Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У листопаді 2020 року Шлапак С.С. , в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із первісним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 жовтня 2018 року між сторонами у справі укладено договір оренди квартири [ADDRESS] , зі сплатою щомісячно орендної плати у розмірі 41 892, 00 грн (еквівалент 1 500,00 доларів США), строком до 13 листопада 2019 року, з можливістю його подальшого продовження та розірвання в порядку, передбаченому законодавством України. Посилаючись на те, що [PERSON] орендну плату сплачував несвоєчасно, а, починаючи з 20 вересня 2019 року і протягом більше семи місяців користування житлом орендних платежів взагалі не здійснював, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 239 425,50 грн, яку просить стягнути з відповідача з урахуванням 3 % річних у розмірі 4 239,01 грн і 2 389,13 грн інфляційних втрат. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року матеріали вказаної позовної заяви передано для розгляду за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. 19 лютого 2021 року Печерським районним судом м. Києва відкрито провадження в указаній цивільній справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 03 березня 2020 року до Печерського районного суду м. Києва від представника [PERSON] - адвоката Суліми Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить у позові [PERSON] відмовити, посилаючись на те, що між сторонами у справі 14 жовтня 2018 року було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , умовами якого визначено сплату вартості вказаного житлового приміщення частинами; відповідач сплатив усю суму заборгованості позивача за житлово-комунальні послуги в розмірі 123 414,41 грн, яку вони домовились зарахувати при укладенні основного договору купівлі-продажу; у зв`язку з неналежним станом комунікацій та невиконанням [PERSON] своїх зобов`язань за спірним договором оренди, 12 листопада 2018 року відбулося залиття орендованої відповідачем квартири, що спричинило приведення вказаного житлового приміщення в непридатний для проживання стан, внаслідок чого [PERSON] не міг користуватися цим приміщенням; між сторонами укладено додаткову угоду від 01 квітня 2019 року, відповідно до умов якої орендар зобов`язувався відновити орендоване житлове приміщення до придатного для проживання стану за власні кошти у розмірі 55 000,00 доларів США; відповідач належним чином виконував умови укладеного із [PERSON] договору оренди, сплативши останній 440 667,00 грн орендних платежів і додаткової угоди, та розпочав ремонтні роботи; крім того, з 23 січня 2020 року [PERSON] позбавлений можливості користуватися спірним житловим приміщенням в результаті заміни позивачем замків вхідних дверей квартири, крім того, вказане нерухоме майно було відчужене на користь третіх осіб. 17 березня 2021 року адвокат Сулім Я.В. подав в інтересах [PERSON] зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування витрат. Вимоги обґрунтовані тим, що після укладення [PERSON] з позивачем 14 жовтня 2018 року попереднього договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , яким визначено сплату вартості квартири частинам, а також договору оренди вказаного житлового приміщення, відповідачем сплачено 123 414,41 грн в якості погашення заборгованості орендодавця за житлово-комунальні послуги, яка існувала до укладення договору оренди та, за домовленістю сторін, зараховувалася під час укладення основного договору купівлі-продажу цієї квартири. Крім того, вказує, що 12 листопада 2018 року відбулося залиття спірного житлового приміщення, в тому числі, й через неналежний стан комунікацій у ньому, що є наслідком неналежного виконання [PERSON] умов договору оренди та привело квартиру [ADDRESS] , в непридатний для проживання стан. Також, зазначає, що 01 квітня 2019 року між сторонами у справі укладено додаткову угоду до договору оренди від 14 жовтня 2018 року, відповідно до умов якої в зв`язку із залиттям квартири, орендар зобов`язувався відновити вказане житлове приміщення до стану належного для проживання та санітарних норм за власні кошти в розмірі 55 000,00 доларів США, а також сторони погодили, що в разі відмови однієї із сторін від укладення договору купівлі-продажу цієї квартири, орендодавець відшкодовує відповідачу вартість відновлювальних ремонтних робіт. При цьому, зауважує, що [PERSON] в повному обсязі виконував умови укладеного з позивачем договору оренди від 14 жовтня 2018 року та додаткової угоди від 01 квітня 2019 року, сплативши останній 440 667,00 грн орендних платежів, а також розпочав відповідні ремонтні роботи по відновленню квартири [ADDRESS] результаті залиття, зокрема: здійснив демонтаж пошкоджених підлогової поверхні, міжкімнатних дверей та облицювання стін, електрики, сантехніки; замовив проект виконання будівельних (ремонтних робіт); придбав необхідні будівельні матеріали, підлогове покриття, а також здійснив виконання проекту електромонтажних та будівельних робіт, які не зміг закінчити з вини [PERSON] через відмову останньої від укладення основного договору купівлі-продажу вказаної нерухомості та заміну 23 січня 2020 року нею замків вхідних дверей квартири. Посилаючись на викладене та те, що [PERSON] неодноразово намагався врегулювати існуючий спір з позивачем у досудовому порядку, однак [PERSON] у добровільному порядку не відшкодувала відповідачу вартість відновлювального ремонту квартири та суми, сплаченої в рахунок погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги та не може з січня 2020 року з вини позивача користуватися спірним житловим приміщенням, просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 2 043 076,91 грн - основного боргу, в тому числі, сплачену заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 123 414,41 грн, сплачені орендні платежі за період фактичного некористування житлом у сумі 398 775,00 грн, 1 520 887,50 грн (еквівалент 55 000,00 доларів США) в якості відшкодування вартості відновлення квартири, а також 139 618, 22 грн інфляційних втрат і 72 706,76 грн 3 % річних. 22 березня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Шлапака С.С. надійшла відповідь на відзив відповідача на первісний позов, у яких він просить задовольнити позов [PERSON] у повному обсязі, посилаючись на те, що 12 листопада 2018 року не було залиття квартири [ADDRESS] та сліди такого відсутні, що підтверджується, зокрема висновком експерта, тому твердження відповідача про приведення орендованого житлового приміщення в непридатний для проживання стан і проведення останнім, у зв`язку із цим, ремонтних робіт, є необґрунтованими та безпідставними; на момент передачі квартири в оренду відповідачу, вказане житлове приміщення було повністю мебльоване та перебувало в належному технічному стані та жодних зауважень від [PERSON] з цього приводу не надходило. При цьому, останній повернув квартиру в напівзруйнованому стані, без меблів, дверей та іншого майна; починаючи з листопада 2018 року останній сплачував орендні платежі, а також за електроенергію, водопостачання, утримання прибудинкової території, що свідчить про користування ним спірним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 08 квітня 2021 року зустрічний позов [PERSON] прийнято до спільного розгляду із первісним позовом [PERSON] та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 21 квітня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Суліми Я.В. надійшли заперечення на відповідь на відзив на первісну позовну заяву, яку він просить залишити без задоволення, зазначаючи, що відповідний акт підтверджує факти залиття квартири [ADDRESS] та неналежного технічного стану комунікацій в указаному житловому приміщенні; позивачем проведено відповідну експертизу без проведення експертом спеціальних технічних та юридичних перевірок і на момент дослідження спірного об`єкта нерухомості, усі недоліки в результаті залиття відповідачем було усунуто шляхом здійснення низки ремонтних робіт, а з висновку експерта неможливо встановити час, перелік та обсяг зазначених у ньому та виконаних ремонтних робіт; на момент отримання квартири в оренду [PERSON] не міг знати про існування будь-яких недоліків у технічному стані орендованого житлового приміщення, оскільки не є спеціалістом із цих питань; підписавши додаткову угоду від 01 квітня 2019 року до спірного договору оренди, позивач визнала факт залиття квартири; відповідачем сплачувалися оренді платежі після залиття житлового приміщення; з метою виконання умов попереднього договору купівлі-продажу від 14 жовтня 2018 року та до даткової угоди від 01 квітня 2019 року, а також через непридатність проживання у ній та відсутність у позивача коштів на ремонті роботи, [PERSON] здійснював ремонт в спірній квартирі;відповідачем для забезпечення виконання ремонтних робіт у орендованому приміщенні здійснювалася оплата комунальних послуг, не маючи, при цьому, можливості проживати у ньому внаслідок залиття. 06 травня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від позивача, в інтересах якої діє адвокат Сич Є.Ю., надійшов відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , в якій він просить відмовити у позові останньому, вказуючи про те, що підстави для стягнення коштів за попереднім договором купівлі-продажу від 14 жовтня 2018 року відсутні. Зазначає, що доданий відповідачем акт про залиття стосується квартири [ADDRESS] , а не спірного та орендованого відповідачем житлового приміщення; наявність в згаданому житловому приміщенні речей відповідача та його сім`ї станом на 2020 рік, підтверджує факт користування ним квартирою; оплата комунальних платежів [PERSON] протягом двох років з моменту укладення договору оренди, здійснювалася на виконання його умов, тобто в зв`язку з фактичним користуванням житловим приміщенням, а не на погашення заборгованості позивача. Відсутні підтвердження фактичного проведення будь-яких ремонтних робіт відповідачем в орендованому житлі та понесення відповідних витрат з метою усунення наслідків залиття. 14 травня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача - адвоката Суліми Я.В. надійшла відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву [PERSON] , яка за своїм змістом фактично аналогічна його ж запереченням, поданим на відповідь на відзив на первісну позовну заяву [PERSON] . Ухвалою суду від 19 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено вказану справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 20 травня 2021 року до Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Сича Є.Ю. надійшли заперечення на відповідь на відзив представника відповідача - адвоката Суліми Я.В. на зустрічну позовну заяву [PERSON] , які за своїм змістом фактично аналогічні поданому ним суду відзиву на зустрічну позовну заяву [PERSON] . Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року поновлено представнику відповідача строк для звернення із клопотанням про витребування доказів і клопотання - задоволено. Ухвалою суду від 19 серпня 2021 року визнано заяву представника позивача про відвід судді від розгляду вказаної цивільної справи необґрунтованою. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2021 року у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення експертизи в рамках розгляду даної цивільної справи - відмовлено. В судовому засіданні представник позивача підтримав первісний позов, який просив задовольнити, з підстав наведених у ньому, а також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, з підстав, викладених у відзиві та запереченні на зустрічний позов. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, який просив суд залишити без задоволення, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на первісний позов, що міститься у матеріалах справи, натомість просив задовольнити зустрічний позов з підстав, наведених у ньому. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 14 жовтня 2018 року між сторонами у справі укладено договір оренди нерухомого майна, відповідно до умов якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у тимчасове платне користування житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] , з усіма необхідними технічними пристроями та предметами домашнього побуту, згідно з додатком № 1 до цього договору. За змістом п. п. 3.1., 3.1.1., 3.1.3. цього договору щомісячна плата за користування об`єктом нерухомості становить 41 892,00 грн (еквівалент 1 500,00 доларів США за поточним курсом, установленим Національним банком України, що є орієнтиром для корекції суми щомісячної плати), нарахування якої починається з 14 жовтня 2018 року - моменту фактичного використання орендованого приміщення, згідно з актом приймання-передачі. У п. 3.2.1. спірного договору від 14 жовтня 2018 року сторони дійшли згоди, що після його підписання орендар зобов`язується внести на розрахунковий рахунок орендодавця передоплату за перший місяць оренди в повному обсязі, а також заставну суму в розмірі 41 892,00 грн. Заставна сума підлягає поверненню в повному обсязі після закінчення терміну оренди, за умови відсутності майнових претензій з боку орендодавця, а також заборгованостей за комунальними та іншими платежами, зазначеними в п. п. 3.1.4., 3.1.6 цього договору (послуг з водопостачання, опалення та електропостачання, мережі Інтернет, кабельного телебачення). Термін дії договору встановлено до 13 листопада 2019 року (п. 4.1. цього договору). Відповідно до акта приймання-передачі від 14 жовтня 2018 року (додаток № 1 до договору оренди майна від 14 жовтня 2018 року) відповідач прийняв у платне користування вказану квартиру, яка на момент передачі знаходиться в належному стані. Згідно з додатковою угодою від 01 квітня 2019 року до вказаного договору оренди, сторони погодили, що не мають один до одного претензій у зв`язку з виникненням обставин, які спричинили затримку платежу, передбаченого п. 3.2.1 договору, який викладено в новій редакції: сторони дійшли згоди, що після підписання цього договору орендар зобов`язується до 10 квітня 2019 року внести на розрахунковий рахунок орендодавця оплату за 5 місяців оренди в повному обсязі, а також заставну суму в розмірі 41 892,00 грн. Заставна сума підлягає поверненню в повному обсязі після закінчення терміну оренди, за умови відсутності майнових претензій з боку орендодавця, а також заборгованостей за комунальними та іншими платежами, зазначеними в п. п. 3.1.4., 3.1.6., 3.1.7. (вартість послуг консьєржа) цього договору. Згідно зі ст. ст. 526, 530, 601 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Відповідно до ч. 3 ст. 815 ЦК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 820 ЦК України розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором, або законом. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду із указаним позовом, [PERSON] просила стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати за період з 20 вересня 2019 року по 29 березня 2020 року в розмірі 239 425,50 грн, з урахуванням сплаченої [PERSON] заставної суми в розмірі 41 892,00 грн, з розрахунку 1 500,00 доларів США за курсом Національного банку України, встановленим станом на 20 число кожного відповідного місяця. При цьому, судом з`ясовано, що остання оплата за договором оренди від 14 жовтня 2018 року, проведена відповідачем 28 серпня 2019 року за серпень у розмірі 38 025, 00 грн, що підтверджується довідкою АТ «Альфа-Банк» у м. Києві про рух коштів по поточному рахунку [PERSON] за період з 17 жовтня 2018 року по 23 січня 2020 року. Позивач, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань по сплаті оренди, 26 лютого 20220 року направила [PERSON] повідомлення про розірвання вказаного договору оренди з 29 березня 2020 року. Обставини отримання 03 березня 2020 року вказаного повідомлення відповідачем визнаються та не оспорюються, який, в свою чергу 06 березня 2020 року направив [PERSON] повідомлення із проханням повернути сплачені орендні платежів за період фактичного некористування житлом у сумі 398 775,00 грн, 55 000,00 доларів США в якості відшкодування вартості відновлювальних ремонтних робіт квартири в результаті залиття, що мало місце 12 листопада 2018 року. Однак, докази проведення оплати [PERSON] за оренду за період з вересня 2019 року по березень 2020 року в матеріалах справи відсутні. Поряд із цим, судом з`ясовано та сторонами не заперечується той факт, що у січні 2020 року позивач здійснила заміну та установку своїх замків на вхідних дверях орендованої квартири. При цьому, оскільки вказана подія відбулася під час фактичної дії спірного договору оренди та зайняттям відповідачем орендованого житла, а позивачем не доведено факту належного отримання згоди орендаря на здійснення вказаних дій чи надання йому відповідних дублікатів ключів, суд дійшов висновку, що відповідач користувався вищезазначеною квартирою саме до січня 2020 року. Тому, з огляду на положення ч. 6 ст. 762 ЦК України, за змістом якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає та п. 2.1.5. спірного договору оренди, відповідно до якого орендодавець зобов`язався не здійснювати дій, які можуть перешкоджати орендареві користуватися об`єктом нерухомості, на користь [PERSON] підлягає стягненню сума несплаченої оренди саме за весь період фактичного користування відповідачем таким майном, а саме: починаючи з вересня 2019 року та, закінчуючи січнем 2020 року, в розмірі 153 882,00 грн, згідно з наданим позивачем розрахунком. Правильність наданого позивачем розрахунку та вказаних сум [PERSON] не оспорюється. Також відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України суд, вважає за можливе, стягнути орендаря на користь позивача, 3 % річних у розмірі 1 668, 75 грн і 155, 62 грн інфляційних втрат. При цьому, посилання відповідача на те, що 12 листопада 2018 року відбулося залиття орендованої відповідачем квартири, що спричинило приведення вказаного житлового приміщення в непридатний для проживання стан, і саме з цього часу [PERSON] не міг користуватися спірним орендованим житлом, є необґрунтованими, оскільки підтверджень того, що він повідомляв позивача про відмову від договору найму житла (ст. 825 ЦК України), повернув чи намагався повернути останній ключі від квартири, чи залишив вказане житлове приміщення та забрав свої речі, або ж до березня 2020 року вимагав повернути орендну плату та заставну суму, суду не надано. Крім того, додані відповідачем до матеріалів справи квитанції про сплату сум протягом 2019 року за спожиті житлово-комунальні послуги в квартирі [ADDRESS] , а також обставини сплати останнім орендних платежів за згаданий період, вкотре підтверджують факт її використання [PERSON] . За таких обставин, суд, вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог зустрічного позову в частині стягнення 398 775,00 грн в якості сплачених орендних платежів, оскільки судом спростовані вище факти невикористання відповідачем спірного орендованого приміщенням саме з листопада 2018 року та бездіяльності [PERSON] , оскільки відповідач не надав суду належних та беззаперечних доказів, що житло стало непридатним для постійного проживання. При цьому, сам по собі факт залиття квартири ще не свідчить про обов`язковість і безумовність виникнення обставин непридатності для життя такого житлового приміщення. Крім того, наявні в матеріалах справи акти про залиття квартири [ADDRESS] від 12 листопада 2018 року, та аналогічні за змістом листи ОСББ «Печерська брама» від 27 лютого 2020 року та 28 квітня 2020 року, не підтверджують обставин, як залиття спірного орендованого житлового приміщення та приведення його у непридатний стан, так і неналежного технічного стану комунікацій в квартирі [ADDRESS] , саме з вини орендодавця [PERSON] , враховуючи й те, що під час укладення договору оренди нерухомого майна від 14 жовтня 2018 року та передачі відповідачу спірної квартири, останній прийняв об`єкт оренди без жодним умов, застережень і зауважень, підписавши договір оренди, та не порушував питання щодо його реального стану та комунікацій. Також в укладеній додатковій угоді № 2 від 01 квітня 2019 року до договору оренди нерухомого майна від 14 жовтня 2018 року сторони у справі погодили, що затоплення об`єкта нерухомості відбулося третіми особами, а не з вини позивача та/або через недотримання [PERSON] умов спірного договору оренди, при цьому, в ній не зафіксована дата залиття квартири [ADDRESS] , після якої орендар зобов`язався відновити об`єкт нерухомості до стану, належного для проживання та санітарних норм. Поряд із цим, виконане на замовлення позивача будівельно-технічне дослідження від 30 березня 2020 року судом до уваги також не береться та є недоцільним, оскільки його проведено та надані експертом відповіді з питань щодо: слідів залиття, ремонтних робіт і придатності до проживання орендованої квартири станом на дату проведення візуально-інструментального дослідження (25 лютого 2020 року та 28 березня 2020 року), тобто після спливу одного року п`яти місяців від події залиття, яка, на думку [PERSON] мала місце 12 листопада 2018 року та призвела до приведення вказаного житлового приміщення у непридатний для проживання стан. Що ж стосується посилання відповідача на те, що 123 414,41 грн, внесені ним на погашення заборгованості позивача за житлово-комунальні послуги орендованого житлового приміщення, що існувала у неї до 14 жовтня 2018 року, то суд, вважає, такі безпідставними, оскільки всупереч ст. ст. 76, 81 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин не надано жодного доказу її існування та які конкретно суми, за які періоди та види комунальних платежів, оскільки надана [PERSON] низка квитанцій про сплату відповідних платежів у період користування орендованою квартирою, оборотно-сальдова відомість щодо нарахувань та сплати внесків з утримання будинків та прибудинкової території ОСББ «Печерська брама» від 01 жовтня 2018 року по 31 березня 2020 року, відомість про нарахування та оплату за централізоване водопостачання та водовідведення холодної води та відведення гарячої води ПАТ «АК «Київводоканал» від 07 липня 2021 року, а також витребувані судом: довідка про надходження коштів за спожиту електроенергію ТОВ «Київські енергетичні послуги» від 06 вересня 2021року та розрахунок спожитої та сплаченої електроенергії ТОВ «ДТЕК Київські Електромережі» від 21 вересня 2021 року, не містять таких відомостей та не спростовують факту сплати останнім вартості поточних і спожитих саме ним житлово-комунальних послуг. При цьому, посилання відповідача на те, що вказана ним сума коштів за оплату заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 123 414,41 грн, сплачена на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного сторонами 14 жовтня 2018 року, є безпідставними, оскільки вказаний правочин нотаріально не посвідчений, тому є нікчемним і не створює для сторін юридичних наслідків. Крім того, обставини щодо наявності чи відсутності права набуття у власність спірного житлового приміщення, а також неукладення та непосвідчення відповідного договору купівлі-продажу, не є предметом спору між сторонами в указаній справі. Отже, відповідачем не доведено фактів, як сплати вказаної вище суми коштів саме в якості погашення заборгованості позивача за комунальними платежами, так і взагалі існування такої у [PERSON] в період до 14 жовтня 2018 року, тобто до передачі в оренду відповідачу спірної квартири, тому правові підстави для задоволення в цій частині вимог зустрічного позову відсутні. Що ж стосується вимог зустрічного позову про стягнення вартості відновлювального ремонту квартири на суму 1 520 887,50 грн (еквівалент 55 000,00 доларів США), то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 3 ст. 773 ЦК України наймач має право змінювати стан речі, переданої йому у найм, лише за згодою наймодавця. За змістом ч. 3 ст. 776 ЦК України, якщо наймодавець не провів капітального ремонту речі, що перешкоджає її використанню відповідно до призначення та умов договору, наймач має право відремонтувати річ, зарахувавши вартість ремонту в рахунок плати за найм речі, або вимагати відшкодування вартості ремонту. Відповідно до ст. 778 ЦК України наймач тільки за згодою наймодавця може поліпшити орендоване приміщення, відокремити від нього поліпшення без пошкодження приміщення, вилучити їх та в результаті інших поліпшень створити нову річ і стати її співвласником. Як вбачається з додаткової угоди № 2 від 01 квітня 2019 року до договору оренди нерухомого майна від 14 жовтня 2019 року, [PERSON] взяв на себе зобов`язання по відновленню об`єкта нерухомості - квартири [ADDRESS] , за власні кошти в національній валюті України у розмірі еквівалентному 55 000,00 доларів США, та про стягнення вказаної суми коштів, у якості витрачених на здійснення демонтажу пошкоджених підлогової поверхні, міжкімнатних дверей та облицювання стін, електрики, сантехніки, замовлення проекту виконання будівельних (ремонтних робіт), придбання необхідних будівельних матеріалів, підлогового покриття, а також здійснення виконання проекту електромонтажних та інших будівельних робіт в указаному вище житловому приміщенні, відповідач ставить питання в зустрічному позові. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). За змістом ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до договору поставки № 40119 від 04 січня 2019 року, постачальник ФОП [PERSON] зобов`язується передати у власність покупцеві [PERSON] товар, який останній, в свою чергу, зобов`язується отримати та оплатити. Місце поставки товару: квартира [ADDRESS] . Згідно із специфікацією № 1 до договору поставки № 40119 від 04 січня 2019 року, загальна вартість підлогового покриття становить 198 550,00 грн. Квитанцією до прибуткового касового ордера від 15 січня 2019 року підтверджується, що ФОП [PERSON] прийнято від відповідача 100 000,00 грн на підставі договору поставки № 40119 від 04 січня 2019 року. Таким чином, орендарем була лише оплачена паркетна продукція для відновлювального ремонту спірної орендованої квартири. Будь-яких доказів проведення [PERSON] інших робіт чи оплати послуг матеріали справи не містять. Доказів того, що внаслідок, проведених саме відповідачем ремонтних робіт у спірному, належному [PERSON] житловому приміщенні, суттєво збільшилась вартість останнього або його корисність, порівняно зі станом, в якому воно було в момент передачі в оренду, суду не надано. За викладених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог зустрічного позову про стягнення вартості відновлювального ремонту квартири, за винятком оплати [PERSON] підлогового покриття на суму 100 00,00 грн, оскільки за змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд зазначає, що сам по собі факт реєстрації та внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 12020100060002705 від 03 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України за заявою [PERSON] за фактом заволодіння його коштами невстановленими особами, не є підтвердженням сплати останнім заборгованості за житлово-комунальні послуги та вартості відновлення квартири, при цьому, в межах вказаного спору, відповідач не ставив питання про відшкодування (компенсацію) йому шкоди як особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення (ст. 1177 ЦК України) та вказані обставини судом не перевірялися та не встановлювалися. Не дивлячись на те, що відповідно до ст. 866 ЦК України відсутність у замовника документа для підтвердження факту укладення договору побутового підряду або його умов, не позбавляє права останньогозалучати свідків для підтвердження факту укладення договору або його умов, в цьому випадку неможливо також підтвердитивказані вище факти й самими лише показами свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та самого [PERSON] як потерпілого, наданими ними в межах досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження, оскільки з наявних в матеріалах справи відповідних протоколів допитів, в тому числі, й додаткових, вбачається, що їх відповіді викладені формі вільних, неточних розповідей про перебіг подій та не підтверджують тих версій щодо обставин справи, для доведення яких сторона відповідача надала ці докази, зокрема про конкретні суми, періоди погашення [PERSON] заборгованості саме [PERSON] за житлово-комунальні послуги, а також обсяги, види, вартість, і осіб, які здійснювали за замовленням відповідача відновлювально-ремонтні роботи в орендованій квартирі. До суду клопотань про повторний допит вказаних свідків в судовому засіданні в межах розгляду вказаної цивільної справи від сторін не надходило. За викладених обставин, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення первісного та зустрічного позовів. За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Разом тим, стороною відповідача не надано суду жодних підтверджень щодо конкретної суми фактичного понесення витрат, пов`язаних з правовою допомогою в розмірі 10 500,00 грн, а саме: в розмірі 4 500,00 грн за складення відзиву на позовну заяву та 6 000,00 грн за складення зустрічного позову Адвокатському об`єднанню «4Lex». Отже, правові підстави для стягнення з позивача на користь [PERSON] сум перелічених вище витрат без надання доказів їх дійсного понесення відсутні. Таким чином. між сторонами підлягають розподілу лише понесені ними витрати по оплаті судового збору, пропорційно обсягу задоволених вимог кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial