Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 01.07.2021 №610, посвідченим приватним нотаріусом Сіпяковим О.С. Відповідно до листа Департаменту реєстраційних послуг від 23.06.2021 №04- 07/3/12224 за вказаною адресою зареєстрована колишня власниця - [PERSON] , [INFO] , хоча й не проживає фактично. Вирішити питання добровільного зняття відповідачки з реєстрації неможливо, через її відсутність у місті та небажання знятися з реєстрації добровільно. Реєстрація відповідачки створює перешкоди позивачу у здійсненні права власності, у зв`язку з чим він просить усунути такі перешкоди та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із укладання 01.07.2021 року договору купівлі-продажу і переходом права власності на цю квартиру до нового власника - [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, відзив на позов не подала, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно, належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності суду не надала, у зв`язку з чим, відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України зі згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Приписами статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.316ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, не залежно від волі інших осіб. Положеннями ст.317ЦК України передбачено,що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно дост.319ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За правилами статті 150 Житлового кодексу України, власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Аналогічні приписи містить і стаття 383 ЦК України. Згідно із частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами статті 41 Конституції України та статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже власник майна, здійснює право своєю волею, а тому може вчиняти щодо майна будь-які дії. Власник вправі розпоряджатися належним йому майном в абсолютний спосіб, за своєю волею, яка обмежується тільки законом, оскільки суб`єктивне право власності є абсолютним. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні майном, яке належить йому на праві власності. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , відповідно до договору купівлі-продажу від 01.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сіпяковим О.С. (а.с.11-14) Зазначені обставини також підтверджуються Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.(а.с.9) Зі змісту договору купівлі-продажу вбачається, що відповідачка є громадянкою Російської Федерації та зареєстрована: [ADDRESS] та для укладання угоди на ім`я [PERSON] , підписала довіреність посвідченої Карамзиновим В.В., нотаріусом м.Москви, 26.04.2021 року за реєстровим № 77/825-н/77-2021-2-2042.(а.с.11) Пунктом 16 договору купівлі-продажу визначено, що продавці зобов`язуються виписати (зняти з реєстрації) всіх хто там мешкає у строк до 02.07.2021 року. За відомостями департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради № 04-07/3/12224 від 23.06.2021, за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] .(а.с.10) Згідно Витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя від 06.08.2021 року [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .(а.с.17) Реєстрація відповідачки позбавляє позивача можливості вільного володіння та користування належної їй власністю. Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція ВСУ, згідно з постановою від 16.11.2016 року №6-709цс16). Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Безпідставне невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо зняття з обліку за адресою належного позивачці житла, тягне за собою створення перешкод щодо реалізації нею відповідних житлових прав, у зв`язку з чим наявні підстави для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні житловим приміщенням та визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою.

Outcome: approved