Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 81 521 грн. 97 коп., 1000 грн. на оплату послуг щодо проведення оцінки з визначення матеріального збитку, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В подальшому позивач зменшив позовні вимоги, за заявою від 14.09.2016 року просив суд стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 28 296 грн. 10 коп., 1000 грн. на оплату послу щодо проведення оцінки з визначення матеріального збитку, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог вказав про те, що 19.03.2015 року по Столичному шосе в в м. Києві водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER], що належить ТОВ «Пром Енерго Продукт», не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо», д.н.з. [NUMBER], що належав позивач, внаслідок чого вказаний транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, № 140 від 27.03.2015 року, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження належного позивачу транспортного засобу становить 104 535 грн. 11 коп., а вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - 47 559 грн. 42 коп. Враховуючи факт виплати страхового відшкодування ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» у розмірі 19 263 грн. 32 коп., різницю у розмірі 28 296 грн. 10 коп. позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначили, що в якості доказу на обґрунтування завданих позивачу збитків, останній посилається на звіт № 140 від 23.03.2015 року. Однак, вказаний звіт не є належним доказом, крім того є таким, що складений з порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Також, позивачем не надано доказів понесення фактичних витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу. А оскільки, позивач відчужив транспортний засіб, відповідач позбавлений можливості заявити клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи з метою визначення дійсної вартості завданого позивачу матеріального збитку. Представник третьої особи ТОВ «Пром Енерго Продукт» у судовому засіданні також заперечував проти задоволення позовних вимог з аналогічних підстав. Представники ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та ПрАТ «Альфа Страхування» у судове засідання не з'явились, направивши заяви про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 19.03.2015 року приблизно о 08. год. 15 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER], по Столичному шосе в м. Києві не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим водій [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вказана обставина підтверджується постановою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.04.2015 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено дану постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Автомобіль марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] станом на час дорожньо-транспортної пригоди належав позивачу [PERSON], що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 999121, виданого ВРЕР № 12 УДАІ ГУМВС України в м. Києві 17.07.2012 року. В подальшому [PERSON] відчужено вказаний транспортний засіб, та відповідно до даних, наданих на запит суду Регіональним сервісним центром в м. Києві, станом на час розгляду справи транспортний засіб марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] належить гр. [PERSON] Транспортний засіб марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER], належить ТОВ «Пром Енерго Продукт», що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER]. Станом на час дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Пром Енерго Продукт». Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 140, завданого власнику транспортного засобу марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], складеного 27.03.2015 року суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON], вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування фізичного зносу складає 111 033 грн. 97 коп., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу становить 47 559 грн. 42 коп., вартість матеріального збитку становить 104 535 грн. 11 коп. Виплата страхового відшкодування за договором добровільного страхування ризиків, укладеним між [PERSON] та ПАТ «СК «Альфа Страхування», позивачу [PERSON] не здійснювалась, що стверджується довідкою від ПАТ «СК «Альфа Страхування» від 20.04.2015 року. 12.04.2014 року між ПрАТ «УАСК АСКА» та ТОВ «Пром Енерго Продукт» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано цивільно-правову відповідальність за шкоду життю, здоров'ю, майну третіх осіб, заподіяну під час керування транспортним засобом марки «Тайота», д.н.з. [NUMBER], що стверджується полісом серії АІ/0360048. 20.03.2015 року за замовленням ПрАТ «УАСК АСКА» складено звіт № 10/03/15, згідно якого вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], становить 22 083 грн. 83 коп. З урахуванням франшизи у розмірі 1000 грн., ПрАТ «УАСК АСКА» прийнято рішення про виплату [PERSON] суми страхового відшкодування у розмірі 19 263 грн. 32 коп., факт виплати стверджується платіжними дорученнями. За загальним правилом розмір відшкодування шкоди встановлюється законом або домовленістю сторін, а у разі наявності спору між сторонами - судом. Порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано ст. 82 ЦК України, крім того, відповідні роз'яснення надано у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, відповідно до яких при визначення розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо). Положеннями ст.ст. 1166, 1167 ЦК України передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи; моральної шкоди, завданої фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб'єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди. Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб'єктного складу відповідальних осіб (коли обов'язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб'єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 140, завданого власнику транспортного засобу марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], складеного 27.03.2015 року суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON], який надано позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, середня ринкова вартість КТЗ - 118 789 грн. 90 коп., ринкова вартість КТЗ станом на момент пошкодження складає 104 535 грн. 11 коп., вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу становить 111 033 грн. 97 коп., коефіцієнт фізичного зносу складає 0,7000, вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, становить 47 559 грн. 42 коп. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ та величини втрати товарної вартості за умови доцільності відновлювального ремонту. Вказаним звітом встановлено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ без урахування значення коефіцієнту фізичного зносу складових більша, ніж ринкова вартість КТЗ, внаслідок чого відновлювальний ремонт КТЗ є економічно недоцільним, матеріальний збиток у даному конкретному випадку дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, та становить 104 535 грн. 11 коп. Звертаючись до суду з позовом, позивач ставить питання про стягнення вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ у розмірі 47 559 грн. 42 коп., за вирахуванням суми страхового відшкодування, виплаченої ПрАТ «УАСК АСКА» у розмірі 19 263 грн. 32 коп. При цьому в ході розгляду справи судом встановлено, що транспортний засіб марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] відчужено на користь третьої особи. У судовому засіданні не виявилось можливим встановити ціну, за яку продано залишки транспортного засобу, яку можливо б було врахувати при встановленні збитку. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 15 постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст. 8 ЦК України, може застосовуватись не тільки страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки та відповідають за завдану шкоду. Так, транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, оскільки згідно наданого позивачем звіту № 140 від 27.03.2015 року, відновлювальний ремонт транспортного засобу марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER], є економічно недоцільним, у такому випадку питання про відшкодування шкоди позивачу повинно вирішуватись у відповідності до вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 11 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до положень якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тобто, суд розглядає справи в межах поданих вимог та позбавлений права за власною ініціативою і без клопотання сторони змінювати предмет, підставу позову, визначати обсяг позовних вимог, а так само спосіб захисту порушеного права, виходити за межі фактичної і юридичної сторони справи. Зазначені висновки викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» (п. 3 Постанови). З урахуванням викладеного, суд надходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed