Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначивши, що згідно заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12.12.2016 року по справі 264/2494/16-ц з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.10.2016 року, що значно погіршило матеріальне положення позивача. 20.06.2017 року позивач одружився повторно на [PERSON]. Позивач та його представник до судового засідання не прибули. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до повторно виданого свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Іллічівським відділом РАЦС Маріупольського МУЮ Донецької області від 01.09.2015 року, вбачається що відповідно до актового запису № 942 батьками [PERSON], [INFO] значаться повивач та відповідач по справі. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 12.12.2016 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] в розмірі 2000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.10.2016 року. Згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Маріупольським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області 20.06.2017 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] 20.06.2017 року. Відповідно до довідки № 21129/10/05-82-013 від 22.08.2017 року виданої Кальміуським відділенням Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області та відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплат доходів та утримання податків з [PERSON] за період з 01.01.2016 року по 31.03.2017 року інформація про доходи відсутня. Відповідно до довідки № 1343/10/05-82-08-14-20 від 10.08.2017 року виданої відділом обслуговування платників Кальміуського відділення Маріупольської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області та відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків з [PERSON] за період з 1 кварталу 2017 року по 1 квартал 2018 року інформація про доходи відсутня. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.ст. 150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Статтею 181 СК України визначено спосіб утримування як для того з батьків з ким проживають діти так і для того який проживе окремо. Системний аналіз зазначених двох статей Кодексу дає змогу стверджувати, що обов'язок про утримання сумісних дітей законодавцем розділено на дві рівних частини, відтак при встановленні, як розміру аліментів так і розміру можливого їх зменшення, суд повинен врахувати і матеріальні статки та фінансові можливості іншого із батьків, який не є платником аліментів. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вiдповiдно до ст. 192 СК розмiр алiментiв, визначений судовим рiшенням або за домовленiстю мiж батьками, суд може змiнити за позовом платника або одержувача алiментiв у зв'язку зi змiною матерiального чи сiмейного стану, погiршення чи полiпшення здоров'я когось iз них. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що сімейне становище позивача змінилось та його матеріальне становище погіршилось порівняно із часом ухвалення рішення суду, позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують погіршення його матеріального становища на теперішній час, що є підставою для перегляду розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дитини.

Outcome: partial