Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що він є власником будинку [ADDRESS] . Позивач зазначає, що в даному будинку зареєстрована, але ніколи не проживала. Позивач зазначає, що реєстрація відповідача в його будинку порушує його право вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 01 липня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 10 листопада 2021 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву в якій просив суд розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджено Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 21 грудня 2020 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21 грудня 2020 року. Як вбачається з Акту № 48 від 20 квітня 2021 року та Довідки № 511 від 04 червня 2021 року, в будинку [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO], проте ніколи не проживала та не проживає. Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved