Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний Ощадний банк України» про розірвання договору банківського вкладу та стягнення депозитних коштів з урахуванням відповідальності за порушення грошового зобовязання, посилаючись на те, що з 20 листопада 2008року у неї на рахунку ПАТ «Державний Ощадний банк України» знаходится банківський вклад №\~65037 на суму 96\~259,00грн. без урахування відсотків. Вона є особою, яка переміщена з тимчасової окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, 06.06.2016року, 07.11.2017року подала до відповідача заяву з вимогою повернення суми банківського владу з урахування відсотків, проте жодної відповіді та грошових коштів не отримала. Бездіяльність відповідача у ненаданні відповіді на звернення та неповернення суми банківського вкладу особі, переміщеної з тимчасово окупованої території України є незаконною. Статтею першою Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, банківський вклад № 65037 укладався між нею фізичною особою та відповідачем юридичною особою, місцезнаходження якої є м. Київ, тому відмовляючи в повернені грошових коштів відповідач порушує її право власності гарантоване Конституціє України. З огляду на викладене, норми ст.ст.625,1058,1060-1061,1071ЦК України, практику Європейського Суду позивач просила стягнути з відповідача на її користь суму, внесених на депозитний рахунок банку грошових коштів у розмірі 96\~259,00грн., суму процентів за вкладком, а також стягнути 5777,00 грн. три проценти річних, та 20\~027,00грн. - суму інфляції, а також судові витрати в сумі 11\~500,00 грн., із яких: 1500 грн. вивчення документів адвокатом, повязаних з підготовкою позовної заяви, консультуванням та підготовкою позовної заяви; 10\~000,00грн. участь адвоката у судових засіданнях. Ухвалою від 14.02.2018 року було відкрито спрощене позовне провадження. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною першою\~ст. 1059 ЦК України\~визначено, що договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до ст. 1064ЦК України укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджується ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку(його філії), номер рахунку за вкладом, а такоє усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунку, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент предявлення ощадної книжки у банк. На підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог позивачкою надано ксерокопію ощадної книжки, виданої відділеням № 25/0159 м. Донецька, 13 листопада 2002 року, рахунок №65037, не посвідченої в установленому порядку. При цьому остання запис в ощадній книжці датована 25.11.2008року. Відповідно до ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підству своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сул дослідивши матеріали справи вважає, що підтвердження свох вимог щодо стягнення грошових коштів за депозитним договором позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження, що такий договір між сторонами на момент виникнення з боку позивача вимоги існував, та що на депозитному рахунку позивача за цим договором обліковуються якісь кошти. Отже, під час розгляду справи сторонами не було надано, а судом не встановлено, що на рахунку позивача обліковуються грошові кошти, відповідно до договору банківського вкладу № 65037 та нараховані і невиплачені проценти по ньому, а також не підтверджено його розмір, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача грошових сум за договором, у зв'язку із недоведеністю обставин. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст.ст. 1059,1064ЦК України,

Outcome: dismissed