overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до [PERSON], яким просив суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики. На обгрунтування свого позову позивач послався на наступні обставини: 03.09.2010 року [PERSON] позичив [PERSON] грошові кошти в сумі 3630,00 доларів США зі строком повернення на першу вимогу. Позику оформили у простій письмовій формі у виді розписки. У грудні 2016 року [PERSON] звернувся до [PERSON] із вимогою про повернення позичених коштів. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, у раніше проведених судових засіданнях повністю підтримав заявлений позов. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, сповіщений належним чином про дату, час та місце його проведення. Суд вважає, що відповідач з власної ініціативи не скористався доступом до справедливого суду, не надав доказів на обгрунтування правомірності своїх дій. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11 квітня 2018 року на підставі письмової згоди позивача на заочний розгляд справи за наявними в ній матеріалами, постановлено розгляд даної справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: 03.09.2010 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено договір позики у простій письмовій формі у виді розписки, відповідно до змісту якої Позикодавець передач Позичальникові грошові кошти в сумі 3630 доларів США, і позичальник зобовязався повернути таку ж саму грошову суму на першу вимогу. [PERSON] звернувся до [PERSON] у грудні 2016 року із вимогою про повернення позичених коштів. Проте останній не повернув коштів, які запозичів. Між сторонами виникли правовідносини які регулюються ЦК України та виникають з зобовязального права. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязався повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. \~ \~ \~ \~Таким чином, позовні вимоги про повернення основного боргу за договором позики від 03.09.2010 року в розмірі 3630 доларів США що еквівалентно 97864,48 грн., правомірні та підлягають задоволенню. За правилом\~ст.\~141\~ЦПК України\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню сума\~судового збору\~ 978,64\~грн.,\~саме ця\~сума визначена\~ухвалою судді\~Комінтернівського районного\~суду Одеської\~області від\~02.03.2017\~року,\~і її\~оплата підтверджена\~квитанціями \~від 27.02.2017\~року.\~ На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2004 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, актовий запис № 303. 08 вересня 2006 року в них народилась дочка [PERSON], а 03 серпня 2008 року народився син [PERSON]. В теперішній час фактичні шлюбні відносини між ними припинені, оскільки вони мають різні характери та погляді на життя і сімейні обовязки, відповідачка не приділяє достатньої уваги по вихованню дітей, що призвело до втрати почуття кохання та взаєморозуміння. Вважав, що збереження їхньої родини неможливе, просив шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачкою. Відповідачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 19 червня 2004 року сторони зареєстрували шлюб в Відділі реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя, актовий запис № 303, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Відповідно до свідоцтв про народження встановлено, що 08 вересня 2006 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], 03 серпня 2008 року народився син [PERSON]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 20 липня 2001 року він зареєстрував шлюб із відповідачем у Жовтневому відділі реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 410. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказав, що через розбіжності життєвих інтересів та різні характери спільне життя з дружиною не склалося. Вважав, що їх сімю зберегти неможливо, а тому просив його шлюб з відповідачем розірвати. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг, у судове засідання не зявились, надали заяви про можливість слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили розірвати шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище [PERSON]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу, а саме просив встановити факт належності йому архівних довідок №476-К від 29.08.2016р., №486-К від 29.08.2016р., №494-К від 29.08.2016р., виданих Старокостянтинівським районним трудовим архівом про його роботу в 1977-1990 роках у колгоспі ім.22 З'їзду КПРС с.Йосипівка Старокостянтинівського району. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що у серпні 2016р. він звернувсь до Старокостянтинівського об'єднаного УПФ України в Хмельницькій області з заявою про призначення пенсії, однак йому було відмовлено у цьому, оскільки у вищевказаних архівних довідках не зазначено його (заявника) по-батькові. Представник заявника звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відстуності, просив заяву задовольнити, з вищенавдених підстав. Представник заінтересованої особи - Старокостянтинівського об'єднаного УПФ України в Хмельницькій області подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON], 1956 р.н. належать архівні довідки №476-К від 29.08.2016р., №486-К від 29.08.2016р., №494-К від 29.08.2016р., видані Старокостянтинівським районним трудовим архівом про його роботу в 1977-1990 роках у колгоспі ім.22 З'їзду КПРС с.Йосипівка Старокостянтинівського району. Дані обставини підтверджуються: паспортними даними заявника; даними архівних довідок №476-К, №486-К, №494-К від 29.08.2016р., виданих Старокостянтинівським районним трудовим архівом про роботу [PERSON] в 1977-1990 роках у колгоспі ім.22 З'їзду КПРС с.Йосипівка Старокостянтинівського району на ім»я [PERSON]; даними листів Старокостянтинівського об'єднаного УПФ України в Хмельницькій області №4027/05 від 30.08.2016р.та №7/25/02 від 29.11.2016р. На підставі викладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Свої вимоги заявники мотивують тим, що 04.02.2017 року у нього та його дружини [PERSON] народилась дитина. Оскільки пологи відбулись на тимчасово окупованій території України в м. Ялта АРК, Міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено в реєстрації народження дитини. Тому заявник змушений був звернутись із вказаною заявою до суду. Заявник в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (актовий запис № 207 від 10.09.2016 року, шлюб зареєстровано Горішньоплавнівським міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області). Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON]. Відповідно до матеріалів справи вони є громадянами України. 04.02.2017 року у подружжя народилась донька, про що 08.02.2017 року Ялтинським пологовим будинком видано медичне свідоцтво про народження. Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану відмовлено у реєстрації народження дитини у звязку з відсутністю належного документу, що підтверджує факт народження дитини. Надане заявником медичне свідоцтво про народження дитини є недійсним і не створює правових підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органам державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів достовірності та правдивості встановленого факту, підтвердженими письмовими доказами, суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Свої вимоги заявник мотивує тим, що 09.01.2017 року у нього та його дружини [PERSON] народилась дитина. Оскільки пологи відбулись на тимчасово окупованій території України в м. Феодосія АРК, Корабельним районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено в реєстрації народження дитини. Тому заявник змушений був звернутись із вказаною заявою до суду. Заявник в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 26.10.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб (актовий запис № 552 від 26.10.2013 року, шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломиї реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області). Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище [PERSON]. Відповідно до матеріалів справи вони є громадянами України. 09.01.2017 року у подружжя народився син, про що 10.01.2017 року Феодосійським медичним центром медичне свідоцтво про народження. Корабельним районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану у м. Херсоні Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відмовлено у реєстрації народження дитини у звязку з відсутністю належного документу, що підтверджує факт народження дитини. Надане заявником медичне свідоцтво про народження дитини є недійсним і не створює правових підстав. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органам державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщена особа має право, зокрема, на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Враховуючи вищевикладене, у суду не має сумнівів достовірності та правдивості встановленого факту, підтвердженими письмовими доказами, суд вважає, що заяву слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] від імені якої діє [PERSON], [PERSON] від імені якої діє [PERSON], [PERSON] від імені якої діє [PERSON], треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тверська І.В., Служба у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого володіння. 20.02.2017 р. представник [PERSON] - [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти заборону на відчуження квартири [ADDRESS], реєстраційний № об'єкта нерухомого майна 54896180000, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Суд дослідивши матеріали справи, встановив обставини, що викладені нижче. У відповідності п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд, з урахуванням доказів наданих представником позивача на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява представника [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

у лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України про визнання недійсним та скасування електронних торгів та протоколу про проведення електронних торгів. 25 травня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити всім суб'єктам державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним та приватним нотаріусам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, а також іншим акредитованим суб'єктам вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі дії щодо реєстрації чи перереєстрації права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини, що викладені нижче. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд, з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Врублівської сільської ради Романівського району Житомирської області, в якому зазначив, що 8 листопада 2015 року померла його мати [PERSON], внаслідок\~ чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що\~ він є спадкоємцем [PERSON], однак, у встановлений законом строк він не подав нотаріусу заяву про прийняття даної спадщини, оскільки вважав, що спадщину прийняла його рідна сестра, позивач просить визначити йому додатковий строк для подачі такої заяви. В судове засідання сторони не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Згідно з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтями 1269, 1270 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати у шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Відповідно до статті 1272 частини 3 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся з вказаною заявою до суду, посилаючись на те, що її син [PERSON], [INFO] є інвалідом з дитинства безстроково. Внаслідок хронічного психічного розладу син не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної уваги та догляду, тому просила визнати його недієздатним та призначити її його опікуном. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] наполягала на задоволенні заяви та просила визнати недієздатним [PERSON] та призначити опікуном над ним його матір [PERSON]. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій справу просив розглянути за його відсутністю, проти задоволення заявлених вимог не заперечує . Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] (а.с.2). Відповідно до довідки №400, виданої 07.02.2017 року Любимівською селищною радою Каховського району Херсонської області,[PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] разом із сином [PERSON], 1998 року народження (а.с.3). [PERSON], 1998 року народження має інвалідність групи І-А внаслідок психічного розладу (а.с.4). За висновком проведеної судово-психіатричної експертизи № 453 від 08.08.2017 року [PERSON] страждає на уроджену розумову відсталість у ступені ідіотії, внаслідок хвороби Дауна. За своїм психічним станом він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Рекомендується визнати його недієздатним з встановленням опіки (а.с.34-36). У відповідності до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною. Таким чином, оскільки визнання фізичної особи недієздатною підтверджується відповідними доказами і заявник має всі підстави бути призначеним опікуном, то заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved