Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

У провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 28.10.2020 року вказану цивільну справу передано за підсудністю до Приморського районного суду міста Одеси, у зв`язку з тим, що відповідно до інформації з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місці проживання ГУ ДМС України в Одеській області відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , що територіально відноситься до Приморського районного суду м. Одеси. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав розподілена судді Свяченій Ю.Б. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] з травня 2014 року по листопад 2015 року. У сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку їх спільної з відповідачем дитини, [PERSON] , не проявляє до нього турботи та уваги, не цікавиться його справами та станом здоров`я, матеріально не забезпечує дитину, тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 27 листопада 2020 року справу прийнято судом до свого провадження, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та з призначення судового засідання на 01 березня 2021 року. У судове засідання 01 березня 2021 року з`явилися позивач та її представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. За клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 01 червня 2021 року. У судове засідання 01 червня 2021 року з`явилися позивач та її представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 05 серпня 2021 року. У судове засідання 05 серпня 2021 року з`явилися позивач та її представник. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Позивач позовні вимоги в повному обсязі підтримала та просила суд їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Третя особа в судове засідання 05 серпня 2021 року не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. У судове засідання відповідач не з`явився, сповіщався належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомив та не звернувся з клопотанням. Суд, у зв`язку з неявкою до суду належним чином сповіщеного відповідача, проходить до висновку про доцільність розгляду справи за наявними матеріалами. За таких обставин, за наявної згоди сторони позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх у сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] з травня 2014 року по листопад 2015 року. У сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується випискою з реєстрів актів про народження виданою 25 серпня 2015 року відділом цивільного стану комуни Черветері, провінція Рим (сертифікат № 1040208, виписка з Реєстру актів про народження цієї Комуни, рік 2015, номер 163, частина 2, серія В). Судовим наказом суворовського районного суду м. Одеси від 06.07.2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Однак батько дитини аліменти не сплачує, судове рішення не виконує. [PERSON] фактично самоусунувся від виховання свого малолітнього [PERSON] , [INFO] з листопада 2015 року , коли дитині було п`ять місяців. Як вбачається із висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 26 травня 2021 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , захищаючи права та інтереси дітей, орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Судом проаналізовані та враховані й інші докази по справі, представлені позивачем, з яких вбачається належне виховання дитини позивачем та абсолютна відсутність у житті дитини відповідача. Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати може бути позбавлена батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. З роз`яснень, наданих в п. п. 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що він не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування їх особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання ним освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займався та не займається вихованням та утриманням дитини, не задумується про долю дитини, її майбутнє. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини. За ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved