Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

У провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору № б/н від 23 вересня 2011 р. в сумі 122434 грн. 85 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 23 вересня 2011р. уклав кредитний договір № б/н. Згідно договору, позивач зобов`язався видати відповідачу кредит у розмірі 4000 грн. 00 у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 31 жовтня 2019 року за відповідачем наявна заборгованість за кредитним договором в розмірі 390781 грн. 97 коп., в тому числі: - 2593 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; - 381138 грн. 91 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; - 7050 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею. Але позивач зазначає, що на свій розсуд може вимагати бід боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 122434 грн. 85 коп., в тому числі: - 2593 грн. 06 коп. - заборгованість за кредитом; - 119841 грн. 79 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 23 вересня 2011 року по 30 березня 2018 рік. Позивач зазначає, що на даний час кредитна заборгованість відповідачем не погашена, тому змушений звертатися до суду та вимагає від відповідача сплатити заборгованість по кредитному договору. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідно до поданої суду позовної заяви позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи . Відповідно ч. 5 ст. 278 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно правил ч. 6 ст. 19 ЦПК України, зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Ухвалою суду від 30 січня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням(викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно статей 526, 530 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем. Факт отримання і використання відповідачем кредитних коштів підтверджується розрахунком заборгованості, в якому відображений рух коштів, а саме: отримання, використання і часткове повернення кредитних коштів позичальником. Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме умови його надання кредиту, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами. Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві. Згідно з пунктом 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг визначено обов`язок клієнта погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, за перевитрату платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Згідно з пунктом 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за користування кредитом банк нараховує проценти у розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 360 днів у році. Згідно з пунктами 1.1.5.13, 1.1.5.14 Умов та правил надання банківських послуг клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, що супроводжуються авторизацією до моменту письмової заяви клієнта про блокування карти (рахунку) на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг; клієнт несе відповідальність за всі операції, що проводяться у підрозділах банку через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват-24 з використанням передбачених даними Умовами засобів його ідентифікації та аутентифікації. Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, застосування неустойки (штрафу, пені у вигляді комісії як передбаченого договором виду забезпечення виконання зобов`язання) у розмірі визначеному кредитним договором, підписаному сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Як вбачається з представленої банком Довідки про умови кредитування з використанням платіжної карти «КРЕДИТКА Універсальна», підписаної відповідачем, між позичальником та банком було погоджено розмір відсотків за користування кредитними коштами у розмірі базової процентної ставки в місяць - 3 %, що становить 36 % річних. Таким чином, заборгованість за процентами станом на 31 жовтня 2019 року (в межах заявлених позовних вимог) становить 6171 грн. 48 коп. виходячи з розрахунку: 2593 грн. 06 коп. (загальна заборгованість за кредитом) х 36.00 (відсотків) : 360 днів х 2380 дня (кількість днів з 23.09.2011р. по 30.03.2019р.). У відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним із видів цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування разом за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених в ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення (правовий висновок викладено Верховним Судом України в постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15, в постанові від 11 жовтня 2017 року у справі №6-1374 цс 17). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1921,00 грн. коп. (а. с. 1), тому витрати по справі слід стягнути з відповідача в частині задоволеної вимоги. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 8 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог 8764 грн. 54 коп. (2593,06 грн. - заборгованість за кредитом + 6171,48 грн. - заборгованість по відсоткам) в сумі 153 грн. 68 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial