Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 17 грудня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1191. В обґрунтування позову зазначала, що 17 грудня 2011 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя. Участі у вихованні та матеріальному утриманні їхньої дочки відповідач не приймає. Із 20 червня 2015 року спільного господарство сторони не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя на даний час між сторонами відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності та позов задовольнити. Час для примирення подружжя не надавати, оскільки з червня 2015 року сторони разом не проживають, подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення йому судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання ірозміщенням оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 17 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1191. Від цього шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час проживає з матір`ю. Суд встановив, що з червня 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. У ч. ч. 6, 9, 10 ст. 7 СК України встановлено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. При подачі до суду позову [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved