Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У лютому 2014 року з позовом до суду звернулася [PERSON], в якому просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 03 липня 2013 року, за реєстровим № 11-1093, посвідченого Другою Київською державною нотаріальною конторою , за яким [PERSON] отримала спадщину після померлої матері [PERSON], недійсним та визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заявлений позов [PERSON] визнала в повному обсязі. Від Другої київська державна нотаріальна контора, надійшла заява про розгляд справи у відсутність їх представника. Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, судом встановлено наступне. Суд дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується виданим 09.08.2012 року Свідоцтвом про смерть Відділом реєстрації смерті у м. Києві серії [NUMBER], складено актовий запис № 14276 ( а.с. 14). За життя [PERSON] 05 жовтня 1993 року, склала заповіт, в якому заповіла квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS], яка належила їй на праві особистої власності своїй дочці - [PERSON] (а.с 15).. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] є донькою померлої - [PERSON], а тому виступає повноправним спадкоємцем своєї померлої матері. [PERSON] є повнолітньою непрацездатною донькою спадкодавця - [PERSON]. У силу ч. 1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала б кожному з них у разі спадкування за законом. Виходячи з даного положення ч. 1 ст. 1241 ЦК України Позивачка має право як повнолітня непрацездатна дитина спадкодавця успадкувати ту половину частки від спадкового майна, яка б належила їй у разі спадкування за законом. Абзацом 2 п.19 Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при визначенні розміру обов'язкової частки в спадщині враховується всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається не дійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане. Не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Таке ж положення закріплено і в абз. 5 п. 19 Постанови ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», де визначено, що у разі порушення права спадкоємців на обов'язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов'язкову частку. Статтею 1217 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а згідно ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261- 1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст.1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України [PERSON] є донькою [PERSON] та відноситьсяь до першої черги спадкоємців за законом. В свою чергу ст.1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Із змісту абз.З п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Згідно п.2. Постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам слід мати на увазі, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовом про визнання права власності на майно, про витребування майна з чужого незаконного володіння (а в передбачених законом випадках і від добросовісного набувача) чи відшкодування його вартості, про усунення інших порушень прав власника. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є повнолітньою непрацездатною донькою спадкодавця, іншого житла у неї для проживання нема, а тому позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на ? частину спадкового майна є обґрунтованою та підлягає задоволенню За таких обставин, вимога позивача про визнання за ним права власності на ? квартири, яка знаходиться за адресою [ADDRESS], ґрунтується на вимогах закону.

Outcome: approved