Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON], [INFO], яка є його матірю, у 1986 році придбала у приватну власність житловий будинок №87, з усіма надвірними прибудовами, який розташований по вул.Волонтерівській у місті Маріуполі Донецької області. У 1995 році мати позивача знесла старий будинок та на його місці збудувала новий, що підтверджується Технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 20.12.2017 року. Вказаний житловий будинок та споруди здані до експлуатації, але право власності на них не зареєстроване. 20 лютого 2014 року [PERSON] померла Після звернення позивачем до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, останньому було відмовлено, у звязку із чим він був змушений звернутись за захистом своїх прав до суду з вказаним позовом. Інших спадкоємців на дане спадкове майно не має. У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати за ним права та обовязки забудовника в порядку спадкування за законом. Позивач та його представник [PERSON], якій діє на підставі договору про надання професійної правничої допомоги від 11.04.2018 року, в судове засідання не з'явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 03.01.2018 року, не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення уточнених позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1258 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. За ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. На підставі ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Позивач [PERSON], [INFO], є сином [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ЯЦ №156563, виданим 15.09.1950 року Іллічівським районним відділом РАЦС м.Жданова Сталінської області, актовий запис № 1228. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №762606, виданого 21.02.2014 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, вбачається, що [PERSON] померла 20 лютого 2014 року, актовий запис № 268. Так, за життя, мати позивач [PERSON] придбала житловий будинок №87 по вул.Волонтерівській в м.Маріуполі, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.02.1986 року, зареєстрованого в Жданівському міському бюро технічної інвентаризації за №27138. У подальшому вказаний будинок було знищено та на його місці збудовано новий будинок, на який КП «Маріупольське БТІ» 20.12.2017 року було видано новий технічний паспорт, за яким загальна площа будинку складає 88,5 кв.м., житлова 57,4 кв.м. Так, на земельній ділянці розташовані: житловий будинок літ.А-1, прибудова літ.а-1, ганок літ.а1, гараж літ.В-1, літня кухня літ.Б-1, ганок літ.б, убиральня-душ літ.Ж-1, огорожі №1, №3, ворота №2, вимощення І. Вказана обставина також підтверджується наданою інформацією з МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» №4471 від 12.12.2017 року. Також зазначено,що право власності на вказані будівлі не зареєстровано, а житловий будинок, що був збудований у 1995 році, згідно до «Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна» №127 від 24 травня 2001 року, не відноситься до самочинного будівництва. За наданими відомостями позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] Разом з тим, 26 січня 2017 року, державним нотаріусом Третьої державної нотаріальної контори міста Маріуполя, позивачуі відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за життя власник спірного будинку не здійснив державну реєстрацію побудованого житлового будинку з усіма надвірними прибудовами в органах БТІ м.Маріуполя. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» (далі за текстом рішення - [PERSON] Спеціалізованого Суду України) зазначено, що окрім загального кола обставин, які встановлюються судом при вирішенні всіх спорів про право на спадкування, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з'ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно; 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3) коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5) чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Згідно із п.3.1 [PERSON] Спеціалізованого Суду України, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. За п.3.2 [PERSON] Спеціалізованого Суду України в разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з'ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна. Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про спадкування» зазначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року в разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року, заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Пункт 42 Постанови встановлює, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року подаються: технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов'язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Отже, факт набуття права власності безпосередньо [PERSON], що померла 20 лютого 2014 року, на спірний будинок підтверджено наданими документами. Суд зазначає на підставі переліченого, що будівництво об'єкту нерухомості було проведено у відповідності до проектної документації, вимог державних стандартів, будівельних норм і правил, а також домоволодіння було прийнято до експлуатації, однак в подальшому право власності на збудований житловий будинок з проведенням державної реєстрації в передбаченому законом порядку, [PERSON] отримано не було. Суд також встановив, що на підставі наведених правових норм та вставлених судом обставин справи, було підтверджено набуття в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] спадкоємцем [PERSON], майнових прав забудовника на домоволодіння №87 по вул.Волонтерівській в м.Маріуполі, що входять до складу спадщини. Таким чином, оскільки встановлено перехід спадкових прав від [PERSON], внаслідок її смерті, до спадкоємця [PERSON], то суд вважає, що позивача успадкував право забудовника, які належали на момент смерті його матері, шляхом набуття права на оформлення права власності на вказаний будинок у встановленому законом порядку.

Outcome: approved