Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

У листопаді 2019 року акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 14 лютого 2014 року між приватним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»), яке змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір, за яким позичальник отримав кредит в сумі 8 600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за договором в нього утворилася заборгованість перед банком в розмірі 7 680,83 грн. [INFO] [PERSON] помер, його спадкоємцем є - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Враховуючи викладене, АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь вказану заборгованість та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити і справу розглянути у відсутності їх представника. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомили і не просили суд відкласти розгляд справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволеною з наступних підстав. Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Відповідно до положень статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року, на підставі заяви про отримання банківських послуг, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 8 600,00 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [INFO] [PERSON] помер. 26 вересня 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Глибоцької державної нотаріальної контори Чернівецької області з претензією кредитора, зазначаючи, що загальна заборгованість [PERSON] становить 7 680,83 грн., тобто у строк, передбачений статтею 1281 ЦК України. Крім того, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію 24.07.2019 року до відповідачів по справі, як до спадкоємців спадкодавця. Заборгованість за кредитним договором [PERSON] перед банком станом на дату його смерті - [INFO] , становить 7 680,83 грн, з яких: 7 680,83 грн - тіло кредиту. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Отже, обов`язок доведеності позовних вимог покладено саме на позивача. Разом із тим, позивачем під час розгляду даної справи не було доведено належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна та вартості отриманого спадкоємцями майна. Крім того, позивачем не доведено прийняття спадщини відповідачами в порядку, визначеному ст. ст. 1268, 1269 ЦК України. Так, із відповіді нотаріуса № 57/02-14-22/2014 від 27.02.2020 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу за претензією кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк», свідоцтва про право на спадщину після його смерті не видавалися, із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, документи, які підтверджують наявність у померлого прав власності на належне йому майно у спадковій справі відсутні. Інших доказів прийняття спадщини відповідачем, зокрема, що підтверджували б прийняття спадщини у спосіб, визначений ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачем не надано. Враховуючи недоведеність позивачем факту прийняття спадщини, наявності та об`єму спадкового майна після смерті [PERSON] , у межах вартості якого спадкоємці останнього несуть відповідальність перед кредитором, суд вважає даний позов необґрунтований. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed