Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що 17 липня 2013 року між ним і [PERSON] (далі - [PERSON]) був укладений договір позики, за умовами якого він передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 540527 грн., що на день передачі грошей за курсом валют еквівалентно 65918,00 доларів США, строком повернення до 18 вересня 2014 року. Проте, у вказаний строк [PERSON] суму позики йому не повернув. 16 лютого 2015 року [PERSON] за домовленістю між ними видав на його ім'я довіреність на управління та розпорядження належним [PERSON] нерухомим майном. Однак, реалізувати це майно не вдалося. Суму боргу [PERSON] не повернув, що змусило його звернутися до суду за захистом порушених прав (а. с. 2-3). У ході розгляду справи з'ясувалося, що [INFO] року [PERSON] помер. Ухвалою суду від 09 вересня 2016 року до участі у цій справі залучено правонаступників померлого [PERSON] - спадкоємців першої черги за законом, які прийняли спадщину, дружину [PERSON] та дочку [PERSON] Враховуючи уточнення позовних вимог, [PERSON] просив стягнути із [PERSON] та [PERSON] у рівних частках на його користь суму боргу в розмірі 1780445 грн. 18 коп., що станом на день подачі позову еквівалентно 65918,00 доларів США, посилаючись на те, що на момент смерті [PERSON] разом із ним проживали та були зареєстрованими дружина [PERSON] і дочка [PERSON], які згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину після його смерті, тому вони як спадкоємці за законом зобов'язані задовольнити його вимоги та повернути йому суму боргу за договором позики (а. с. 124-126). Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх. Позивач [PERSON] у суді пояснив, що після смерті [PERSON] він звертався до дружини померлого [PERSON] з вимогою про повернення йому суми боргу, проте з цього приводу вона розмовляти з ним відмовилася, посилаючись на те, що про борги чоловіка їй нічого не відомо. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали до суду письмові заперечення на позов, у яких у задоволенні позовних вимог просили відмовити, посилаючись на те, що на момент подачі позову [PERSON] було відомо про те, що [INFO] року [PERSON] помер, оскільки позивач був присутнім на похоронах. У порушення вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вимог до спадкоємців щодо повернення суми боргу позивач не пред'явив, тому згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК України він втратив право вимагати стягнення суми боргу зі спадкоємців. Просили розглянути справу за їхньої відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання для надання особистих пояснень у справі двічі не з'явилася, незважаючи на те, що суд визнав її явку до суду обов'язковою. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 17 липня 2013 року між [PERSON] і [PERSON] був укладений договір позики. Згідно із п. 1 цього договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 540527,00 грн., що на день передачі грошей еквівалентно 65918,00 доларів США, які останній зобов'язувався повернути до 18 вересня 2014 року. Передачу грошей здійснено до підписання даного договору. Відповідно до п. 2 цього договору позики сторони домовились про те, що договір позики є безпроцентним; остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснено не пізніше 18 вересня 2014 року, при цьому повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквівалентові суми 65918,00 доларів США за середнім курсом продаж комерційних банків міста Києва (за вибором позикодавця) на день передачі грошей. У порушення умов договору та вимог закону [PERSON] у визначений договором строк своїх зобов'язань не виконав, зазначену суму позики [PERSON] він не повернув. 16 лютого 2015 року [PERSON] видав на ім'я [PERSON] строком на три роки нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив позивача управляти та розпоряджатися, у тому числі продати на власний розсуд, належне йому нерухоме майно: 1/6 частку житлового будинку із надвірними будівлями і спорудами, 1/6 частку земельної ділянки площею 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, та 1/6 частку земельної ділянки площею 0,074 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 47 від 11 січня 2016 року, наданого суду 27 травня 2016 року. Із спадкової справи № 86/2016 до майна померлого [INFO] року [PERSON] вбачається, що заяви про прийняття спадщини ніхто із спадкоємців за законом до нотаріальної контори не подавав. На день смерті [PERSON] був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Разом із ним на день смерті за цією адресою були зареєстровані його дружина [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], про що свідчить довідка виконкому Броварської міської ради Київської області від 23 серпня 2016 року № 2.15/4460. За змістом ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи викладене, [PERSON] та [PERSON] як спадкоємці першої черги за законом вважаються такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та заяви про відмову від спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк вони не подавали. Згідно ч. 1 ст. 1278 ЦК Україничастки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За офіційним курсом Національного банку України встановленим на 11 травня 2017 року 1 долар США = 26,46 грн. Сума позики еквівалентна 65918,00 доларів США за вказаним курсом на дату ухвалення судом рішення становить 1744190 грн. 28 коп., ? частка цієї суми складає 872095 грн. 14 коп. У ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти позову відповідачі [PERSON] та [PERSON] посилалися на те, що [PERSON] втратив право вимоги до спадкоємців, оскільки всупереч ч. 2 ст. 1281 ЦК України протягом шести місяців з часу відкриття спадщини вимог до спадкоємців не пред'явив. Згідно із ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Відповідно до ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Про спадкоємців, які прийняли спадщину згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, стороні позивача стало відомо лише 29 серпня 2016 року, після витребування судом інформації про зареєстрованих разом зі спадкодавцем [PERSON] осіб за адресою: [ADDRESS]. Також позивач [PERSON] у суді пояснив, що після смерті [PERSON] у лютому 2016 року він звертався до дружини померлого, відповідача [PERSON] з вимогою щодо повернення йому суми боргу, проте остання повідомила його, що з боргами чоловіка нехай розраховується мати померлого. Враховуючи наведене, а також пред'явлення до суду позову в межах строку прийняття спадщини, суд вважає, що позивач [PERSON] у визначений законом строк пред'явив вимоги щодо повернення суми боргу до спадкоємця за законом, дружини померлого [PERSON], яка прийняла спадщину. Доводи останньої про те, що згідно із ч. 4 ст. 1281 ЦК України позивач втратив право вимоги до неї щодо повернення суми боргу, є безпідставними. Разом з тим, доказів того, що у визначений законом шестимісячний строк [PERSON] пред'являв вимоги щодо повернення суми боргу до іншого спадкоємця за законом, дочки померлого [PERSON], яка теж прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], позивачем суду не надано та судом не здобуто. Того факту, що вимог до дочки [PERSON] протягом встановленого законом строку позивач не пред'являв, [PERSON] у суді не заперечував, пояснивши, що такі вимоги він пред'являв лише дружині померлого боржника. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи рівність часток спадкоємців за законом у спадщині, обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, задовольнити вимоги кредитора, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] знайшов своє підтвердження в суді лише частково, тому на користь позивача із відповідача [PERSON], дружини померлого, у межах одержаного нею у спадщину майна підлягає стягненню ? частка суми боргу спадкодавця [PERSON] у розмірі 872095 грн. 14 коп. В іншій частині вимог до відповідача [PERSON], дочки померлого, відповідно до положень ч. 4 ст. 1281 ЦК України позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Також із згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача [PERSON] на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3445 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial