Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

У лютому 2020 року позивач пред`явив через суд цей позов до [PERSON] та ПрАТ «Європейський страховий союз», де третьою особою визначив -МТ(С)БУ, на предмет стягнення матеріальних збитків, завданих механічними пошкодженнями його автомобіля «Volkswagen Tiguan», днз [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03 липня 2016 року з вини водія автомобіля «ВАЗ-210990» днз [NUMBER] , [PERSON] через порушення ним Правил дорожнього руху, що встановлено ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі спливом строків давності. За висновком додаткової автотоварознавчої експертизи № 3264 від 03 січня 201 року, проведеної судовим експертом Чернецьким М.В. з урахуванням висновку додаткового авто товарознавчого дослідження № 3217 від 12 жовтня 2016 року, яке виконано тим же експертом після проведення ним автотоварознавчої експертизи № 3191 від 02 серпня 2016 року за постановою старшого слідчого СВ Дніпропетровського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області, розмір матеріальних збитків, заподіяних позивачу внаслідок ДТП, склав 295764,31 грн. Крім того, витрати на евакуацію транспортного засобу склали 1080,00 грн., витрати на зберігання пошкодженого автомобіля - 1800,00 грн., шкода, завдана тимчасовою втратою працездатності в межах мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством на момент тимчасової втрати працездатності склала - 1450,00 грн., витрати, пов`язані з лікуванням впродовж 26 календарних днів склали 1256,66 грн., проте ні [PERSON] , ні страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] за полісом ОСЦПВВТЗ № АЕ6841941, заподіяна матеріальна шкода не відшкодовувалась, як і не відшкодовувалась моральна шкода, яка полягає у довготривалих фізичних і душевних стражданнях, пов`язаних як з отриманням численних травм, подальшим лікуванням, пережитому стресі, так і з пошкодженням її транспортного засобу, докладанням додаткових тривалих зусиль для відновлення попереднього життєвого укладу, а тому позивач просила суд: стягнути з ПрАТ «Європейський страховий союз» на свою користь страхове відшкодування в розмірі 51706,66 грн., з яких 1256,66 грн. шкода, пов`язана з лікуванням позивача, 1450,00 грн. шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності позивача, 49000,00 грн. шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу; стягнути зі [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу в розмірі 248644,31 грн., а також моральну шкоду в розмірі 170000,00 грн., з яких 20000,00 у зв`язку з заподіянням тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, 5000,00 грн. у зв`язку з пошкодженням автомобіля до ступеня, за якого останній не здатний був пересуватися своїм ходом, 13000,00 за час лікування (500,00 грн. за один день лікування), 132000,00 грн. у зв`язку з очікуванням відшкодування (100,00 грн. за кожен день), а також просила покласти на відповідачів судові витрати у справі. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 13 лютого 2020 року судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 04 березня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, проте з потребою у витребуванні доказів у ПрАТ «Європейський страховий союз» за ухвалою від 18 травня 2020 року, яка залишилась невиконаною вказаним відповідачем. Відповідач [PERSON] 07 квітня 2020 року через свого представника [PERSON] подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечуючи тим, що його вина вироком суду не встановлена, кримінальне провадження відносно нього закрито, що загалом не виключає наявність у діях позивача порушення ПДР і вину у ДТП, оскільки ці обставини не були предметом дослідження у кримінальному провадженні відносно нього. Крім того, позивач на підтвердження розміру матеріальних збитків надала різні висновки та дослідження одного і того самого експерта, які містять різні розміри визначених збитків від одного і того самого ДТП, що не підтверджує належними доказами заявлений розмір відшкодування, а на підтвердження заподіяння моральної шкоди та заявленого розміру відшкодування взагалі не подано належних і допустимих доказів, а розрахунки розміру моральної шкоди ґрунтуються на припущеннях, у зв`язку з чим відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач ПрАТ «Європейський страховий союз» у визначений в ухвалі від 04 березня 2020 року строк відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. Позивач 29 травня 2020 року через свого представника подала відповідь на відзив на позов, в якому на спростування доводів і міркувань відповідача [PERSON] виклала свої доводи, які зводяться до того, що вина у скоєнні ДТП встановлена ухвалою суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а не у зв`язку з його виправданням за ч.1 ст.286 КК України, і обов`язок доводити відсутність вини у заподіянні шкоди згідно ст. 1166 ЦК України покладається на відповідача, а не на позивача, обставини відсутності у діях [PERSON] порушень ПДР під час ДТП встановлені висновком авто технічної експертизи, проведеної у кримінальному провадженні відносно [PERSON] ; висновок експерта повністю узгоджується з раніше проведеними дослідженнями, оскільки первинно експерт [PERSON] оглядав пошкоджений транспортний засіб саме для орієнтовного визначення розміру збитку, в подальшому при детальному огляді встановлений докладний перелік пошкоджених деталей та необхідних відновлювальних робіт, при цьому при обох оглядах 29 вересня 2016 року та 05 жовтня 2016 року показання одометру автомобіля були однаковими - 97695, що відповідає показанням на момент ДТП, а у висновку судової експертизи від 03 січня 2018 року експерт послався на встановлений раніше при дослідженнях перелік пошкоджень та визначив розмір збитків з урахуванням курсу валют, що змінився на час проведення експертизи, тому доводи відповідача про неналежність і недостовірність висновку безпідставні. Стосовно заявленого розміру моральної шкоди, то фактично він є меншим ніж завдані страждання та переживання позивачу, а їх детальне обґрунтування наведене у позовній заяві з додаванням доказів лікування, тілесних ушкоджень, характеру та наслідків пошкоджень автомобіля, при тому, що відповідачем жодного відшкодування позивачу не здійснено з часу вчинення ДТП, тому позивач просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Третя особа - МТ(С)БУ 31 березня 2020 року надала пояснення, в яких вказала, що за вимогами ст.3, п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна життю, здоров`ю, майну потерпілих відшкодовується страховиком винної у ДТП особи, тобто, страховиком [PERSON] - ПрАТ «Європейський страховий союз». У разі звернення потерпілої особи до такого страховика і подання нею необхідних документів. Крім того, згідно п.20.3 ст. 20 вказаного Закону для того, щоб МТ(С)БУ мало підстави для здійснення регламентної виплати позивачу, страхова компанія, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП має бути ліквідована, проте станом на день звернення з позовом відсутні дані про ліквідацію ПрАТ «Європейський страховий союз». Стосовно обставин здійснення виплат МТ(С)БУ на користь потерпілих, то такий період прийняття документів потерпілих від ДТП за для врегулювання страхових випадків за зобов`язаннями ПрАТ «ЄСС» був лише з 01 грудня 2017 року до 28 лютого 2018 року та згідно п.3 Порядку повернення гарантійних внесків страховиків до Фонду захисту потерпілих в ДТП шляхом врегулювання страхових випадків є правом, а не обов`язком МТ(С)БУ і розраховувались на підставі суми заявлених збитків та суми залишку коштів страховика в фонді МТ(С)БУ, проте вказані виплати були не регламентними виплатами, а поверненням страховику залишку гарантійного внеску, гранична сума виплати на одного потерпілого визначалась Президією МТ(С)БУ і складала 6000,00 грн., однак позивач в зазначений період не зверталась за виплатами. В подальшому ПрАТ «Європейський страховий союз» було позбавлено членства в МТ(С)БУ, що згідно п.52.5 ст. 52 вказаного вище Закону не позбавляє вказану страхову компанію нести зобов`язання за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі та наполягали на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він вважає себе повністю невинуватим у скоєнні ДТП і що ДТП відбулась з вини позивача, у зв`язку з чим його автомобіль зазнав ушкоджень, його бюджет не передбачає можливості відшкодування позивачу заявленої шкоди, тому просив в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити з підстав, наведених у відзиві, пояснивши, що відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення, а тому, приймаючи до уваги ст. 1193 ЦК України та обставини необхідного встановлення наявності або відсутності у діях позивача порушення ПДР, відповідальність [PERSON] може взагалі виключатись, на чому представник наполягав в судовому засіданні та з підстав чого просив відмовити в позові. Відповідач ПрАТ «Європейський страховий союз» в судове засідання представника не направив, про відкладення розгляду не клопотав. Представник третьої особи у поданій заяві по суті справи клопотав про розгляд справи у його відсутності. Суд, заслухавши усні пояснення учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03 липня 2016 року близько 20 год. 20 хв. на перехресті автодороги Н-08 та вул. Яснополянської у м. Дніпро сталась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «ВАЗ-21099», д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Volkswagen Tiguan», днз [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок порушення водієм [PERSON] п.п. 1.3, 1.5, 8.7.3 (е), 8.10, 16.3 Правил дорожнього руху, що спричинило механічні ушкодження транспортних засобів, а потерпілим [PERSON] та [PERSON] тілесні ушкодження середньої тяжкості, у зв`язку з чим [PERSON] пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року, що набрала законної сили 27 серпня 2019 року, якою за клопотанням захисника Стогнія Є.С. у кримінальному провадженні № 1201604040001726 обвинуваченого [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, та кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286 КК України закрите на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. (а.с.16-17). Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана ухвала суду від 27 серпня 2019 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Вказаною ухвалою суду від 19 серпня 2019 року встановлено, що протиправні дії [PERSON] мали місце 03 липня 2016 року, та діяння, які поставлені в провину [PERSON] дійсно мали місце, діяння містить склад злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і обвинувачений, маючи право заперечувати проти закриття кримінального провадження у зв`язку зі спливом строків давності за ст .49 КК України, наполягав на закритті провадженні відносно нього з цих підстав (а.с.16-зворот). Згідно ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом. Разом з тим, [PERSON] , якому наслідки закриття кримінального провадження за строками давності судом роз`яснені, заперечувати проти закриття кримінального провадження згідно п.1 ч.2 ст .284 КПК України на підставі ст. 49 КК України не став, обстоювати свою невинуватість у цьому кримінальному провадженні не став, а тому суд не приймає до уваги твердження відповідача у цій цивільній справі про недоведеність вчинення дорожньо-транспортної пригоди з його вини та порушення ним Правил дорожнього руху, оскільки саме його неправомірні діяння, які органом досудового розслідування кваліфіковані як кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст. 286 КК України, знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з даним ДТП та заподіянням позивачу тілесних ушкоджень середньої тяжкості та механічним пошкодженням транспортного засобу під її керуванням «Volkswagen Tiguan», днз [NUMBER] . Автомобіль «Volkswagen Tiguan», днз [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] застрахована в ПрАТ «Європейський страховий союз» на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ6841941, який діяв на час настання ДТП. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Як встановлено судом, під час досудового розслідування постановою старшого слідчого Дніпровського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 10 листопада 2016 року у кримінальному провадженні № 12016040440001726, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 липня 206 року, призначена судова автотехнічна експертиза. Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 5/10.1-1156 від 14 грудня 2016 року при заданому механізмові події дії водія автомобіля «ВАЗ-21099» [PERSON] не відповідали вимогам п.п.9.7.3(«е»), 8.10 т а 16.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням даної ДТП; технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «Volkswagen Tiguan», для водія автомобіля «ВАЗ-21099» [PERSON] визначалась виконанням ним вимог п.п. 8.7.3 («е»), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху і в нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б йому їх виконати; у даній дорожній обстановці водій автомобіля «Volkswagen Tiguan» [PERSON] повинна була діяти відповідно до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху; при заданому механізмові події дії водія автомобіля «Volkswagen Tiguan» [PERSON] не відповідали вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху, однак дані невідповідності з технічної точки зору не знаходились у причинному зв`язку з настанням даної ДТП; при заданих вихідних даних водій автомобіля «Volkswagen Tiguan» [PERSON] не мала технічної можливості уникнути даної ДТП. Відповідно, обставини порушення Правил дорожнього руху при дорожньо-транспортній пригоді 03 липня 2016 року за участю автомобілів під керуванням водії [PERSON] та [PERSON] були предметом дослідження у кримінальному провадженні та предметом дослідження судового експерта, який попереджався про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, вказаний висновок отриманий з дотриманням процедури, передбаченої КПК України, покладений в доведення обвинувачення [PERSON] , у діяннях якого ухвалою суду від 19 серпня 2019 року встановлений склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, суд приймає до уваги як належний і допустимий доказ обставин, які були предметом дослідження судового експерта. Відповідно, твердження відповідача про порушення позивачем Правил дорожнього руху, які потягли настання дорожньо-транспортної пригоди суд відкидає, як такі, що є припущеннями останнього та спростовуються наведеним висновком судового експерта. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону). Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Статтею 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 вказаного Закону №1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Пунктом 24.1 ст. 24 Закону №1961-IV передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я. Згідно пунктів 24.2 та 24.3 вказаного Закону №1961-IV мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті. Відповідно до направлення КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» ДОР від 03 липня 2016 року [PERSON] з описаними травмами після ДТП поступила до приймально-діагностичного відділення КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» 03 липня 2016 року. (а.с.18, 19) За даними виписки стаціонару КЗ «Дніпропетровська шоста міська клінічна лікарня» ДОР з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] остання перебувала на стаціонарному лікуванні з 06 липня 2016 року по 28 липня 2016 року з приводу лікування ЗЧМТ, струсу головного мозку, астено-вегетативного синдрому, цефалгії, множинних забоїв м`яких тканин рук, тулуба, нижніх кінцівок (а.с.21-23). Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 3588 від 20 вересня 2016 року виявлені у [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовило тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 три тижні (більш, як 21 день). Таким чином, приймаючи до уваги вказані медичні документи, висновок експерта та вимоги п.п.24.2, 24.3 Закону №1961-IV належить дійти висновку, що позивачу підлягають відшкодуванню витрати, пов`язані з лікуванням впродовж 26 календарних днів в розмірі 1256,66 грн., які підлягають стягненню зі страховика, з урахуванням звернення позивача за відшкодуванням відповідно до вимог ст. 33 Закону №1961-IV та залишенням її заяви страховою компанією без реагування. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 25 Закону №1961-IV у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Таким чином, з урахуванням того, що на час ДТП та перебування у стані тимчасової непрацездатності позивач не працювала, то відшкодуванню підлягає сума в межах мінімальної заробітної плати, встановленої ст. 8 Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», тобто 1450,00 грн., що підлягає стягненню зі страховика. Також відповідно до ч.1 ст. Закону №1961-IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст. 29 вказаного Закону №1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до п.34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно п. 34.3 ст. 34 вказаного Закону якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Судом встановлено, що страховиком після отримання повідомлення про ДТП від потерпілого свого представника для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків не направлено, у зв`язку з чим позивач, як потерпілий від ДТП, самостійно 26 липня 2018 року звернувся до судового експерта Дроздова Ю.В. за висновком автотоварознавчої експертизи з визначення вартості матеріального збитку, спричиненого володільцю КТС. За даними висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи № 3264 від 02 січня 2018 року, проведеної судовим експертом Чорнецьким М.В., попередженим про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, на замовлення представника потерпілої [PERSON] у кримінальному провадженні № 12016040440001726, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Tiguan», днз [NUMBER] , станом на час проведення експертизи складає 575817,82 грн., збитки на час проведення експертизи, спричинені власнику автомобіля «Volkswagen Tiguan», днз [NUMBER] , пошкодженнями цього автомобіля під час ДТП 295764,31 грн. (з урахуванням фізичного зносу) (а.с.44-53). Доводи представника відповідача про те, що вказаний висновок містить недостовірні дані про розмір збитків та вартість відновлювального ремонту, оскільки відповідно до висновку додаткового автотоварознавчого дослідження № 3217 від 12 жовтня 2016 року 226159,19 грн., а відповідно до судової автотоварознавчої експертизи № 3191 від 02 серпня 2016 року розмір збитку міг складати 161736,68 грн., суд до уваги не приймає з урахуванням того, що відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, і у 2016 році на час проведення експертизи та дослідження вартість робіт, деталей, матеріалів була меншою ніж у 2018 році, коли ціни збільшилися з урахуванням збільшення курсу іноземної валюти до гривні з огляду на комплектацію автомобіля деталями іноземного виробництва, що відображено у висновку від 02 січня 2018 року; усі зазначені представником відповідача дослідження та експертиза, цілі проведення, обсяг досліджуваних матеріалів описані та зазначені у висновку додаткової судової автотоварознавчої експертизи та саме на раніше встановлені дані експерти посилається у висновку від 03 січня 2018 року, де обґрунтовує розмір заподіяної матеріальної шкоди, наводячи відповідні розрахунки, у зв`язку з чим доводи про суперечливі висновки одного і того експерта, суд відхиляє. Суд приймає до уваги вказаний висновок як належний, допустимий та достатній доказ відповідно до ст.ст. 77, 78, 79 ЦПК України, оскільки останній узгоджується з протоколом огляду транспортного засобу безпосередньо після ДТП, протоколом огляду місця ДТП, фактичними обставинами ДТП, проведеними раніше експертизою від 02 серпня 2016 року та дослідженням від 12 жовтня 2016 року, з фототаблицею пошкодженого автомобіля, і за відсутності встановлених обставин будь-якого впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про фактичні обставини справи, які мають значення для останньої, сумніви у суду в достовірності висновку не викликають. При цьому, суд виходить з того, що відповідно до абз.2 ч.1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, матеріальна шкода, заподіяна пошкодженням транспортного засобу позивача та яка підлягає відшкодуванню складає 295764,31 грн. з урахуванням зносу. Крім того, згідно квитанції ФОП [PERSON] від 22 липня 2016 року № 1637 [PERSON] сплатила 800,00 грн. за послуги евакуації автомобіля з місця ДТП та згідно квитанції ПП «Автоклуб» від № 181 від 22 липня 2016 року понесла витрат на зберігання пошкодженого транспортного засобу (а.с.26, 25), що за вимогами ст. 29 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню потерпілій особі. Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial