Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зазначивши, що 24 квітня 2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ніссан Альмера», державний номерний знак [NUMBER], який на праві власності належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Адамант», рухаючись у місті Дніпропетровську скоїв зіткнення з автомобілем «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] В результаті ДТП автомобілю «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER], який перебуває у володінні позивача, були завдані пошкодження, розмір яких, згідно висновку автотоварознавчого дослідження №1274 від 14 травня 2013 року складає 27 976,78 грн. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], застрахована у Дніпропетровській філії «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна». 26 липня 2013 року позивачу Дніпропетровською філією «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» була виплачена сума страхового відшкодування у розмірі 14 942 грн. 84 коп. Однак позивач не згоден з виплаченою йому сумою страхового відшкодування. В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу також було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 5000,00 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на його користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 21 522,30 грн.; моральної шкоди 5 000,00 грн.; судові витрати у розмірі 264,90 грн. та 214,00 грн.; та витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат [PERSON] підтримали позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволення позовних вимог, підтримавши надані суду заперечення на позов. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Адамант» - Концов Д.В. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та пояснив, що ТОВ «Адамант» ніколи не знаходився та не знаходиться у трудових відносинах з [PERSON], а тому підприємство не може нести відповідальність за дії [PERSON], таким чином просив у задоволенні позову до ТОВ «Адамант» відмовити. Представник відповідача Дніпропетровської філії «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини не явки суд не повідомив. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 квітня 2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ніссан Альмера», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись у місті Дніпропетровську скоїв зіткнення з автомобілем «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить йому на праві власності. Постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2013 року [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено штраф у розмірі 400 грн. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає встановленим факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно висновку автотоварознавчого дослідження №1274 від 14 травня 2013 року розмір матеріального збитку завданого автомобіля позивача складає 27 976 грн. 78 коп. Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність автомобіля «Ніссан Альмера», державний номерний знак [NUMBER] застрахована в Дніпропетровської філії «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», згідно полісу № АЕ/1119733 від 13 березня 2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників» при настанні страхового випадку страховик відповідно до ліміту відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуації транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Як вбачається з матеріалів справи позивач [PERSON] 04 липня 2013 року письмово повідомив відповідача Дніпропетровську філію «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про настання страхового випадку, надавши заяву на виплату страхового відшкодування та всі необхідні документи, передбачені Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників». 26 липня 2013 року Дніпропетровською філією «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» було виплачена позивачу сума страхового відшкодування у розмірі 14 942,84 грн. Не погодившись з оцінкою спричиненої шкоди визначеною Дніпропетровською філією «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна», позивач [PERSON] звернувся до експертної установи і висновком експертного дослідження авто товарознавця від 14 травня 2013 року визначено, що вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER], пошкодженого в наслідок ДТП, становить 27 976,78 грн. При наявності двох різних висновків про вартість спричиненої шкоди, судом у відповідності до вимог ч.4 ст.10 ЦПК України роз'яснено позивачу право щодо клопотання про призначення експертизи, однак позивач своїм правом не скористався. За таких обставин, підстав для стягнення спричиненої матеріальної шкоди з [PERSON], Дніпропетровської філії «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» не вбачається. Звертаючись до суду з позовними вимогами до ТОВ «Адамант», позивачем зазначено, що відповідач [PERSON] під час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з даним товариством. Згідно ст. 1172 ЦК України збиток, заподіяний з вини працівника при виконанні ним своїх обов'язків, зобов'язаний відшкодовувати власник підприємства або уповноважений ним орган, у якому працює вказана особа. Разом з тим, судом встановлено, що під час ДТП, яка мала місце 24 квітня 2013 року, [PERSON] у трудових відносинах з ТОВ «Адамант», не перебував. Крім того, наданими представником відповідача [PERSON] та представником відповідача ТОВ «Адамант» Концовим Д.В. письмовими доказами встановлено, що [PERSON] ніколи не перебував та не перебуває на теперішній час у трудових відносинах з ТОВ «Адамант». Таким чином, відсутні підстави для покладення обов'язку щодо відшкодування шкоди на ТОВ «Адамант». Що стосується вимог про стягнення упущеної вигоди, то позивачем в порушення вимог ст.ст.10,60 ЦПК України такі вимоги не доведено. Доказів на підтвердження використання автомобіля «ДЕУ Ланос», державний номерний знак [NUMBER], як таксі, позивачем не надано. Строк наданої ліцензії щодо використання автомобіля як таксі сплив 20 травня 2013 року, у висновку експерта від 14 травня 2013 року експертом зі слів [PERSON] також зазначено щодо невикористання даного авто під таксі, не надано позивачем і розрахунку упущеної вимоги. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову позивачу в задоволенні позову в частині вимог про стягнення солідарно з відповідачів матеріальної шкоди у вигляді упущеної вигоди та страхового відшкодування. В судовому засіданні позивач посилався на те, що автомобіль ним власноруч відремонтовано, але доказів витрат на відновлюваний ремонт автомобіля, суду не надано. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, моральних та психічних переживаннях, пов'язаних з пошкодженням майна, вишукуванням додаткового часу і додаткових психічних та фізичних зусиль для ремонту автомобіля та підготовки і подачі до суду необхідних документів з метою відшкодування завданої шкоди. Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню частково, а саме слід стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 грн. Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд також вважає такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу. За ч.ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що 25 квітня 2013 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] був укладений договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання юридичної допомоги (послуги), пов'язаної з представництвом та захистом інтересів [PERSON] з приводу спору, який виник між ним з приводу ДТП. Вартість наданих виконавцем позивачу послуг становить 3000 грн. Відповідно до розрахунку вартості правової допомоги, до наданих адвокатом послуг входить юридична консультація, підготовка документів, оформлення позовної заяви, подача її до суду, інші підготовчі дії до судового розгляду, участь в судових засіданнях та підготовка до них. З огляду на це, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню сплачені витрати на правову допомогу в розмір 3000 грн. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] слід стягнути понесені ним судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial