Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулася до Корабельного районного суду міста Миколаєва з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини. Свої вимоги\~позивач мотивувала\~тим,\~що з\~відповідачем [PERSON] \~уклала шлюб,\~який зареєстрували\~08.07.2016\~в Центральному\~районному у\~місті Миколаєві\~відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Миколаївській\~області.\~Від спільного\~шлюбу сторони\~мають доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка проживає\~разом з\~нею і\~перебуває на\~її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. У зв`язку з цим, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.02.2019 і до досягнення дитиною повноліття. 04.04.2019 в порядку пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України справа надійшла до Ленінського районного суду міста Миколаєва. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач тривалий час добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча є особою працездатного віку, інших утриманців немає. Зазначає, що доньку всім необхідним забезпечує самостійно та коштів на її потреби не вистачає. Крім того, вона сплачує комунальні послуги, ціни на які на теперішній час є дуже високими. Згоди з відповідачем щодо утримання дитини не досягнуто, тому вимушена звернутись до суду. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, посилаючись на те, що відповідач не має постійної роботи та перебуває на обліку в державній службі зайнятості, а тому може сплачувати аліменти в розмірі 1000,00 грн. Крім того, з лютого по червень надавав матеріальну допомогу на дитину шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позивача щомісячно в розмірі 1135,00 грн. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 08.07.2016 між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Центральним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 370 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від спільного\~шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Державного центру зайнятості Миколаївської районної філії № 291 від 15.07.2019 відповідач [PERSON] з 05.07.2019 перебуває на обліку як безробітний в Миколаївській районній філії Миколаївського ОЦЗ. Платіжними квитанціями від 16.07.2019 відповідач підтвердив сплату аліментів за лютий х червень 2019 року в розмірі 1135,00 грн. щомісячно. Оплата здійснено п`ятьма платежами в один день. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 51 Конституції України\~передбачено обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Згідно частини 2\~статті 141 СК України\~розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Абзацом першим пункту 17 \~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до частини 3\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною першою\~статті 182 СК України\~встановлено перелік обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. При цьому визначальним є розмір аліментів, який спроможний забезпечити гармонійний розвиток дитини, що покладається законом порівно на кожного з батьків. З огляду на викладене, оцінивши в сукупності наявні в справі докази та враховуючи вікову категорію малолітньої дитини та звичайні її потреби, стан здоров`я дитини, позивача та відповідача, який є фізично здоровою особою працездатного віку, а тому зобов`язаний на рівні з іншою стороною приймати участь в утриманні дитини, забезпечуючи їй гармонійний розвиток, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог та стягнення з відповідача щомісячно аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 грн., з індексацією відповідно до закону, який є вищим ніж гарантований мінімальний розмір аліментів, встановлений законом та враховує матеріальне становище обох сторін. Підстав для стягнення аліментів з 01.02.2019, як просить позивач суд не вбачає, оскільки до відповідно положень статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 13.02.2019. Стягнення аліментів за минулий період можливе лише, якщо одержувач аліментів доведе, що ним вживалися заходи до їх стягнення з відповідача за минулий період, що в даному випадку відсутнє. Також відсутні підстави для встановлення мінімального розміру аліментів на рівні 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки стягнення аліментів здійснено в твердій грошовій сумі. Щодо сплати відповідачем коштів на утримання дитини за лютий червень 2019 року, що здійснено п`ятьма платежами 16.07.2019, тобто напередодні судового засідання, суд розцінює такі дії відповідача, як намагання уникнути відповідальності. При цьому, обраний відповідачем розмір утримання не є достатнім та рівномірним розміру утримання дитини, який надається іншою стороною. Крім того, потреби дитини є постійними, а тому надання їй утримання має бути регулярним, постійним та достатнім. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial