Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 28.05.2011 року, від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що сім'я фактично розпалася, сторони з січня 2018 року проживають окремо, з цього часу спільного господарства не ведуть, між ними було втрачено почуття любові та взаємоповаги, збереження сім'ї неможливе, позивач просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Ухвалою від 04.12.2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 18.02.2019 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з*явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з*явився, подав заяву розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку, що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до ст.105,110 СК України за позовом одного із подружжя шлюб припиняється внаслідок його розірвання на підставі рішення суду. Як передбачено ст.112 ч.2 СК України,суд постановляє рішення про розірвання шлюбу,якщо буде встановлено,що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них,інтересах їхніх дітей,що мають істотне значення. Судом встановлено та перевірено доказами, що 28.05.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом РАГС Приморського району Комітету по справам РАГС Уряду Санкт-Петербургу, актовий запис № 1217, про що надана копія свідоцтва про укладення шлюбу. Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], про що надана копія про народження серії [NUMBER] Сторони припинили шлюбні відносини на січня 2018 р.,взаємини подружжя не підтримують,спільного господарства не ведуть,взаємних прав та обов*язків не виконують. На думку суду,шлюб між сторонами не може бути збережений,їх взаємини свідчать про відсутність ознак сім*ї,примирення між ними за такий тривалий час не відбулося. Факти,встановлені судом,приводять до висновку,до шлюб між сторонами розпався остаточно,спільне життя сторін як подружжя і збереження сім*ї неможливе,оскільки збереження шлюбу можливо на паритетних засадах,почуттях взаємної любові та поваги,взаємодопомоги та підтримки,тобто на тому,що є морально-правовою основою шлюбу. Конкретні обставини даної справи вказують на те,що сторони не мають наміру відновлювати шлюбні стосунки. За таких обставин подальше формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивача та відповідача,порушує особисті інтереси, що мають істотне значення, протирічить ч.1 ст.51 Конституції України про добровільну згоду жінки та чоловіка на перебування в шлюбі. Оскільки позивачем не було заявлено вимогу щодо зміни прізвища, суд відповідно до ст.. 53 СК України, залишає позивачці прізвище набуте при реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved