Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У позовній заяві вказано, що з 02 жовтня 2015 року сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, за актовим записом № 331. Шлюб у сторін перший, дітей не мають. Спільне життя не склалося через виникнення конфліктів, сварок, у звязку з тим, що відповідачка не бажає приймати компромісних рішень з питань сімейного життя, що призвело до відчуження одне до одного. Фактично сімя розпалася, збереження шлюбу та подальше спільне життя стало неможливим. Примирення позивач не бажає, тому просить розірвати шлюб між ним і відповідачкою, зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, за актовим записом № 331 від 02 жовтня 2015 року. Позивач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у заочному порядку в його відсутності, просить позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, а саме через газету «Запорізька правда» від 21.12.2017 р. Причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 02 жовтня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним і поділ спільного майна подружжя», при розгляді справ, які виникають у зв'язку з укладенням, припиненням шлюбу, а також з інших сімейних відносин, необхідно виходити з положень Конституції України, норм СК, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право» та інших нормативно-правових актів, що регулюють сімейні відносини. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь в судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач [PERSON] скористався даним правом і звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved