Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, посилаючись на те, що 27.04.2012 року він надав [PERSON] у позику на придбання ноутбука 5300 грн. під 17% річних зі строком повернення 15.07.2012 року, а відсотки виплачуючи щомісячно, про що останній написав розписку. Відповідач умови договору не виконав, позику не повернув, проценти не сплатив. Тому просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу з процентами - 6951, 80 грн. та моральну шкоду - 3 000 грн. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначив, що до цього часу відповідач грошові кошти не повернув. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вказував, що вказані кошти в борг не брав, розписку писав під примусом, оскільки заборгував позивачеві за найм житла. Суд, вислухавши думку позивача, відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що як вбачається з розписки, 27 квітня 2012 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 5 300 грн. під 17% річних зі щомісячною сплатою відсотків, а борг зобов'язувався повернути в строк до 15 липня 2012 року. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, який згідно зі ст. 1047 цього ж Кодексу був укладений та представлений позивачем письмовою розпискою, оригінал якої приєднаний до матеріалів справи, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Оскільки відповідач у встановлений строк не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув позивачу позику, прострочивши тим самим виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги щодо стягнення суми боргу в розмірі 5 300 грн. та 17% річних, які в період з 24 квітня 12 року по 24 лютого 2014 року складають - 1651, 8 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що він не брав коштів в боргу у позивача, дана розписка була написана під тиском, так як будь-яких доказів на підтвердження цього (звернення до правоохоронних органів, судових рішень тощо з цього приводу ) не надано. Вказані твердження відповідача [PERSON] суд розцінює як намагання ухилитися від виконання своїх зобов'язань. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Оскільки позивачем не надано достатніх доказів заподіяння діями відповідача моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в сумі 162,40 грн., пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial