Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У поданій до суду 07 липня 2014 року позовній заяві прокурор зазначає, що розпорядженнями голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області №211 від 08 серпня 2006 року і №382 від 24 грудня 2007 року відповідно [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки в оренду, погоджено даний проект та вирішено передати йому в довгострокову оренду земельну ділянку площею 97 га., у тому числі під озером «Сірче» - 94 га. та прибережною смугою - 3 га. для риборозведення, вилову риби та рекреаційних потреб у межах Добренської сільської ради Камінь-Каширського району за межами населеного пункту на території ландшафтного заказника «Сірче». На підставі цих розпоряджень між Камінь-Каширською райдержадміністрацією та [PERSON] 10 серпня 2008 року було укладено договір оренди земельної ділянки для рекреаційних потреб площею 3 га. (прибережна смуга озера «Сірче»), а 29 липня 2009 року - договір оренди земельної ділянки площею 94 га. (землі водного фонду цього озера) для риборозведення, які зареєстровані в Державному реєстрі земель. Зважаючи на те, що зазначені розпорядження прийняті райдержадміністрацією з перевищенням наданих їй повноважень, так як відповідно до ч.9 ст.149 ЗК України, чинної на момент виникнення спірних правовідносин, вилучення земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення із державної власності проводиться Кабінетом Міністрів України, прокурор просить суд визнати незаконними та скасувати вказані розпорядження Камінь-Каширської районної державної адміністрації, визнати недійсними згадани договори оренди земельних ділянок, зобов'язати [PERSON] повернути державі ці земельні ділянки. Голова Камінь-Каширської райдержадміністрації у поданому клопотанні (а.с.88-90) просить відмовити у задоволенні позову за пропуском строку позовної давності мотивуючи тим, що прокуратурі Камінь-Каширського району про наявність оспорюваних розпоряджень та договорів оренди було відомо ще у 2009 році коли за результатами проведеної прокуратурою району перевірки голові райдержадміністрації було внесено подання про усунення порушень вимог чинного законодавства щодо збереження і використання природно-заповідного фонду, у якому про порушення законодавства при прийнятті оскаржуваних розпоряджень та договорів нічого не згадується. Крім цього, 10 червня 2010 року прокуратурі району було надіслано лист про те, що озеро «Сірче» з прибережною смугою, земельна ділянка яких становить 97 га., перебуває в оренді [PERSON] У поданому до суду [PERSON] запереченні на позов (а.с.46-48) останній зазначає, що він на законних підставах орендує озеро «Сірче» з його прибережною смугою за що в місцевий бюджет сплачує значні кошти. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві та пояснив, що прокуратура району дізналась про порушення Камінь-Каширською райдержадміністрацією вимог земельного законодавства зі складеного державною інспекцією сільського господарства у Волинській області акту перевірки, проведеної у лютому 2014 року. Саме з цього часу бере початок перебіг трьохрічного строку позовної давності. Позовну заяву подано у межах цього строку. Представник Камінь-Каширської райдержадміністрації позовні вимоги не визнав з підстав, які зазначені у її вищезгаданому клопотанні. Просить у задоволенні позову відмовити за спливом позовної давності. Відповідач [PERSON] також позовні вимоги не визнав із підстав, які зазначені у поданому ним запереченні на позов та пояснив, що його вини у тому, що Камінь-Каширська райдержадміністрація не вправі була передавати в оренду озеро «Сірче» з його прибережною смугою, немає. Він у визначені договорами строки сплачує орендну плату, поніс значні витрати на отримання різного роду дозволів пов'язаних з орендою озера, на його зариблення, оновлення, догляд. Представник Добренської сільської ради також просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що відповідач [PERSON] дбайливо доглядає озеро, за його оренду сплачує значні кошти на рахунок сільради. Представники управління екології та природних ресурсів Волинської обласної державної адміністрації та Державної інспекції сільського господарства Волинської області до суду не з'явились. Позовні вимоги задоволенню не підлягають. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об'єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об'єктів природно-заповідного фонду. Статтею 45 ЗК України передбачено, що землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Спірні земельні ділянки є землями водного фонду, які віднесені до особливо цінних земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, які перебувають у державній власності, що стверджено Положенням про державний ландшафтний заказник «Сірче» Камінь-Каширського району, затвердженим 08 жовтня 1992 року першим заступником голови Волинської обласної держадміністрації (а.с.17-18), Положенням про ландшафтний заказник місцевого значення «Сірче», затвердженим 25 червня 2009 року начальником Державного управління охорони навколишнього природного середовища у Волинській області. (а.с.19-20). Розпорядженнями голови Камінь-Каширської районної державної адміністрації від 08 серпня 2006 року №211 та від 24 грудня 2007 року №382 [PERSON] відповідно надана згода на розробку проекту та затверджено проект відведення земельної ділянки водного об'єкта місцевого значення озера «Сірче» у довгострокову оренду терміном на 49 років загальною площею 97 га., у тому числі під водним плесом - 94 га., прибережною смугою 3 га., розміщеного на території ландшафтного заказника «Сірче» за межами населеного пункту території Добренської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с.7, 7 -зворот). На підставі цих розпоряджень між Камінь-Каширською райдержадміністрацією та [PERSON] 10 лютого 2008 року та 29 липня 2009 року було укладено два договори оренди земельних ділянок (а.с.9-11, 13-15), якими останньому передано в оренду відповідно для рекреаційних потреб 3 га. прибережної смуги озера «Сірче» строком на 15 років та 94 га. земельної діляки під озером «Сірче» для риборозведення строком на 49 років. Як вбачається з акта перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 05 лютого 2014 року №000050, складеного Державною інспекцією сільського господарства у Волинській області (а.с.24-28), при прийнятті оскаржуваних розпоряджень Камінь-Каширською райдержадміністрацією було допущено перевищення наданих їй повноважень у галузі земельних відносин. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією та законами України. Повноваження органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, у тому числі в оренду, передбачені ст.122 ЗК України (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до ч.7 якої Кабінет Міністрів України надає земельні ділянки із земель державної власності у користування особам у випадках, визначених ст.ст.149, 150 цього Кодексу. Згідно п.б ч.5 ст.149 ЗК України районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб, та за межами населених пунктів для ведення лісового і водного господарства, крім випадків, визначених ч.9 цієї статті. Відповідно до ч.9 цієї статті, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 га. для несільськогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частиною п'ятою-восьмою цієї статті, та у випадках, визначених ст.150 цього Кодексу. Відповідно до цих норм закону оскаржувані прокурором розпорядження щодо передачі в оренду спірних земельних ділянок природоохоронного призначення та природозаповідного фонду прийняті Камінь-Каширською райдержадміністрацією з перевищенням наданих їй повноважень, що у відповідності до вимог ч.2 ст.203 ЦК України є безспірною підставою для визнання оспорюваних договорів оренди згаданих земельних ділянок недійсними. Прийняття оскаржуваних розпоряджень та договорів мало місце у період з 08 серпня 2006 року по 29 липня 2009 року. Відповідно до ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Ця норма закону містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб'єктивних прав, відтак обов'язок доведення терміну, з якого особи стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об'єктивні (сам факт порушення права), так і суб'єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Оскільки позивач (прокурор) як юридична особа набуває та здійснює свої права і обов'язки через свої органи, то його обізнаність про порушення його прав або можливість такої обізнаності слід розглядати через призму обізнаності його органів та інших осіб, до повноважень яких належав контроль у сфері земельних відносин. Для правильного застосування ч.1 ст.261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об'єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України у постанові від 29 жовтня 2014 року у справі №6-152цс14, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Про те, що озеро «Сірче» з ділянкою прибережної смуги на території Добренської сільської ради загальною площею 97 га. перебуває в оренді [PERSON], прокурору Камінь-Каширського району було повідомлено листом за підписом голови Камінь-Каширської райдержадміністрації від 10 червня 2010 року за №610/17/2-10 (а.с.97). Таким чином прокурору стало відомо про вказані у справі обставини у 2010 році. За змістом ч.1 ст.261 ЦК України з цього часу почався перебіг позовної давності. Відповідно до ч.4 ст.267 цього Кодексу сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у задоволенні позову. Прокурор подав до суду позов 07 липня 2014 року, тобто по спливу трьохрічного строку позовної давності. Зважаючи на це та те, що представником Камінь-Каширської райдержадміністрації заявлено застосувати наслідки спливу позовної давності, у задоволенні позову слід відмовити з цих підстав.

Outcome: dismissed