Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

У лютому 2019 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] де просить звільнити з-під арешту приміщення офісу за адресою [ADDRESS], загальною площею 109,5 м.кв., що належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] . Свої вимоги позивач мотивує тим, 26 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та громадянкою України [PERSON] було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 139/К та Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 28.3/636-ЗМК/01-06, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В.. та зареєстрований в реєстрі за № 95, згідно з яким банк відступив, а [PERSON] набула право вимоги до Позичальника за Кредитним договором та до Іпотекодавців за Іпотечним договором. 31 травня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та позичальником [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений Кредитний договір № 28.3/636-КМК-06, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) на умовах строковості та платності. В забезпечення зобов`язань по кредитному договору, 31.05.2006 року між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 28.3/636-ЗМК/1-06 (надалі - Іпотечний договір), згідно з яким в забезпечення зобов`язань по кредитному договору Іпотекодавці передали в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 109,5 кв.м. (надалі - Предмет іпотеки). Реєстрація обтяження майна іпотекою, була проведена 31.05.2006 року. Іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] переобладнали квартиру [ADDRESS] у нежитлове офісне приміщення, та рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 березня 2008 року у справі № 2-1646/08р визнано право власності за іпотекодавцями на самочинно переобладнану під офіс квартиру. Також позивачка зазначила, що після укладення договору іпотеки та реєстрації обтяження у Державному реєстрі іпотек, були зареєстровані обтяження предмета іпотеки арештами, які перешкоджають іпотекодержателю у реалізації його прав за іпотечним договором. У судове засідання представник позивача [PERSON] не прибув, надав суду письмову заяву де просив розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача, позов підтримав, просив задовольнити повністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали, про що надали суду письмові заяви (а.с. 51, 52) Представник третьої особи Автозаводського ВДВС м Кременчука ГТУЮ в Полтавській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Представник третьої особи Крюківського ВДВС м Кременчука ГТУЮ в Полтавській області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив наступне. 31 травня 2006 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та позичальником [PERSON] був укладений Кредитний договір № 28.3/636-КМК-06, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 400 000 (чотириста тисяч) гривень на умовах строковості та платності. В забезпечення зобов`язань по вказаному кредитному договору, 31.05.2006 року між Банком та [PERSON] та [PERSON] був укладений Іпотечний договір № 28.3/636-ЗМК/1-06, згідно з яким в забезпечення зобов`язань по кредитному договору Іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] , загальною площею 109,5 кв.м. Реєстрація обтяження майна іпотекою, була проведена 31.05.2006 року. В зв`язку з укладенням договору купівлі продажу прав вимоги від між ПАТ «Кредипромбанк» та АТ «Дельта Банк» від 26.06.2013 року відбулась заміна кредитора у зобов`язані, яке виникло на підставі зазначених вище договорів, що підтверджується змістом наданої позивачем копії ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.05.2017 року у справі № 537/4701/13-ц про заміну сторони правонаступником. 26 січня 2018 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та громадянкою України [PERSON] було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 139/К та Договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 28.3/636-ЗМК/01-06, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 95, згідно з яким Банк відступив, а [PERSON] набула право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором та до іпотекодавців [PERSON] , [PERSON] за Іпотечним договором. Відповідно до наданої позивачем копії рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07 березня 2008 року у справі № 2-1646/08р встановлено, що іпотекодавці [PERSON] та [PERSON] переобладнали квартиру [ADDRESS] у нежитлове офісне приміщення. Цим же рішенням суду визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на переобладнану під офіс квартиру [ADDRESS] . На підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 07.03.2008 року було зареєстровано право власності за [PERSON] та [PERSON] на приміщення офісу за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про іпотеку», іпотека поширюється на частину об`єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об`єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Отже, незалежно від того, чи були внесені зміни до договору іпотеки у зв`язку перебудуванням, добудовою тощо предмета іпотеки, чи ні, іпотека поширюється й на таку реконструкцію. Аналогічні висновки викладену в ухвалі Верховного Суду України від 20.04.2011 року у справі № 6-61027св10. У постанові Верховного суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16, постанові Верховного Суду від 19 квітня 2018 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 161/3376/17, постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 335/640/15-ц зроблений висновок, що новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто, не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами. Оскільки, проведення реконструкції об`єкта нерухомості, означає зміну уже існуючого об`єкта, а не створення нового, це не може бути підставою для припинення іпотеки, суд приходить до висновку, що іпотека поширюється на приміщення офісу, яке утворилось в результаті реконструкції квартири [ADDRESS] , відповідно, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки після проведення його реконструкції. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки (ст. 3 Закону). Відповідно до наданих позивачем інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстрація обтяження спірного нерухомого майна іпотекою була проведена 05.06.2006 року, про що внесено запис до Державного реєстру іпотек за номером 3294597. Після державної реєстрації обтяження майна іпотекою були зареєстровані наступні обтяження: -реєстраційний номер обтяження № 9219715 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Зареєстровано 05.11.2009 року, Підстава обтяження: Ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука суду 2-473/2009, об`єкт обтяження: нежиле приміщення, 1/2 частина, адреса: [ADDRESS] , Власник: [PERSON] , -реєстраційний номер обтяження № 9267000 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Зареєстровано 20.11.2009 року, Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, вп № 15973749 19.11.2009 року Крюківський ВДВС Кременчуцького МУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, Власник: [PERSON] , -номер запису про обтяження № 3009100 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Дата час реєстрації 04.11.2009 року 17:25:38, Підстава виникнення обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер 15021690, виданий 03.11.2009 року, видавник Автозаводський ВДВС Кременчуцького МУЮ, особа майно якої обтяжується: [PERSON] , -реєстраційний номер обтяження № 10824241 у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Зареєстровано 11.02.2011 року, Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, вп № 24299947 11.02.2011 року Крюківський ВДВС Кременчуцького МУЮ, об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно, Власник: [PERSON] . Оскільки зазначені обтяження були зареєстровані після реєстрації обтяження майна іпотекою, тому вимоги іпотекодержателя мають вищий пріоритет, оскільки були зареєстровані раніше - 31.05.2006 року. Відповідно до ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Відповідно до пп. 11.3.1. Іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за Кредитним договором у порядку встановленому у ст. 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до наданих позивачем копій вимог, іпотекодержатель заявив вимоги боржнику та іпотекодавцю про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом досудового врегулювання. Згідно з частинами шостою та сьомою статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Таким чином, позивач єдиний, хто має право на задоволення своєї вимоги іпотекодержателя за рахунок іпотечного майна. При цьому суд враховує висновки, сформульовані Верховним Судом у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 742/1826/16-ц. В своєму рішенні від 23 січня 2014 року по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (остаточне 02/06/2014) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою. Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності урозумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти. Таким чином, суд також приймає до уваги той факт, що обтяження на предмет іпотеки були накладені 05.11.2009 року, 20.11.2009 року, 04.11.2009 року, 11.02.2011 року і є чинними станом на час розгляду справи судом у 2019 році. При цьому учасниками справи не наведено підстав, які слугували б потребою для подальшого правомірного існування зазначених обтяжень протягом такого значного періоду часу. Суд приходить до висновку, що накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, та тим самим порушує пріоритетне право іпотекодержателя одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved