Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду вказаним з позовом. Мотивував свої вимоги тим, що 08.08.09 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказував, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначав, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. Вказував, уточнивши позовні вимоги, що за час перебування у шлюбі подружжя придбало квартиру за адресою: [ADDRESS] та квартиру за адресою: [ADDRESS]. Оскільки досягти згоди щодо поділу вказаного майна не вдалося, позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач з представником вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.08.09 року Відділом РАЦС Вишгородського РУЮ Київської області, актовий запис № 133. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Судом встановлено, що за час перебування в шлюбі, а саме 15.11.12 року подружжя придбало квартиру за адресою: [ADDRESS], та 06.03.15 року - квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу квартири. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Судом встановлено, що сторонами досягнуто згоди щодо поділу спірного майна. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved