Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказав, що 01 жовтня 2018 року відповідач приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору № SAMABWFC00001743533 та отримання кредитної картки. На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 09 жовтня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 21708,57 грн, яка складається з: 10087,14 грн - заборгованість за кредитом, 11621,43 грн - заборгованість за відсотками. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC00001743533 від 01 жовтня 2018 року у розмірі 21708, 57 грн та судові витрати. Ухвалою Шевченківського районного суду Харківської області від 21 грудня 2020 року матеріали позовної заяви передано за підсудністю до Дзержинського районного суду м. Харкова. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01лютого 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про судове засідання. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Позивачем до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому останній просив справу розглядати без участі представника позивача, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 жовтня 2018 року відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій зазначено, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та позивачем договір про надання банківських послуг (а.с. 6). Крім того, 01 жовтня 2018 року [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», в якій визначена базова відсоткова ставка на місяць в розмірі 3,7 % (44,4 % річних) (а.с. 6-7). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 01 жовтня 2018 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, а також підписано підписала паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» з базовою процентною ставкою за кредитом - 3,7 % на місяць ( 44,4 % річних), що підтверджується її підписом на Анкеті-заяві та Паспорті. Отже, відсоткова ставка на рік за укладеним сторонами договором складає 44,4 % річних. Таким чином, сторони узгодили умови договору щодо розміру процентів за користування кредитними коштами. Як зазначено вище, Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта», в яких міститься, зокрема, базова процентна ставка за кредитом, підписана [PERSON] 01 жовтня 2018 року. Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, між АТ «А-Банк» та [PERSON] укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти в вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,7 % на місяць на суму залишку заборгованості. Як вбачається із матеріалів справи, а саме з паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна карта» від 01 жовтня 2018 року, строк кредитування становить 240 місяців. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість по процентам за користування кредитом з 01 жовтня 2018 року до 30 вересня 2020 року складає 11621,43 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд погоджується з наданим позивачем та дослідженим у судовому засіданні розрахунком заборгованості за процентами, оскільки він є обґрунтованим, його розмір підтверджений належними та допустими доказами, а відповідачка, на виконання свого процесуального обов`язку, не надала належних і неспростовних доказів на спростування доводів позивача, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що судовим розглядом доведена сума заборгованості відповідача з процентів за користування кредитом у розмірі 11621,43 грн. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості по кредитному договору від 01 жовтня 2018 року у сумі 1098,20 грн, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 зазначено, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Звертаючись до суду з позовом позивач посилається на те, що АТ«А-Банк» [PERSON] по кредитному договору № SAMABWFC00001743533 від 01 жовтня 2018 року було надано кредит. Позивач свій обов`язок по кредитному договору щодо надання відповідачу кредиту виконав у повному обсязі, однак відповідач, отримавши суму кредиту свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. З огляду на викладене та враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору № SAMABWFC00001743533 від 01 жовтня 2018 року в сумі 10087,14 грн підлягають задоволенню. Враховуючи зазначені вище обставини суд вважає, що позовні вимоги АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, суд відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102 грн

Outcome: approved