Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду із позовом в якому просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона знаходилась з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2007 року по 12.03.2015 року. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просила розглядати у її відсутність. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу за його відсутності. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про часткове задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.09.2007 року, який було зареєстровано Корабельним ВРАЦС ММУЮ, актовий запис № 497. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження (а.с.3). Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.03.2015 року (а.с.4) шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивач. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідним позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551.20 грн. звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved