Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У лютому 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~позову позивач\~зазначив,\~що відповідач\~ [PERSON] \~звернувся до\~АТ КБ\~«ПриватБанк» з\~метою отриманнябанківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 15.02.2014. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, складає між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг (далі за текстом Договір), про що свідчить підпис відповідача у заяві. У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток, отримав кредитні картки, емітовані позивачем, із встановленим кредитним лімітом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою позивача. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач свої зобов`язання повернути кредит не виконав, у зв`язку з чим, станом на 26.01.2021 має заборгованість у розмірі 13177,06 грн., з яких 3883,20 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита, 8716,86 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом та 577,00 грн. - пеня. У зв`язку з зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредита у сумі 13177,06 грн. та 2270,00 грн. судових витрат. 03.03.2021 ухвалою судді позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі суду недоліків. 31.03.2021 від позивача на адресу суду надійшла заява про усунення вказаних в ухвалі суду недоліків. Ухвалою судді від 16.04.2021 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання, не з`явився, разом з позовом подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», позовні вимоги підтримує та\~просить їх задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) якого невідоме, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч. 10 ст. 187 ЦПК України, та шляхом надсилання судових повісток на повідомлену позивачем адресу за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання. Проте, всудові засідання відповідач не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляду справи у його відсутність, відзиву на позов суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4\~ ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані та досліджені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14.02.2021 відповідач [PERSON] звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 14.02.2014, яка міститься в матеріалах справи. На підставі вищезазначеної заяви позивачем відкрито відповідачеві картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток, отримав кредитні картки, емітовані позивачем, із встановленим кредитним лімітом. Кредитний ліміт неодноразово змінювався, що підтверджується відповідною довідкою позивача. 14.06.2018 змінено найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк». Позивач зобов`язання з надання відповідачеві грошових коштів (кредиту) виконав, що підтверджується випискою по рахунку, наданою позивачем. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626, 628 ЦК України договором є домовленість\~двох\~або більше сторін, спрямована на\~встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять\~умови\~(пункти),\~визначені\~на розсуд сторін і погоджені ними, та\~умови,\~які є обов`язковими\~відповідно до актів цивільного\~законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Приписи цивільного процесуального законодавства зобов`язують суд установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків. За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідач зобов`язання за Договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у зв`язку із чим у позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості випливає, що станом на 26.01.2021 відповідач у зв`язку із неналежним виконанням ним умов кредитного договору має заборгованість у розмірі 13177,06 грн. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5\~ст. 81 ЦПК України\~та враховує, що відповідач не надала суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до\~статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. В обґрунтування підстав стягнення пені та штрафів позивач посилався на відповідні пункти Умов та правил надання банківських послуг. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Стаття 559 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що суд задовольняє позов в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved