Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до Хмельницького міськрайонного суду із вказаним позовом, у якому просив стягнути із [PERSON] на його користь 51028,76 гривень боргу за договором позики від 30.06.2019 року, з яких: 50000,00 грн - основний борг; 328,76 грн - 3% річних; 700,00 грн - інфляційні втрати. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 30.06.2019 року він надав у позику [PERSON] грошові кошти в сумі 50000,00 грн, що підтверджується власноручно написаною нею розпискою від 30.06.2019 року. Відповідно до вказаної розписки відповідачка отримала від позивача грошові кошти в сумі 50000,00 грн терміном на два місяці, пообіцявши повернути гроші до 30.08.2019 року. Сторони домовились про те, що дана позика є безпроцентною. Однак в порушення умов договору позики, на день звернення до суду із цим позовом, відповідачка борг не повернула у граничний термін виконання зобов`язань, який настав 30.08.2019 року, а тому, звертаючись до суду, позивач просив стягнути з [PERSON] , крім основного боргу у розмірі 50000 гривень, також 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що за станом на 18.11.2019 року складає 328,76 грн (50000 грн х 3% + 365 х 80 днів (період прострочення з 31.08.2019 по 18.11.2019 включно). Загальний розмір інфляційних втрат становить 700 грн. Формула за якою розраховуються збитки від інфляції наступна: інфляційні збитки = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100 % - (сума боргу). Відповідно інфляційні збитки за серпень місяць 2019 року становлять: 150 грн = 50000 грн х 99,7 % / 100 % - 50000 грн (інфляційні збитки за серпень місяць відсутні); інфляційні збитки за вересень місяць 2019 року становлять: 350 грн = 50000 грн х 100,7 % / 100 % - 50000 грн (інфляційні збитки за серпень місяць відсутні); інфляційні збитки за жовтень місяць 2019 року становлять: 350 грн = 50000 грн х 100,7 % / 100 % - 50000 грн (інфляційні збитки за серпень місяць відсутні). Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.03.2020 року цивільна справа передана за підсудністю до Віньковецького районного суду Хмельницької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2020 року у Віньковецькому районному суді головуючим суддею визначено Волкову О.М. Ухвалою судді Волкової О.М. від 01.04.2020 року цивільну справу № 686/31436/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики прийнято до провадження, та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав повністю, просив задовольнити. Пояснив, що [PERSON] попросила його допомогти грішми, та він погодився надати їй у позику 50000 грн. А саме, 25000 грн він передав їй 26.06.2019 року, та 25000 грн - 30.06.2019 року, після чого 30.06.2019 року відповідачка власноручно написала розписку про отримання коштів у загальній сумі 50000 грн. Вказані кошти вона обіцяла віддати до 30.08.2019 року, проте досі не повернула, змінила номер телефону, та зв`язку позивач з нею не має. Представник відповідача [PERSON] -- [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Водночас не заперечувала щодо факту отримання відповідачкою від позивача коштів у сумі 50000 грн та написання її довірителькою розписки від 30.06.202019 року. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. За приписами ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом договору позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. З розписки, яка зберігалась у позивача і надана ним для дослідження у судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] 30.06.2019 року отримала від [PERSON] 50000 гривень, терміном на два місяці, тобто до 30.08.2019 року, про що розписалась шляхом проставлення власноручного підпису. Також сторони у розписці зазначили, що позика є безвідсотковою. Згідно з положеннями ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Незважаючи на невизнання позову стороною відповідача, договір позики ним не оспорювався. На підставі наведеного суд вважає, що укладений між сторонами договір позики, оформлений з дотриманням простої письмової форми, внаслідок його реального характеру є допустимим та достатнім доказом на підтвердження як факту укладення договору позики та його умов, так і факту передачі відповідачу позивачем коштів, і наявність невиконаних зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] за вказаним договором. Тому враховуючи, що [PERSON] отримала у борг гроші, зобов`язання за договором позики не виконала, кошти [PERSON] у встановлений строк не повернула, суд доходить висновку про доведення правових підстав для стягнення заборгованості по основному боргу з відповідачки на користь позивача, тобто 50000 гривень. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. За змістом розписки від 30.06.2019 року, позика між сторонами є безвідсотковою, у зв`язку з чим суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача 328,76 грн - 3% річних та 700,00 грн як інфляційних втрат. При вирішенні питання про судові витрати, суд згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial