Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У лютому 2021 року позивачі звернулися до суду з позовом до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправною відмову на приватизацію квартири та зобов`язання вчинити дії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.12.1999 відповідно до розпорядження органу приватизації Державного підприємства «Придніпровська залізниця» [PERSON] та членами його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS] загальною площею 69,37 м2. У 2002 році [PERSON] з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» перевели на роботу до центрального апарату АТ «Укрзалізниця» в місто Київ та на підставі ордеру на жиле приміщення від 07.04.2003 № 02595 серія Б, надали для проживання квартиру в [ADDRESS] . На думку позивачів, оскільки, загальна площа приватизованої квартири [ADDRESS] складає 69,37 кв. м., а відповідно до законодавства України, сім`я у складі 4 осіб (наймачів) має право на безоплатну приватизацію 94 кв. м. державного житлового фонду, то в [PERSON] і членів його сім`ї є право на приватизацію квартири з частковою доплатою в [ADDRESS] , де вони на даний час проживають. Разом з тим, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація розглянувши подану заяву від 10.12.2020 про приватизацію житла, листом від 29.12.2020 № 105/01-2439/В-100 відмовила [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у приватизації квартири державного житлового фонду з частковою доплатою в [ADDRESS] ., мотивуючи свою відмову відсутністю правових підстав для здійснення приватизації зазначеної квартири. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.02.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Відповідач подав відзив на позов, в якому зазначено, що рішення про відмову органу приватизації державного житлового фонду Печерської районної в м. Києві державної адміністрації є правомірним, оскільки позивачі не виконали всіх необхідних вимог законодавства та не надали визначеного переліку документів для приватизації квартири з частковою доплатою в [ADDRESS] . В судове засідання з`явилися представники сторін. Представник позивачів підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на доводи викладені у письмовому відзиві на позовну заяву. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд, розглянувши справу у судовому засіданні, заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, встановив наступні обставини та прийшов наступних висновків. Судом встановлено, що 21.12.1999 відповідно до розпорядження органу приватизації Державного підприємства «Придніпровська залізниця» [PERSON] та членами його сім`ї [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була приватизована квартира [ADDRESS] загальною площею 69,37 м2. Бюро приватизації 21.12.1999 внесло запис до паспортів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що під час приватизації квартири [ADDRESS] , [PERSON] і члени його сім`ї використали право на безоплатну приватизацію житла в обсязі 17,34 кв. м. при нормі 23,5 кв. м. загальної площі. На запит позивача [PERSON] , Регіональна філія «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» видала довідку від 10.06.2019, відповідно до якої підтвердила приватизацію за вказаними особами квартири [ADDRESS] загальною площею 69,37 кв. м. У 2002 році [PERSON] з Державного підприємства «Придніпровська залізниця» переведено на роботу до центрального апарату АТ «Укрзалізниця» в місто Київ. Відповідно до протоколу № 3 від 12.03.2003 спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету апарату Укрзалізниці та на підставі ордеру на жиле приміщення від 07.04.2003 № 02595 серія Б, [PERSON] та членам його сім`ї була надана для проживання квартира в [ADDRESS] , в якій на даний час зареєстровані і проживають [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Звернувшись до Головного офісу АТ «Ощадбанк» з проханням про відкриття приватизаційного депозитного рахунку і видачі довідки про невикористані [PERSON] і членами його сім`ї житлові чеки під час приватизації квартири [ADDRESS] для приватизації з частковою доплатою квартири в [ADDRESS] , Головний офіс АТ «Ощадбанк», повідомив, що для цього необхідно звернутися за місцем проживання до органу приватизації державного житлового фонду Печерської районної в місті Києві державної адміністрації для складання додаткових списків для [PERSON] і членів сім`ї, які на даний час проживають за вказано адресою і передачі їх до установи АТ «Ощадбанк» в Печерському районі міста Києва. Після вирішення даного питання, для відкриття приватизаційних депозитних рахунків в установі АТ «Ощадбанк» Печерського району міста Києва, необхідно звернутися до такої установи з паспортами і приватизаційними платіжними дорученнями виданими органом приватизації державного житлового фонду Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Також, Філія-Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» довідкою від 16.09.2020 № 504 підтвердила, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] списки на приватизацію державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS] не надавались і житлові чеки не використано. Позивачі подали до органу приватизації державного житлового фонду Печерської районної в місті Києві державної адміністрації заяву від 10.12.2020 необхідні документи для складання додаткових списків і приватизації з частковою доплатою квартири державного житлового фонду за адресою: [ADDRESS] ., в якій на даний час зареєстровані і проживають. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація розглянувши подану заяву від 10.12.2020 про приватизацію житла, листом від 29.12.2020 року № 105/01-2439/В-100 відмовила [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] у приватизації квартири державного житлового фонду з частковою доплатою в [ADDRESS] ., мотивуючи свою відмову відсутністю правових підстав для здійснення приватизації зазначеної квартири. Вважаючи, що відмова відповідача в оформленні приватизації квартири [ADDRESS] є протиправною, необґрунтованою, суперечить нормам Конституції України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» і порушує їх законні права на приватизацію квартири державного житлового фонду в якій вони зареєстровані і проживають, позивачі звернулися з цим позовом до суду. Згідно з ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла, а втручання публічної влади у здійснення цього права допускається у виключних випадах, в тому числі задля захисту прав та свобод інших осіб. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 345 ЦК України, фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т.ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація здійснюється шляхом: -безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю; -продажу надлишків загальної площі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках громадянам України, що мешкають в них або перебувають в черзі потребуючих поліпшення житлових умов. Передача у власність громадян житлових приміщень у гуртожитках здійснюється з одночасною передачею їм у спільну сумісну власність допоміжних приміщень (приміщень загального користування). Згідно зі ст. 4 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», житлові чеки - це приватизаційні папери, які одержуються всіма громадянами України і використовуються при приватизації державного житлового фонду. Вони можуть також використовуватись для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). Відповідно ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Склад документів і порядок їх оформлення при приватизації житла визначено пунктами 18-31 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 (Положення №396). Так, пунктом 18 Положення № 396 передбачено необхідний перелік документів для приватизації державного житлового фонду, які громадянин надає до органу приватизації, а саме: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі. У деяких випадках додаються інші документи: нотаріальна довіреність, копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації, які передбачені діючим законодавством; копія свідоцтва про розірвання шлюбу, копія рішення суду, довідка про використання житлового чеку з Ощадного банку України, тощо. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка (довідки) видана(і) органом приватизації за попереднім(и) місцем (місцями) проживання (після 1992 року), щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду (крім території проведення антитерористичної операції та тимчасово окупованої території). У відповідності до ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. За розглядом наданих позивачем документів з`ясувалось, що відомості про використання житлових чеків відсутні, тобто наданий неповний пакет документів, що йде врозріз вимогам діючого законодавства України. Громадянином до органу приватизації подається, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду. При дослідженні поданих позивачами документів, судом було встановлено, що позивачами було подано не весь пакет документів, передбачених Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, зокрема, не було надано інформації щодо місць попереднього проживання та не використання права на приватизацію державного житлового фонду у період з 1992 по 29.07.2000, залишок житлових чеків що прямо передбачено положенням, а відтак, на думку суду, права позивачів порушені не були та їм було обґрунтовано відмовлено у приватизації квартири за відсутності передбачених Положенням документів. Тобто у разі надання повного пакету документів, що передбачено вимогами Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» питання приватизації вищевказаного житлового приміщення буде реалізовано. Виходячи з вимог закону Печерська районна в місті Києві державна адміністрація наділена дискреційними повноваженнями. Дискреційні повноваження - це сукупність прав і обов`язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта. Таким чином, Печерська районна в місті Києві державна адміністрація, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке вона вважає найкращим в залежності від певних обставин, що відповідає нормам чинного законодавства на підставі наявних документів. Як вбачається зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи N (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.80 на 316-й нараді під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим нормам судочинства України не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. У разі задоволення вимог позивача буде мати місце перебирання на себе функції органу, який законом уповноважений на прийняття таких рішень за результатами розгляду відповідних матеріалів, відповідно до вимог закону. Позивач не позбавлена можливості звернутись до відділу приватизації для повторного вирішення питання про приватизацію, надавши, передбачені положенням документи. Згідно статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, оцінивши доводи сторін, перевіривши обставини справи в сукупності з наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Outcome: dismissed