Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за договором позики від 28 лютого 2019 року у розмірі 12000 доларів США в еквіваленті у гривні на день подачі позову за офіційним курсом НБУ у розмірі 290640 грн. Позов обґрунтований тим, що 28 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики, у відповідності до якого позивач передав відповідачеві грошові кошти в сумі 1200 доларів США. Відповідач зобов`язувався повернути кошти у строк до 07.04.2019 року, однак взяті зобов`язання не виконує. Позивач зауважує, що ним вживалися заходи щодо повернення коштів, відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, тому [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. 02 січня 2020 року ухвалою суду відкрите провадження у справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач до початку розгляду справи по суті звернувся до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, позов підтримав, крім того надав суду письмові пояснення про те, що після вжитих судом заходів забезпечення позову у цій справі, відповідач здійснив продаж арештованого майна - Ѕ частини домоволодіння про [ADDRESS] , внаслідок чого він змушений був звернутися до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу, його позов було задоволено. Також позивач звертає увагу, що відповідач неодноразово притягався до цивільної відповідальності за подібними правовідносинами, укладаючи різного роду договори позики та не виконуючи свої зобов`язання. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, причина неявки суду не відома, відзив на позовну заяву не подав, тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію договору позики від 28 лютого 2018 року, у відповідності до якого [PERSON] (надалі Позичальник) отримав в борг від [PERSON] (надалі Позикодавець) 12000 доларів США. Позичальник зобов`язується повернути позику у строк до 07 квітня 2019 року (а.с. 7). Позивач наполягає на тому, що передані ним в борг кошти відповідачем не повернуті у строк, зазначений у договорі. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зазначений вище договір, відповідно до вимог ч.1 ст. 1047 ЦК України є договором, що укладений в письмовій формі, оскільки його сума більш, ніж у 10 разів перевищує розмір неоподаткованого мінімуму громадян. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що в порушення умов договору, відповідач взятих на себе зобов`язань за договором позики не виконала, доказів повернення отриманих коштів позивачу суду не подано. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підлягають задоволенню. З урахуванням вимог ст. 524 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у розмірі 325723,40 грн. Такий розрахунок боргу був здійснений судом, з урахуванням офіційного курсу валют, встановлених на момент прийняття рішення. (12000 доларів США х 27,1436). Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2906,41 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved