Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 24 травня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез» та [PERSON] укладено Договір найму (оренди) автомобіля, відповідно до умов якого відповідачу було надано в тимчасове платне користування транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Caddy Kombi», рік випуску 2013, номер шасі: [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , тип: легковий універсал-В, колір: сірий, з орендною платою у розмірі 1 500 гривень в місяць. В свою чергу, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.06.2018 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез» до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодча Галина Миколаївна, про розірвання договору оренди, зобов`язання повернення автомобілю та стягнення суми,позовні вимоги задоволено, розірвано Договір найму (оренди) автомобіля, укладений 24 травня 2017 року між ТОВ «Ветсинтез» та [PERSON] , зобов`язано [PERSON] повернути ТОВ «Ветсинтез» транспортний засіб марки «Volkswagen», модель «Caddy Kombi», рік випуску 2013, номер шасі: [NUMBER] , реєстраційний № [NUMBER] , тип: легковий універсал-В, колір: сірий, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків від 06.07.2013 року та передані разом з автомобілем: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , авто магнітолу PIONEER; авто сигналізацію; маяк автомобільний StarLineM17; стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Ветсинтез» заборгованість по оплаті за користування легковим у розмірі 16 838, 73 грн., та судові витрати по справі в розмірі 4962 грн. Вказує, що до теперішнього часу, не зважаючи на рішення суду, відповідач продовжує використовувати транспортний засіб на свою користь. Враховуючи викладене, позивач вимушений звернутися з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 128 537,06 грн., яких: 31 767,85 грн., - заборгованість по оплаті за користування легковим автомобілем, 45 535,70 грн., - неустойка за не повернення речі у натурі, 51 233,51 грн. - вартість автомобіля не поверненого у натурі, а також судові витрати по справі. Ухвалою судді від 06 березня 2020 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено,що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 травня 2017 року між ТОВ «Ветсинтез», як стороною «Наймодавець», та [PERSON] , як сторона «Наймач» був укладений Договір найму (оренди) автомобіля VOLKSWAGEN, моделі CADDY KOMBI, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який був посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчою Г.М., актовий запис №939. Згідно з Актом прийому-передачі до договору найму (оренди) транспортного засобу від 24.05.2017 року ТОВ «Ветсинтез» передав, а [PERSON] прийняв автомобіль разом з оригіналом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , автомагнітолою PIONEER; авто сигналізацією, маяком автомобільним StarLineM17. Відповідно до п.4.1 Договору строк оренди встановлюється сторонами в три роки, тобто з 24 травня 2017 року по 24 травня 2020 року включно. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2018 року, ухваленого у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветсинтез» до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодча Галина Миколаївна, про розірвання договору оренди, зобов`язання повернення автомобілю та стягнення суми, позовні вимоги задоволено. Розірвано Договір найму (оренди) автомобіля, укладений 24 травня 2017 року між ТОВ «Ветсинтез» та [PERSON] , нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Молодчою Г.М., зареєстрований в реєстрі за №939. Зобов`язано [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) повернути ТОВ «Ветсинтез» (61001, м.Харків, вул. Смоленська,буд.30, ЄДРПОУ 31061220) транспортний засіб VOLKSWAGEN, моделі CADDYKOMBI, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , тип легковий універсал-В, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , видане ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків від 06.07.2013 року та передані разом з автомобілем: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , авто магнітолу PIONEER; авто сигналізацію; маяк автомобільний StarLineM17. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Ветсинтез» (61001, м.Харків, вул. Смоленська, буд.30, ЄДРПОУ 31061220) заборгованість по оплаті за користування легковим автомобілем марки VOLKSWAGEN, моделі CADDYKOMBI, рік випуску 2013, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 16 838 грн.73 коп. та судові витрати по справі в розмірі 4962 грн.00 коп. Позивач вказує, що до теперішнього часу, не зважаючи на рішення суду, відповідач продовжує використовувати транспортний засіб на свою користь. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Положеннями ст. 758 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 317, 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Аналіз вказаних норм ЦК України вказує на те, що право власності - це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц. Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved