Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 20205,98 гривень, відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказав, що 13.08.2018 року, близько 09 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи власним автомобілем Volkswagen Jetta д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Шевченкав м.Полтаві не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1. Правил дорожнього руху України «Дати дорогу», а саме не надала перевагу у русі на перехресті нерівнозначних доріг автомобілю ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі по вул. Половка в напрямку вул. Ст.Халтуріна в м. Полтаві, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] , отримав пошкодження, чим завдано майнової шкоди. Відповідно до постанови Київського районного суду м.Полтави від 30.08.2018 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Станом на 11.09.2018 року рішення суду набрало законної сили. Відповідач відмовилася самостійно відновлювати транспортний засіб позивача та компенсувати вартість відновлювальних робіт автомобіля. 13.08.2018 року позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування до Полтавського обласного управління ПрАТ «УПСК». З представником Полтавського обласного управління ПрАТ «УПСК» позивач не дійшов згоди про розмір коштів, які необхідні для відшкодування спричиненої йому майнової шкоди, а тому 18.09.2018 року звернувся до незалежного судового експерта з заявою про призначення експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] . Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №181 від 19.09.2018 року вартість ремонту автомобіля ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] складає 46 652,30 гривень. З них: вартість запасних частин складає 14238,91 гривень, загальна вартість виконаних робіт 32413,39 гривень. Вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] складає 36880,50 гривень, вартість витрат на залучення експерта складає 2000 гривень. Полтавським обласним управління ПрАТ «УПСК» позивачеві було здійснено страхове відшкодування на загальну суму 30733,75 гривень, з яких було утримано комісію в розмірі 307,34 гривень. Позивач отримав страхове відшкодування на суму 30426,41 гривень. Сума визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість від суми, що відповідає розміру оціненої шкоди, складає 6146,75 гривень. Таким чином, страховик, а саме Полтавське обласне управління ПрАТ «УПСК» виконало своє зобов`язання за договором страхування, але позивач недоотримав кошти за понесений майновий збиток, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №181 від 19.09.2018 року на ту ж загальну суму 6146,75 гривень. Позивач не погоджується з тим, що вартість матеріального збитку, нанесеного відповідачем автомобілю ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] , складає 36880,50 гривень. Відповідно до акту прийому передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 13.12.2018 року, складеного ФОП [PERSON] , загальна вартість робіт, як і відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження №181 від 19.09.2018 року складає 32413,39 гривень. Позивач зазначає, що його автомобіль перебував в гарному технічно-справному стані та будь-якого ремонту він робити не збирався, протиправні дії відповідача змусили його придбати нові деталі на ремонт свого автомобіля, так як деталі бувші у використанні він фізично придбати б не зміг. Позивач поніс додаткові витрати: ксерокс документів на загальну суму 324 гривень, придбання пального на суму 270 гривень, послуги незалежного експерта вартістю 2000 гривень. Після дорожньо-транспортної пригоди позивач був змушений транспортувати свій автомобіль евакуатором, на що витратив кошти в сумі 500 гривень, всього на суму 3094 гривні. Відповідачем було добровільно відшкодовано лише кошти в сумі 3465 гривень. Моральна шкода, якої зазнав позивач у зв`язку з ушкодженням майна, полягає в тому, що пошкодження його транспортного засобу назавжди залишило осад в його душі, так як він постійно думає про те, що його автомобіль був значно пошкоджений і внаслідок цього в будь-який момент може виникнути поломка в подальшому під час його експлуатації. Позивач працював у ремонтній бригаді м. Полтави, а тому для перевезення інструментів, які б він не міг перевозити в громадському транспорті, останній використовував свій автомобіль. За відсутності транспортного засобу позивачу прийшлося залишити місце своєї роботи. До даного часу позивач так і не зміг знайти собі місце роботи, зникла можливість побудови та реалізації нових життєвих планів, нової продуктивної самореалізації. Позивач просить стягнути з відповідача 50000 гривень моральної шкоди. Ухвалою суду від 05.03.2019 року було відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін(а.