Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що 30 вересня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2015 року, виданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, втрату почуття любові та поваги. Позивач вважає, що за таких умов шлюб необхідно розірвати, залишивши їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Після розірвання шлюбу донька буде проживати з матір`ю. З огляду на обов`язок батьків утримати своїх неповнолітніх дітей та те, що відповідач працює як приватний підприємець, позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно. Позивач зазначає, що відповідач нікому аліменти не платить, інших дітей, які перебували б на його утриманні не має, тобто має змогу сплачувати аліменти на утримання доньки. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, надала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів у сумі 4000, 00 грн. визнає повністю. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] актовий запис №651, сторони одружилися 30.09.2014 року. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 вересня 2015 року, виданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім`я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частина 1 та 2 ст.\~141\~СК України зазначає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно зі ст.180\~Сімейного кодексу\~України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.ст.181,183\~СК України за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, розмір яких визначається судом. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Визначаючи розмір аліментів, судом враховано те, що дитина потребує матеріальної допомоги, позивач на даний момент не працює, а відповідач працює як приватний підприємець, працездатний, інших дітей на утриманні не має та визнає суму позову повністю. Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своїх дітей, передбаченого ст.141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей, у відповідності до ст.3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією ГА ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 року. Відповідно до положень ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вважає за необхідне задовольнити позов - визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 4000, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, тобто стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 4 000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved