Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У листопаді 2020 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (надалі - ДСЗН) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебував на обліку в УСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради та одержував вказану щомісячну адресну допомогу з 02.04.2015 року по 01.10.2015 року. При отриманні листа з УСЗН Вишегородської РДА Київської області №2206 від 28.08.2015 року, було встановлено, що у період з 19.12.2014 року по 18.06.2015 року [PERSON] отримував аналогічний вид допомоги у вказаній установі, про що при зверненні до Іллічівського УСЗН не повідомив. Відтак, виникла переплата державних коштів у період з 02.04.2015 року по 18.06.2015 року у сумі 2268,93 грн. На адресу фактичного місця проживання відповідача неодноразово направлялися письмові повідомлення про виникнення переплати та суму переплати допомоги, проте, зайво виплачені кошти відповідачем добровільно не повернуто. За рішеннями Маріупольської міської ради №7/20-1724 від 25.07.2017 року «Про оптимізацію штатної чисельності виконавчих органів» та №18 від 17.01.2018 року «Про затвердження проміжних ліквідаційних балансів районних управлінь соціального захисту населення міської ради» з 01.01.2018 року, шляхом ліквідації, припинена діяльність УСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради та дебіторська заборгованість боржників вказаного УСЗН, у тому числі і [PERSON] , обліковується за ДСЗН Маріупольської міської ради. Про вказану дебіторську заборгованість ДСЗН стало відомо лише 01.01.2018 року, а тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь, переплату вищевказаної щомісячної адресної допомоги в розмірі 2268,93 грн. та судові витрати по справі в розмірі 2102, 00 грн. В судове засідання представник позивача Василів О.С. , яка діє на підставі довіреності від 06.01.2021 року, не з`явилась, в письмовій заяві на адресу суду підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причину неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 25.01.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: зокрема письмовими доказами, показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Механізм призначення та виплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам регламентує Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, зі змінами. Пунктом 10 цього Порядку встановлено, що уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Згідно з п. 11 Порядку, уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі: виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги (п.12 Порядку). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі письмової заяви [PERSON] від 01.04.2015 року, останній взятий на облік в Управлінні соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується довідкою №1412005845 від 10.12.2014 року. Рішеннями Управління соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради «Про призначення допомоги переміщеним особам на проживання» від 07.04.2015 року, призначено виплату допомоги переміщеній особі - [PERSON] на проживання з 02.04.2015 року по 01.10.2015 року у розмірі 884,00 грн. Листом УСЗН Вишегородської РДА Київської області №2206 від 28.08.2015 року повідомлено, що у період з 19.12.2014 року по 18.06.2015 року [PERSON] (довідка № [NUMBER] ) отримував щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Відтак відповідач отримав переплату вищевказаної щомісячної адресної допомоги за період з 02.04.2015 року по 18.06.2015 року. Згідно розпорядження Управління соціального захисту населення Іллічівського району Маріупольської міської ради та наданого розрахунку, сума надмір виплачених коштів за період з 02.04.2015 року по 18.06.2015 року складає 2268,93 грн. За рішеннями Маріупольської міської ради №7/20-1724 від 25.07.2017 року «Про оптимізацію штатної чисельності виконавчих органів» та №18 від 17.01.2018 року «Про затвердження проміжних ліквідаційних балансів районних управлінь соціального захисту населення міської ради» з 01.01.2018 року, шляхом ліквідації, припинена діяльність УСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради та дебіторська заборгованість боржників вказаного УСЗН, у тому числі і [PERSON] , обліковується за ДСЗН Маріупольської міської ради. Про вказану дебіторську заборгованість ДСЗН стало відомо 01.01.2018 року. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень позивача про те, що отримана відповідачем допомога в сумі 2268,93 гривень є такою, що отримана надміру. 05.09.2019 року та 13.11.2019 року відповідачу було повідомлено про виплату йому надмірної суми допомоги та запропоновано добровільно внести кошти на рахунок управління, але позивач зазначає, що сума переплати досі не сплачена. Повідомлення направлялись за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З приписів ч.2 ст.1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст.ст.179, 181, 190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст.1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Таким чином, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув надміру виплачені кошти, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., то у порядку передбаченому ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved