Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що розташоване по [ADDRESS]. Вимоги обґрунтував тим, що на підставі договору дарування являється власником домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою. Крім нього, в даному будинку зареєстрований дядько позивача [PERSON], який є сином першого власника спірного житла. Відповідач понад десять років у даному будинку не проживає, спільного господарства з позивачем не веде, а на даний час перебуває у місцях позбавлення волі. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності і проти заочного розгляду справи не заперечує. З матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває у місцях позбавлення волі, а саме у Маневицькій виправній колонії №42. На адресу колонії були направлені матеріали позову та копія ухвали про відкриття провадження у справі із зазначенням часу та місця проведення судового засідання. 29.07.2014 року до суду надійшла копія ухвали Маневицького районного суду Волинської області у справі №164/1196/14-к від 15.07.2014 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання [PERSON] В порядку ч.9 ст.74 ЦПК України про час і місце судового засідання опубліковано судове оголошення у газеті «Волинь-нова», однак після таких заходів [PERSON] не з'явився, заперечень не надав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. З договору дарування житлового будинку №1046 вбачається, що дарувальник безоплатно передав [PERSON] у власність житловий будинок по [ADDRESS]. Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно стверджено, що позивач є власником будинку [ADDRESS]. Довідками №№193, 452 Бірківської сільської ради Любомльського району Волинської області стверджується, що з [PERSON] в вищевказаному будинку проживає його мати, дружина та син. Також разом з ними проживав [PERSON], який являється дядьком власника будинку. Протягом останніх десяти років відповідач в спірному будинковолодінні не проживає. Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ(майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.3 СК України, ст.64 ЖК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, ведуть спільне господарство мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування приміщенням. Згідно з ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, відповідач був зареєстрований в спірному житлі як член сім'ї першого власника будинку. Право власності на будинок перейшло до позивача, при цьому у договорі дарування відсутня умова збереження права відповідача на проживання в будинку. Відповідач до членів сім'ї позивача не належить і понад десять років в будинку не проживає. З наведеного вбачаються підстави для висновку, що у зв'язку із переходом права власності на будинок відповідач втратив право користування ним, через що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та доведеними і підлягають повному задоволенню Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати у формі судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved