Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позовна заява мотивована тим, що з 14 вересня 2020 року він є студентом денного відділення Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. Строк навчання до 30 червня 2024 року. Вказав, що оскільки форма навчання денна, працювати він не може. Зазначив, що відповідач відмовляється надавати матеріальну допомогу в зв`язку з його навчанням в добровільному порядку, хоча має матеріальну можливість платити аліменти. Просив стягнути з [PERSON] аліменти на його утримання як повнолітньої дитини, що продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2024 року. Надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач вдруге поспіль в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштові повідомлення про отримання судового відправлення, відзив на позов суду не надсилав, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 7). З 14 вересня 2020 року [PERSON] є студентом денної форми навчання факультету електропостачання та освітлення міст Харківського національного університету міського господарства імені О.М. Бекетова. Строк навчання до 30 червня 2024 року, що підтверджується довідкою від 14 вересня 2020 року № 15-01/100 (а. с. 8). Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, що продовжують навчання, є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд, зокрема, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа № 199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] повнолітній, на час подання позову навчався у Харківському національному університеті міського господарства імені О.М. бекетова зі строком навчання до 30 червня 2024 року. У зв`язку з денною формою навчання позивач не має можливості працевлаштуватися та не має самостійного заробітку. Отже, [PERSON] потребує матеріальної допомоги для оплати пов`язаних з навчанням витрат. Відомостей щодо розміру доходів відповідача, зокрема, даних, що такий розмір не дає йому змоги сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, матеріали справи не містять. Встановивши, що на час звернення до суду позивач [PERSON] продовжив навчання, навчався на денній формі, факт його потреби у матеріальній допомозі є безумовним, доказів того, що позивач здатний самостійно себе утримувати, має самостійний дохід і у зв`язку з цим не потребує надання матеріальної допомоги з боку батька, матеріали справи не містять. Батько позивача, [PERSON] перебуває у працездатному віці, має можливість надавати сину відповідну допомогу, позов визнав в повному обсязі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави суд стягує судовий збір у сумі 840,80 грн.

Outcome: approved