Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просила змінити розмір аліментів стягнутих з [PERSON], [INFO], за рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 08.06.2016 року по справі № 511/969/16ц та стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 30.10.2026 року, а з 30.10.2026 року у розмірі 1/4 частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 06.03.2028 року. Приводом для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей призвело те, що сума аліментів визначені рішенням суду в 2016 році є недостатньою для матеріального утримання дітей, так як в силу свого віку діти, природно потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну її матеріального становища. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дітей відповідного віку: на час присудження аліментів у 2016 році діти відносилися до категорії дітей віком до 6-ти ровів та від 6-ти до 18 років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становив 1531 грн., на час звернення до суду діти відносилися до категорії віком від 6-ти до 18-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць з липня 2018 року відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» становить 1944 грн. Крім того в звязку із збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також збільшенням рівня інфляції, змінилися мінімальні життєві стандарти, призначені аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1000 гривень не забезпечують їх утримання, тому просить змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 30.10.2026 року, а з 30.10.2026 року у розмірі ј частини від усіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином [PERSON] повноліття, тобто до 06.03.2028 року. Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав, відзив на позов не подав. На адресу суду надійшла заява відповідно до якої відповідач позовні вимоги позивача про зміну розміру аліментів стягнутих з нього за рішенням Роздільнянського районного суду від 08.06.2016 року визнав в повному обсязі та погодився сплачувати аліменти в збільшеному розмірі. Судове засідання провести за його відсутністю.(а.с.34-36). Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Судом достовірно встановлено що сторони перебувають у шлюбі\~ з 22 вересня 2007 року, який уклали у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Роздільнянському району Роздільнянського міжрайонного управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 180, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЖД № 250212 виданого повторно 15.03.2016 року.(а.с.10). Від вказаного шлюбу у сторін по справі народилися діти: син [PERSON], 30.10.2008 року,\~ що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖД № 161530, виданого на підставі актового запису № 324 Відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області 12.11.2008 року (а.с.9) та син [PERSON], 06.03.2010 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЖД № 150982, виданого на підставі актового запису № 21 Відділом реєстрації актів цивільного стану Городенківського районного управління юстиції Івано - Франківської області 07.03.2010 року,(а.с.10), батьками яких є позивач та відповідач по справі. Після припинення шлюбних відносин між позивачем та відповідачем, діти [PERSON] та [PERSON] залишилися на утриманні позивача, що підтверджується довідкою Голови правління ОСМД «Кооперативний» [PERSON] від 23.03.2016 року № 01/03.(а.с.11). Відповідно до рішення Роздільняніького районного суду Одеської області від 08.06.2016 року по справі №511/969/16-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину. Предметом позову є зміна розміру стягнення аліментів в звязку із збільшення мінімального розміру аліментів, в звязку зі змінами в законодавстві, тобто позивачка просить суд змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з відповідача у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року\~та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз'яснено, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Суд звертає увагу на зміни в законодавстві України, що набрали чинності 09 липня 2017 року, та які мають на меті покращити захист права дітей на належне утримання (аліменти). З 01 січня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років - 930.00 гривен (1860 гривен х 50 %), з 01 липня 2018 року\~972.00 гривен (1944.00 року х 50%), з 01 грудня 2018 року\~1013.50 гривен (2027 гривен х 50 %), що визначено\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року\~№ 2246-VIII. У відповідності до положень ст.ст.13,\~81,\~83 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно\~ ст.82 ч.1 ЦПК України\~обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно\~ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно\~ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному звязку у їх сукупності. Відповідач позовні вимоги визнав повністю і беззаперечно, і визнання ним позовних вимог не порушує прав та інтересів інших осіб, а тому суд вважає за необхідне покласти їх в основу рішення суду. Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved