Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У провадженні Вугледарського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вимоги позову мотивує тим, що з 06 липня 1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від зазначеного шлюбу сторони не мають спільних дітей та вже протягом десяти років не проживають разом. Позивачка також зазначає, що не веде спільного господарства з відповідачем та майнових претензій щодо поділу майна подружжя до відповідача не має. Підставою для розірвання шлюбу є відсутність взаємопорозуміння з чоловіком, байдужість до проблем одне одного та відсутність сімейного вогнища. Намагання позивачки зберегти сім`ю не дали позитивного результату, а тому остання просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , оскільки його збереження є неможливим. Ухвалою Вугледарського міського суду Донецької області від 11 лютого 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання, яке відкладалося, на 14 липня 2021 року (а.с. 32, 43). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення у справі, вимоги позову підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, після розірвання шлюбу просила суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 4, 17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про отримання повістки про виклик до суду (а.с. 46). Надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти надання строку на примирення сторін категорично заперечував (а.с. 48). Від відповідача не надходило клопотань про розгляд справи у поряду загального позовного провадження. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України, розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, дослідивши які вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 06 липня 1991 року, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 06 липня 1991 року зареєстрували шлюб, актовий запис №633. Після реєстрації шлюбу позивачка змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на шлюбне прізвище « [PERSON] » (а.с. 5). З копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області 05 лютого 2002 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що останнім 06 липня 1991 року було укладено шлюб з [PERSON] (а.с. 13-14). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, вони втратили почуття любові один до одного, їх сім`я розпалася, а особисті відносини між ними тривалий час мають негативний характер. Наведене свідчить про те, що шлюб сторін фактично припинив існування, а формальне його існування суперечить інтересам останніх. З огляду на стійке волевиявлення позивачки, та, беручи до уваги наведені обставини, які свідчать про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стало неможливим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню. Вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами судових витрат зі сплати судового збору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з наданої до суду квитанції №СВ04355001/1 від 23 грудня 2020 року [PERSON] було сплачено судовий збір за подання до суду позову про розірвання шлюбу у сумі 840,00 гривень. З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд дійшов висновку про доцільність задоволення вимог позову [PERSON] про розірвання шлюбу в повному обсязі, суд вважає необхідним, на виконання вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягнути з відповідача на користь позивачки витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,00 гривень. Згідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи викладене ст. ст. 110, 112-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved