Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У лютому 2015 року позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство «Світанок» звернулось до суду з позовом до відповідачів - селянського (фермерського) господарства «Едельвейс», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними, в якому просить суд визнати недійсними договори оренди земельних ділянок укладених між ним та відповідачами, кадастрові номери яких є 1823186600:02:000:0088, 1823186600:01:000:0085, 1823186600:04:000:0020, 1823186600:02:000:0071, 1823 186600:01:000:0045. Позовні вимоги мотивуються тим, що 20 жовтня 2011 року між [PERSON] та ПСП «Світанок» було укладено, терміном на сім років, договір оренди земельної ділянки площею 3,88 га., кадастровий номер 1823186600:02:000:0088, яка знаходиться на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Даний договір зареєстровано Відділом Держкомзему _в Любарському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2012р. за номером 182310004002300. 20 жовтня 2011 року між [PERSON] та ПСП «Світанок» булс укладено, терміном на сім років, договір оренди земельної ділянки площею 3,85 га., кадастровий номер 1823186600:01:000:0085, яка знаходиться на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Даний договір зареєстровано Відділом Держкомзему в Любарському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2012р. за номером 182310004002295. 20 жовтня 2011 року між [PERSON] та ПСП «Світанок» було укладено, терміном на сім років, договір оренди земельної ділянки площею 3,93 га., кадастровий номер 1823186600:04:000:0020, яка знаходиться на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Даний договір зареєстровано Відділом Держкомзему в Любарському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2012р. за номером 182310004002294. 20 жовтня 2011 року між [PERSON] та ПСП «Світанок» було укладено, терміном на сім років, договір оренди земельної ділянки площею 3,85 га., кадастровий номер 1823186600:02:000:0071, яка знаходиться на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Даний договір зареєстровано Відділом Держкомзему в Любарському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2012р. за номером 182310004002296. 03 вересня 2012 року між [PERSON] та ПСП «Світанок» було укладено, терміном на сім років, договір оренди земельної ділянки площею 5,5547 га., кадастровий номер 1823186600:01:000:0045, яка знаходиться на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Даний договір зареєстровано Відділом Держкомзему в Любарському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2012р. за номером 182310004002301. Таким чином, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належні їм на праві власності земельні ділянки передали в оренду позивачу. Договори оренди земельних ділянок були належним чином укладені та зареєстровані в установленому законом порядку. Позивач належним чином виконував договірні зобов'язання і будь-якого спору щодо укладення, реєстрації та виконання договорів оренди земельних ділянок між сторонами не існує. Позивач також належним чином виплачував орендну плату, а відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримували орендну плату і будь-яких претензій позивачу на протязі дії вказаних договорів оренди не заявляли. У січні 2015 року позивачу стало відомо, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, які були передані в оренду позивачу, уклали договори оренди з відповідачем СФГ «Едельвейс», право оренди яких зареєстроване Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області. На думку позивача, Реєстраційна служба Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області незаконно зареєструвала право оренди вищевказаних земельних ділянок, оскільки договори оренди укладені із позивачем ПСП «Світанок» були зареєстровані раніше і термін їх дії не завершився. Передача в оренду земельних ділянок відповідачами іншому відповідачу [PERSON] (фермерському) господарству «Едельвейс» порушує права орендаря (позивача ПСП «Світанок»), які передбачені ст.25, 27, 35 ЗУ «Про оренду землі» (надалі - Закону). В судовому засіданні представник позивача на підставі довіреності від 28.05.2015 року [PERSON] позов підтримав, просив суд задовольнити його в повному обсязі з наведених у ньому підстав. Представник відповідачів [PERSON], який діє в їх інтересах на підставі довіреностей від 30.03.2015 року та 11.03.2015 року в судовому засіданні проти позову заперечив та просив суд відмовити в його задоволенні на підставі наданого суду письмового заперечення (а.с.108-109). Суд, заслухавши думки представників сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності приходить до висновку про наступне. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом встановлено, що на підставі договорів оренди земельних ділянок, укладених 20 жовтня 2011 року та 03 вересня 2012 року позивач має в своєму володінні та у користуванні (на умовах оренди) земельні ділянки сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Згідно даних договорів, право оренди передано їх власниками ПСП «Світанок» в строкове платне користування, що підтверджується актами прийому передачі земельної ділянки в оренду. При цьому, заявлене ж позивачем право оренди земельних ділянок зареєстровано Відділом Держкомзему в Любарському районі Житомирської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 19.10.2012р. за номерами 182310004002295, 1823186600:02:000:0088, 1823186600:01:000:0085, 1823186600:04:000:0020, 1823186600:02:000:0071, 1823 186600:01:000:0045 (а.с.7-41). Вказані вище договори оренди сторонами достроково не розривалися, а їх реальність підтверджується з витягу Книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі на території Стрижівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Проте, до закінчення дії строку вище вказаних договорів оренди земельних ділянок, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки, які були передані в оренду позивачу, уклали договори оренди з відповідачем СФГ «Едельвейс», право оренди яких повторно зареєстроване Реєстраційною службою Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області (а.с.121-125). Правовідносини, пов'язані з набуттям права оренди на земельні ділянки, укладенням договорів оренди землі та їх реєстрацією на час вчинення відповідачами оскаржуваних дій регулювалися ЗК України, ЗУ «Про оренду землі», ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», ЗУ «Про Державний земельний кадастр», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та к обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою КМУ за №703 від 22.06.2011 року. Відповідно до ч.4 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно із ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. В силу вимог приписів ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та к обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та к обтяжень; відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Так, згідно з ч.4 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за мови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та к обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: виявлене право, обтяження не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону: об'єкт нерухомого майна, розміщений на території іншого органу державної реєстрації прав; із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень звернулася неналежна особа; подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують; заяву про державну реєстрацію прав, пов'язаних з відчуженням нерухомого майна, подано після державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, крім випадків, встановлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону: заяву про державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; заяву про державну реєстрацію речових прав, похідних від права власності, подано за відсутності державної реєстрації права власності, крім випадків, установлених частиною дев'ятою статті 15 цього Закону: під час подання заяви про державну реєстрацію права власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду (к окремі частини), що виникло на підставі документа, за яким правонабувач набуває також право власності на земельну ділянку, не подано заяву про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку; після завершення п'ятиденного строку з дня отримання заявником письмового повідомлення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав не усунено обставин, що були підставою для прийняття такого рішення; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об'єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка не є державним кадастровим реєстратором або державним виконавцем; заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене право та обтяження такого права вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Як роз'яснила Державна реєстраційна служба України у своєму листі № 2951/05-15-13 від 06.08.2013 року «Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними набувачами», з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку, сформовану у результаті виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв), державному реєстратору слід запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01.01.2013 року, зокрема виконавчих комітетів сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю). Судом в судовому засіданні оглядались договори оренди земельних ділянок укладених між позивачем та власниками даних земельних ділянок, та встановлено, що останні дійсно зареєстровані як такі та відповідно оформлені належним чином. Разом із тим, враховуючи вище вказані норми законодавства та встановлені в ході розгляду справи обставини, в порушення вимог чинного законодавства третя особа при проведенні державної реєстрації речового права за договорами оренди землі, укладеними між відповідачем СФГ «Едельвейс» та їх власниками, не перевіривши належним чином, чи право оренди на ці земельні ділянки зареєстровано чи ні, внаслідок чого й здійснив повторну реєстрацію договору оренди тих самих земельних ділянок, що є недопустимим, оскільки зумовлює ситуація, за якої одну і ту ж земельну ділянку було передано в оренду різним орендарям, адже право оренди них виникло з моменту реєстрації договорів оренди земельних ділянок. При цьому суд наголошує на тому, що реєстрація договорів оренди земельних ділянок з новим орендарем можлива лише після реєстрації угод про розірвання договорів оренди землі з попереднім орендарем. Відповідно до статті 31 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-ХІV договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи - орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи - орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці. Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо піше не передбачено законом або цим договором. Статтею 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Відповідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; під нерухомим майном розуміються земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Відтак, на переконання суду, на момент прийняття спірних рішень було відомо, що за позивачем вже були зареєстровані оспорюванні земельні ділянки у відповідності до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Проте, всупереч ст.24 цього ж Закону, було здійснено повторну реєстрацію договори оренди земельних ділянок, а отже мали місце підстави для відмови у здійсненні державної реєстрації, що визначені у п.6 ч.1 даної статті При цьому, суд звертає увагу на положення абзацу 4 частини 6 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», яким передбачено, що у державній реєстрації права може бути відмовлено в разі, якщо заявлене право вже зареєстроване. В такому випадку відмова в державній реєстрації прав позбавляє особу права реєструвати договори оренди землі Враховуючи викладене, було проведено реєстрацію зазначених вище договорів оренди земельних ділянок, укладених між СФГ «Едельвейс» та їх власниками, без дотримання вимог норм законодавства, а саме не здійснено жодних дій щодо встановлення факту відсутності або наявності вже зареєстрованих прав оренди землі щодо з'ясування наявності чи відсутності права оренди землі, що виникли до 01.01.2013 року. З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є підставними, а тому позов підлягає задоволенню. Судові витрати згідно з статтями 79,88 ЦПК України, які підтвердженні письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved