Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЛО» (далі - ТОВ «АЛЛО»), у якому зазначив, що 13 липня 2013 року придбав у відповідача за договором купівлі-продажу комунікатор НТС Desire V T328w Black, вартістю 1 999 грн. 00 коп., з гарантійним строком один рік. Впродовж гарантійного строку комунікатор вийшов з ладу, у звязку з чим позивач здав його до ТОВ «АЛЛО» для гарантійного ремонту. 01 травня 2014р. [PERSON] звернувся до відповідача з заявою про видачу з обмінного фонду аналогічного товару, але дана вимога виконана не була. На неодноразові вимоги про видачу товару з ремонту, виплату компенсації та розірвання договору відповідач не реагував, що змусило його звернутися до суду. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 5 листопада 2015 року з відповідача уже стягувалася неустойка за ненадання із обмінного фонду аналогічного товару на період проведення гарантійного ремонту за період з 31 травня 2014 року по 17 лютого 2015 року у сумі 5 257 грн. 37 коп. У позові зазначив, що після завершення судового розгляду ТОВ «АЛЛО» так і не повернув йому комунікатор з ремонту, хоча він звертався до відповідача з такою вимогою. Уточнивши позовні вимоги під час розгляду справи, просив суд за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару з обмінного фонду та за кожний день затримки усунення недоліків товару понад 14 днів виплатити йому неустойку у розмірі 1% від вартості товару за період з 17 березня 2015 року по 2 лютого 2017 року за 718 календарних днів у розмірі 14 352 грн. 82 коп., а також судові витрати. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 2 лютого 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. Стягнуто з ТОВ «АЛЛО» на користь [PERSON] неустойку у розмірі 14 352 грн. 82 коп., вирішено питання про стягнення судових витрат. Не погоджуючись з рішенням суду, ТОВ «АЛЛО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом невірно застосовано норму у визначенні строку усунення недоліків, за який стягнуто неустойку, а саме з 17 березня 2015 року по 2 лютого 2017 року, оскільки з 27 червня 2014 року товар було відремонтовано і в сервісному центрі він не знаходився. Фактично прострочення в усуненні недоліків відбувалось протягом 13 днів, що визнано відповідачем і за що перераховано на користь позивача неустойку у розмірі 259 грн. 87 коп. Також у скарзі зазначено, що судом неповно зясовано обставини справи, що мають істотне значення для розвязання спору. Судом не взято до уваги, що листом, який отримано 18 грудня 2014 року, споживач [PERSON] був повідомлений про закінчення ремонту і про можливість отримання товару у будь-якому іншому магазині «АЛЛО». Судом помилково встановлено, що у зазначений період нібито відбувалось усунення недоліків, що надає споживачу право на отримання неустойки у відповідності до абз. 3 ст. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що рішення суперечить нормам процесуального права, оскільки ст. 258 Цивільного кодексу України визначено скорочений строк позовної давності для вимог по сплаті неустойки - один рік. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає подальшому розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача,представника відповідача [PERSON], яка наполягала на доводах апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія судів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду скасувати з таких підстав. Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п. 2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що 13 липня 2013 року позивач придбав у відповідача комунікатор НТС Desire V T328w Black, вартістю 1 999 грн. 00 коп. з гарантійним терміном один рік. Протягом гарантійного терміну 31 травня 2014 року комунікатор вийшов з ладу, у звязку з чим він звернувся до відповідача і останній взяв на себе зобовязання по проведенню гарантійного ремонту протягом 14 днів. При цьому позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про видачу з обмінного фонду аналогічного товару, на що отримав відмову (а.с. 9). Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 5 листопада 2015 року з ТОВ «АЛЛО» на користь [PERSON] стягнута неустойка у сумі 5 257 грн. 37 коп. за ненадання іншого телефону у користування із обмінного фонду у період з 31 травня 2014 року по 17 лютого 2015 року. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення неустойки у розмірі 14 352 грн. 82 коп. за період з 17 березня 2015 року по 2 лютого 2017 року, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 2 лютого 2017 року позивачу аналогічний товар з обмінного фонду не виданий і вимоги позивача про стягнення неустойки з ТОВ «АЛЛО» за період з 17 березня 2015 року по 2 лютого 2017 року за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки з обмінного фонду є законними і підлягають задоволенню. При цьому суд першої інстанції послався на ч. 3 ст. 61 ЦПК України та зазначив, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року на користь позивача з ТОВ «АЛЛО» була стягнута неустойка за ненадання іншого телефону у користування з обмінного фонду у період з 31 травня 2014 року по 17 лютого 2015 року, тому факт порушення цих прав позивача є встановлений і доказуванню не підлягає. В мотивувальній частині рішення суд зазначив обидві правові підстави, передбачені ч.9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» (відшкодування неустойки за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки з обмінного фонду і за кожний день затримки усунення недоліків товару) та задовольнив заявлені у позові вимоги [PERSON] у повному обсязі. Проте з зазначеними висновками колегія суддів апеляційного суду погодитись не може виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 31 травня 2014 року [PERSON] звернувся у салон магазин стільникового звязку «Алло» у м. Харцизьку з заявою про сервісну діагностику та обслуговування комунікатора НТС Desire V T328w Black, ІМЕІ : 356062050402320 (а.с. 8). Із акту приймання товару для оцінки якості та обслуговування, складеного 31 травня 2015 року вбачається, що товар для гарантійного обслуговування було прийнято 31 травня 2015 року, термін якого складає 14 днів. При цьому Споживач та Продавець досягли згоду про таке: якщо споживач не зявився до продавця за товаром протягом 10-ти календарних днів після спливу зазначеного терміну обслуговування, товар споживача передається на зберігання до ТОВ «АЛЛО», вартість зберігання становить 15,00 грн. за добу. Якщо споживач не зявляється за товаром більше ніж шість календарних місяців після спливу терміну обслуговування, продавець має право реалізувати товар, за рахунок виручених коштів покрити витрати на його реалізацію та його зберігання (а.с. 8 зворот). Також 31 травня 2014 року на імя директора ТОВ «АЛЛО» [PERSON] подав претензію про не надання йому іншого телефону з обмінного фонду на період сервісного обслуговування зданого ним телефону за відсутності такого фонду (а.с. 9). До матеріалів справи залучено лист-відповідь начальника центру поштового звязку № 7 в м. Краматорську, з якого видно, що цінний лист «пріоритетний» № 4900021436777 із Дніпропетровська, 62 від 04.12.14 р. на адресу 84313, [ADDRESS] на імя [PERSON] надійшов 10 грудня 2014 року до відділення поштового звязку м. Краматорськ-13 та отриманий адресатом 18 грудня 2014 року під підпис (а.с. 30). Листом від 4 грудня 2014 року вих. № ВПЗ-1 споживач [PERSON] інформований відповідачем, що його першу вимогу з приводу проведення сервісного обслуговування товару задоволено. Товар повернувся в справному вигляду до сервісного центру та знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Павших Комунарів, 1. За вказаною адресою позивач може отримати свій товар. За його письмовою вимогою товар може бути переданий до іншого магазину «АЛЛО», для цього йому необхідно до магазину «АЛЛО» надати письмову заяву (а.с.37). Таким чином, ще 18 грудня 2014 року позивача [PERSON] повідомлено про можливість отримати товар у сервісному центрі у м. Донецьку та розяснено, що за його письмовою вимогою товар може бути переданий до іншого магазину ТОВ «АЛЛО», в якому споживачу буде зручно його отримати. Під час розгляду справи Апеляційним судом Запорізької області 05 листопада 2015 року, вказаний лист не досліджувався, оскільки не був залученим до матеріалів справи. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 червня 2016 року було відмовлено у перегляді рішення Апеляційного суду Запорізької області від 05 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами, оскільки зазначені в заяві про перегляд обставини (отримання листа на імя [PERSON] 18 грудня 2014 р.) могли бути відомі заявнику на час розгляду справи (а.с. 66-67). Лист-відповідь начальника центру поштового звязку № 7 в м. Краматорську не досліджувалася також і судом першої інстанції при ухваленні рішення, який не дав оцінки наданому відповідачем доказу (а.с. 79-80). Твердження позивача про те, що він вказаного листа не отримував і не був обізнаний про те, що комунікатор було відремонтовано, належними та допустимим доказами не підтверджуються. Даних про те, що лист лист-відповідь начальника центру поштового звязку № 7 в м. Краматорську є неналежним доказом позивач суду також не надав, з огляду на що у апеляційного суду не має підстав не брати його до уваги. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно ч. 1 ст. 689 ЦК України покупець зобовязаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Відповідно ч. 2 даної статті покупець зобовязаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства. Таким чином, прийняття товару є дією, що продовжує обовязок продавця передати товар і є одним з основних обовязків покупця. Покупець має право не приймати товар тільки у випадках, коли він, по-перше має право вимагати заміни товару; по-друге відмовитися від договору купівлі-продажу. Ні першого, ні другого у спірних правовідносинах не відбулося. З матеріалів справи вбачається, що листом від 4 грудня 2014 року позивач був поінформований, що товар він може отримати за адресою в м. Донецьку у сервісному центрі, а за його письмовою вимогою товар може бути переданий до іншого магазину «АЛЛО», для чого йому необхідно до магазину «АЛЛО» надати письмову заяву. Також з матеріалів справи вбачається, що з моменту отримання зазначеного повідомлення (а.с.30) позивачем не здійснювалось ніяких заходів, направлених на повідомлення відповідача про місцезнаходження магазину мережі ТОВ «АЛЛО» в якому він бажає отримати комунікатор, у звязку з чим колегія суду приходить до висновку, що мала місце бездіяльність [PERSON] щодо прийняття товару, його поведінка не свідчила про бажання виконати умови договору щодо прийняття товару з гарантійного ремонту, що призвело до неможливості виконання ТОВ «АЛЛО» власного зобовязання про видачу товару споживачеві. Беручи до уваги, що доказів належного виконання позивачем своїх зобов'язань щодо отримання товару матеріали справи не містять, його вимоги про стягнення неустойки за невидачу відповідачем товару за вимогою позивача є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Outcome: partial