Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

у лютому 2016 року [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Зазначила, що 07 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, зареєстровано шлюб, між нею та відповідачем, про що зроблено актовий запис № 329. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO], який проживає разом з матір'ю. Сімейне життя подружжя склалося невдало із-за несумісності характерів, різних поглядів на життя, сімейні відносини та ведення домашнього побуту. За таких обставин сторони втратили почуття поваги та любові один до одного і це стало основною причиною розпаду їх сім'ї. З весни 2014 року вони припинили шлюбні відносини, ведуть роздільне господарство, мають окремі бюджети та проживають в різних місцях. Кожен з них живе своїм життям, своїми інтересами і в подальшому на примирення позивачка не згодна. Вважає, що шлюб з відповідачем носить формальний характер і єдиним виходом із цієї ситуації є розірвання шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам малолітнього сина. За час шлюбу сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] шляхом укладення між позивачем та Іпотечним центром «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» договору № 4 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 26 липня 2011 року. На підставі цього між позивачем та ТОВ «Територіальне міжгосподарське об'єднання «ЛІКО-ХОЛДІНГ» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав від 09 серпня 2011 року.. 20 серпня 2013 року було підписано Акт виконання зобов'язань на підтвердження отримання позивачем документів, що підтверджують оформлення та реєстрацію прав власності на об'єкт фінансування. Оформлення права власності на квартиру було здійснено в 1/3 частці на позивача, 1/3 частка на відповідача [PERSON] та 1/3 частка на спільного малолітнього сина. Оформлену на позивача 1/3 частки квартири [ADDRESS], вона подарувала 14.12.2013 року синові [PERSON] Таким чином об'єктом права спільної сумісної власності подружжя залишилася 1/3 частка квартири [ADDRESS], оформлена на відповідача [PERSON] Ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 20.02.2016 року становить 1 465 900 грн., про що є консультаційний висновок від 30.01.2017 року, а 1/3 частка коштує 488 633,33 Крім того, позивачем було приватизовано кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], яка є її особистою власністю. Просить визнати 1/3 частку квартири [ADDRESS], оформлену на відповідача спільною власністю подружжя, при поділі майна виділити їй у власність 1/3 частку спільної квартири, а відповідачу в рахунок компенсації вартості його частки в праві спільної сумісної власності, передати у власність належну позивачу кімнату [ADDRESS]. Позивач подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. В заяві просила не стягувати з відповідача судових витрат, оскільки вони сплачені сторонами порівну. Відповідач через канцелярію суду надав заяву, про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив про визнання позову повністю та безумовно. В своїй заяві вказав про те, що таке визнання позовних вимог не порушує ні його права ні права позивача, ні права інших осіб, просить позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що 07.09.2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, зареєстровано шлюб сторін, про що зроблено актовий запис № 329. Від цього шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO], який проживає разом з матір'ю. За час шлюбу сторонами придбана квартира за адресою: [ADDRESS] шляхом укладення між [PERSON] та Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» договору № 4 про обслуговування коштів для будівництва (придбання) доступного житла від 26 липня 2011 року. 20 серпня 2013 року між [PERSON] та Іпотечним центром було підписано Акт виконання зобов'язань, оформлення та реєстрацію прав власності на об'єкт фінансування. Оформлення права власності на квартиру було здійснено по 1/3 частці на [PERSON], [PERSON] та малолітнього сина [PERSON] Ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 20 лютого 2016 року становить 1 465 900 грн., що підтверджується консультаційним висновком від 30.01.2017 року, 1/3 її частка коштує 488 633,33 (1 465 900 : 3 = 488 633,33) грн. Крім цього того, [PERSON] було приватизовано кімнату в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 06 жовтня 2014 року та яка є її особистою власністю. Відповідно до ч. 1 статті 60 Сімейного кодексу України: майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо.) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року: спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З cm. 368 ЦК), відповідно до частин 2, З cm. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Згідно з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За змістом ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач подав до суду заяву, в якій визнає позов повністю та безумовно. Визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси сторін у справі, їх неповнолітнього сина [PERSON] та інших осіб, тому суд, з урахуванням наведених положень ст.175 ЦПК України, вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В зв'язку з чим необхідно шлюб між сторонами розірвати; припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та визнати за позивачем [PERSON] право власності на 1/3 частку цієї квартири. Припинити за позивачем [PERSON] право власності на кімнату [ADDRESS] та визнати за відповідачем [PERSON] право власності на кімнату [ADDRESS] в рахунок компенсації за припинення його права спільної сумісної власності на 1/3 частку квартири [ADDRESS]. На підставі наведеного, ст.ст. 21, 24, 60, 61, 70, 71, 104, 105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved