Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, який під час розгляду справи у суді уточнила та просила позбавити відповідачку батьківських прав відносно її неповнолітньої дочки [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що 21 жовтня 2015 року рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради м. Кривого Рогу, її призначено опікуном над малолітньою [PERSON]. Мати дитини, відповідачка по справі, після народження дочки взагалі відмовилася від неї, не займається її вихованням, матеріально дитину не утримує. Батько, у свідоцтві про народження дитини, був записаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. За весь час перебування дитини під опікою у позивача, мати дитини жодного разу не поцікавилась та не відвідала свою дочку, не проявила будь-якої турботи про неї. На підставі її звернення, службою у справах дітей виконкому Покровської районної у місті ради, прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] відносно її малолітньої дочки [PERSON]. У судовому засіданні позивач та її представник - адвокат Рагозіна О.В. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, посилаючись на підстави викладені у позові. Наполягали на постановленні по справі заочного рішення. При цьому, позивач додатково зазначила, що відповідачка покинула свою дитину на 27 дні її життя. За весь час, починаючи з моменту народження онуки, мати спільно проживала разом з дитиною на протязі півтора років. Відповідач [PERSON] до суду не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомила. За таких обставин, суд вважає відповідача повідомленим належним чином та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи - виконавчого комітету Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] підтримує. Вислухавши пояснення позивача, представників позивача та третьої особи, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, малолітня [PERSON] народилась [INFO] року, матір'ю у свідоцтві про народження записана [PERSON] - відповідачка по справі, батько вказаний на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Вказане підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу «Про надання статусу дитини, позбавленої батьківського піклування» № 369 від 16.09.2015 року, малолітній [PERSON], [INFO], надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, 21 жовтня 2015 року [PERSON] призначено опікуном над малолітньою [PERSON]. Вказане підтверджено рішення виконкому Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу № 422 від 21.10.2015 року (а.с. 10). З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що відповідач по справі не займається вихованням дочки, матеріально її не утримує, не працює, зловживає спиртними напоями. Остання перебувала у розшуку, згідно інформації начальника Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, місце проживання [PERSON] встановлено, остання мешкає за адресою [ADDRESS]. Відповідачка на обліках у Криворізькому північному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області та в УПСЗН виконкому Покровської районної у місті Ради, не перебуває, пенсію та державну допомогу не отримує. З висновку виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу № 7/29-530 від 06.02.2017 року вбачається, що служба у справах дітей вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідачки [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування висновку зазначено, [PERSON] не виконує батьківських обов'язків, не піклується про фізичний стан і духовний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дочкою в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних і інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Таким чином, з встановлених обставин, комісія служби у справах дітей, дійшла висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки [PERSON] Так, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» органами опіки та піклування є районні, районні у містах Києві та Севастополі місцеві державні адміністрації, виконавчі органи міських чи районних у містах, сільських, селищних рад. Висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських, селищних рад, підписаний головою (заступником голови) та скріплений печаткою. Також до висновку органу опіки та піклування мають бути додані документи, зазначені у ч. 3 ст. 253 ЦПК України. Досліджений судом висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дочки [PERSON], суд вважає обґрунтованим, юридично доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що у судове засідання надано достатньо доказів які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання малолітньої дитини, її свідоме нехтування своїми обов'язками як матері, її небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини, її навчанні тощо, тому суд дійшов висновку, що позивачем надано достатньо доказів, на підтвердження подальшого небажання відповідачем виконувати свої батьківські обов'язки, а тому приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: approved