Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У лютому\~2018\~року Публічне\~акціонерне товариство\~«УкрСиббанк» (далі\~ ПАТ\~«УкрСиббанк»)\~звернулося до\~суду з\~зазначеним позовом\~до відповідача\~[PERSON] (далі\~ [PERSON]М.),\~посилаючись на\~те,\~що 14\~грудня 2016\~року між\~ПАТ «УкрСиббанк»\~та [PERSON]\~було укладено\~договір про\~надання споживчого\~кредиту з\~можливістю відкриття\~карткового рахунку\~№ 93616511000,\~відповідно до\~умов якого\~банк надав\~позичальнику кредит\~в сумі\~30030,03\~в порядку\~та на\~умовах встановлених\~договором.\~Банк виконав\~свої зобовязання\~перед позичальником,\~надавши останньому\~кредитні кошти,\~але позичальник\~своїх зобовязань\~за кредитним\~договором не\~виконує. Станом на 08 лютого 2018 року заборгованість позичальника перед банком складає 34324,93 грн., з яких 26603,86 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість; 2504,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4926,38 грн. заборгованість по комісії; 56,94 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 82,28 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 150,72 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Тому позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 34324,93 грн., а також судові витрати по справі (а.с.2-4). Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 лютого 2018 року указану позовну заяву передано для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.1) Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.47). До суду 01 березня 2018 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.48). Ухвалою судді від 05 березня 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.49-50). Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 29 грудня 2017 року (а.с. 58-59), подав до суду заяву, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та просив розглянути справу без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 57). Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обовязковою для усіх субєктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Ураховуючи, що відповідач належним чином повідомлялася про призначені у справі судові засідання, судом визнано за можливе розглянути справу за її відсутності і ухвалити заочне рішення суду за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Згідно з приписами ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 14 грудня 2016 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір № 93615511000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 30030,03 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28% річних, строком до 14 грудня 2020 року (а.с. 5-7). У звязку з невиконанням позичальником умов кредитного договору станом на 08 лютого 2018 року перед банком виникла заборгованість, яка згідно із розрахунком наданим позивачем, складає 34324,93 грн., з яких 26603,86 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість; 2504,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4926,38 грн. заборгованість по комісії; 56,94 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 82,28 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 150,72 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії (а.с.20-24). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно із ч. 1 ст.\~550\~ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, пеня це санкція, яка нараховується від першого дня прострочення виконання зобов'язання й до того дня, доки зобов'язання не буде виконано. Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Аналізуючи надані докази, суд дійшов висновку про те, що відповідач [PERSON]\~порушила взяті на себе зобовязання за договором № 93615511000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 14 грудня 2016 року щодо своєчасної оплати кредиту та визначених договором платежів, а позивач скористався своїм правом щодо стягнення у судовому порядку кредиту, сплати процентів за користування ним та стягнення пені. З огляду на те, що відповідачем не надано суду жодного доказу того, що заборгованість за договором погашена, то суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за договором № 93615511000 про надання споживчого кредиту з можливістю відкриття карткового рахунку від 14 грудня 2016 року, яка на станом на 08 лютого 2018 року становить 34324,93 грн., з яких 26603,86 грн. заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість; 2504,75 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4926,38 грн. заборгованість по комісії; 56,94 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 82,28 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам; 150,72 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по комісії. Згідно із\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~ПАТ «Укрсоцбанк»\~підлягає стягненню\~судовий збір\~у розмірі\~1762\~грн. На підставі викладеного суд

Outcome: approved