Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач - [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до Відповідача - [PERSON] , [INFO] , в якому зазначив, що 30 квітня 1988 року між ним та відповідачем укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 734 відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, та що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , оригінал якого надано до суду. В своїх позивних вимогах позивач зазначив, що спільне сімейне життя не склалося, дітей в шлюбі не народилося, з відповідачем вони не проживають вже 27 (двадцять сім) років. В 1992 році відповідач разом зі своїми батьками виїхала за кордон, імовірно до США. Позивач зазначив, що з моменту виїзду відповідача за кордон, вони жодного разу не спілкувалися, він не має з нею жодного інтернет зв`язку, з цього моменту припинила існувати сім`я, був лише формальний шлюб, який не був до цього часу розірваний, тому як не було потреби. Але на теперішній час у позивача є поважна причина для розірвання шлюбу, тому як він збирається побудувати нову сім`ю, тому просить суд розірвати шлюб з [PERSON] . Позивач, [PERSON] , до судового засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач, [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзив не подала. Суд вважає за можливе дослідити докази, надані позивачем, та розглянути справу у відсутності підповідача, так як надані матеріали позивачем є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Судом встановлено, що згідно наданого позивачем листа Віце - Консула США від 21.02.1992 року, [PERSON] та членам її родини наданий дозвіл на в`їзд до США на постійне місце мешкання. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області надана інформація, що [PERSON] , [INFO] , подане клопотання 13.06.1992 року про виїзд до США. Згідно показань свідка [PERSON] , [INFO] , мешканки [ADDRESS] : дійсно у 1988 році її син, [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , з якою сімейне життя не склалося, в 1992 році остання виїхала разом зі своїми батьками до США, з того часу її син з нею не бачився та з цього моменту сім`я припинила своє існування. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, заслухавши позивача, який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, суд прийшов до наступного висновку. Позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований 30 квітня 1988 року відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 734. Свідоцтво серії [NUMBER] . Від сумісного проживання спільних дітей не мають. Даних, що відповідач мешкає на території України не має, місце мешкання позивачу не відоме, в 1992 році відповідач можливо виїхала до США, але її місце знаходження не відоме. З 1992 року між позивачем та відповідачем не має жодних відносин, сім`ї не існує, та вона не може бути відновлена, Позивач має бажання створити нову повноцінну сім`ю. Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України (СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжям. Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають дійсній його волі, подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позовні вимоги позивача.

Outcome: approved