Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У лютому 2017 року позивач Приватне акціонерне товариство «СК «Український страховий стандарт» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу, посилаючись на те, що 19 січня 2015 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування за № 0111-0104-0120, відповідно до умов якого був застрахований транспортний засіб [PERSON] - «Geely», державний номерний знак [NUMBER]. 02 квітня 2016 року в м. Вишневе по вул.. Червоноарміська, 19 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Geely», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року [PERSON] було визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху та притягнено до адміністративної відповідальності у відповідності до вимог ст. 124 КУпАП. 08 травня 2016 року ТОВ «Юніверсал АСІСТАНС-Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було проведено автотоварознавче дослідження за результатами якого складено звіт про оцінку № 57581, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля «Geely», д.н.з. [NUMBER] становить 13 484,45 грн.. 02 червня 2016 року згідно платіжного доручення № 24375 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 5 113 грн., у зв'язку з чим у ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» виникло право на стягнення з [PERSON] страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 5 113 грн.. Враховуючи викладене, позивач ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» просив стягнути з [PERSON] на його користь суму в розмірі 5 113 грн. та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, до суду від відповідача надійшла заява, в якій він позво визнав та не заперечував проти його задоволення, розгляд справи просив провести в його відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 2015 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та [PERSON] уклали Договір № 0111-0104-0120 добровільного страхування транспортного засобу, що є предметом застави, відповідно до умов якого предметом страхування згідно цього договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Geely», д.н.з. [NUMBER], номер кузова [NUMBER], який належить страхувальнику на підставі свідоцтва про державну реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 14 січня 2015 року. Відповідно до умов п. 18.1. договору страхування страховим випадком за цим договором є позначена в п. 9 цього договору подія (ризик), яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до довідки, виданої Києво-Святошинським відділом поліції ГУ НП в Київській області від 02 квітня 2016 року встановлено, що 02 квітня 2016 року о 10 год. 00 хв. у м. Вишневе по вул. Червоноармійська, 19 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль «Geely», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження: пошкоджений задній бампер, кришка багажника. Згідно довідки № 88816134 про дорожньо-транспортну пригоду встановлено, що 02 квітня 2016 року о 10 год. 00 хв. в м. Вишневе по вул. Червоноармійська, 19 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Geely», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 квітня 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави. 21 квітня 2016 року до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із заявою за вх. № 1248 про виплату страхового відшкодування звернувся [PERSON], в якій просив виплатити плату за страхове відшкодування за договором страхування автомобіля за № 0111-0104-0120 від 19 січня 2016 року, у зв'язку із настанням страхового випадку - дорожньо-транспортної пригоди. Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № 6637 від 18 травня 2016 року сума страхового відшкодування згідно умов договору страхування становить 5 113 грн.. 01 червня 2016 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» був складений страховий акт № 6637 за письмовою заявою [PERSON] від 04 квітня 2016 року, відповідно до якої необхідно було здійснити страхову виплату у сумі 5 113 грн., у зв'язку із настанням страхового випадку, а саме у зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 02 квітня 2016 року. Вказану подію було визнано страховим випадом, і до виплати нараховано5 113 грн., страхового відшкодування, що підтверджується відповідним розрахунком, копія якого міститься в матеріалах справи. 08 травня 2016 року ТОВ «Юніверсал АСІСТАНС-Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було проведено автотоварознавче дослідження за результатами якого складено звіт про оцінку № 57581, та надано висновок про те, що вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП власнику автомобіля «Geely», д.н.з. [NUMBER] становить 13 484,45 грн.. З наявного в матеріалах справи платіжного доручення № 24375 від 02 червня 2016 року вбачається, що ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» здійснив виплату страхового відшкодування відповідно до Акту № 6637 від 01 червня 2016 року до договору про добровільне страхування за № 0111-0104-0120 від 19 січня 2015 року [PERSON] у розмірі 5 113 грн.. Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок настання страхового випадку ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» сплатив [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 5 113 грн. за договором № 0111-0104-0120 добровільного страхування транспортного засобу, оскільки в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкоджено застрахований автомобіль «Geely», д.н.з. [NUMBER]. З дотриманням вимог чинного законодавства [PERSON] вчасно звернувся до страховика із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку, довідкою з УДАІ, та страховим актом . На підставі вказаних документів ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» виплатила на користь страхувальника визначену суму страхового відшкодування. За правилами ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 38 Закону України Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлене право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до особи, яка заподіяла шкоду навмисно. Відповідно до вимог п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» оскільки в силу ст. 452 ЦК України особа, яка відповідає за шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, не буде суперечити закону пред'явлення за вибором потерпілого вимог про відшкодування шкоди безпосередньо до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої і особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то з неї витрати стягуються в цих межах. Регресна вимога може бути пред'явлена протягом трьох років, з дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхова компанія ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» набула прав кредитора за вимогою про відшкодування збитків, завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, щодо [PERSON], як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Оскільки в судовому порядку було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження застрахованого транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право страховика звернутися до винної особи про стягнення шкоди в порядку регресу, суд дійшов висновку, що вимога позивача ПрАТ ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» до [PERSON] про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Outcome: approved