Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення виконкому Металургійної районної у місті ради (далі - УПСЗН) звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення надміру виплаченої державної соціальної допомоги. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з червня 2015 по червень 2017 років [PERSON] неодноразово зверталась до позивача із заявами про призначення усіх видів соціальних допомог, компенсацій, субсидій та пільг та надала власноруч заповнену декларацію про доходи та майновий стан. На підставі наданих документів УПСЗН приймались рішення про призначення сім`ї [PERSON] державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. У 2018 році УПСЗН була ініційована перевірка достовірності наданих відповідачем відомостей та документів для отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, за результатами якої було виявлено, що відповідач при заповненні декларацій про доходи та майновий стан не зазначила розмір та джерело отриманого нею доходу у вигляді матеріальної допомоги та аліментів від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», а саме, матеріальної допомоги у розмір 720,00 грн та аліментів - 21 903,43 грн. Відповідно до п. 9,1 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, загальна сума сукупного доходу одержувачів допомоги включає в себе суму всіх доходів кожної особи, яка враховується при наданні допомоги, визначених на підставі наданих документів за останні шість календарних місяців або за два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням соціальної допомоги. Тобто, відповідач свідомо приховала відомості не задекларувавши в декларації доходи отримані від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Загальна сума надміру виплаченої допомоги за періоди з 01.06.2015 по 30.11.2015, з 01.12.2015 по 31.05.2016, з 01.12.2016 по 31.05.2017, з 01.06.2017 по 30.11.2017 включно складає 15 188,58 грн. УПСЗН на адресу мешкання відповідача поштою було направлено повідомлення про необхідність повернення надміру отриманої допомоги, а також зазначена інформація повідомлялась спеціалістами Управління відповідачу у телефонному режимі, проте станом на дату подання позову, відповідачем у добровільному порядку вказану суму не повернуто. Таким чином, посилаючись на наведені обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму надміру сплаченої соціальної допомоги та судовий збір у судовому порядку. Представник позивача, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, у судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутність, про що надав письмову заяву, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила, відзиву та заперечень проти позову не надала. Натомість, від представника відповідача, адвоката Євтушенко А.І. надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням останньої у відпустці. Разом з цим, суд вважає, що у задоволенні заяви про відкладення розгляду справи слід відмовити. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини 07.07.1989 у своєму рішенні у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» зробив висновок про те, що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Крім того, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях у справах проти України також неодноразово зазначав, що однією з ролей національних судів є організація судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (п. 28 рішення у справі Шульга проти України від 02.12.2010 р., заява №16652/04) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (п. 24 рішення у справі Мусієнко проти України від 20.01.2011 р., заява №26976/06). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про зловживання представником відповідача - адвокатом Євтушенко А.І. своїми правами, виходячи з наступного. Ухвалою від 21.08.2019 судом було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі. Підготовче судове засідання призначено на 15 квітня 2020 року, о 16 годині 30 хвилин. 27.01.2020 та 03.03.2020 від відповідача надійшли заяви про ознайомлення з матеріалами справи та остання була ознайомлення з матеріалами справи. 09.04.2020 від відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з запровадженням на території України карантину. Разом з цим, судом встановлено, що ані відповідач, ані її представник - адвокат Євтушенко А.І. у судове засідання жодного разу не з`явились, доказів поважності своєї неявки жодного разу не надали. Оскільки, наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та, враховуючи що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідач та її представник у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до норм ст. 280-281 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому, згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що спірні відносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» №250 від 24.02.2003 року. Відповідно до копій заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг від 02.06.2015, 09.12.2015, 15.06.2016, 15.12.2016 та 08.06.2017 відповідач [PERSON] зверталася до позивача УПСЗН та просила призначити державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (а.с. 24-27). Також, при подачі заяв про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій відповідач подала декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 02.06.2015, 09.12.2015, 14.06.2016, 15.12.2016 від 08.08.2017, в розділі ІІ яких відомості про доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо вказаних декларацій відсутні відомості про дохід [PERSON] отриманого від ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 29-33). З рішень про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї, вбачається, що відповідачу [PERSON] рішенням від 19.06.2015 призначена соціальна допомога з 01.06.2015 по 30.11.2015 у розмірі 385,80 грн, рішенням від 30.12.2015 призначена соціальна допомога з 01.12.2015 по 31.12.2015 у розмірі 436,50 грн, рішенням від 19.12.2016 призначена соціальна допомога з 01.12.2016 по 31.05.2017 у розмірі 2540,19 грн, рішенням від 29.06.2017 призначена соціальна допомога з 01.06.2017 по 03.07.2017 у розмірі 1515,21 грн та з 04.06.2017 по 30.11.2017 у розмірі 1761,36 грн. (а.с. 34-38) Згідно з довідками про доходи від 23.05.2018 року [PERSON] працює у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді повару Управління громадського харчування та торгівлі ДП-У, та в період з грудня 2014 по травень 2015 року отримала дохід у розмірі 240,00 грн, з червня 2015 по листопад 2015 року - 696,48 грн, з грудня 2015 по травень 2016 року - 1901,98 грн, з червня 2016 по листопад 2016 року - 969,48 грн, з грудня 2016 по травень 2017 року - 577,84 грн. (а.с. 18-23) Відповідно до розрахунку, сума надміру виплаченої допомоги за періоди з 01.06.2015 по 30.11.2015, з 01.12.2015 по 31.05.2016, з 01.12.2016 по 31.05.2017, з 01.06.2017 по 30.11.2017 включно складає 15 188,58 грн. (а.с. 13) Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», законодавство про державну соціальну допомогу складається з Закону України «Про прожитковий мінімум», цього Закону, інших нормативно-правових актів, що регулюють правовідносини з надання державної соціальної допомоги. У відповідності до п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» № 250 від 24.02.2003 року, якщо сім`єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім`ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250 «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» (надалі Постанова № 250), контроль за правильністю призначення і виплати соціальної допомоги здійснює орган соціального захисту населення безпосередньо та через соціальних інспекторів. Згідно з частиною 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч. 1 ст. 1215 ЦК України). Отже, Закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презумуються, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року №6-91цс14, яка може враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку у позивача та зверталася до позивача із заявами про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, подавала декларації про доходи та майновий стан, при цьому, не повідомила, що отримує дохід у вигляді матеріальної допомоги та аліментів, чим не виконала свій обов`язок щодо повідомлення уповноваженого органу про обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, що свідчить про недобросовісність відповідача та набуття нею державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 15 188,58 грн. без достатніх на те правових підстав, тому надміру нарахована та виплачена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позов задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з урахуванням задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. На підставі ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, п. 28 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям» №250 від 24.02.2003 року, та

Outcome: approved