Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість з квартирної плати та за комунальні послуги у розмірі 20\~609,10 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що у будинку, який знаходиться на балансі Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро та закріплений на праві оперативного управління за військовою частиною [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований та фактично проживає [PERSON] . Громадянин [PERSON] тривалий час не здійснює оплату квартплати та плати за житлово-комунальні послуги, заборгувавши військовій частині [NUMBER] за період з червня 2015 року по квітень 2017 року 20\~609,10 грн. На сьогоднішній день заборгованість перед військовою частиною [NUMBER] не погашена. Відповідачу позивачем направлялись письмові вимоги про сплату заборгованості, однак сума боргу відповідачем не сплачена. У зв`язку з викладеним, Військова частина [NUMBER] вирішила звернутись до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Судом встановлено, що Військова частина [NUMBER] (ідентифікаційний код [NUMBER] ) здійснює діяльність у сфері оборони, дата первинної реєстрації 21 травня 1998 року, що підтверджується Довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України № 804/12, виданою 13 листопада 2012 року Головним управлінням оборонного та мобілізаційного планування Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (а.с. 7). За військовою частиною [NUMBER] на праві оперативного управління закріплена та обслуговувалась до 01 травня 2017 будинкоуправлінням військової частини будівля, розташована за адресою: [ADDRESS] , яка перебуває на балансі квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро та є власністю Міністерства оборони України, що підтверджується довідкою № 155 від 03 червня 2019 року, виданою Військовою частиною [NUMBER] (а.с. 11). У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по квартплаті та за комунальні послуги, зазначивши, що [PERSON] зареєстрований та фактично проживає у квартирі [ADDRESS] . У відповідності до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1 та 2 статті 77 ЦПК України). Отже, законом передбачений обов`язок сторін подавати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень. Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі. Згідно приписів ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Однак, в судовому засіданні встановлено, що позивач в обгрунтування своїх позовних вимог та доведення перед судом вказаних у позові обставин, не надав суду належних, допустимих, достовірних, переконливих та достатніх доказів. Так, згідно відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] , з 25 лютого 1992 року значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17). Позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що відповідач [PERSON] дійсно проживає та у період з червня 2015 року по квітень 2017 року проживав за адресою: [ADDRESS] , а також є споживачем комунальних послуг за вказаною у позові адресою. Більш того, з Акту, складеного заступником командира військової частини [NUMBER] підполковником [PERSON] , начальником комендантської дільниці пр.ЗСУ Уманець В.Ш., мешканцями військового містечка № [NUMBER] [PERSON] ( [ADDRESS] ) та [PERSON] ( [ADDRESS] ), затвердженого командиром військової частини [NUMBER] полковником [PERSON] від 18 червня 2019 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] була надана під час проходження військової служби в 1992 році ст. прапорщику [PERSON] на сім`ю у складі 5 осіб: він, дружина і троє дітей. Після смерті батьків в квартирі залишилось троє синів. Останнім часом (до 2010 року) в квартирі мешкав [PERSON] з сім`єю. З 2010 року в квартирі ніхто не мешкає (а.с. 10). Отже, судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , з 2010 року ніхто не проживає. Водночас, предметом позову по даній справі є стягнення заборгованості за комунальні послуги за період з червня 2015 року по квітень 2017 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи надану позивачем Довідку з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію № 375 від 18 червня 2019 року (а.с. 9), суд зауважує, що факт реєстрації відповідача за вказаною у позові адресою, не свідчить про споживання комунальних послуг. Крім того, вказана довідка суперечить відомостям, викладеним у вищезазначеному Акті від 18 червня 2019 року, долученому самим позивачем до позовної заяви, в якому зазначено, що з 2010 року у квартирі [ADDRESS] ніхто не проживає, а також наданій на запит суду відповіді з Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, у якій вказано, що з 25 лютого 1992 року [PERSON] значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Будь-яких належних та допустимих доказів того, що між позивачем та відповідачем наявні договірні відносини щодо надання квартири для проживання, матеріали справи не містять, як відсутні і докази того, що [PERSON] проживає у вищевказаній квартирі та споживає комунальні послуги, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити чи мали місце обставини, викладені позивачем у позовній заяві. Крім того, позивачем у позовній заяві жодним чином не обґрунтовано підстав звернення до суду з даним позовом саме до [PERSON] , оскільки з довідки-витягу з особового рахунку о/р № [NUMBER] вбачається, що квартирна плата та комунальні послуги за квартиру [ADDRESS] нараховувались на трьох осіб: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8), однак даний позов пред`явлений лише до [PERSON] . При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що заявлені Військовою частиною\~ [NUMBER] позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості з квартирної плати та за комунальні послуги у розмірі 20\~609,10 грн. є недоведеними. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Військової частини [NUMBER] слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати Військової частини\~ [NUMBER] по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та

Outcome: dismissed