Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23.03.2018 року скасовано судовий наказ про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, що зумовило звернення до суду з даним позовом. Вказував на те, що позивач надає відповідачу послуги централізованого опалення за адресою м.Чернівці, вул. Сосюри, 5/36 та відповідач користується такими послугами, у звязку з чим між ними виникли фактичні договірні відносини та відповідачу відкрито особовий рахунок №37489. Разом з тим, відповідач, користуючись послугами позивача, зобовязаний оплачувати такі послуги не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, проте таких вимог вона не виконава, у звязку з чим у неї за період з 01.10.2014 року по 31.05.2018 року утворилась заборгованість в сумі 5836,87 грн. Також, вважає, що за порушення вказаного зобовязання до відповідача підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість в сумі 5836,87 грн., інфляційні в розмірі 524,14 грн., 3 % річних в сумі 134,76 грн. та судовий збір. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні своїми поясненнями підтвердила наявність у неї вище вказаної заборгованості та пояснила, що комунальні послуги централізованого опалення не має змоги своєчасно оплачувати у звязку з скрутним матеріальним становищем, оскільки являється особою з інвалідністю, має на утриманні неповнолітніх дітей та отримує мізерні доходи. Позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення, при цьому зазначила, що підстави з яких позивачу було відмовлено у видачі судового наказу їй відомі. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Суд,\~ заслухавши\~ пояснення\~ представника\~позивача та\~ відповідача,\~ \~дослідивши письмові\~ докази\~по справі,\~вважає,\~що позов\~обґрунтований \~та підлягає\~задоволенню,\~при цьому\~суд \~також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб , та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог\~ ст.\~89\~ЦПК України,\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~обєктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів.\~ Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний звязок\~доказів у\~їх сукупності.\~ Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, судом встановлено, що відповідач зареєстрований за адресою [INFO]. Як вбачається зі змісту ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів які б спростовували той факт, що відповідач, будучи зареєстрованою за адресою [INFO]\~ не\~користувався наданими\~ МКП\~«Чернівцітеплокомуненерго» \~ послугами\~централізованого опалення,\~ крмі\~того,\~остання \~особисто \~визнала в\~судовому засіданні\~ факт\~надання їй\~послуг відповідачем,\~у звязку\~з чим\~суд приходить\~до висновку,\~що відповідач є споживачем послуг які надаються позивачем. Таким чином, надання позивачем послуг та їх споживання відповідачем є діями осіб, з якими закон, зокрема ст.11 ЦК України, повязує підстави виникнення цивільних прав та обовязків, а тому відсутність між сторонами договору про надання послуг не є підставою для звільнення відповідача від оплати комунальних послуг. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами, та вноситься у встановлені строки. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться . Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично відпущену теплову енергію. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено,\~що відповідач\~ не\~виконав покладених\~на нього\~ зобовязань\~та у\~встановлені строки\~не \~оплатив наданні\~йому позивачем\~ послуги\~відповідно до\~встановлених тарифів.\~Згідно \~розрахунку \~заборгованості \~за період\~з 01.10.2014 року по 31.05.2018 року утворилась заборгованість в сумі 5836,87 грн. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку складеного МКП «Чернівцітеплокомуненерго» на підставі ст. 625 ЦК України за вище вказаний період витрати від інфляційних процесів становлять 524,14 грн. та три відсотки річних від простроченої суми становить 134,76 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вище вказана заборгованість з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України понесені позивачем витрати у вигляді судового збору в сумі 1762 грн. слід компенсувати за рахунок держави, виходячи з наступного. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Наведене узгоджується з висновками Верховного суду України у постанові №6-1544цс17 від 18.10.2017 року. Враховуючи те, що відповідач звільнена від сплати судового збору, оскільки є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, що підтверджується копією відповідного посвідчення серії АЗ №420672, судові витрати понесені позивачем компенсуються за рахунок держави. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved