Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача на предмет повернення суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 4401,81 грн., обґрунтовуючи такі вимоги тим, що 15 грудня 2017 року [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» уклали договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким застрахована вказана відповідальність водіїв автомобіля «Daewoo Lanos»,\~днз [NUMBER] ,\~а 21\~березня 2018\~року о\~19\~год.\~30\~хв.\~ відповідач, керуючи вказаним автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами та реєстраційного посвідчення на вказаний автомобіль, порушив Правила дорожнього руху, внаслідок чого скоїв ДТП, завдавши механічних ушкоджень автомобілю «Daewoo Nexia», днз [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , обставини чого встановлені постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року та на підставі чого страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» 31 травня 2018 року потерпілому виплачене страхове відшкодування в розмірі 4401,81 грн., проте відповідач у добровільному порядку за вимогою страховика не відшкодовує в порядку регресу вказану виплату, як це передбачено пп. «б» пп. 38.1.1 п.38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому позивач як новий кредитор у цих зобов`язаннях за договором про відступлення права вимоги з ПрАТ «СК «ВУСО» №11/07/2019 від 11 липня 2019 року, просив суд стягнути з відповідача на свою користь в порядку регресу виплачену суму страхового відшкодування в розмірі 4401,81 грн., судовий збір в сумі 768,40 грн., а також витрати на правову допомогу в сумі 3800,00 грн. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування). З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 25 листопада 2019 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, від якого надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, яка з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 21 березня 2018 року о 19 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», днз [NUMBER] , рухаючись по вул. Костомаровській при виїзді з двору буд. 1 в м. Дніпрі в порушення вимог п.10.2 Правил дорожнього руху не надав переваги в русі транспортного засобу «Daewoo Nexia», днз [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по вул. Костомарівській та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дані обставини встановлені та підтверджуються постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 квітня 2018 року, що набрала законної сили 03 травня 2018 року, про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за даним фактом за ст. 124 КУпАП (а.с.12). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана постанова суду від 18 квітня 2018 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 вказаного Закону). Згідно зі\~статтею 6 цього Закону (№1961-IV)\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність власника та водіїв автомобіля «Daewoo Lanos», днз [NUMBER] , застрахована на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ №2691007, що укладений 15 грудня 2017 року між власником автомобіля [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» строком до 15 грудня 2018 року. Пошкоджений внаслідок ДТП автомобіль «Daewoo Nexia», днз [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданим Центром ДАІ 1201 (а.с.13). Водій [PERSON] у визначений ст. 33 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк повідомив про дорожньо-транспортну пригоду ПрАТ «СК «ВУСО» заявою від 22 березня 2018 року (а.с.14). Згідно ремонтної калькуляції №854242 від 18 квітня 2018 року вартість ремонту пошкодженого автомобіля «Daewoo Nexia», днз [NUMBER] , без урахування ПДВ складає 6078,56 грн. (а.с.18-22). Відповідно до страхового акту №04919-24 від 30 травня 2018 року по Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів №АМ/2691007 від 15 грудня 2017 року сума страхового відшкодування складає 4401,81 грн., що визначена з вирахуванням вартості фізичного зносу деталей (а.с.21). Узгоджена сума страхового відшкодування страховиком ПрАТ «СК «ВУСО» виплачена [PERSON] 31 травня 2018 року єдиним платежем в розмірі 4401,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №12041 від 31 травня 2018 року (а.с.22). Відповідно до підпункту «б» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Як встановлено судом, водій [PERSON] скоїв дорожньо-транспортну пригоду, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», днз [NUMBER] , без водійського посвідчення на право керування легковим автомобілем, у зв`язку з чим страховик ПрАТ «СК «ВУСО» набув право регресних вимог до відповідача у цій справі. Частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також судом встановлено, що позивач має статус суб`єкта підприємницької діяльності з 31 січня 2013 року, є фізичною особою-підприємцем, що підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ за №455307. 11 липня 2019 року між ПРАТ «СК «ВУСО» (первісний кредитор) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (новим кредитором) укладено договір №11/07/2019 про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків, завданих первісному кредитору по договору страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі ФОП [PERSON] як новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом серії АМ №2691007 від 15 грудня 2017 року, що підтверджується копією вказаного договору, додатком №1 до цього договору, в якому погоджений перелік та реквізити вимог за полісами, право вимоги за якими відступлено (а. с. 5-7, 8-10). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Виходячи з наведеного, ФОП [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, набув прав та обов`язків кредитора у регресних зобов`язаннях, що виникли на підставі умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від АМ №2691007 від 15 грудня 2017 року. Таким чином, за встановлених у справі обставин, позивач, будучи новим кредитором, з огляду на фактичне відшкодування попереднім кредитором ПрАТ «СК «ВУСО» завданої відповідачем в результаті ДТП шкоди, набув право регресної вимоги до відповідача, а відтак, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розв`язуючи вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 3800,00 грн., суд виходить з норм статті 137 ЦПК України, відповідно до яких витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави та за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~ Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги №30/01/19 від 30 січня 2019 року з адвокатом Самойленко П.М., додаткову угоду №220 від 03 жовтня 2019 року до вказаного договору з визначенням переліку послуг, їх вартості, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 04 жовтня 2019 року з детальним переліком наданих послуг та їх вартістю на загальну суму в розмірі 3800,00 грн., а також платіжне доручення №Р24А676097748А07933 від 04 жовтня 2019 року про оплату [PERSON] адвокату Самойленку [PERSON] послуг з надання правової допомоги на суму 3800,00 грн. (а.с.24,25,26,27), що суд приймає як належні та допустимі докази розміру понесених витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим такі витрати за ст. 141 ЦПК України належить віднести на рахунок відповідача. За правилами ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви в розмірі 768,40 грн., також належить віднести на рахунок відповідача.

Outcome: approved