відповідачем 20.09.2019 року. Враховуючи те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2019 року було стягнуто середній заробіток за невиплачену в строк заробітну плату за період з 05.03.2019 року по 23.05.2019 року, а фактичний розрахунок з позивачем було проведено 20.09.2019 року, [PERSON] вважає, що відповідач повинен сплатити на її користь середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку за період з 24.05.2019 року по 20.09.2019 року за 83 робочих днів - 39 965,33 грн. Ухвалою суду від 18.12.2019 року, позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи. В судове сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 04.02.2020 року позивач [PERSON] та відповідач, в особі члена дирекції, в.о. генерального директора Акціонерного товариства «ЗАлК» Кізілов С.А., подали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позивач на задоволенні заявлених позовних вимог наполягає, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач просить вирішити справу на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у трудових відносинах з відповідачем на посадах: завідуючої канцелярією адміністративно-господарського відділу підрозділу підрозділи підпорядкування генерального директора та секретаря керівника адміністративно-господарського відділу підрозділу підпорядкування генерального директора. Відповідно до наказу № ЗАлК-19-П027/02а від 04.03.2019 року, [PERSON] звільнена 04.03.2019 року з посади завідуючого канцелярією адміністративно-господарського відділу підрозділу підрозділи підпорядкування генерального директора на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Наказом № ЗАлК-19-П017/02а від 04.03.2019 року позивач була звільнена 04.03.2019 року з посади секретаря керівника адміністративно-господарського відділу підрозділу підпорядкування генерального директора на підставі п. 3 ст.38 КЗпП України у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю, умов колективного та трудового договору. Рішенням Орджонікідзевсього районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2019 року, що набрало законної сили, стягнуто з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь [PERSON] вихідну допомогу у розмірі 24 222,10 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 27 725,36 грн., в тому числі податки збори, обов`язкові платежі у розмірі 5 406,45 грн. та судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вищевказаним судовим рішенням було встановлено, що діями були відповідача порушено трудові права позивача на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, у день звільнення відповідачем не проведено з позивачем остаточного розрахунку та не виплачено заборгованість із заробітної плати тощо, а тому такі обставини згідно з вимогами ч. 4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню у межах цієї цивільної справи. Крім того, вказаним рішенням суду був встановлений розмір середньоденного доходу позивача, що становить 481,51 грн. При цьому, як вбачається з наданих суду платіжних доручень, стягнута судом сума коштів за вищезазначеним рішенням суду була виплачена відповідачем на користь [PERSON] - 20.09.2019 року, що не заперечується сторонами. Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 КЗпП України. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За змістом ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, за відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, обов`язок роботодавця виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України. При цьому середній заробіток розраховується відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилалась на те, що оскільки фактичний розрахунок з нею було проведено 20.09.2019 року, а відтак відповідач зобов`язаний виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку, починаючи з 05.03.2019 року по 23.05.2019 року, що становить 83 робочі дні у розмірі 39 965,33 грн. із розрахунку 481,51 грн. розмір середньоденного доходу, що встановлений судом за рішенням суду від 22.07.2019 року *83 робочих днів. Суд вважає, що розрахунок позивача суми відшкодування середнього заробітку, зроблений вірно і сумніву не викликає, а тому є обґрунтованими вимоги [PERSON] суми виплати середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з порушенням термінів їх виплати. Також судом приймається до уваги, що пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці від 24.12.1999 року № 13» передбачено, що оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідним обов`язком роботодавця та працівника, суд повинен визначати суму, що підлягає стягненню без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів. Відповідно п. 3 Розділу ІІІ Порядку, усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Згідно ст. 18 Податкового кодексу України особа, яка нараховує та виплачує доходи на користь фізичної особи називається податковим агентом, тобто відповідач є відповідальним за нарахування та сплату до бюджету податку з доходів фізичних осіб, який утримується з нарахованої виплати. Відповідно до приписів ст. 163.1.1. Податкового кодексу України, компенсація за затримку розрахунку при звільнені є базою для оподаткування податком з доходу фізичних осіб. Зважаючи на наведене сума компенсації за затримку розрахунку при звільненні має бути виплачена позивачу після утримання необхідних податків і зборів. Вимоги позивача про стягнення заявленої суми з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий комбінат», в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу - Придніпровського виробничого управління ПАТ «ЗАлК» (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Обсерваторна, 5, ЄДРПОУ 04720228, р/р № [NUMBER] в Світловодському від. № 196/10 АБ «Укргазбанк», МФО 320478), задоволенню не підлягають, оскільки позивач перебувала в трудових відносинах безпосередньо з Акціонерним товариством «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат». Отже, аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] частково. Окрім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 768, 40 грн. На підставі статей 116, 117 Кодексу законів про працю України та

Outcome: partial