Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до позичальника [PERSON] та його дружини [PERSON] про стягнення із них у солідарному порядку боргу за договором позики у розмірі 177 000 доларів США, що еквівалентне на час подачі позову 2 297 460 грн., суми штрафу в розмірі 82 600 грн., 3% річних у розмірі 40 757 грн. 36 коп. та інфляційних втрат у розмірі 314 545 грн. 10 коп. В процесі розгляду справи [PERSON] збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] у солідарному порядку борг за договором позики у розмірі 177 000 доларів США, що еквівалентне на час розгляду справи 4 601 044 грн., суми штрафу в розмірі 943 600 грн., 3% річних у розмірі 125 196 грн. 50 коп. та інфляційних втрат у розмірі 1 401 473 грн. 43 коп. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що 25.04.2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно нотаріально посвідченого договору, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 1 442 550 грн., що еквівалентно 177 000 доларів США на день укладення цього договору з умовою, що [PERSON] поверне вказані кошти до 25.10.2013 року включно. Згідно графіку платежів визначено щомісячні строки оплати 25.05.2013 року, 25.06.2013 року, 25.07.2013 року, 25.08.2013 року, 25.09.2013 року по 4 500 доларів США з оплатою цієї суми в гривнях за комерційним курсом банку «Дельта Банк» на день сплати чергових платежів та 25.10.2013 року оплата 154 500 доларів США. За умовами договору у разі несплати чергового платежу згідно вказаного графіку нараховується штраф у розмірі 200 грн., за кожен день такого прострочення, який за підрахунками позивача у період з 25.11.2013 року до 26.02.2016 року склав 943 600 грн. Також, позивач здійснює нарахування на суму боргу 3% річних у розмірі 125 196 грн. 50 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1 401 473 грн. 43 коп. в порядку ст. 625 ЦК України. При цьому, оскільки за твердженням позивача договір позики укладено зі згоди дружини позичальника [PERSON], а грошові кошти які були одержані за цим договором є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, просив стягнути заборгованість із відповідачів у солідарному порядку. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання в черговий раз не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені належним чином, доказів поважності причини неявки суду не надали. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про день та час розгляду справи суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача встановив наступне. Згідно нотаріально посвідченого Договору позики від 25.04.2013 року позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошові кошти у сумі 1 442 550 грн., що еквівалентно на день укладення даного договору 177 000 доларів США із терміном повернення позики до 25.10.2013 року включно. Згідно графіку платежів визначено щомісячні строки оплати 25.05.2013 року, 25.06.2013 року, 25.07.2013 року, 25.08.2013 року, 25.09.2013 року по 4 500 доларів США з оплатою цих сум в гривнях за комерційним курсом банку «Дельта Банк» на день сплати чергових платежів та 25.10.2013 року оплата 154 500 доларів США. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт існуючого боргу [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 177 000 доларів США жодними доказами спростований не був. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти встановленим Національним банком України на день платежу. Таким чином, враховуючи наявні докази у справі, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення із [PERSON] 177 000 доларів США заборгованості (станом на 05.04.2016 року, що є днем подачі заяви про збільшення позовних вимог за офіційним курсом НБУ і складає 4 601 044 грн.) законними та обґрунтованими. За умовами договору у разі несплати чергового платежу згідно вказаного графіку нараховується штраф у розмірі 200 грн., за кожен день такого прострочення. Згідно розрахунку кількість днів прострочення: І-го платежу до 26.02.2016 року склала 862 днів; ІІ-го платежу до 26.02.2016 року склала 832 дні; ІІІ-го платежу до 26.02.2016 року склала 801 день; ІV-го платежу до 26.02.2016 року склала 770 днів; V-го платежу до 26.02.2016 року склала 742 дні; VІ-го платежу до 26.02.2016 року склала 711 днів. Враховуючи зазначене, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення із [PERSON] штрафу за договором у розмірі 943 600 грн. підлягають задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% річних від простроченої суми, що підлягають сплаті позичальником на користь позивача нараховуються відповідно до ст. 625 ЦК України з наступного дня після терміну визначеного у вимозі про повернення коштів, що була отримана боржником і є відповідальністю за несвоєчасне повернення позики. Період прострочення повернення коштів рахується окремо по кожній із сум передбачених у графіку повернення платежів із врахуванням визначених дат повернення, а отже загальна сума 3% річних за період прострочення складає 125 196 грн. 50 коп. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, то норми ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобов'язання, яке визначене договором у гривні. З огляду на зазначене, позовні вимоги [PERSON] про стягнення суми витрат від інфляції за договором позики грошовий еквівалент зобов'язання у якому визначено в іноземній валюті не підлягають до задоволення. Зі змісту ст. 65 СК України вбачається, що договір, укладений одним із подружжя створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. При цьому, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження використання [PERSON] позики отриманої за договором від 25.04.2013 року в інтересах сім»ї, що виключає можливість стягнення заборгованості у солідарному порядку з дружини позичальника. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є особою яка постраждала від наслідків Чорнобильської катастрофи і звільняється від сплати судового збору. За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] 6 890 грн. судового збору на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial