Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив винести рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим будинком № 48 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він є власником будинку № 48 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння від 22 серпня 2007 року. У зазначеному будинку зареєстровані його колишня дружина [PERSON], [INFO] та її син [PERSON], [INFO], але вони тривалий час за зазначеною адресою не проживають у будинку, тобто більше року, їхніх особистих речей у будинку немає. Також [PERSON] не приймає ніякої участі в утриманні будинку та не сплачує комунальні послуги. Відповідач ухиляється від зняття з реєстрації добровільно, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, через оголошення у пресі, причин неявки суду не повідомила. Представник третьої особи - Виконавчого комітету Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Отже зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вислухавши позивача, представника позивача, свідків, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] є власником житлового будинку № 48 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу домоволодіння від 22 серпня 2007 року (арк.с.7), копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (арк.с.8) та копією витягу з Державного реєстру правочинів (арк.с.9). [PERSON] зареєстрований в [INFO], з ним разом зареєстрована [PERSON], [INFO] та її неповнолітній син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією довідки за № 304 виданої 23 січня 2017 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (арк.с.12). 22 квітня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, однак за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2015 року (арк.с.10), шлюбу між сторонами було розірвано і зазначене рішення набрало законної сили. На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається з акту про встановлення факту не проживання від 24 січня 2017 року (арк.с.11), складеного комісією у складі: секретаря виконкому Богданівської сільської ради - [PERSON], директора центру СССДМ виконкому Богданівської сільської ради [PERSON], фахівця з соціальної роботи [PERSON], відповідачка [PERSON], [INFO], разом зі своїм сином [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [INFO], однак з квітня 2015 року та по теперішній час за зазначеною адресою не проживають, особисті речі у будинку відсутні. Свідок [PERSON] - у судовому засіданні пояснила, що вона проживає в [INFO]. З позивачем вони є сусідами і знають один одного, відповідачка давно не проживає за адресою своєї реєстрації, більше двох років. Всі свої речі вона вивезла, де вона мешкає на теперішній час вона не знає, мабуть поїхала на Луганщину звідки вона родом. Свідок [PERSON] - у судовому засіданні пояснив, що він проживає в [INFO]. Позивача він знає бо вони є сусідами, відповідачку він знає, але не часто спілкувався з нею. За вищезазначеною адресою відповідачка не проживає більше двох років, всі свої речі вона забрала з будинку, де вона мешкає на теперішній час він не знає. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. У відповідності до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування ним при його відсутності без поважних причин понад один рік. \~ Таким чином судом встановлено, що відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних причин понад один рік, тому слід визнати її такою, що втратила право користування житловим будинком № 48 по вулиці Набережна в селі Богданівка Павлоградського району Дніпропетровської області. Питання та підстави для зняття з реєстрації визначені ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», яка передбачає, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на жиле приміщення, або право користування жилим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є саме по собі достатньою правовою підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача повинно бути стягнено судові витрати у розмірі 640 грн., понесені позивачем при подачі позовної заяви і які підтверджуються платіжним дорученням (арк.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved