overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] В судовому засіданні позивачка позов підтримала, погодилася на заочний розгляд справи, просила відновити дошлюбне прізвище [PERSON], послалася на те, що відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС, щоб вона не отримала допомогу як мати - одиначка. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 28 жовтня 2014 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №805. Подружні відносини припинені. Спільних дітей не мають. Із обставин, встановлених судом вбачається, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що спільного життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, фактичні шлюбні відносини припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.04.1995 року (а.с. 6). Від шлюбу мають двох дітей [PERSON], [INFO] (а.с. 17), [PERSON], [INFO] (а.с. 16). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що 08.11.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2014 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час неповнолітня донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач участі в утриманні доньки не приймає, здоров'ям та розвитком доньки не цікавиться. Посилаючись на ст. 180-184 191 СК України, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1200 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову, до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/2 частини прожиткового мінімум на дитину відповідного віку. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав уточнені позовні вимоги, проти задоволення позовної заяви не запречував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживають з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з лютого 2016 р. на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що дитина знаходиться на її утриманні. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала, пояснила, що проживає окремо від відповідача, дитина знаходиться на її утриманні. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2012 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2014р. шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Сторони мають доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дитина зареєстрована ралом з матір'ю (а.с. 8). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У лютому 2016р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 05 червня 2004р. Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №163. В період шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з лютого 2015р. проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сім'єю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини [PERSON] просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутності та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.14). Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутністю та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.15). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 червня 2004р. Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №163, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). В період шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4). Судом встановлено, що сторони з лютого 2015р. припинили подружні відносини і однією сім'єю не проживають. Причиною розпаду сім'ї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Донька проживає з матір'ю. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 551,20грн., які повністю сплачено позивачем при зверненні до суду. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по сплаті по аліментам в розмірі 14866,30 грн. та пеню за несвоєчасну сплату аліментів на утримання спільної з відповідачем доньки в розмірі 3294,57 грн. за період з січня 2014 р. по травень 2015 р. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, погодилася на заочний розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Суд заслухавши пояснення позивачки дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). На виконання рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2007 р. про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дочки аліментів в розмірі ? частини щомісячного доходу починаючи з 14 листопада 2007 р. і до повноліття дитини було видано виконавчий лист №2-03-988від 17 грудня 2007 р. (а.с.6). За розрахунком державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ від 27 січня 2016 р. заборгованість відповідача за вказаним виконавчим листом станом на 01 січня 2016 р. складає 14866,30 грн. (а.с.7,8). Згідно довідки - розрахунку від 29 квітня 2014 р. заборгованість відповідача по аліментам на день досягнення дитини повноліття складає14866,30 грн. Суд звертає увагу, що не передбачено законом повторне стягнення нарахованої державним виконавцем заборгованості по аліментам, оскільки борг повинен бути стягнутий примусово із розрахунку по день досягнення дитиною повноліття. Сама позивачка не заперечувала, що виконавче провадження зі стягнення аліментів досі не закінчено. Стосовно стягнення пені, то судом перевірено розрахунок за такою формулою: за січень 2014 р. - 627,94 грн. х 1% х 31 день = 194,66 грн.; за лютий 2014 р. - 651,52 грн. х 1% х 28 днів = 182,43 грн.; за березень 2014 р. - 701,04 грн. х 1% х 31 день = 217,32 грн.; за квітень 2014 р. - 694,02 грн. х 1% х 30 днів = 208,21грн.; за травень 2014 р. - 691,69 грн. х 1% х 31 день = 214,42грн.; за червень 2014 р. 739,28 грн. х 1% х 30 днів = 221,78 грн.; за липень 2014 р. заборгованість відсутня; за серпень 2014 р. - 706,13 грн. х 1% х 31 день = 218,90 грн.; за вересень 2014 р. - 706,13 грн. х 1% х 30 днів = 211,84 грн.; за жовтень 2014 р. - 709,11 грн. х 1% х 31 день = 219,82 грн.; за листопад 2014 р. - 710,60 грн. х 1% х 30 днів = 213,18 грн.; за грудень 2014 р. - 880,39 грн. х 1% х 31 день = 272,93 грн.; за січень 2015 р. - 706 грн. х 1% х 31 день = 218,86 грн.; за лютий 2015 р. - 730,15 грн. х 1% х 28 днів = 204,44 грн.; за березень 2015 р. - 779,66 грн. х 1% х 31 день = 241,69 грн.; за квітень 2015 р. - 793,90 грн. х 1% х 30 днів = 238,17 грн.; за травень 2015 р. -51,50 грн. х 1 % х 31 день = 15,96 грн.; В підсумку сума пені за період вказаний позивачкою складає 3294, 61 грн. Але з врахуванням зазначення позивачкою меншої суми до стягнення 3254,97 грн., то суд у відповідності до ст. 196 СК України вважає за можливе стягнути її. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та просила стягувати аліменти на утримання їх неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружні відносини між сторонами припинені, а вона потребує матеріальної допомоги на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не має можливості сплачувати аліменти в сумі 1000 грн. щомісяця. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 18 лютого 2010 року виконкомом Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, актовий запис № 3 (а.с. 4). Сторони мають сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Дитина проживає з матір'ю (а.с. 9). Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання кожної дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551, 20 грн. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У лютому 2016 р. Банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 45 586,00 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, в матеріалах справи надав заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, погодження на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 28 серпня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» і [PERSON] укладений кредитний договір № 500958056 за умовами якого Банк надав відповідачці в кредит кошти в сумі 30095,17 грн. з процентною ставкою за користування кредитом 15,99 % строком до 19 лютого 2019 року (п.п. 2.1., 2.2., 2.3). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 18 січня 2016 р. загальна сума заборгованості [PERSON] по кредиту становить 45 586,00 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту 430095,17 грн., по відсоткам 1422,77 грн., комісії 3870,36 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню на суму 45586,00 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути 1378,00 грн. судового збору, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У лютому 2016 р. Банк звернувся до суду з позовом до відповідачів з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути з них в солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 90000,00 грн., і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В подальшому уточнені позовні вимоги, в частині зазначення суми заборгованості 122116,82 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, згідно якої позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 12 грудня 2007 року між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] укладений кредитний договір № DN81AP12530182 , за яким Банк надав [PERSON] кредит в розмірі 77552,52 грн. При порушенні позичальником зобовязань по сплаті процентів, останній, згідно п. 4.1. Договору повинен сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеного платежу за кожен день прострочки. Згідно умов договору поруки від 12 листопада 2013р., укладених між Банком та [PERSON], остання зобовязалась солідарно та в повному обсязі відповідати перед Банком за виконання [PERSON] зобовязань . Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 554 ЦК визначено, що при порушені боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до довідки банку про заборгованість, станом на 29 грудня 2016 р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 122116,82 грн. В дану суму входить: заборгованість кредиту 53932,09 грн., за відсотками 16249,03 грн., комісія 7529,34 грн., пеня 44406,36 грн. (а.с. 5-9). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 554, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 122116,82 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути в рівних частинах по 689,00 грн. судового збору з кожного, оплаченого при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У лютому 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин з листопада 2015 року, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася судовими повістками, направленими згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вважаються доставленими належним чином. Враховуючи вищевикладене, а також висловлену письмово згоду позивача, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач дітей у зареєстрованому шлюбі не мають. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився без поважних причин.

Outcome: approved