с.52). Ухвалою суду від 08.05.2019 року залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с. 81). 04.06.2019 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що 19.10.2017 року вона уклала договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», поліс № АК 7309854. Строк дії договору до 19.10.2018 року. Страхова сума відповідальності за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 гривень, розмір франшизи 0 гривень. 13.08.2018 року відбулась ДТП, а саме зіткнення транспортних засобів [PERSON] та [PERSON] . Згідно повідомлення ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» № 50 від 01.02.2019 року, [PERSON] звернувся до ПрАТ «УПСК» для стягнення страхового відшкодування, визначаючи його розмір відповідно до висновкуекспертного автотоварознавчого дослідження №181 від 19.09.2018 року. На думку відповідача, позивач погоджувався з достатністю розміру страхового відшкодування, тому що не звертався до ПрАТ «УПСК» з метою збільшення виплати по страховому випадку, не надав будь-яких інших документів, які підтверджують розмір майнової шкоди, зокрема акту виконаних робіт та вартості запчастин, які були використані для відновлення стану автомобіля. На підставі повідомлення ПрАТ «УПСК» від 01.02.2019 року та висновку експертного автотоварознавчого дослідження №181 від 19.09.2018 року можна зробити висновок, що експерт Сумцов С.С. неоднозначно визначив розмір матеріального збитку, який не відповідає сумі вартості ремонту. За даним страховим випадком було здійснено страхове відшкодування ПрАТ «УПСК» на користь позивача у розмірі 30733,75 гривень. Зазначає, що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 181 від 19.09.2018 року не є достовірним доказом, так як її ніхто не повідомляв про проведення дослідження, крім того дослідження не є висновком експертизи та не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України. Перелік виконаних відновлювальних робіт не відповідає дійсним пошкодженням транспортного засобу, які автомобіль отримав в результаті ДТП. Загальна сума матеріальних збитків: вартість запчастин та ремонтних робіт складає 54097,39 гривень, що дорівнює понад 2/3 ринкової вартості автомобіля, що не відповідає характеру завданих пошкоджень. Сума страхової виплати ПрАТ «УПСК» в розмірі 30733,75 гривень співрозмірна завданій шкоді. Вважає, що додаткові витрати, які викладені в позовній заяві не підлягають до відшкодування, так як вони не підтверджені доказами. Вартість ксероксу документів не пов`язана з пошкодженням автомобіля, вартість евакуатора повинна входити до страхового відшкодування, вартість бензину теж нічим не обґрунтовується. Відносно вартості експертного дослідження, то позивач в позові зазначив, що він не погоджується з висновком експерта, але вимагає відшкодування замовленого ним дослідження. Факт завдання моральної шкоди позивачу не підтверджений будь-якими даними, сам факт протиправності, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні відсутні. У позовній заяві відсутні посилання на документи за якими діяльність позивача була пов`язана з використанням автомобіля та документу, що посвідчує його звільнення з роботи, а також інші докази, на які посилається позивач в обґрунтування відшкодування моральної шкоди, відсутні. (а.с. 87-90) Ухвалою суду від 20.06.2019 року виключено з числа третіх осіб Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». Залучено у справі в якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». (а.с. 110). 23.07.2019 року від відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до суду надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що ПрАТ «УПСК» здійснено виплату страхового відшкодування позивачу в порядку та відповідно до умов договоруобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. ПрАТ «УПСК» визначило розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з пошкодженням внаслідок ДТП транспортного засобу ВАЗ 21104д.н.з. [NUMBER] , на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 181 від 19.09.2018 року, проведеного на замовлення позивача, згідно якого вартість ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу складає 36880,50 гривень. Оскільки позивач у заяві про страхове відшкодування за вх. № 1462 від 24.09.2018 року просив здійснити виплату страхового відшкодування безпосередньо на його рахунок і не надав Страховику докази про фактичне здійснення ремонту транспортного засобу ВАЗ 21104д.н.з. [NUMBER] , ПрАТ «УПСК» правомірно утримало суму ПДВ у розмірі 6146,75 гривень. 01.11.2018 року ПрАТ «УПСК» прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування у розмірі 30733,75 гривень та перерахувало на користь заявника зазначену суму страхового відшкодування. ПрАТ «УПСК» заперечує проти позовної вимоги щодо стягнення з страховика витрат пов`язаних з проведеннямавтотоварознавчого дослідження у розмірі 2000 гривень, оскільки законодавством передбачено, що потерпілому відшкодовуються витрати на проведення експертизи, лише за умови порушення страховиком зобов`язань, зокрема за умови, якщо протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, страховин не направить свого представника для огляду транспортного засобу. Представником ПрАТ «УПСК» було здійснено огляд транспортного засобу у день повідомлення про ДТП. Зазначає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ «УПСК» на користь позивача 270 гривень витрат на пальне, оскільки Законом не передбачено обов`язку страховика здійснити відшкодування такого виду шкоди. Крім того, позовна вимога [PERSON] в частині стягнення з ПрАТ «УПСК» на його користь моральної шкоди у розмірі 50000 гривень не підлягає задоволенню, оскільки страховик здійснює відшкодування тим особам, які під час дорожньо-транспортної пригоди зазнали ушкодження здоров`я (а.с. 120-122). 22.08.2019 року від адвоката Довбиша О.С. в інтересах відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на відзив, в яких адвокат частково не згоден з правовою оцінкою обставин, наданих відповідачем ПрАТ «УПСК», оскільки ремонтні роботи по відновленню автомобіля, згідно акту прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля від 13.12.2018 року, виконував ФОП [PERSON] , який згідно реєстру платників ПДВ не є платником ПДВ. (а.с. 170). Ухвалою суду від 13.09.2019 року відмовлено представнику відповідача [PERSON] - [PERSON] в задоволенні заяви про виключення документу із числа доказів (а.с. 177). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив вимоги задовольнити. Вказав, що ремонт його автомобіля було здійснено після виплати страховиком суми відшкодування; на ремонт він доставляв автомобіль евакуатором майже через 2 місяці після ДТП, а саме 26.10.2018 року; ремонт було зроблено 13.12.2018 року. Перед ремонтом автомобіль не фотографувався, відповідача він не повідомляв, бо не зміг зв`язатися з нею телефоном . Представник позивача - [PERSON]. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити у повному обсязі. Вказав, що 500 гривень за евакуатор повинна сплатити страхова компанія, все останнє - відповідачка. Страховик виплатив 30733,75 гривень на підставі експертного висновку №181. Підставою даного позову є акт, складений в м.Решетиліка ФОП [PERSON] Страховій компанії було надано цей акт, проте страховиком не доплачено 6146,75 гривень ПДВ, оскільки за виконання робіт не утримується ПДВ. Сума 20205,98 гривень підтверджується актом виконаних робіт, довідкою про вартість запасних частин, все це не було враховано експертизою. Старі деталі у позивача в гаражі знаходяться і він може їх повернути. За ксерокс документів сплачено 324 гривні, пальне придбавалось для поїздок в страхову компанію. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні вимог у повному обсязі. Вказав, що з актом не погоджується відповідач, страховик все виплатив позивачу. Моральну шкоду, ремонтні роботи теж повинна страхова оплатити, адже страховий поліс був на 100000 гривень. Позивач сам обрав спосіб захисту, а саме звернення по виплати до страхової компанії на підставі проведеної ним експертизи №181. У відповідачки відсутні будь-які зобов`язання. В акті вказані роботи, а позивач просить стягнути за запасні частини; моральна шкода нічим не підтверджена. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у відзиві просив розгляд справи проводити у його відсутність. Заслухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги за позовом, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 13.08.2018 року, близько 09 год. 45 хв. сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме: [PERSON] , керуючи власним автомобілем Volkswagen Jetta д.н.з. [NUMBER] , рухаючись по вул. Шевченкав м.Полтаві, не виконала вимогу дорожнього знаку 2.1. Правил дорожнього руху України «Дати дорогу», а саме не надала перевагу у русі на перехресті нерівнозначних доріг автомобілю ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] , який рухався по головній дорозі по вул. Половка в напрямку вул. Ст.Халтуріна в м. Полтаві, чим порушила вимоги п. 16.11 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобіль ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] , отримав пошкодження, чим завдано майнової шкоди. Постановою Київського районного суду м.Полтави від 30.08.2018 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Станом на 11.09.2018 року рішення суду набрало законної сили (а.с.31 - постанова). Вказані обставини сторонами не оспорюються Також, судом встановлено, що згідно висновку, виготовленого на замовлення позивача, експертного автотоварозначого дослідження №181 від 19.09.2018 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] становить 36880,50 гривень (а.с.17- 18 - висновок). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» за договором обов`язкового страхування з лімітом відповідальності 100000 грн. і страховик на виконання своїх обов`язків виплатив позивачу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за мінусом податку на додану вартість в розмірі 30733,75 гривень (а.с.76 - поліс №АК/7309854; а.с.149 - платіжне доручення). Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За правилами статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження 14-176цс18). Позивач вказав, що шкода заподіяна йому з вини відповідачки внаслідок порушення останньою Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди, а тому саме вона має нести відповідальність за завдану шкоду у розмірі не покритому страховкою. Страховик же повинен йому сплатити вартість евакуатора, яким його пошкоджений автомобіль був доставлений до місця ремонту. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи,у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Відповідно до приписів ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення речі. Отже, закон передбачає відшкодування завданих потерпілому збитків двома шляхами: або відшкодування реальної вартості втраченого майна у грошовому виразі, або відшкодування вартості виконаних робіт, необхідних для відновлення речі. Така позиція законодавця обумовлена тим, що згідно цієї норми відшкодуванню підлягають виключно реальні збитки, а не прогнозовані, оскільки у випадку стягнення вартості відновлювального ремонту, витрати на який потерпілий ще не поніс, останній має можливість відмовитися від проведення ремонту чи виконати його за меншу суму, що буде суперечити встановленій законом меті захисту прав у вигляді відшкодування реальних збитків. В даній справі позивач просить відшкодувати не вартість понесених ним витрат на ремонт автомобіля, а відшкодувати вартість придбаних запчастин до свого транспортного засобу в сумі 18635 гривень. При цьому, посилається на акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля позивача від 13.12.2018 року, складеного ФОП [PERSON] , згідно якого вартість робіт, як і відповідно до експертного автотоварознавчого дослідження №181 від 19.09.2018 року, складає 32413,39 гривень. Суд вважає, що акт прийому-передачі виконаних робіт по ремонту автомобіля позивача від 13.12.2018 року, складеного ФОП [PERSON] , не є належним доказом на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між дорожньо-транспортною пригодою та необхідністю відновлювального ремонту автомобіля, оскільки в останньому лише перелічені роботи, які підлягають виконанню та не містить відомостей про наявність причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженнями авто та дорожньо-транспортною пригодою. Також, в акті не вказані які саме потребувались, були придбані та були встановлені запасні частини. Про неналежність та недопустимість зазначеного доказу свідчить і той факт, що, дослідження здійснено 13.12.2018 року, а ДТП відбулося 13.08.2018 року, тобто між ДТП та оглядом автомобіля минуло повних чотири місяці. Крім того, позивач в обґрунтування своїх вимог про стягнення матеріальних збитків в сумі 18635 гривень посилається на власноруч складену довідку-розрахунок на матеріали для ремонту (а.с.39) та товарні чеки на придбання товару (а.с.40-41), проте зазначене фактично не містить інформації щодо предмета доказування. За таких обставин, вимоги про стягнення зазначених позивачем коштів на придбання запасних частин не підлягають задоволенню. Інших доказів щодо розміру матеріального збитку, завданого ДТП, позивачем [PERSON] не надано. Слід також зазначити, що на підтвердження завданої шкоди позивачем страховику був наданий висновок, виготовлений на замовлення позивача, експертного автотоварозначого дослідження №181 від 19.09.2018 року, згідно якого вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] становить 36880,50 гривень і ця сума включає в себе вартість ремонтно-відновлювальних робіт у розмірі 21908 гривень, вартість нових матеріалів 10784,58 гривень, вартість складових автомобіля, підлягаючих заміні в розмірів 13959,72 гривень. А відтак, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» виплатила [PERSON] кошти, що підтверджено документально і не заперечувалося сторонами. Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Із зазначеної норми матеріального права випливає, що збитки у вигляді податку на додану вартість виникають виключно при ремонті транспортного засобу у платника зазначеного податку. При ремонті транспортного засобу в особи, яка не є платником такого податку, у розмір збитку податок на додану вартість не включається, а тому не входить до складу витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом автомобіля. Оскільки, позивачем не заявлені вимоги про стягнення витрат на ремонтні роботи, акт ФОП не є належним доказом, суд вважає відмовити позивачу у стягненні 6146,75 гривень. Позивач також просив стягнути витрати на проведення експертизи (дослідження) з відповідачки в сумі 2000 гривень, проте за цим висновком він отримав страхове відшкодування і не звертався за відшкодуванням, а вимоги по даній цивільній справі обґрунтовує актом виконаних робіт. Суд вважає відмовити у стягненні цих витрат за безпідставністю. Витрати за послуги евакуатора у розмірі 500 гривень стягненню з відповідача не підлягають, оскільки згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодовуються за рахунок страхового відшкодування. Позивачем не доведено, що ці витрати по переміщенню автомобіля до місця ремонту ФОП [PERSON] повинен відшкодовувати відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія». Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази для задоволення вимог про стягнення додаткових витрат, а саме: ксерокс документів на загальну суму 324 гривень, придбання пального на суму 270 гривень. Надані квитанції не містять жодної інформації щодо предмету доказування. Щодо відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із пошкодженням майна позивача, суд приходить до наступних висновків. Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч.1 ст. 1167 ЦК України, згідно якої моральна шкода, що завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ч.1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. З матеріалів справи вбачається, що внаслідок винних дій відповідачки при керуванні джерелом підвищеної небезпеки було пошкоджено належний позивачу автомобіль ВАЗ-21104 д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок такої неправомірної поведінки відповідача [PERSON] позивач був вимушений витрачати свій вільний час на організацію усунення наслідків свого порушеного права і був обмежений у можливості користуватися автомобілем, проводити свій вільний час іншим чином, ніж звичайно, а також зазнав негативних емоційних хвилювань, які виявились у переживаннях з приводу неможливості користування транспортним засобом, що потребувало додаткових зусиль для організації свого життя та зміни його звичного способу, що потребувало часу і матеріальних витрат та в свою чергу призвело до зайвих хвилювань. Виходячи із засад розумності та виваженості, з врахуванням тривалості часу моральних страждань, суд вважає, що вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, з врахуванням принципу справедливості на суму 5000 гривень, що дійсно можна вважати справедливою сатисфакцією позивачу спричинених відповідачем [PERSON] моральних страждань. Вимоги позивача про відшкодування шкоди в розмірі 50000 гривень є надмірними та такими, що не відповідають матеріалам справи. Доводи представника відповідачки про недоведеність вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд відхиляє як необґрунтовані. Судом незаперечно встановлено, що з вини відповідачки було пошкоджено автомобіль позивача, який має істотну цінність, внаслідок чого останній зазнав моральних страждань, був позбавлений використовувати авто за призначенням. При цьому, факт пошкодження майна згідно ст.23 ЦК України свідчить про заподіяння моральної шкоди, доведення розміру якої покладається на позивача. Щодо судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Позивачем при подачі позову сплачено 768,40 гривень, не сплачено 768,40 гривень за немайнові вимоги. Тому, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 768,40 гривень. Відповідно до ч.3 п. 1 ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та враховуючи те, що позов підлягає частковому задоволенню, суд вважає можливим стягнути відповідача [PERSON] на користь позивача повернення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 356 гривень (позовні вимоги задоволені на 7,12% х 5000 гривень). На підставі викладеного та

Outcome: partial