Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

у листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому посилається на те, що відповідач працював на посаді начальника відділення поштового зв`язку с. Ряське Полтавської дирекції АТ «Укрпошта» з 08.07.2017 р. по 06.07.2018 р., з яким було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Так, 02.06.2018 р. в ході проведеної раптової ревізії готівкових коштів, поштових марок, маркованих конвертів та інших товарів реалізації і поштовому відділенні зв`язку с. Ряське Машівського району Полтавської області про що було складено відповідний акт. Виявлена нестача складає 7035,08 грн. По даному факту проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено, що причинами порушень стало неналежне викання посадових обов`язків відповідача. У вказаний у пояснювальній записці строк збитків [PERSON] не відшкодував, а тому матеріальна шкода залишається невідшкодованою, а тому представник позивача просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 7035,08 грн, а також понесені судові витрати у розмірі 1921,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у його змісті та наполягав на задоволенні позовних вимог, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчать поштові повідомленні про вручення поштового відправлення, які повернуті до суду у зв`язку з відмовою відповідача від одержання (а.с.65,66,72,73), але до суду не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та у відповідності зі ст. 281 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку. Суд, заслухавши представника позивача та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 08.07.2017 р. між ПД ПАТ «Укрпошта» в особі Рижова А.М. та начальником ВПЗ с. Ряське Машівського району Полтавської області [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність щодо збереження матеріальних цінностей (а.с.6-8). Як вбачається з акту від 24.06.2018 р. було проведено перевірку готівкових коштів, поштових марок, маркованих конвертів і карток, періодичних друкованих видань, інших товарів реалізації, поштових відправлень, поштових переказів, відомостей на виплату пенсій та допомоги, квитанційних книжок, розрахункових квитанцій у ОПЗ Ряське Машівського ЦПЗ Полтавської філії, в результаті якої були виявлено нестачу у загальному розмірі на суму 7035,08 грн. (а.с.9-12). Згідно з письмовим поясненням від 02.06.2018 р., наданим начальником ВПЗ с. Ряське Машівського району Полтавської області [PERSON], останній зазначив, що нестача товару у сумі 7035,08 грн. виникла внаслідок того, що родина начальника спожила товари зимою, коли були значні платежі за опалення, а нестачу газет на суму 155,45 грн. пояснити не зміг. Також зазначив, що прострочений товар назад не приймав, крім того, частина простроченого товару йому дісталася у спадщину. Також вказав, що нестачу планує погашати з заробітної плати або з інших доходів, строк погашення нестачі вказав 31.12.2018 р. (а.с.13). Відповідно до акту службового розслідування №1 від 08.06.2018 р. проведеного в період з 04.06 по 08.06.2018 р. службове розслідування за результатами раптової ревізії ВПЗ Ряське Машівського району Полтавської області було встановлено зокрема: нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 7035,08 грн., начальником ВПЗ [PERSON] порушується режим роботи ВПЗ Ряське затверджений наказом 1299 від 26.12.2017 р., підтвердився факт того, що начальником [PERSON] збільшувалась сума винагороди від затверджених тарифів на приймання комунальних послуг на 5 грн., також під час ревізії було встановлено ряд інших порушень, а тому враховуючи вищевикладене комісія запропонувала розглянути питання про перебування на займаній посаді начальника ВПЗ [PERSON] та передачу матеріалів до правоохоронних органів для притягнення його до кримінальної відповідальності за нанесені збитки підприємству у сумі 7035,08 грн. (а.с.14,15). Частинами 1 та 3 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Згідно зі ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. За положенням п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Так, статтею 136 КЗпП України визначено, що покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст.137 КЗпП України суд при визначенні розміру шкоди, що підлягає покриттю, крім прямої дійсної шкоди, враховує ступінь вини працівника і ту конкретну обстановку, за якої шкоду було заподіяно. Коли шкода стала наслідком не лише винної поведінки працівника, але й відсутності умов, що забезпечують збереження матеріальних цінностей, розмір покриття повинен бути відповідно зменшений. Суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Отже, оскільки наявні підстави, визначені законом, для покладення на відповідача повної матеріальної відповідальності та розмір шкоди обґрунтований, відповідачем не оспорюється, суд доходить висновку про задоволення позову в повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача потрібно стягнути завдану шкоду в розмірі 7035,08 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved