Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів та просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] з 4000,00 грн. до 500,00 грн., починаючи з дати подання позовної заяви - 04.02.2016 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 14.08.2010 року по 12.02.2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] У зв'язку з тим, що спільне сімейне життя сторін не склалося, а подальше проживання та збереження сім'ї стало неможливим, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.02.2013 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначив, що 01.02.2013 року, до розірвання шлюбу, між сторонами було укладено нотаріально посвідчену угоду щодо сплати ним аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON]. Відповідно до умов вказаної угоди, на позивача було покладено обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 8000,00 грн., що на день сплати складатиме еквівалент 1000,00 доларів США. На момент підписання угоди позивач офіційно був не працевлаштований, однак мав деякий неофіційний заробіток та грошові заощадження, що давало йому можливість розраховувати на те, що він зможе повністю забезпечувати усі потреби доньки. З того часу позивач належним чином виконував свій обов'язок по сплаті аліментів. Зазначив, що з 05.03.2013 року до 12.11.2015 року він офіційно займав посаду генерального директора ТОВ «ЕКЛІПС ТРЕЙД» з посадовим окладом 2000,00 грн. на місяць. Більше того, позивач має кредитні зобов'язання, зокрема за договором іпотечного кредиту від 26.09.2008 року, в сумі 2375,06 доларів США. Оскільки заробітна плата позивача та вказані грошові зобов'язання позбавляють його можливості сплачувати аліменти в сумі 8000,00 грн. щомісяця на утримання доньки, він звернувся до суду із позовною заявою про зменшення розміру аліментів. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року, було зменшено розмір аліментів до 4000,00 грн. На даний час матеріальне становище позивача значно погіршилося, у зв'язку із подальшим зростанням курсу долара США, від якого залежать його зобов'язання за валютним іпотечним кредитом та у зв'язку із втратою роботи. Зазначив, що він має нерегулярний мінливий дохід. Крім того, в нього перед відповідачем [PERSON] існує борг на загальну суму 284012,62 грн., на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.06.2015 року та постановою державного виконавця на його майно накладений арешт. З урахуванням значного погіршення його матеріального становища просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] заперечуючи проти вимог позивача звернулась до нього із зустрічною позовною заявою в якій, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила внести зміни до договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лиюровою Л.О. та зареєстровано в реєстрі за №201 та викласти абз. 2 п. 1 договору в наступній редакції: «В зв'язку з тим, що гр. [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, ми прийшли до згоди, що гр. [PERSON] буде сплачувати на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. на місяць з врахуванням індексації до досягнення [PERSON] повноліття - [INFO], а у разі продовження навчання [PERSON] до досягнення нею 23 років». Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 21000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року було зменшено розмір стягуваних з [PERSON] аліментів на її користь на утримання доньки [PERSON] з 8000,00 грн. до 4000,00 грн., тим самим фактично змінено умови абз. 2 п. 1 договору між батьками на сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року. Оскільки судом вже було внесено зміни до зазначеного договору і беручи до уваги, що умови договору порушують права [PERSON], вважає за необхідне внести в нього відповідні зміни. Крім того, зазначила, що відповідач за зустрічним позовом [PERSON] починаючи з лютого 2016 року почав сплачувати аліменти у розмірі 500,00 грн. замість 4000,00 грн., чим порушив її права на отримання аліментів по договору у розмірі 4000,00 грн. З урахуванням викладеного, у [PERSON] утворилась заборгованість по сплаті аліментів з лютого 2016 року по липень 2016 року в сумі 21000,00 грн., яку позивач за зустрічним позовом просила з нього стягнути. На підставі викладеного просила позов задовольнити. Представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. В ході розгляду справи представник [PERSON] надав пояснення в яких позовні вимоги за первісним позовом підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову заперечував. Враховуючи те, що представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом надав пояснення суду з приводу пред'явлених позовів, судом досліджені всі матеріали справи та докази і заперечення сторін, підстави, передбачені ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи та оголошення перерви в ній відсутні, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні зустрічний позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. У задоволенні первісного позову просив відмовити. Вислухавши думку представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом, врахувавши пояснення представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісним та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.08.2010 року та рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.02.2013 року шлюб між ними було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві. Встановлено, що 01.02.2013 року, до розірвання шлюбу, між сторонами був укладений договір між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до умов якого позивач [PERSON], у зв'язку з тим, що мав нерегулярний мінливий дохід, зобов'язався сплачувати відповідачу [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 грн., яка на день сплати аліментів складатиме еквівалент 1000,00 доларів США до досягнення нею повноліття. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року від дня набрання рішенням законної сили було зменшено розмір аліментів, які утримуються з [PERSON], на підставі договору між батьками на сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], до 4000,00 грн. щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття - [INFO]. Позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої [PERSON] з 4000,00 грн. до 500,00 грн., починаючи з дати подання позовної заяви - 04.02.2016 року. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом заперечуючи проти вимог [PERSON] просила внести зміни до договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лиюровою Л.О. та зареєстровано в реєстрі за №201 та викласти абз. 2 п. 1 договору в наступній редакції: «В зв'язку з тим, що гр. [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, ми прийшли до згоди, що гр. [PERSON] буде сплачувати на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. на місяць з врахуванням індексації до досягнення [PERSON] повноліття - [INFO], а у разі продовження навчання [PERSON] до досягнення нею 23 років», на що слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Встановлено, що позивач [PERSON] з 05.03.2013 року по 12.11.2015 року працював в ТОВ «ЕКЛІПС ТРЕЙД» та займав посаду генерального директора, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 54). Згідно інформації Державної фіскальної служби України від 13.04.2016 року (а.с. 22-23, Т. 2), доходи, що були отримані [PERSON] за період з 1 по 4 квартали 2015 року складають 25097,09 грн. Відомості про інші доходи в матеріалах справи відсутні. Тобто, судом встановлено, що на даний час [PERSON] не має офіційного заробітку (доходу). Крім того, у позивача існують кредитні зобов'язання, що підтверджується договором про іпотечний кредит №3.080800000288 від 26.09.2008 року. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2015 року, було частково задоволено позов [PERSON] та в порядку поділу спільного майна подружжя стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1/2 частину сплачених платежів по іпотечному кредиту №3.080800000288 від 26.09.2008 року, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 28.04.2015 року становить 815487,83 грн. та 1/2 частину сплачених страхових платежів в розмірі 4309,68 грн., а всього 819797,51 грн. та судові витрати в сумі 3654,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 23.06.2015 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2015 року було змінено в частині розміру стягнення сплачених платежів по іпотечному кредиту №3.080800000288 від 26.09.2008 року, зменшивши суму стягнення з 815487, 00 грн. на 284012,62 грн. Постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ від 13.11.2015 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] на підставі виконавчого листа №369/11979/15-ц, виданого 24.07.2015 року Києво-Святошиснкьим районним судом Київської області. 22.04.2015 року постановою державного виконавця ВДВС Києво-Святошиснького РУЮ було звільнено з-під арешту все рухоме та нерухоме майно [PERSON], що був накладений постановою державного виконавця від 13.11.2015 року, у зв'язку зі сплатою в повному обсязі заборгованості, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Таким чином, сплата кредитних коштів щомісячно по курсу гривні до долара США станом на теперішній час значно погіршила фінансовий стан [PERSON], оскільки курс гривні до долара США збільшився вдвічі, а кредит він зобов'язався погашати в доларах США, на що позивач не розраховував укладаючи з відповідачем нотаріально посвідчену угоду щодо сплати аліментів на дитину. Також встановлено, що внаслідок ухвалення рішення Апеляційним судом м. Києва від 23.10.2014 року яким було змінено рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2014 року в частині дати з якої зменшено розмір аліментів, які утримуються з [PERSON] на підставі договору між батьками на сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], у позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом утворилась заборгованість в сумі 16000,00 грн., яка була виплачена [PERSON] протягом грудня 2014 року - березня 2015 року. Зазначені обставин підтверджуються рішенням Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 23.02.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13.05.2015 року, якими в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовлено. Згідно ч. 3 ст. 61 УПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також встановлено, що [PERSON] чинила перешкоди [PERSON] у спілкуванні з дитиною, що також підтверджується рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.08.2015 року, яким первісні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні та зміну регламенту побачень з дитиною - задоволено частково. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення регламенту побачень з дитиною - задоволено частково. Встановлено регламент побачень [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO], щомісяця кожної суботи з 10.00 год. до 19.00 год. без присутності [PERSON] та щорічно влітку протягом 2 тижнів під час канікул з 01 серпня по 14 серпня включно для сумісного відпочинку без присутності [PERSON] В задоволенні іншої частини первісних та зустрічних позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 121,80 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 121,80 грн. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом достовірно встановлено погіршення матеріального стану позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом у зв'язку з подальшим зростанням курсу долара США, від якого залежать його зобов'язання за валютним іпотечним кредитом та у зв'язку із втратою роботи. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, ним надано достатньо доказів, у розумінні ст. ст. 10, 57, 60 ЦПК України, які підтверджують виникнення обставин, передбачених ст. 192 СК України, що унеможливлюють сплату аліментів у сумі, визначеній договором між батьками про сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року та зміненого рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року. При визначенні розміру зменшення стягуваних з [PERSON] аліментів суд враховує те, що малолітня донька сторін [PERSON] відвідує спортивний центр з басейном «СпортЛайф», що підтверджується договором №НАБ 3910 від 24.01.2015 року, витрати на харчування, на одяг, на лікування, а також інші витрати пов'язані з утриманням дитини. За таких обставин суд вважає, що розмір аліментів визначений [PERSON] в сумі 500,00 грн. щомісяця, є значно заниженим ним, а тому приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог про зменшення розміру аліментів, стягуваних з [PERSON] на підставі договору від 01.02.2013 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 року на користь відповідача [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], з 4000,00 грн. до 2000,00 грн. щомісяця. Також, слід зазначити, що задоволення вказаних позовних вимог не суперечить приписам ст. 78 СК України, якою передбачено, що умови договору не можуть порушувати права дитини. Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Зі змісту ст. ст. 78, 182 СК України вбачається, що єдиною умовою договору між батьками про сплату аліментів на дитину є те, що рівень матеріального забезпечення дитини за таким договором не може бути нижчим від того, що визначений у кодексі. З урахуванням викладеного, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Пунктом 23 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Виходячи з вказаних роз'яснень, новий розмір аліментів підлягає стягненню від дня набрання рішенням законної сили. При цьому, суд не приймає до уваги посилання [PERSON], що викладені нею у своїх запереченнях (а.с. 27-30 Т. 2), як на підставу для відмови у задоволенні вимог про зменшення розміру аліментів, а саме те, що у [PERSON] достатньо нерухомого майна, іншого виду заробітку та інше, які дозволяють йому забезпечити не лише гідний рівень свого життя, а й свою дитину, оскільки судом встановлені обставини погіршення матеріального стану [PERSON] Що стосується вимог відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] про внесення змін до договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Лиюровою Л.О. та зареєстрований в реєстрі за №201 та викласти абз. 2 п. 1 договору в наступній редакції: «В зв'язку з тим, що гр. [PERSON] має нерегулярні, мінливі доходи, ми прийшли до згоди, що гр. [PERSON] буде сплачувати на утримання дитини [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 4000,00 грн. на місяць з врахуванням індексації до досягнення [PERSON] повноліття - [INFO], а у разі продовження навчання [PERSON] до досягнення нею 23 років» то вони задоволенню не підлягають, оскільки порядок зменшення розміру аліментів встановлений ст. 192 СК України, та він зменшується за рішенням суду, а не шляхом внесення змін до договору. [PERSON] також просила стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 21000,00 грн., на що слід зазначити наступне. Згідно з ч. 4 ст. 195 Сімейного кодексу України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Згідно абз. 3 п. 1 договору між батьками про сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року, аліменти будуть сплачуватись [PERSON] щомісячно не пізніше шостого числа поточного місяця. Гроші будуть надсилатися на картковий рахунок, відкритий на ім'я [PERSON] у будь-якій банківській установі м. Києва або поштовим переказом за місцем реєстрації [PERSON], на її ім'я. Згідно виписок з банківських карток [PERSON] (а.с. 12-15, Т. 2) та згідно довідки ПАТ «КБ «ПриватБанк» від 13.07.2016 року за №AAQ7-9B7P-V7A1-35HF, за лютий 2016 року [PERSON] сплачено 500,00 грн., за березень 2016 року сплачено 500,00 грн., за квітень 2016 року сплачено 500,00 грн., за травень 2016 року сплачено 500,00 грн., за червень 2016 року сплачено 500,00 грн., за липень 2016 року сплачено 500,00 грн. При цьому, розмір аліментів починаючи з 23.10.2014 року становить 4000,00 грн. на місяць. Враховуючи те, що розмір аліментів зменшено судом з 4000,00 грн. до 2000,00 грн. починаючи від дня набрання даним рішенням законної сили, заборгованість по аліментам за період з лютого 2016 року по липень 2016 року становить 21000,00 грн., та підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на наведене позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial