Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовувала тим, що 20.08.2004 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва, актовий запис №948. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини сторін не склалися, стосунки між подружжям поступово ускладнюються, виникають численні непорозуміння, що призвело до фактичного припинення подружніх відносин. За твердженням позивача під час спільного подружнього життя із [PERSON] ними набуто наступне майно: -квартира №40 загальною площею 149,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] вартістю 8 775 900 грн.; -автомобіль марки Land Rover, д/н [NUMBER], 2013 року випуску, номер шасі [NUMBER] вартістю 1 114 400 грн.; -автомобіль марки Volkswagen, Touareg д/н [NUMBER], 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] вартістю 1 532 300 грн.; -земельна ділянка площею 0,1263 га, що розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер:[NUMBER]вартістю 278 600 грн.; -житловий будинок, загальною площею 419,5 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] вартістю 8 079 400 грн. Оскільки сторони не дійшли домовленостей про добровільний поділ спільного майна подружжя, позивач просила враховуючи інтереси дитини відступити від засади рівності часток подружжя і визнати за нею право власності на: квартиру №40 в будинку [ADDRESS] та автомобіль марки Land Rover, д/н [NUMBER], 2013 року випуску. При цьому, [PERSON] виділити у власність: автомобіль марки Volkswagen, Touareg д/н [NUMBER], 2012 року випуску; земельну ділянку площею 0,1263 га, що розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер:[NUMBER]; житловий будинок, загальною площею 419,5 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов з підстав викладених у позовній заяві та просили про задоволення позовних вимог. [PERSON] та його представник не заперечували проти необхідності поділу майна подружжя, часу його придбання, однак не погоджувалися із вартістю предметів та запропонованим порядком поділу. Заслухавши пояснення [PERSON] та [PERSON], їх представників, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї 20.08.2004 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №948. Від шлюбу з [PERSON] у позивача народилась донька [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що після подачі позову про поділ майна подружжя вони з дитиною проживали в одній квартирі №40 в будинку [ADDRESS]. При цьому, згідно нотаріально посвідченої заяви [PERSON] від 13.05.2016 року вона з донькою лише 10.05.2016 року переїхала на постійне місце проживання до іншого житла. Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) і вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами у справі що спільним майном подружжя є: -квартира №40 загальною площею 149,2 кв.м. в будинку [ADDRESS]; -автомобіль марки Land Rover, д/н [NUMBER], 2013 року випуску, номер шасі [NUMBER]; -автомобіль марки Volkswagen, Touareg д/н [NUMBER], 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER]; -земельна ділянка площею 0,1263 га, що розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер:[NUMBER]; -житловий будинок, загальною площею 419,5 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS]. Право власності на вказані об»єкти, джерела і час їх придбання, а також реєстрації підтверджується матеріалами справи. Враховуючи зазначене, наявні докази у справі, суд вважає спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON]: квартиру №40 загальною площею 149,2 кв.м. в будинку [ADDRESS]; автомобіль марки Land Rover, д/н [NUMBER], 2013 року випуску, номер шасі [NUMBER]; автомобіль марки Volkswagen, Touareg д/н [NUMBER], 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,1263 га, що розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER]; житловий будинок, загальною площею 419,5 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS]. Згідно Звіту про оцінку майна №RS48-160203-001 від 03.02.2016 року ТОВ «АКР-КОНСАЛТ» ринкова вартість земельної ділянки площею 0,1263 га, що розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: [NUMBER] становить 151 822 грн., а ринкова вартість житлового будинку, загальною площею 419,5 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] складає 1 851 079 грн. У відповідності до Звіту про оцінку майна №RS19-160203-001 від 03.02.2016 року ТОВ «АКР-КОНСАЛТ» ринкова вартість квартири №40 загальною площею 149,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] складає 7 010 038 грн. Оскільки вартість майна подружжя позивачем визначалась особисто на підставі оголошень і не узгоджена між сторонами в частині вартості спірної земельної ділянки, житлового будинку та квартири, суд визначаючи вартість вказаного майна виходить із наявних доказів та вартості вказаних предметів визначеної компетентною особою у Звітах про оцінку майна. За таких обставин, вартість квартири №40 загальною площею 149,2 кв.м. в будинку [ADDRESS] визначена судом у розмір 7 010 038 грн.; вартість автомобіля марки Land Rover, д/н [NUMBER], 2013 року випуску, номер шасі [NUMBER] - 1 114 400 грн.; вартість автомобіля марки Volkswagen, Touareg д/н [NUMBER], 2012 року випуску, номер шасі [NUMBER] -1 532 300 грн.; вартість земельної ділянки площею 0,1263 га, що розташована в [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер:[NUMBER] - 151 822 грн., а вартість житлового будинку, загальною площею 419,5 кв. м., що знаходиться в [ADDRESS] - 1 851 079 грн. За правилами ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі, при цьому неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. У судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що донька [PERSON], [INFO] до травня 2016 року проживала в одній квартирі разом з батьками і лише 10.05.2016 року [PERSON] з дитиною переїхала до іншого житла. Ч. 2 та Ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України на які посилається у своїй позовній заяві позивач передбачає можливість суду відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересів сім»ї. Також, за рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За правилами ч. 3, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження наявності підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя. Більше того, запропонований позивачем порядок поділу нерухомого майна подружжя з огляду на реальну його вартість, на думку суду, є неспівмірним та таким, що протирічить положенням Сімейного кодексу України. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч.4, ч.5 ст.71 Сімейного кодексу України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 Цивільного кодексу України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність виділити у власність кожного з подружжя автомобілі які за ними зареєстровані і якими вони особисто користуються. При цьому, за відсутності вимоги та згоди на отримання грошової компенсації одним з подружжя, нерухоме майно підлягає розподілу між [PERSON] та [PERSON] рівними частинами. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, на користь [PERSON] підлягає стягненню з [PERSON] 1 827 грн. в рахунок сплаченого судового збору. Враховуючи зазначене, відповідно до ст.ст. 59, 60, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial