Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну черговості у праві на спадкування, визнання права власності на частину спадкового майна. В обґрунтування позову зазначав, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1806, виданого 26.12.2005 року Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради, позивач [PERSON] та його брат [PERSON], є співвласниками квартири [ADDRESS]/вул. Тюленіна буд. 15, і кожному із них належить по ? частині вказаної квартири. У 1995 році [PERSON] через сімейні обставини переїхав на постійне проживання у вищевказану квартиру і позивач здійснював за ним постійний догляд, здійснював оплату всіх комунальних платежів, доглядав за братом та опікувався ним у період його хвороби, надавав матеріальну підтримку. 15.11.2010 року [PERSON] помер і з цього часу відкрилася спадщина на ? частину квартири. Усі витрати на поховання та його організацію здійснював позивач. [PERSON] є спадкоємцем другої черги після померлого рідного брата [PERSON], який прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки проживав із померлим братом та вів з ним спільне господарство. Проте, згодом, після того, як він вирішив оформити свої спадкові права, позивач дізнався, що донька померлого брата, відповідач по справі, [PERSON], яка ніколи не спілкувалася зі спадкодавцем, майже сорок років, подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням положень ст. 1259 ЦК України, позивач просив суд змінити черговість спадкування та надати [PERSON] право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги [PERSON] та визнати за ним право власності на ? частину квартири [ADDRESS]/вул. Тюленіна буд. 15 в порядку спадкування за законом після смерті 15.11.2010 року [PERSON]. В судових засіданнях, які проводились по вказаній справі, представник позивача позовні вимоги підтримував у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у ній. У останнє судове засідання представник позивача надав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі , не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] неодноразово викликалася судом у судові засідання, проте жодного разу до суду не зявилась, судова кореспонденція направлялася відповідно до вимог ЦПК України, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання відповідача, проте судові повістки поверталися до суду не врученими з відмітками поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України, дає підстави вважати, що відповідач належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, тому, зі згоди представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача, вислухавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши встановлені обставини у сукупності, суд доходить наступних висновків. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі ст. ст. 1261-1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Судом встановлено, що 15.11.2010 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС № 258603, виданим повторно Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції 21.03.2013 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину квартири [ADDRESS]/вул. Тюленіна буд. 15 в м. Запоріжжя, право власності на яку зареєстровано за спадкодавцем на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1806, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 26.12.2005 року. Позивач у справі [PERSON] є рідним братом померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження [PERSON], серія ЯІО № 987573 та [PERSON] серії ІІІ-ЖС № 36279., тобто є спадкоємцем другої черги, який постійно проживав із померлим братом по день його смерті. Спадкоємцем першої черги після померлого [PERSON] є його донька відповідач у справі, [PERSON], яка згідно матеріалів спадкової справи № 30-2011, заведеної Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою у встановлений законодавством строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька, проте на момент розгляду справи своїх спадкових прав на спадкове майно не оформила. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як розяснено в п. 6 Постанови №7 ВСУ від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Як пояснювали у судовому засіданні допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які тривалий час були друзями померлого померлого, [PERSON] постійно проживав, в тому числі і на момент своєї смерті, разом із своїм братом за адресою: м. Запоріжжя, вул. Воззєднання України буд. 2/[ADDRESS]. Останнім часом, приблизно з 2007 року, він тяжко хворів, а перед смертю взагалі не міг себе самостійно забезпечувати, оскільки він не міг навіть вставати із ліжка. Весь побут, догляд за померлим та його забезпечення покладалося на брата померлого [PERSON], який був значно молодше. Похованням [PERSON] також займався його брат. Доньку померлого свідок [PERSON], який дружив з ним з 1975 року ніколи не бачив, а свідок [PERSON], який перебував у близьких дружніх відносинах з померлим з 1969 року, бачив лише один раз у 2009 році. Згідно довідки КП «ВРЕЖО № 13» від 28.04.2011 року, [PERSON], [INFO], був прописаний та постійно проживав за адресою: [INFO]/[ADDRESS], з 19.05.1989 року по день його смерті 15.11.2010 року. Згідно довідки КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня № 9» від 10.04.2008 року, [PERSON], знаходився на лікуванні 9-ої міської лікарні з 27.02.2008 року по 09.09.2008 року з діагнозом: екстракція катаракти обох очей, потребує постійного по стороннього догляду та супроводу. Зазначені вище обставини, на думку суду, підтверджують той факт, що [PERSON] протягом останнього часу, внаслідок хвороби, потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування, яку отримував саме від свого брата [PERSON], а спадкоємець першої черги, донька померлого, про свого батька не піклувалася і навіть з ним не спілкувалася. Зважаючи на встановлені по справі обставини, суд доходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про зміну черговості у спадкуванні є доведеними та обґрунтованими, у звязку з чим вказані позовні вимоги підлягають задоволенню Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права власності на частину спадкової квартири, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи право власності на ? частину квартири було зареєстровано у встановленому законом порядку за [PERSON] Проте, оригінал правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло № 1806 від 26.12.2005 року, було втрачено відповідачем у звязку з чим останній звертався до районної адміністрації по Орджонікідзевському району Запорізької міської ради про видачу дублікату, але листом від 12.09.2013 року № Н-0097 позивача повідомлено про неможливість видачі дублікату свідоцтва про право власності на житло. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі смерті власника. На підставі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати право власності за позивачем на ? частину квартири [ADDRESS]/вул. Тюленіна буд. 15 в м. Запоріжжі, в порядку спадкування після померлого 15.11.2010 року [PERSON], оскільки відсутність правовстановлюючого документу у спадкоємця, за умови, що право власності спадкодавця підтверджено матеріалами справи, не може бути підставою для відмови в оформленні спадщини

Outcome: approved