Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України заступник керівника Менської місцевої прокуратури Хамайко С.В. звернувся в суд з позовною заявою в інтересах держави в особі Городнянської центральної районної лікарні до [PERSON] та просив стягнути з відповідача на користь районного бюджету Городнянського району кошти у сумі 852,84 грн., витрачені на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, а також покласти на останнього витрати, пов'язані з розглядом справи. З позовної заяви виходить, що 04 жовтня 2016 року, близько 23 години 00 хвилин, [PERSON], перебуваючи по вулиці Чернігівській у с. Развинівка Городнянського району Чернігівської області, у ході сварки з [PERSON] на ґрунті виниклих неприязних відносин, умисно наніс йому тілесні ушкодження у вигляді саден перенісся та лівого вуха, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які згідно висновку експерта № 112 від 12.11.2016 року відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. За даним фактом 07.10.2016 року було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12016270110000378 про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] з 07.10.2016 року по 13.10.2016 року ( 6 ліжко-днів ) перебував на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Городнянської центральної районної лікарні. Згідно довідки № 02-19/2643 від 26.12.2016 року вартість одного ліжко-дня на момент лікування складала 142,14 грн. Сукупна вартість лікування [PERSON] у Городнянській центральній районній лікарні склала 852,84 грн. Городнянським відділом Менської місцевої прокуратури 28.12.2016 року до суду було направлено обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні відносно [PERSON] Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 18.01.2017 року кримінальне провадження щодо [PERSON] закрито у зв'язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. Однак, наведене не є реабілітуючою підставою. Витрати, понесені Городнянською центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, залишилися невідшкодованими. Ухвалою судді від 28.03.2018 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судовому засіданні начальник Городнянського відділу Менської місцевої прокуратури Чернігівської області позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Підтвердила обставини, які викладено в позовній заяві. Особа, в інтересах якої пред'явлено позов - Городнянська центральна районна лікарня про дату, час та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, її представник в судове засідання не з'явився. Головний лікар Городнянської центральної районної лікарні надав до суду письмову заяву від від 24.05.2018 року № 01-19/674 з проханням розглянути справу без участі їх представника, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі ( а.с.43 ). Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином та йому направлялись рекомендованими листами судові повістки про виклик до суду за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За письмовими даними Івашківської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 22.03.2018 року № 88 відповідач зареєстрований в [ADDRESS]. Згідно зворотніх поштових повідомлень, які надійшли до суду, [PERSON] отримав судові повістки про виклик до суду на 24.04.2018 року, 24.05.2018 року, 11.06.2018 року. (а.с.27,34,35,44) Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до положень ч. 4 ст. 223, 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] в розумінні ст. 130 ЦПК України належним чином двічі повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши в судовому засіданні пояснення прокурора, дослідивши в судовому засіданні всі наявні матеріали справи та надані докази, дійшов висновку про обґрунтованість вимог, виходячи з наступного. Згідно приписів статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як встановлено з ухвали Городнянського районного суду Чернігівської області від 18 січня 2017 року кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, закрито. [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 125 КК України у зв'язку з відмовою потерпілого [PERSON] від обвинувачення. ( а.с. 15). Згідно пункту 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць ( в якому проводилось лікування ) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання. З довідки № 02-19/2643 від 26 грудня 2016 року Городнянської центральної районної лікарні встановлено, що [PERSON] знаходився на лікуванні в Городнянській центральній районній лікарні з 07.10.2016 року по 13.10.2016 року. Проведено у неврологічному відділенні 6 ліжко-днів. Вартість одного ліжко-дня на момент лікування у неврологічному відділенні склала 142,14 грн. Загальна сума витрат становить 852,84 грн. (а.с.6). Відповідно до вимог ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р. витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. З матеріалів справи вбачається, що Городнянська центральна районна лікарня підпорядковується Городнянській районній раді Чернігівської області, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, та кошти, витрачені на стаціонарне лікування потерпілого [PERSON], слід стягнути на користь районного бюджету Городнянського району. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судові витрати по справі на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved