Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати його таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] (далі Квартира ), та зняти його з реєстраційного обліку. В обґрунтування позову зазначає, що вона є власником Квартири, в якій зареєстрований її син - відповідач по справі, який у зв`язку з одруженням та переїздом по місцю проживання дружини з 2004 року у Квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, жодної участі в утриманні житла не бере, проте добровільно не бажає зняти себе з реєстрації, у зв`язку з чим, позбавлена вирішити вказане питання у позасудовому порядку. Факт реєстрації відповідача порушує її право на вільне володіння, користування та розпорядження майном, а також отримання субсидії, якої вона потребує у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в заяві до суду просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не прибув, про дату слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Правом подати відзив на позов відповідач не скористався, у зв`язку з чим суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі без фіксації судового процесу звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 23.04.2003 позивач є власницею Квартири, що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно ДКП Новоград-Волинське МБТІ №481792 від 05.05.2003, номер запису 32/86 в книзі 24 та Довідкою №113 від 13.02.2020 КП «Новоград-Волинське МБТІ». Родинні відносини між позивачем та відповідачем підтверджено свідоцтвом про народження останнього від 11.02.2020, де його матір`ю зазначена « [PERSON] ». Відповідно до довідки ОСББ «Звягель» від 31.07.2019 у Квартирі, крім позивача, також зареєстровані її син - [PERSON] , відповідач по справі, та онука - [PERSON] , [INFO] . Актом обстеження депутата Новоград-Волинської міської ради сьомого скликання [PERSON] від 16.07.2019 встановлено, що у Квартирі, яка належить на праві приватної власності [PERSON] , зареєстрований, окрім онуки, [PERSON] , який за місцем реєстрації не проживає, що підтверджують сусіди: [PERSON] та [PERSON] . Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України, ст.48 Закону України «Про власність»). На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Права власника жилого будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад 1 рік.До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 ЖК України. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, Квартира належить позивачу, відповідач - є її сином, проте не проживає в житловому приміщенні без поважних причин понад 1 рік, житловою площею не користується, однак продовжує перебувати на реєстраційному обліку за вищезазначеною адресою, чим порушує права позивача, як власниці, в тому числі, можливості на свій розсуд вільно користуватися та розпоряджатися своїммайном. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є законними, обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню. Вимога ж про зняття відповідача з реєстрації є передчасною, оскільки відповідно до вимог статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, окрім іншого, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial