Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-19 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з відповідача вартість пошкодженого майна на суму у розмірі 22 164, 55 грн та судові витрати, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач проживав у номері готелю № 801 у період з 14 жовтня по 17 жовтня 2019 року, де після його від`їзду було виявлено пошкоджене майно позивача: телевізор вартістю 15 499, 00 грн, дзеркало косметичне з регульованим кутом нахилу - 3 003, 33 грн, торшер високий - 1 324, 00 грн, 2 лампи настільні по 1 950, 00 грн та електрофен - 387, 48 грн. Ухвалою судді від 05 листопада 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду справи у спрощеному порядку без виклику сторін, заперечення від сторін на обраний порядок розгляду від сторін не надходили. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Державне підприємство - Готельний комплекс «Національний» Управління справами Верховної Ради України, що діє в сфері надання готельних послуг здала [PERSON] в оренду з 14 жовтня 2019 року по 17 жовтня 2019 року, у сукупності на три доби, кімнату № 801 , згідно з реєстраційними картками. Як стверджує сторона позивача, 15 жовтня 2019 року до відповідача, на його прохання, була підселено особу жіночої статі, яка виїхала з готелю 16 жовтня 2019 року. Під час огляду номеру 17 жовтня 2019 року, при виїзді відповідача з готелю, було виявлено, що у номері пошкоджено екран телевізора LG 43LH570V, дві лампи настольні, торшер високий, електрофен у ванній кімнаті і дзеркало косметичне, про що покоївка готелю подала доповідну записку керівництву 17 жовтня 2019 року. У позовній заяві вказано, що повідомити відповідача про нанесення матеріальної шкоди не було можливим, оскільки він повідомив, що не користувався напоями у номері і не дочекавшись перевірки номеру, швидко пішов на вулицю. За кілька хвилин адміністратора було повідомлено про пошкоджене майно, але відповідач вже пішов і більше не з`являвся. Щодо вказаних обставин виїзду відповідача 17 жовтня 2019 року подано доповідну записку черговими адміністраторами. Працівниками позивача був складений акт про псування майна готелю на суму 22 164, 55 грн: телевізор LG 43LH570V - 1 шт - 15 499, 00 грн.; лампи настольні - 2 шт х 975, 34 грн = 1 950, 68 грн; торшер високий - 1 шт - 1 324, 06 грн; електрофен у ванній кімнаті - 1 шт - 387, 48 грн; дзеркало косметичне - 1 шт х 3 003, 33 грн, вартість яких зазначено у бухгалтерській довідці пошкодженого майна у ДП «ГК «Національний» в номері 801, а вартість телевізора також у видатковій накладній № 6 від 26 січня 2017 року. Відповідно до п. 5.6 Наказу Державної туристичної адміністрації України № 19 «Про затвердження Правил користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг», зареєстрованого Міністерством юстиції України 02 квітня 2004 року, відшкодування збитків, що були заподіяні споживачем у зв`язку з утратою або пошкодженням майна готелю, здійснюється ним відповідно до чинного законодавства України. Згідно з частиною першою ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено пунктом 1 частини другої вказаної статті Кодексу, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За частиною третьою ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статті 16 ЦК України. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України) Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини, відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. Суд забезпечує повне дослідження сукупності наявних доказів і за їх оцінкою самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, адже питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин. Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 щодо самостійного встановлення судом наявності чи відсутності складу цивільного правопорушення у деліктних правовідносинах. Тому, для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Суд критично оцінює надані доповідні записки та акт про встановлення пошкодження майна у номері, згідно з яким працівники встановили, що вказане виникло по вині відповідача. Так, зазначеним не може підтверджуватися подія - власне завдання шкоди майну, не доказано, що саме визначене позивачем майно було пошкоджено і знаходилося у номері № 801. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає, оскільки стороною позивача залишився недоказаним факт завдання шкоди відповідачем та її розмір. З урахуванням положень до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у вигляді судового збору позивачеві не відшкодовуються у разі відмови у задоволенні позову. На підставі встановлених обставин, що мають юридичне значення, та

Outcome: dismissed