Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів : Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про визнання недійсним та скасування отриманого Одеською міською радою свідоцтва про право власності серії САС № 63935 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Кузнечній в м.Одесі (т.1 а.с. 205). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 29 жовтня 2015 року, позов [PERSON] було задоволено та визнано недійсним і скасовано свідоцтво про право власності серії САС № 639351 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Кузнечній в м. Одесі (т.1 а.с. 81-82, 255-257). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 березня 2016 року вищевказані рішення суду першої інстанції від 26 червня 2014 року та ухвала суду апеляційної інстанції від 29 жовтня 2015 року скасовані, а дану справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с. 26-28). У вересні 2016 року [PERSON] подала адресовану суду свою письмову заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої остаточно вимагає визнати недійсним та скасувати рішення виконкому Одеської міської ради № 1316 від 25.11.2008 р. «Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеса» в частині реєстрації за Одеською міською радою права власності на нежитлове приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м., яке розташовано за адресою: м. Одеса, вул. Кузнечна, 14, а також визнати недійсним та скасувати отримане Одеською міською радою свідоцтво про право власності серії САС № 63935 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Кузнечній в м. Одесі (т.2 а.с. 53-60). В обгрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 2657 та зареєстрованого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно у книзі № 68-121, є власником нежилого підвального приміщення площею 155,5 кв.м., розташованого по вул. Кузнечній (вул. Челюкінцев), 14 в м. Одесі, а 25.11.2008 р. виконком Одеської міської ради прийняв рішення № 1316, на підставі якого Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради було видано свідоцтво про право власності серії САС № 63935 на нежитлове приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м., яке розташоване за адресою : м. Одеса, вул. Ковальська (вул. Кузнечна), 14, яке фактично є нежитловим приміщенням, яке належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року за р. № 2657, чим грубо порушив її цивільні права. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримала позов, а представник Департаменту комунальної власності Одеської міської ради [PERSON] заперечувала проти позову. Одеська міська рада та виконавчий комітет Одеської міської ради не повідомили суду причину неявки свого представника, хоча їх представник був повідомлений про дату і місце наступного розгляду справи під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 15 травня 2017 року, який приєднаний судом до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представника позивача, суд доходить висновку, що позовна заява [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2007 року по справі № 2-3918/07 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності, позов [PERSON] було задоволено та за ним було визнано право власності на нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,0 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Кузнечна (вул. Ковальська, вул. Челбскінцев), 14 (т.1 а.с. 203-204). На підставі договору купівлі-продажу від 30 травня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 688, [PERSON] відчужив нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 155,5 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Кузнечна (вул. Ковальська, вул. Челюскінцев), 14 на користь [PERSON], яка, на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 2657, відчужила вказане нежитлове приміщення підвалу на користь [PERSON] (т.1 а.с. 205,206,207,208). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 березня 2008 року вищевказане рішення Приморського районного суду м. Одеси по справі № 2-3918 від 26 лютого 2007 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції, після чого справі за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності було присвоєно новий № 1818/11, а в ході розгляду цієї справи до участі у справі в якості співвідповідачів було притягнуто Одеську міську раду, Департамент комунальної власності Одеської міської ради та в якості третіх осіб [PERSON], [PERSON] і [PERSON], та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19 грудня 2013 року, в задоволенні позову [PERSON] до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Одеської міської ради, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, третя особи : [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності відмовлено (т.1 а.с. 57-58, 59-60). Відповідно до ст. 1 ч. 3,5 ст. 16, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так через органи місцевого самоврядування. За змістом ч. 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» області ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління обєктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Відповідно до рішення Одеської обласної ради народних депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області» у комунальну власність територіальної громади м. Одеси був переданий весь житловий і нежитловий фонд місцевих рад, розташований у територіальних межах міста. Додатком № 2 до рішення Одеської міської ради від 27 вересня 1997 року № 510 затверджено перелік памятників містобудування і архітектури міської комунальної власності, які підлягають реєстрації за власником Територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради, зокрема житловий будинок № 14 по вул. Кузнечній (вул. Ковальській, вул. Челюскінців) в м. Одесі. Відповідно до ст. 1 ч. 3,5 ст. 16, ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так через органи місцевого самоврядування. За змістом ч. 4 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» області ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління обєктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад. Оскільки з набуттям чинності Цивільним кодексом України у 2004 році визначено обовязковою державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, тому, з метою реєстрації прав Територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, Виконавчим комітетом Одеської міської ради було прийнято рішення від 25.11.2008 р. № 1318 «Про реєстрацію обєктів комунальної власності м. Одеса», зокрема про реєстрацію права власності на обєкт нежилого фонду нежитлове приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м. за адресою : м. Одеса, вул. Ковальська (вул. Кузнечна, вул. Челюскінцев), на підставі якого Територіальна громада м. Одеси в особі Одеської міської ради отримала свідоцтво про право власності серії САС № 639351 від 15.12.2008 р. на нежитлове приміщення № 503 у будинку № 14 по вул. Ковальській (вул. Кузнечній, вул. Челюскінців) в м. Одесі. Також суд бере до уваги, що згадане нежитлове приміщення № 503, загально площею 164,3 кв.м., було передано Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради як складова частина внутрішнього обєму домоволодіння (будівлі) по вул. Кузнечній (вул. Ковальській, вул. Челюскінців), 14 в м. Одесі, що в свою чергу входило до складу всього житлового та нежитлового фонду рад трудящих, який був переданий Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі рішення Одеської обласної ради депутатів від 25 листопада 1991 року № 226-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області». Проте складовою частиною нежитлового приміщення № 503, загальною площею 164,3 кв.м., за адресою : м. Одеса, вул. Ковальська (вул. Кузнечна, вул. Челюскінцев), 14, що належить на праві власності Територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради на підставі оспорюваного свідоцтва про право власності, є нежитлове приміщення загальною площею 155,5 кв.м., яке було придбано позивачем на підставі договору купівлі-продажу від 05 вересня 2007 року за р. № 2657. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] у встановленому законом порядку не набув право власності на нежитлове приміщення площею 155,5 кв.м., що розташовано у будинку № 14 по вул. Кузнечній (вул. Ковальській, вул. Челюскінцев) в м. Одесі, а право власності [PERSON] та [PERSON] на це нежитлове приміщення похідне від права власності [PERSON] на цей обєкт нерухомого майна. Вирішуючи дану справу, суд також враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 квітня 2014 року у справі № 6-146цс13 та у постанові від 11 квітня 2014 року у справі № 6-52цс14, стосовно того, що за змістом частини 1 статті 388 ЦК України майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею. З огляду на наведене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed