Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником будинку № 85 по вул. Челюскінців в с.Сартана м.Маріуполя Донецької області, який належить позивачу на підставі свідоцтва про спадщину за законом від 19.02.2016 року, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстраційним №3-77. У будинку зареєстровані вони з дружиною та їх син [PERSON] - відповідач у справі. З 2010 року він не проживає в зазначеному будинку, не сплачує комунальних послуг та не приймає участі в його утриманні. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 85 по вул. Челюскінців в с.Сартана м.Маріуполя Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 25.02.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з'являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 19.02.2016 року, виданого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] за реєстраційним №3-77, позивачу належить будинок № 85 по вул. Челюскінців в с.Сартана м.Маріуполя Донецької області, що також підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 43018262 від 19.02.2016 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 53838657 від 23.02.2016 року. Відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян,\~ у будинку № 85 по вул. Челюскінців в с.Сартана м.Маріуполя Донецької області зареєстрований відповідач з 16.08.1996 року. Відповідно до довідки про надання інформації № 03-12-12124, виданої 04.12.2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, з 16.08.1996 року і по теперішній час у будинку № 85 по вул. Челюскінців в с.Сартана м.Маріуполя Донецької області зареєстрований\~ відповідач [PERSON] Як вбачається з довідки виконавчого комітету Сартанської селищної ради м.Маріуполя Донецької області №2646 від 05.10.2018 року,\~ відповідач зареєстрований у [INFO]. Згідно акту від 12.10.2018 року, складеного депутатом округу № 6 виконавчого комітету Сартанської селищної ради м.Маріуполя Донецької області відповідач [PERSON] у будинку № 85 по вул. Челюскінців в с.Сартана м.Маріуполя Донецької області не проживає, що також підтверджується і актом, складеним квартальним вул. Челюскінців, від 08.11.2018 року, відповідно до якого відповідач [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2010 року. Знаходиться за межами України. Свідок [PERSON] в своїх письмових поясненнях вказала, що є дружиною позивача та матірю відповідача. Вона зареєстрована та проживає у [INFO]. Її син [PERSON] за вказаною адресою не проживає з 2010 року. Його місце знаходження не відомо. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідач є членом родини позивача, який більше восьми років у будинку не проживає, його особисті речі в ньому відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком № 85 по вул. Челюскінців в с.Сартана м.Маріуполя Донецької області. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved