Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У листопаді 2018 року Заступник військового прокурора Кіровоградського гарнізону в інтересах держави в особи Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору недійним та зобов`язання усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, просив: - визнати недійсним договір купівлі-продажу № 359 від 15 травня 2015 року, предметом якого є земельна ділянка та гараж, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди Міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницький в користуванні земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом знесення гаражу загальною площею 27 кв.м., що розташований на земельній ділянці за кадастровим номером №3510100000:37:329: 0087 за адресою: [ADDRESS] ; - скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0030 га, біля житлового будинку [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 637389935101, номер запису про право власності: 18834633); - стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь військової прокуратури Південного регіону України судовий збір. В обґрунтування поданого позову зазначено, що відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України, у випадках, передбачених законом, на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді. Повноваження прокурора закріплені, також ст. 56 ЦПК України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до яких підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, зокрема якщо захист цих інтересів неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. Приписами ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» та п. 1 «Положення про Міністерство оборони України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №671, п. 44 «Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями» і «Керівництва з обліку земель (земельних ділянок) в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України», затверджених наказом Міністра оборони України №483 від 22 грудня 1997 року (діючого на момент прийняття оскаржуваного рішення ради), встановлено, що Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок , які не використовуються Збройними Силами України. Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, підприємств і організацій Збройних Сил України, а порядок використання земель оборони встановлюється Законом. На розвиток наведеної норми Земельного кодексу України прийнято Закон України «Про використання земель оборони», ст. 2 якого встановлено, що військові частини та установи зобов`язані використовувати надані їм земельні ділянки відповідно до вимог земельного законодавства. Водночас, статтею 4 цього ж Закону визначений порядок використання земель оборони в господарських цілях. Згідно з п. 3.1 «Інструкції про порядок дій та вжиття заходів щодо недопущення самовільного захоплення,, незаконного вилучення земель оборони або нерухомого військового майна», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 14 липня 2008 року №348, у разі виявлення факту самовільного захоплення сторонніми особами земельної ділянки зі складу земель оборони або нерухомого військового майна, з використанням незаконних рішень місцевих органів самоврядування, органів державної влади, начальник квартирно-експлуатаційного відділу зобов`язаний подати до відповідного суду позовну заяву про скасування відповідного рішення про вилучення земельної ділянки з вимогами стосовно звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. Водночас, на порушення вимог «Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, представництва інтересів у судах і виконання рішень судів у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 грудня 2016 року №744, Міністерство оборони України заходи представницького характеру з питань захисту інтересів держави на землі оборони в тому числі земельну ділянку розташовану на розі [ADDRESS] не здійснювали. На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» військовою прокуратурою Кіровоградського гарнізону повідомлено суб`єкт владних повноважень - міністерство оборони України про необхідність представництва військовою прокуратурою інтересів держави в особі Міністерства оборони України та КЕВ м. Кропивницький у формі звернення до суду з цим позовом та участі в його розгляді. Згідно з державним актом на право постійного користування землею серії КР № 00000066 від 22 жовтня 1993 року (реєстраційний №136), виданого відповідно до рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 14 квітня 1993 року №269, Кіровоградській КЕЧ району (в теперішній час КЕВ міста Кропивницького) надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 1,13 га під будівництво житлових будинків та об`єктів соцкультпобуту на розі [ADDRESS] . Рішенням Кіровоградської міської ради від 10 березня 1994 року №195 вказана вище земельна ділянка збільшена на 1,645 га, тобто загальний розмір наданої Кіровоградській КЕЧ району в користування земельної ділянки складає 2,775 га. Вищевказані землі за формою власності відносяться до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Однак, рішенням Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року № 3157 громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано безоплатно у власність земельні ділянки біля житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 90 кв.м., за рахунок вищевказаних земель оборони, які належать на праві постійного користування КЕВ міста Кропивницького. На виконання вказаного незаконного рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року №3157 [PERSON] отримав державний акт на права власності на земельну ділянку від 05 травня 2010 року серії ЯИ № 690155 площею 0, 0030 га. В подальшому, виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, 09 серпня 2010 року прийнято рішення № 722 про оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності [PERSON] на гараж з присвоєнням адреси: [ADDRESS] . 11 серпня 2010 року на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № [NUMBER] , а саме на гараж, який розташований на спірній земельній ділянці КЕВ м. Кропивницького. У той же час, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року по справі № 2а-2813/10/1170, частково задоволено позов військового прокурора Кіровоградського гарнізону та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року № 3157. В подальшому, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2013 року по справі № 404/996/13-ц, яке набрало законної сили, визнано недійсним та скасовано державний акт від 05 травня 2010 року серії ЯИ № 690155 на право власності на земельну ділянку, виданий на ім`я [PERSON] . Окрім того, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2017 року по справі № 404/6479/15-ц визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 09 серпня 2010 року за №722 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № [NUMBER] від 11 серпня 2010 року. Також, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року по справі № 2а-2813/10/1170 встановлено приналежність спірної земельної ділянки до земель оборони. Не зважаючи на відсутність у [PERSON] відповідних правовстановлюючих документів, останнім на підставі договору купівлі-продажу № 359 від 15 травня 2015 року відчужено вказану земельну ділянку (кадастровий номер 3510100000:37:329:0087) площею 0,0030 га разом із розташованим на ній гаражем на користь [PERSON] . Вказано, що договір купівлі-продажу № 359 від 15 травня 2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , укладено всупереч актам цивільного законодавства, якими визначено особливий порядок відчуження земель оборони, а відтак останній спрямований на використання державної власності всупереч закону. На даний час відповідно до договору купівлі-продажу № 31 від 02 лютого 2017 року, спірна земельна ділянка (номер запису про право власності: 18834633) разом із розташованим на ній самочинно збудованим [PERSON] гаражем перебуває у володінні [PERSON] . Приймаючи до уваги набуття [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу №331 від 02 лютого 2017 року, укладеному з [PERSON] , який в свою чергу став її власником за договором купівлі-продажу №359 від 15 травня 2015 року, що не створює юридичних наслідків, розташування на вказаній земельній ділянці самочинно збудованого гаражу, оскільки всупереч вимогам закону останній розміщений на землях оборони, тобто на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети та щодо якої законодавчо встановлена заборона на її забудову подібними об`єктами нерухомості, [PERSON] зобов`язана усунути перешкоди міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницький в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0030 га, розташованої біля житлового будинку [ADDRESS] шляхом знесення гаражу, площею 27 кв.м. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час право власності на земельну ділянку, площею 0,0030 га та гараж розташований біля житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (реєстраційний номер майна: 637389935101, номер запису про право власності: 18834633, кадастровий номер: 3510100000:37:329:0087). Підставою для вчинення наведених реєстраційних дій стало набуття [PERSON] права власності на вказану земельну ділянку за договором купівлі-продажу №331 від 02 лютого 2017 року, укладеному з [PERSON] , який в свою чергу став її власником за договором купівлі-продажу №359 від 15 травня 2015 року, що не створює юридичних наслідків, з метою відновлення прав держави в особі Міністерством оборони України, як власника земельної ділянки, запис про проведену державну реєстрацію права власності [PERSON] (реєстраційний номер майна: 637389935101, номер запису про право власності: 18834633) внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, підлягають скасуванню. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 07 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання /а.с.68-69/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 лютого 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.92-93/. Прокурор військової прокуратури Кіровоградського гарнізону заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Представник Міністерства оборони України позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник Квартирно-експлуатаційного відділу м. Кропивницький підтримала заявлені позовні вимоги та просила задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином. Зі згоди представників позивачів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 4 ст.82 ЦПК України «Обставини, встановлені рішенням суду у господарській,цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом». Судом встановлено, що 22 жовтня 1993 року відповідно до рішення виконкому Кіровоградської міської ради від 14 квітня 1993 року № 269 видано Кіровоградській КЕЧ району державний акт на право постійного користування землею серії КР №000 000 66, відповідно якого надається у постійне користування 1.13 гектарів землі в межах гідно з планом землекористування. Землю надано у постійне користування під будівництво житлових будинків та об`єктів соцкультпобуту на розі [ADDRESS] -ні /а.с.13/. Рішенням Кіровоградської міської ради від 10 березня 1994 року № 195 вказана вище земельна ділянка збільшена на 1,645 га, тобто загальний розмір наданої Кіровоградській КЕЧ району в користування земельної ділянки складає 2,775 га. Вищевказані землі за формою власності відносяться до державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України. Рішенням Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року № 3157 громадянам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було передано безоплатно у власність земельні ділянки біля житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 90 кв.м., за рахунок вищевказаних земель оборони, які належать на праві постійного користування КЕВ міста Кропивницького. На виконання вказаного рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року № 3157 [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку від 05 травня 2010 року серії ЯИ № 690155 площею 0, 0030 га. Виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради, 09 серпня 2010 року прийнято рішення № 722 про оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності [PERSON] на гараж з присвоєнням адреси: [ADDRESS] /а.с.28/. 11 серпня 2010 року на підставі вказаного рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № [NUMBER] , а саме на гараж, який розташований на спірній земельній ділянці КЕВ м. Кропивницький. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року по справі № 2а-2813/10/1170, частково задоволено позов військового прокурора Кіровоградського гарнізону та скасовано рішення Кіровоградської міської ради від 16 лютого 2010 року №3157 «Про передачу [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] безоплатно у власність земельних ділянок по [ADDRESS] ) /а.с.18-21/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27 травня 2013 року по справі № 404/996/13-ц, визнано недійсним та скасовано державний акт від 05 травня 2010 року серії ЯИ № 690155 на право власності на земельну ділянку площею 0,0030 га, що розташована в [ADDRESS] житлового [ADDRESS] ) /а.с.22-25/. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 жовтня 2017 року по справі № 404/6479/15-ц визнано недійсним та скасовано рішення виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 09 серпня 2010 року за № 722 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно за № [NUMBER] від 11 серпня 2010 року /а.с.30-37/. Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2010 року по справі № 2а-2813/10/1170 встановлено приналежність спірної земельної ділянки до земель оборони. [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 359 від 15 травня 2015 року відчужено вказану земельну ділянку (кадастровий номер 3510100000:37:329:0087) площею 0,0030 га разом із розташованим на ній гаражем на користь [PERSON] . Відповідно до договору купівлі-продажу № 31 від 02 лютого 2017 року, спірна земельна ділянка (номер запису про право власності: 18834633) разом із розташованим на ній самочинно збудованим [PERSON] гаражем перебуває у володінні [PERSON] . Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку, площею 0,0030 га та гараж розташований біля житлового будинку [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] (реєстраційний номер майна: 637389935101, номер запису про право власності: 18834633, кадастровий номер: 3510100000:37:329:0087). За приписами ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору України, його першому заступнику та заступникам, керівникам регіональних та місцевих прокуратур, їх першим заступникам та заступникам. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Відповідно до частини 3 статті 23 цього Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке, зокрема, здійснює в установленому порядку відчуження військового майна, передачу його до сфери управління центральних чи місцевих органів виконавчої влади, інших органів, уповноважених управляти державним майном, самоврядним установам та організаціям, які провадять діяльність в інтересах національної безпеки і оборони, та в комунальну власність, готує пропозиції щодо зміни цільового призначення земельних ділянок Збройних Сил, надає згоду на вилучення земельних ділянок, які не використовуються Збройними Силами України. Як центральний орган виконавчої влади Міністерство оборони України є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Спори, які виникають внаслідок незаконного відчуження військового нерухомого майна з постійного користування військових частин, установ Збройних Сил України з порушенням встановленого законом порядку призводять до порушення інтересів держави у сфері оборони та зачіпають інтереси всього Українського народу, що у відповідності до вимог ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» покладає на прокуратуру України здійснення представницьких повноважень в суді. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Приписами статті 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Недійсний правочин відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Відповідно до ст. 42 Положення про порядок надання в користування земель (земельних ділянок) для потреб Збройних Сил України та основні правила користування наданими землями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 22 грудня 1997 року №483, землі, які виділені в користування Міністерству оборони України, забороняється займати для будівництва індивідуальних і кооперативних житлових будинків, гаражів, інших господарських будівель. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно відповідно до ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно з ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Спірним договором беззаперечно порушуються права та інтереси позивачів. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачів в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу № 359 від 15 травня 2015 року та зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди Міністерству оборони України та Квартирно-експлуатаційному відділу м. Кропивницький в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення гаражу. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно ч.ч. 3,4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Виходячи з того, що державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку здійснена на підставі нікчемного правочину, тому державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0030 га, біля житлового будинку № [ADDRESS] (реєстраційний номер майна: 637389935101, номер запису про право власності: 18834633) підлягає скасуванню. За таких обставин, аналізуючи наведене та приймаючи до уваги доводи позивачів та мотиви звернення до суду з даним позовом, який поданий в інтересах національної безпеки і оборони України, у зв`язку з невжиттям заходів щодо повернення незаконно відчуженого майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved