Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №1/12/Р3GK/07-07-11/0387 від 23.05.2013 року відповідач отримала кредит у розмірі 12982,63 грн. зі строком користування з 23.05.2013 року по 22.05.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25% річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5% від первісної суми кредиту. Відповідно до п.4.2.2 кредитного договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам згідно графіку (додаток №1 до кредитного договору). У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, станом на 11.02.2016 року відповідач має заборгованість у сумі 17339,19 грн., яка складається з: заборгованості з повернення кредиту 2882,13 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 886,01 грн., заборгованості по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку 908,74 грн., пені за прострочення основної судної заборгованості 4516,12 грн., пені за несплачені проценти 787,68 грн., пені за несплачену комісію 867,20 грн., штрафу 6491,31 грн. На підставі цього ПАТ «АКБ «Капітал» був вимушений звернутись до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 17339,19 грн. та судовий збір 1378,00 грн. Представник позивача, у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутністю, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, у звязку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у порядку ст..224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 23.05.2013 року між ПАТ «Акціонерно-комерційний банк «Капітал» та [PERSON] було укладено кредитний договір №1/12/Р3GK/07-07-11/0387 від 23.05.2013 року, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 12982,63 грн. зі строком користування з 23.05.2013 року по 22.05.2015 року зі сплатою процентної ставки у розмірі 25% річних та щомісячної комісії у розмірі 0,5% від первісної суми кредиту. Відповідно до п.4.2.2 кредитного договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість перед банком по наданому кредиту, нарахованим процентам згідно графіку (додаток №1 до кредитного договору). Згідно п.5.1 кредитного договору за порушення строків повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитними коштами банк має право вимагати від позичальника сплати пені у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення платежу. Відповідно до п.5.2 кредитного договору , у випадку порушення позичальником строків сплати процентів за користування кредитними коштами, банк має право вимагати від позичальника сплати штрафу у розмірі 50% від суми наданого кредиту. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має загальну заборгованість, яка утворилася за кредитним договором станом на 11.02.2016 року в розмірі 17339,19 грн., яка складається з: заборгованості з повернення кредиту 2882,13 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом 886,01 грн., заборгованості по сплаті щомісячної комісії за обслуговування рахунку 908,74 грн., пені за прострочення основної судної заборгованості 4516,12 грн., пені за несплачені проценти 787,68 грн., пені за несплачену комісію 867,20 грн., штрафу 6491,31 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки за наведеними законодавчими нормами ніхто не може бути двічі притягнутий до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому в частині стягнення з відповідача штрафу позов задоволенню не підлягає як необґрунтований. Таким чином, оскільки [PERSON] умови кредитного договору не виконує, внаслідок чого утворилася заборгованість, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість у розмірі 10847,88 грн. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат сплачений в сумі 1378,00 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 10847,88 грн. *100% / 17339,20 грн. ціни позову = %), тобто 63 % від суми сплаченого судового збору (63% * 1378,00 грн./100% = 868,14 гривень) складає 868,14 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial