overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 04.10.2008 року і разом проживали до серпня 2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, зловживанням відповідачем спритними напоями. В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги просить задоволити. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову не заперечив. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини, не підтримують шлюбні стосунки з серпня 2015 року та мешкають окремо. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 18.10.2003 року і разом проживали до січня 2016 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, ревнощі. В судове засідання позивач зявилася, позовні вимоги просить задоволити. Відповідач в судове засідання зявився, проти позову не заперечив. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного, розходження поглядів на сімейні відносини, не підтримують шлюбні стосунки з січня 2016 року та мешкають окремо. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася і не може бути збережена, в звязку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяцьі за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем, стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 08.01.2014 року з відповідачем був укладений шлюб. Від спільного сумісного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, втратили почуття любові один до одного, з липня 2014 року проживають окремо. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 29.02.2016 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 29.02.2016 року, якою визнав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 08.01.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 08.01.2014 року. . Від шлюбу народилася дитина [PERSON], [INFO], згідно копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач подав до суду заяву про визнання позову та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON]. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинку №1-к по вул.Стара в м.Мукачево. Позовні вимоги мотивує тим, що вищезазначений будинок належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 30.01.2008 року. Крім неї в будинку зареєстрована [PERSON], яка не проживає в ньому з 15.08.2015 року та місце знаходження якої невідоме. Реєстрація відповідачки позбавляє її як власника будинку вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, створює зайві витрати по обслуговуванню та утриманню будинку, що негативно відображається на її фінансовому становищі. Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком №1-к по вул.Стара в м.Мукачево. Позивачка [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позові. Відповідачка [PERSON], будучи повідомленою про час та місце розгляду справи через оголошення у пресі, в судове засідання не з»явилася. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Згідно договору дарування від 30.01.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Мукачівського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] передав у власність [PERSON] будинок №1-к по вул.Стара в м.Мукачево. Крім того, право особистої власності позивачки на вищевказаний будинок стверджується довідкою Мукачівського МБТІ та ЕО № 654 від 06.03.2008 року та витягом з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18022039 від 07.03.2008 року. Згідно Будинкової книги [PERSON], [INFO] зареєстрована в [INFO] з 03.07.2014 року. Актом №12 від 16 лютого 2016 року, складеного ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», стверджується, що [PERSON] не проживає у вищезазначеному будинку з 15.08.2015 року. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до неї закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися, і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування будинком №1-к по вул.Стара в м.Мукачево.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася в суд із заявою, в якій просила надати їй право на шлюб з [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що між ними склалися теплі і щирі стосунки, вони мають взаємні міцні почуття любові та поваги, мають намір створити сімю, проте зареєструвати шлюб не можуть, так як заявник не досягла шлюбного віку. В судове засідання заявник [PERSON] не зявилася, подала до суду заяву від 02.03.2016 року, якою заяву підтримала та просила розглянути справу без її участі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву від 02.03.2016 року, якою підтримав заяву [PERSON], просив розглянути справу без його участі.\~ Представник заінтересованої особи Богдашівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суд не повідомив. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Заявник [PERSON] народилася 29.11.1998 року в с. Орестів Здолбунівського району Рівненської області, що підтверджується копією паспорта. Відповідно до вимог ст.23 Сімейного кодексу України, право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. Згідно з ч. 1 ст. 22 Сімейного кодексу України, шлюбний вік для жінки та чоловіка встановлюється у вісімнадцять років. За заявою особи, яка досягла шістнадцять років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам, згідно ст. 23 Сімейного кодексу України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що оскільки заявник вже досягла 17-ти років, має намір створити сімю та зареєструвати шлюб з [PERSON], який є повнолітнім, слід надати [PERSON], [INFO] право на шлюб з [PERSON], оскільки це відповідає її інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON], у якому просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Дочку [PERSON], [INFO], залишити у неї на вихованні до її повноліття. В обгрунтування свого позову зазначила, що 08 вересня 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, від якого народилася донька, [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки відповідач під час її вагітності з жовтня 2012 року почав її зраджувати, в результаті чого між ними охололи та погіршилися стосунки, взаємопорозуміння було втрачено. Фактично шлюбно - сімейні відносини між ними припинені з лютого 2014 року, коли відповідач пішов із сім'ї. З цього часу вони з відповідачем спільно не проживають та не ведуть спільне господарство, почуття кохання до відповідача втрачено. Вважає відновлення і збереження родини з відповідачем неможливим. Позивач в судовому засіданні відмовилася від позовних вимог в частині залишення доньки у неї на вихованні до її повноліття, оскільки спір між сторонами з приводу місця проживання дитини відсутній. В іншій частині позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Доповнила також, що на відповідач пішов із сім'ї до іншої жінки, з якою він мешкає і по теперішній час. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Пояснив, що дійсно з лютого 2014 року не проживає разом із сім'єю та з цього часу шлюбно-сімейні відносини з дружиною він не підтримує, загальне сімейне господарство не ведуть, почуття кохання до позивача втрачено, відновлення і збереження родини вважає неможливим. Також пояснив, що на теперішній час проживає з іншою жінкою. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 08 вересня 2007 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 415. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER], виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 322. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. Майнового спору немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду міста Києва з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], щомісячно у розмірі 1/3 частини від всіх його доходів, починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 30 серпня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON]. З грудня 2014 року [PERSON] разом з дитиною проживає окремо. За час окремого проживання [PERSON] свої обов'язки щодо утримання дитини не виконує, ніякої зацікавленості щодо розвитку та виховання дитини не проявляє. Інших утриманців у відповідача немає. Дитина перебуває на повному утриманні позивача, яка на даний час тимчасово не працює та має важке матеріальне становище. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 серпня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мукачево Мукачівського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №358. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER]. Згідно довідки про заробітну плату № 2 від 05 квітня 2016 року [PERSON] працює у ПП «Л«Кафа» та отримує заробітну плату, тобто має регулярний дохід. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину, яка проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Оскільки обов'язок утримання дітей в силу вимог ст. 180 СК України покладено на обох батьків, позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 03 вересня 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Спільне життя не склалося внаслідок несумісності характерів, зникло почуття любові та поваги. Шлюб носить формальний характер і сім'я розпалася. Суперечностей відносно спільного майна та динити, [INFO] не має. В судове засідання позивач не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутністю. Наполягала на задоволенні позовних вимог (а.с.16). Відповідач в судове засідання не з'явився , надав до суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутністю. На розірвання шлюбу погодився (а.с. 17). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 03 вересня 1994 року проживають у зареєстрованому шлюбі(а.с. 6) . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжям тривалий час спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини не підтримуються, їм не вдалося створити дружню та стійку сім'ю. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлюбу є недоцільним у зв'язку з розпадом сім'ї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 17 серпня 2001 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого вони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на фактичне припинення шлюбних стосунків з жовтня 2015 року та вирішення питання про розірвання шлюбу у судовому порядку, а також на наявність спору щодо місця проживання дітей, оскільки відповідач у січні та лютому 2016 року відмовлявся повернути дітей, позивач просить визначити місце проживання дітей з нею. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей, оскільки відповідач не заперечує щодо проживання дітей з матір'ю, а тому вважає, що позов не підлягає задоволенню. Представник служби у справах дітей та сім'ї Броварської міської ради Київської області у судовому засіданні позов підтримала та просила визначити місце проживання дітей з позивачем. Вислухавши пояснення сторін, дослоідживши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2001 року між сторонами зареєстрований шлюб, який розірвано рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2016 року. Від шлюбу сторони мають двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами. За правилами частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надав письмовий висновок про доцільність визначити місце проживання неповнолітніх дітей разом з матір'ю. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач не заперечує щодо проживання дітей з позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність відмови у позові у зв'язку з відсутністю спору щодо місця проживання дітей, враховуючи, що на час звернення до суду такий спір існував, що підтверджується зверненням позивача до органів міліції із заявою про повернення дітей. Крім того, на думку суду, відсутність спору щодо місця проживання дітей на час розгляду справи, не є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

у лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 14.07.2004 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який 19.07.2007 року було розірвано, про що відділом РАЦС Святошинського РУЮ м. Києва видано свідоцтво серія [NUMBER], актовий запис №705. У шлюбі у сторін народилася дитина, [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка зазначила, що відповідач останнім часом не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини. Позивачка зазначила, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, дуже часто змінює місце роботи на яких він офіційно не оформлюється, а також зазначила те, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, у шлюбі після розлучення з нею не перебував, інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків немає. Посилаючись на вищевикладені обставини [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1000, 00 грн. щомісяця, починаючи з моменту подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги до нього про стягнення аліментів визнав в повному обсязі, про що додатково надав суду заяву. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 14.07.2004 року ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). 19.07. 2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що відділом РАЦС Святошинського РУЮ м. Києва видано свідоцтво серія [NUMBER], актовий запис №705. (а.с. 5). [INFO] року народилася [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6), згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд, всебічно оцінивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених [PERSON] вимог та необхідність їх задоволення. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved