Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. У обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду позивач [PERSON] пояснювала, що з 2015 року проживала однією сім`єю з [PERSON] , у серпні 2016 року між сторонами був укладений шлюб. У вказаний період сторонами була придбана квартира [ADDRESS] та оформлена на [PERSON] . У теперішній час шлюб між сторонами розірвано. У зв`язку з тим, що право власності на спільну квартиру зареєстроване за [PERSON] та в позасудовому порядку дійти порозуміння сторонам не вдалося, [PERSON] звернулась з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку квартири [ADDRESS] - у порядку поділу спільного майна подружжя. Процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не скористався, відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не надходив. Однак від сторони відповідача надходила заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України. Згідно з заявою відповідач не заперечує факту придбання квартири в шлюбі та вважає, що майнове право [PERSON] виникло в силу закону. Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року в задоволенні заяви представника [PERSON] про закриття провадження в цивільній справі відмовлено. Представники позивача [PERSON] у відкрите судове засідання з`явились, заявлені вимоги підтримали, просили суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] у відкрите судове засідання з`явився, заявлені вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи суд установив, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 серпня 2016 року, про що Малиновським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області був складений актовий запис №1537 від 27 серпня 2016 року. На підставі договору №36/12 купівлі-продажу майнових прав від 15 грудня 2016 року, [PERSON] придбав майнові права на об`єкт нерухомості за адресою: [ADDRESS] , площею 34кв.м., поверх 5. Майнові права набувача 27 березня 2017 року належним чином зареєстровані в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується інформаційною довідкою №135026632 від 21 серпня 2018 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого Приморським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області від 14 серпня 2018 року, актовий запис №227 від 14 серпня 2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Перевіряючи обґрунтованість заявлених вимог суд звертає увагу на наступне. Як визначають частини 2, 4 статті 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Зважаючи на частини 1, 2 статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами 1, 4 статті 61 СК України, об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. При цьому, речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд вважає, що до спірних відносин належить застосувати положення статті 61 СК України. Отже визнання квартири [ADDRESS] об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] є законним та обґрунтованим. Як передбачає частина 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. При визначенні частки [PERSON] у праві спільної сумісної власності суд зважає на положення статті 70 СК України, згідно з якими частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Ураховуючи відсутність шлюбного договору та будь-якої іншої домовленості між сторонами, суд вважає, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру становить 1/2. Відповідно до частини 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Як роз`яснено в пунктах 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, частина 3 статті 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. При цьому, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (частина 4 статті 65 СК України). Як випливає з положень пункту 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Згідні з частинами 1, 2 статті 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо, зокрема: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Разом з тим, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Матеріали справи свідчать, що питання про отримання грошової компенсації однією зі сторін за частку квартири між [PERSON] та [PERSON] не вирішувалось. Погодження компенсаційних виплат не є можливим. У параграфі 22 рішення у справі «Кечко проти України» («Kechko v. Ukraine», заява №63134/00), Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Першого Протоколу, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким чином, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Першого Протоколу (див. рішення у справі «Броніовський проти Польщі» («Broniowski v. Poland», заява №31443/96, п. 98). Водночас Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах «Меллахер та інші проти Австрії» («Mellacher and Others v. Austria», заяви №10522/83; 11011/84; 11070/84), «Пайн Велі Девелопмент Лтд. та інші проти Ірландії» («Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland»), заява №12742/87), визначив, що під поняттям «майно» мають розумітись і «правомірні очікування», «законні сподівання» особи. Згідно з рішенням Конституційного суду України №18-рп/2004 від 01 грудня 2004 року, поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Перебуваючи у зареєстрованому шлюбі сторони вправі розраховувати на певні гарантії майнового та/або немайнового статусу, у зв`язку з чим законний інтерес позивача підлягає захисту. Перевіривши факти і обставини, якими сторона позивача обґрунтовувала свої вимоги, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, встановивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, - суд доходить висновку про задоволення заявленого позову повністю. Згідно з частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із повним задоволенням позову [PERSON] , суд покладає судові витрати на [PERSON] та стягує з відповідача судові витрати: суму оплаченого судового збору в розмірі 3632,08 + 352,40 = 3984,48 гривень; та суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 гривень.

Outcome: approved