Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 січня 2014 року між ним і публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») в особі філії Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу (вклад «Стандарт») у гривнях, за умовами якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 30 195 гривень строком на 6 місяців. Банк відповідно до умов даного договору для обслуговування його із банком депозитних відносин та зарахування відсотків відкриває особистий рахунок клієнту № [NUMBER]. На суму вкладу нараховуються щомісячно відсотки по ставці 18 % річних 21 липня 2014 року він звернувся у філію «Кримського регіонального управління» ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання вкладу, однак вказана філія не працювала. 24 липня 2015 року позивач звернувся із письмовою заявою на ім»я голови правління ПАТ КБ « Приватбанк», в отриманій на вказану заяву відповіді від 28.07.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив у видачі депозитного вкладу, покликаючись на політичні події та окупацію території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, запровадження Національним Банком України надзвичайного режиму роботи у вказаних регіонах. Позивач вважає, що виконав свої зобов'язання за договором, письмова форма якого, на його думку, дотримана, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов'язань за договором, чим порушує його права як вкладника. Допитаний в судовому засіданні за правилами свідка позивач [PERSON] суду пояснив, що він є клієнтом банку з 2000 року, під час офіційної роботи на території АР Крим, він заробляв та відкладав частину грошових коштів на різні рахунки відкриті в ПАТ КБ «Приватбанк». 21 січня 2014 року в приміщенні філії «Кримського регіонального управління» ПАТ КБ «Приватбанк» працівником вказаного відділення було запропоновано об»єднати кошти наявні на різних рахунках та відкрити один депозитний вклад із вигідною на той момент процентною ставкою, на що він погодився. Згідно вільно визначених сторонами умов договору залишок на вкладі 21.01.2014 року становив 30195 грн. Просив суд його позовні вимоги задоволити повністю, стягнути з відповідача на його користь 30195 грн. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] підтримав позовні вимоги. Додатково суду пояснив, що, використовуючи своє процесуальне право позивач при поданні позовної заяви здійснив письмове ритування учасника справи. У зв»язку з тим, що відповідач не вчинив дії, не надав письмові відповіді на поставлені десять запитань позивача у встановлені ч.3 ст. 93 ЦПК України строки, причини відмови надати такі відповіді не повідомив, а тому на підставі ч.4 ст. 81 ЦПК України просив визнати обставини доведеними та визнати обставину - наявності залишку на поточних та депозитних рахунках [PERSON] грошових коштів в розмірі 30 195 грн. Просив суд, стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму депозитного вкладу в розмірі 30195 грн. та судові витрати. Представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог, зазначив, що важливим питанням у процесі розгляду цієї справи є дослідження наявності саме оригіналу договору та документу, який підтверджує факт внесення коштів на рахунок, а також їх відповідності нормам чинного законодавства. Враховуючи, що при подачі позову до суду, так і в процесі розгляду справи позивачем не було надано жодних належних документів, які б підтверджували факт внесення коштів на рахунок, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення представника позивача адвоката [PERSON], представника ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], допитавши за правилами свідка позивача [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 21 січня 2014 року між ним і публічним акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») в особі філії Кримського регіонального управління ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу (вклад «Стандарт») № [NUMBER] у гривнях, за умовами якого він передав відповідачу грошові кошти в розмірі 30 195 гривень строком на 6 місяців.( а.с.29) Банк відповідно до умов даного договору для обслуговування його із банком депозитних відносин та зарахування відсотків відкриває особистий рахунок клієнту № [NUMBER]. На суму вкладу нараховуються щомісячно відсотки по ставці 18 % річних 21 липня 2014 року він звернувся у філію «Кримського регіонального управління» ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання вкладу, однак вказана філія не працювала. 24 липня 2015 року позивач звернувся із письмовою заявою на ім»я голови правління ПАТ КБ « Приватбанк», в отриманій на вказану заяву відповіді від 28.07.2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» відмовив у видачі депозитного вкладу, покликаючись на політичні події та окупацію території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, запровадження Національним Банком України надзвичайного режиму роботи у вказаних регіонах.( а.с.30,31) На підтвердження внесення зазначеної грошової суми на депозитний рахунок [PERSON] долучив до позовної заяви ксерокопію договору(вклад «Стандарт»), оригінал вказаного договору було оглянуто в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. За змістом договору від 21.01.2014 року [PERSON] просить оформити йому в ПАТ КБ « Приватбанк» депозитний вклад на наступних умовах: -залишок на вкладі на 21.01.2014 року 30195 грн. -банк відкриває рахунок № [NUMBER], на який зараховується вклад -на суму вкладу нараховуються відсотки за ставкою 18% річних -період нарахування відсотків по вкладу - 1 місяць -рахунок для зарахування відсотків по вкладу № [NUMBER] Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред'явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Вирішуючи питання щодо стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, суди зазвичай встановлюють факт укладення відповідного договору, з'ясовують повноваження сторін на його укладення, факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника, а також дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у справі № 6-997цс16 від 21.09.2016 року. Позивачем на підтвердження укладення спірного договору не було надано належних документів, зокрема, квитанцій, які б містили такі обов»язкові реквізити: найменування банку; дату здійснення касової операції, дату валютування; відомості про платника; призначення платежу; підпис працівника банку, про відповідну банківську операцію на загальну суму 30 195 грн. В судовому засіданні ні позивачем, ні його представником не було долучено до матеріалів справи та не надано для огляду в судовому засіданні жодних документів, виданих банком після завершення приймання готівки, зокрема, квитанції (другий примірник прибуткового касового ордера) або іншого документу, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. За таких підстав, позивачем належних та допустимих доказів, які б підтверджували внесення готівки у відповідній платіжній системі суду надано не було. Покликання представника позивача адвоката [PERSON] як на доказ по справі на пояснення позивача, допитаного за правилами свідка, які він дав в судовому засіданні та підтвердив, що ним було здійснено вклад на суму 30195 грн, суд не приймаються до уваги з огляду на таке. Як було зазначено вище, договір банківського кладу вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ст.218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитись письмовими доказами, засобами аудіо- відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків. Таким чином, факт внесення на депозитний рахунок коштів не може бути підтверджено поясненнями свідка, в даному випадку допитаного за правилами свідка позивача [PERSON] За таких підстав, позивачем не було надано належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності достовірно підтвердили наявність між сторонами договірних правовідносин банківського вкладу, про що вказано у позовній заяві, надана ним заява на вклад «Стандарт» такими доказами не є, рішення ж суду не може ґрунтуватися на припущеннях. Письмова форма договору банківського вкладу не була додержана сторонами, оскільки внесення грошових сум не підтверджується відповідними документами про підтвердження внесення готівки (квитанцій, ощадної книжки). Наявність оригіналу договору у позивача не підтверджує факт внесення на депозит коштів. При цьому, матеріали справи не містять доказів на підтвердження внесення [PERSON] на депозитний рахунок вкладника грошових коштів у розмірі 30195 грн. Покликання представника позивача та позивача на той факт, що вказана сума в розмірі 30195 грн, перебувала на інших рахунках позивача, які були закриті та перераховані на вказаний за спірним договором рахунок судом не приймаються, оскільки оригінали жодних інших договорів, які б підтверджували існування правовідносин між позивачем та відповідачем, які були закриті, а також ощадних книжок або інших документів, що іх замінюють і які видаються згідно з внутрішніми положеннями банку у матеріалах справи відсутні, позивачем не надавались та судом не досліджувались. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У цій справі позивач не довів, що між сторонами було в належній, визначеній законом письмовій формі укладено договір банківського вкладу. Посилання представника позивача на те, що відповідач не спростував доводи позовної заяви, не ґрунтуються на вимогах норм процесуального права щодо доказування, оскільки саме на позивача, а не відповідача, покладено обов'язок довести підставу позову, надати належні й допустимі докази на їх підтвердження. Таким чином, вирішуючи питання про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу, судом встановлено, що дійсно між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було підписано заяву № [NUMBER], однак належними та допустимими доказами не підтверджено факт внесення грошової суми на вкладний ( депозитний) рахунок вкладника, а також не встановлено дотримання вимог, передбачених законами та іншими нормативно- правовими актами у сфері банківської діяльності щодо внесення грошових коштів, а тому позовні вимоги не підлягають до задоволення. Кеpуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

Outcome: dismissed