Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулась в суд до відповідача з зазначеним позовом. Посилається на те, що 05 листопада 2014 року між нею та ФОП [PERSON] був укладений договір № ЕІ-4331 на виготовлення та встановлення метало пластикового вікна на суму 6045 гривень. 05 листопада 2014 року вона перерахувала зазначену суму з свого банківського рахунку на рахунок відповідача. Відповідно до умов цього договору відповідач повинен був протягом 21 дня з моменту укладення договору виготовити та встановити у її квартирі нове вікно. Станом на день подачі позову до суду відповідач свої зобов'язання за договором не виконав. 30 січня 2015 року вона направила [PERSON] лист про розірвання договору та повернення коштів протягом 7 днів з дня отримання листа. Листом від 06 лютого 2015 року відповідач повідомив її про те, що він відмовляється повертати кошти. Просить суд стягнути з відповідача на її користь кошти в сумі 6045 гривень. У судове засідання позивач не з'явилась, подала через канцелярію суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 49). 18 червня 2015 року [PERSON] подала до суду заяву та просила суд ухвалити рішення, яким розірвати договір, укладений 05 листопада 2014 року з ФОП [PERSON] та стягнути з останнього кошти в сумі 6045 гривень (а.с. 36-37). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 05 листопада 2014 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір № ЕІ-4331 на виготовлення та встановлення метало пластикового вікна (а.с. 8). Відповідно до 2.1. договору вартість виробу складає 6045 гривень. Пунктом 3.2. договору передбачено, що після виконання п. 3.1. виконавець зобов'язується передати у власність заказника виготовлені вироби протягом 21 робочого дня з моменту укладення договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконала, що підтверджується меморіальним ордером № BLFZ0KK191 від 05 листопада 2014 року (а.с. 48). Відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, кошти не повертає. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договору не виконуються. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 30 січня 2015 року позивач направила [PERSON] лист про розірвання договору та повернення сплачених коштів, в якому просить повернути їй кошти в розмірі 6045 гривень протягом 7 днів з дати отримання цього листа (а.с. 9). [PERSON] листом від 06 лютого 2015 року відповів, що замовлені [PERSON] конструкції були виготовлені у визначений договором строк. 13 листопада 2014 року останній було направлено повідомлення про доставку замовлення, на що він отримав відмову в отриманні (а.с. 11). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження виконання ним зобов'язання за договором. Крім того, у матеріалах справи міститься лист ПАТ «А-Банк» від 27 липня 2015 року, з якого вбачається, що повернення коштів від ФОП [PERSON] на рахунок [PERSON] не було (а.с. 47). Таким чином, заборгованість відповідача по договору становить 6045 гривень. За таких обставин, вимога про розірвання договору та стягнення коштів підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення вимог позивача та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved