Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 30% прожиткового мінімуму щомісячно до закінчення навчання. В обґрунтування позову зазначила, що їх повнолітній син навчається у ДНЗ «Новоград-Волинське вище професійне училище» (далі - Училище) на денній формі навчання і повністю знаходиться на її утриманні, однак для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат і допомоги, у зв`язку з чим виникла необхідність у зверненні до суду з вказаним позовом, оскільки в добровільному порядку забезпечувати свого повнолітнього сина відповідач відмовляється. Сторони в судове засідання не прибули. Надіслали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , який навчається з 01 вересня 2017 року в Училищі на денній, державній формі навчання. Термін закінчення навчання 30 червня 2020 року. Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків. Домовленості про утримання сина сторони не досягли. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, повнолітній син сторін [PERSON] навчається в ДНЗ «Новоград-Волинське вище професійне училище», йому не виповнилось 23 років та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Суд наголошує, що обов`язок по утриманню дорослого сина, після досягнення ним 18 років, не може бути покладений виключно на одну матір. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований водієм в ПП «Галекс-Агро», не надає добровільно позивачці матеріальну допомогу на утримання сина, суд вважає, що він може сплачувати аліменти на його утримання на період навчання. Враховуючи думку позивачки, відповідача, який не заперечив проти задоволення позову, виходячи з позиції якнайкращого забезпечення інтересів спільної доньки сторін; з огляду на визначений Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.07.2020 - 2102 грн.); наявність певних обмежень сина для самостійного заробітку в період навчання (денна форма навчання) - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісячно. Така сума аліментів є реальною, відповідатиме інтересам повнолітнього сина та матеріальному становищу і стану здоров`я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Закон рівною мірою покладає обов`язок щодо утримання повнолітнього сина, який навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне його утримання. Відтак, позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст.191 СК України стягнення аліментів потрібно проводити з дня пред`явлення позову, тобто з 10 лютого 2020 року. Рішення в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», то відповідно до вимог ст.141 ЦПК України він стягується з відповідача в дохід держави в сумі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved