Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

У лютому 2020 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на житло від 22.01.1998 року, що розташоване по [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі під №121/6582 від 22.01.1998 року та технічного паспорту на квартиру, що розташована по [ADDRESS] . На обґрунтування заявлених вимог заявник указала, що вона є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, зареєстрованого в реєстрі під №121/6582 від 22.01.1998 року та технічним паспортом на зазначену квартиру. Проте, в свідоцтві про право власності на житло та технічному паспорті на квартиру, що розташована по [ADDRESS] , помилково записано прізвище та по батькові заявника: « [PERSON] » та « [PERSON] » замість « [PERSON] » та « [PERSON] », як зазначено у її паспорті. У зв`язку з вказаними розбіжностями у [PERSON] не були прийняті документи для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про належну заявнику частину квартири. 24 лютого 2020 року ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку окремого провадження. Заявник [PERSON] до суду не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Представники заінтересованих осіб Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, Приватне підприємство «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином,. Від Регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області надійшла заява про розгляд без участі. Представник ГУ ПФУ в Полтавській області надав на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності, при вирішенні заявлених вимог покладався на розсуд суду. Причини неявки інших учасників суду невідомі. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі даних і представлених доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно зі ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи\~\~та інтереси фізичних осіб, права та інтереси\~\~юридичних осіб,\~\~державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений\~\~законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України\~окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1\~ст. 315 ЦПК України\~та не є вичерпним (ч.2\~ст.315 ЦПК України). Зокрема, у судовому порядку відповідно до п.6 ч.1 ст.315\~ЦПК України встановлюються факти належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я чи по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Правовстановлюючий документ - це документ, який підтверджує права певного суб`єкта та складений у порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до п.п.4,12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~(з наступними змінами), окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Як вбачається з копії паспорту громадянина України №003527548, виданого 26 червня 2019 року Шевченківським районним відділом у м.Полтаві УДМС України в Полтавській області, прізвище та по батькові заявника зазначено « [PERSON] » та « [PERSON] ». Також, прізвище та по батькові « [PERSON] » та « [PERSON] » записано у реєстраційній картці фізичної особи-платника податків (ідентифікаційний № [NUMBER] ) та пенсійному посвідченні заявника серії [NUMBER] від 01 листопада 2002 року. Як слідує з наявних матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1998 року, виданого відділом приватизації житла, згідно з розпорядженням (наказом) Полтавської міської Ради народних депутатів від 22 січня 1998 року №4860, заявник є співвласником квартири за адресою: [ADDRESS] . Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, зокрема, для вирішення питань щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю. Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки судом встановлено, що заявнику дійсно належить вказаний правовстановлюючий документ і на даний час у неї немає можливості іншим чином встановити даний юридичний факт, про який вона просить у своїй заяві. Тому, заява в частині встановлення факту належності правовстановлюючого документу у вигляді свідоцтва про право власності на житло від 22 січня 1998 року, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , зареєстрованого в реєстрі під №121/6582 від 22 січня 1998 року, підлягає задоволенню. Щодо встановлення факту належності [PERSON] технічного паспорту на квартиру кв. [ADDRESS] , то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви у цій частині, оскільки до компетенції суду віднесено розгляд справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів відповідній особі. Однак, технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна не може вважатись правовстановлюючим документом, оскільки він не встановлює та не засвідчує речові права особи щодо певного майна, та не породжує для неї відповідних обов`язків. Такий документ містить у собі інформацію суто технічного характеру у вигляді основних відомостей про об`єкт нерухомого майна. Відтак у задоволені заяви в цій частині потрібно заявниу відмовити, оскільки вказані вимоги не ґрунтуються на вимогах закону. Таким чином, заява [PERSON] підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial