Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, які продовжують навчання. В обґрунтування власної позиції позивач посилається на ті обставини, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та мають двох дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що діти проживають з нею та навчаються у вищих начальних закладах. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітніх дітей та частину фактично понесених витрат на навчання у вищих навчальних закладах. Представник позивача у судове засідання зявився, позовні вимоги підтрима, просив позов задовольнити. Сторона відповідача у судовому засіданні позов визнала частково, не заперечувала про сплату аліментів у розмірі 1150,00 гривень щомісячно на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення в суд, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить наступних висновків. Під час судового розгляду справи було встановлено, що сторони з 17.07.2007 року перебували у шлюбних відносинах. В період шлюбу у сторін народилися діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На теперішній час вони проживають разом із [PERSON] Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В своїй позовній заяві [PERSON] зазначає, що [PERSON] продовжує навчання на підставі договору про надання освітніх послуг від 10.08.2018 р. з 01 вересня 2018 року по 31 січня 2020 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проходив навчання в Одеському національному політехнічному університеті на підставі договору-контракту про платну підготовку фахівця з вищою освітою за № 03-14957к від 20.08.2015 р. Згідно п. 1 вказаного договору, період навчання - з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2018 року. 30 червня 2018 року [PERSON] у віці 20 років закінчив навчання на денній формі навчання та отримав диплом бакалавра. 01 вересня 2018 року він почав навчання на заочній формі навчання в магістратурі Одеського національного політехнічного університету на підставі договору про надання освітніх послуг за № з-20184-03к від 10.08.2018 р. Як було зазначено вище, 30 червня 2018 року [PERSON] закінчив навчання, що виключає можливість застосування ст. 199 СК України, яка передбачає обов`язок по утриманню повнолітніх сина чи дочки, оскільки відсутній один з елементів юридичного складу, необхідного для застосування цієї норми права, а саме - продовження навчання, про що вказав Верховний Суд України у приведеній вище постанові Пленуму. Окрім того, що 01 вересня 2018 року, [PERSON] не продовжив навчання. А розпочав інше, на іншій формі навчання з метою отримання іншого диплому. Так, [PERSON] навчається на 2-му курсі денної форми навчання Військової академії (м. Одеса), термін навчання чотири роки, з 26 липня 2016 року по 2020 рік. Згідно довідки Військової академії (м. Одеса), копію якої додано до позовної заяви, [PERSON] перебуває на забезпеченні за курсантськими нормами. Згідно з ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою ст. 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 ст. 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що відповідач є дієздатною, працездатною людиною та має обов`язок щодо утримання повнолітньої дитини, у разі його навчання. Обставини, які б спростовували зазначене, відсутні. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ч.1ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно ст. 198, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як регламентує ст.. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Встановивши вказані обставини та врахувавши характер спірних правовідносин, надавши оцінку доказам у їх сукупності та перевіривши їх доказами, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню аліментів у розмірі 1150,00 гривень щомісячно на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, [PERSON] , [INFO] , до закінчення навчання або до досягнення [PERSON] двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ч.1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: partial