overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

У лютому місяці 2017 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 07 червня 2012 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 612. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, протилежних поглядів на шлюб та сім»ю, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Суду пояснила, що в наданий судом термін для примирення не дійшли згоди, збереження сім»ї є неможливим, три місяці не підтримують подружніх стосунків, тому шлюб за таких обставин підлягає розірванню. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав та наполягає на його задоволенні. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 07 червня 2012 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 612. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, в наданий строк для примирення не дійшли згоди щодо збереження сім»ї. Тому за наведених обставин суд вважає, що шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У лютому місяці 2017 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 09 липня 2005 року уклали шлюб, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 917. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Просить суд не надавати терміну для примирення, оскільки подружніх стосунків не підтримують чотири роки у зв»язку із хворобою чоловіка, спільного господарства не ведуть, тому за таких обставин шлюб збережений бути не може. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просить розірвати шлюб. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 09 липня 2005 року, який зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 917. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх, хоча й проживають у одній квартирі, тому суд не вбачає підстав для надання сторонам терміну для примирення та за наведених обставин шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У лютому місяці 2017 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 11 березня 2000 року уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 221. Від шлюбу мають трьох дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку Катерину, [INFO] та доньку Вікторію, [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та не підтримання свм»ї матеріально, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні, оскільки відповідач, як і вона фактично утворили інші сім»ї, тому шлюбі існує лише формально, підстав для надання додаткового строку для примирення немає. Подружні стосунки припинили два роки тому. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 11 березня 2000 уклали шлюб, який зареєстрований Хмельницьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 221. Від шлюбу мають трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку Катерину, [INFO] та доньку Вікторію, [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх понад два роки. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що відповідач не працює, матеріально сім»ю не утримує. Сторони кожен утворили інші сім»ї, в наданий судом термін для примирення не вживали будь-яких заходів до збереження сім»ї. Тому за наведених обставин суд вважає, що додатковий строк для примирення сторін є недоцільним, і шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я за таких обставин збережена бути не може. Неповнолітні діти залишаються проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

У лютому місяці 2017 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 13 липня 2008 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 957. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Просить суд не надавати додаткового терміну для примирення, оскільки в наданий судом строк не вживали заходів до примирення, спільного господарства не ведуть, тому шлюб за таких обставин збережений бути не може. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 13 липня 2008 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького МРУЮ, актовий запис № 957. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини та не підтримують їх з лютого місяця 2017 року. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, в наданий судом строк сторони не вживали жодних заходів до примирення, тому надання додаткового строку для примирення подружжя є недоцільним. За наведених обставин шлюб підлягає розірванню, оскільки сім»я розпалась остаточно та збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матір»ю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У лютому місяці 2017 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 17 жовтня 2014 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ у Хмельницькій області, актовий запис № 2175. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки не склалися у звязку із відсутністю взаєморозуміння, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Суду пояснила, що в наданий термін для примирення не дійшли згоди, півроку не підтримують подружніх стосунків, збереження сім»ї є неможливим, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просить його задовольнити, додаткового терміну для примирення надавати недоцільно, шлюб збережений бути не може. Суд, заслухавши доводи позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстрований 17 жовтня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому реєстраційної служби Хмельницького МРУЮ у Хмельницькій області, актовий запис № 2175. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, між ними відсутнє взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних відносин у жовтні місяці 2016 року. Наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, в наданий судом термін для примирення, сторони не вживали будь-яких заходів до збереження сім»ї, тому шлюб за таких обставин підлягає розірванню. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

У лютому місяці 2017 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 02 серпня 2003 року, який 23 грудня 2016 року за рішенням суду розірвали. Від цього шлюбу вони мають доньку Олександру, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають та утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, тому просить стягувати аліменти в її користь на утримання дітей в розмірі по 1 000 грн. із заробітку відповідача на кожну дитину щомісяця. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги Зменшила, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі по 600 грн. на кожну дитину із його заробітку щомісяця на їх утримання, вважає що він має змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідач в судове засідання не з»явився, повідомлений про день і час розгляду справи у передбаченому законом порядку. Подав суду заяву про те, що в даний час офіційно не працює. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 02 серпня 2003 року, який за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року розірвали. Від шлюбу сторони мають доньку Олександру, [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають та утримуються матір»ю згідно довідки ЖЕО ЖЕД-1 від 03 березня 2017 року. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобовязаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей в розмірі по 600 грн. на кожну дитину із його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей, їх вік та матеріальне становище платника аліментів та не знаходить підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі. Водночас, суд критично оцінює і не приймає до уваги посилання відповідача на те, що він офіційно не працевлаштований та не має заробітку, оскільки він є працездатним,на обліку у центрі зайнятості не перебуває та має обов»язок утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У лютому місяці 2017 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 30 серпня 2008 року, який 28 лютого 2013 року за рішенням суду розірвали. Від цього шлюбу вони мають доньку Анну, [INFO], яка проживає та утримується ним, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь на утримання доньки в розмірі 2 000 грн. із заробітку відповідача на дитину щомісяця. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2 000 грн. дитину із його заробітку щомісяця на утримання дитини, вважає що він має змогу сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов визнав частково та не заперечує про сплату аліментів на утримання доньки в розмірі 1 000 грн. на дитину щомісяця, позаяк роботи не має та в центрі зайнятості на обліку не перебуває. Заслухавши доводи позивача та заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 30 серпня 2008 року, який за рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.02.2013 року розірвали. Від шлюбу сторони мають доньку Анну, [INFO], батьком якої є відповідач. Дитина проживає і утримується матір»ю, ці обставини не заперечуються відповідачем. Відповідно до вимог статей 180,182 Сімейного кодексу України відповідач зобовязаний та має змогу сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1 000 грн. на із його заробітку (доходу). При цьому суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дитини, її вік та матеріальне становище платника аліментів та не знаходить підстав для стягнення аліментів у меншому розмірі. Водночас, суд не знаходить і підстав для стягнення аліментів у розмірі, який просить позивач, оскільки розмір заробітку ніякими об»єктивними доказами не підтверджено, і судом таких не здобуто. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У лютому місяці 2018 року [PERSON]звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.2000 року, видане виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради від 25.04.2000 року №122/4, вона отримала у власність домоволодіння №262-А по вул. Житомирській в м. Дніпропетровську. У вказаному домоволодіння зареєстрований знайомий позивача [PERSON], проте з серпня 2016 року відповідач у домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею будинку не користується. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратили право користування домоволодінням №262-А по вул. Житомирській в м. Дніпрі. В судове засідання позивач не зявилася, її представник надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності від 30.06.2000 року, видане виконавчим комітетом Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська на підставі рішення виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районної ради від 25.04.2000 року №122/4, [PERSON] отримала у власність домоволодіння №262-А по вул. Житомирській в м. Дніпропетровську. У вказаному домоволодінні зареєстрований знайомий позивача [PERSON], проте з серпня 2016 року відповідач у домоволодінні не проживає, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею будинку не користується, не є членом сімї позивача. Вказана обставина підтверджується актом обстеження від 20.02.2018 року складений головою квартального комітету №3. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Зважаючи на те, що відповідач не проживає в домоволодінні №262-А по вул. Житомирській в м. Дніпрі, жилою площею будинку не користуються, не є членом сімї позивача, суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-15 00:00:00

У лютому місяці 2018 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем у неї не склалося, дитина знаходиться на її утриманні, свої батьківські обов'язки щодо у тримання свого сина відповідач не виконує, дитина знаходиться на утримання матері. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить на підставі ст.ст. 180-183 СК України стягнути з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні викладених в позовній заяві та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував. Заслухавши думку сторін та дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 04 квітня 2008 року народився син, [PERSON]. Спільне життя у позивача та відповідача не склалося, сторони разом не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері, свої батьківські обов'язки щодо утримання дитини відповідач не виконує. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При встановленні розміру аліментів, суд бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також його можливість надавати утримання. Враховуючи розмір отримуваної відповідачем щомісячної заробітної плати, суд вважає, що з відповідача на корить позивача слід сягнути аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У лютому місяці 2018 року позивачі звернулися до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON], про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що їм на праві особистої приватної власності належить квартира [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.10.1999 року. Позивачі зазначають, що відповідач [PERSON] є братом позивача [PERSON]. Відповідач з 2017 року у квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, жилою площею квартири не користується. Зважаючи на викладене вище, позивачі просять визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилою площею квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивачі не з'явилися, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки судові не повідомив. За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04.10.1999 року, позивачам на праві особистої власності належить квартира [ADDRESS]. В квартирі зареєстрований брат позивача, [PERSON], [INFO], проте з 2017 року в квартирі не проживає, жилою площею квартири не користується, за комунальні послуги не сплачує. Вказана обставина підтверджується актом складеним головою ОСББ «Березинська 25» Кіріченко Л.І. від 08.02.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Так, як відповідач з 2017 року не проживає в квартирі [ADDRESS], суд вважає його таким, що втратив право користування жилою площею цієї квартири.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У лютому позивач [PERSON] звернувся до ТОВ «МК» з позовом про стягнення суми попередньої оплати за договором про здійснення технічного обстеження об'єкта архітектури в розмірі 6 705, 00 грн. та пені за невиконання умов договору в розмірі 100 977,30 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 серпня 2012 року позивач уклав з відповідачем договір про здійснення технічного обстеження об'єкта архітектури № 04/08/01-12ТО/50. На виконання умов договору позивачем було сплачено авансовий платіж в розмірі 100% від ціни робіт сумі 6 705, 00 грн. Проте у вказаний в договорі строк зобов'язання по передачі виконаних робіт виконані не були, а роботи фактично не здійснювалися. Пояснює, що неодноразово звертався з вимогою про виконання зобов'язань, а пізніше - з вимогою про повернення коштів. 11 грудня 2013 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про повернення авансового платежу, яка була залишена без відповіді. Тому,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

Уманської ОДПІ звернулася з позовом до суду до відповідача про повернення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідач перебуває в Уманській ОДПІ на обліку як фізична особа платник податку з 29.05.2008 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER]. станом на 27.02.2015 року за [PERSON] рахується податковий борг в сумі 135370,79 грн. по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Даний податковий борг виник в результаті несплати нарахувань і обчислений на підставі доданих до позову документів. Уманською ОДПІ були вжиті всі заходи, передбачені законодавством, для погашення податкової заборгованості в позасудовому порядку, однак відповідач добровільно борг не погасив, тому вони змушені звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив стягнути з [PERSON] на користь держави в особі Уманської ОДПІ податковий борг в сумі 135370, 79 грн. Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі, а тому суд вважає можливим на підставі ст.169 ЦПК України розглянути справу без його участі за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Уманської ОДПІ до [PERSON] про стягнення податкового боргу підлягає до задоволення, як обґрунтований та документально підтверджений, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не несплатив нарахувань передбачених податковим законодавством України. На підставі ст.41 Податкового Кодексу України,

Outcome: approved