Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що під час перебування з відповідачем у шлюбі, розірваному 15.11.2001 року, у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка наразі здобуває вищу освіту. Відповідач участі в утриманні дитини не бере, від сплати аліментів ухиляється, у зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів в розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення донькою навчання, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 21.05.2019 року відкрито провадження по справі, призначено судове засідання, встановлено строк для подання відзиву. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач відзив у встановлений строк не подав, у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, наявні всі передбачені ч. 1 ст. 223 та ч. 1 ст. 280 ЦПК України підстави умови для заочного розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якого є позивач, а батьком - відповідач, щоб підтверджується свідоцтвом про народження від 26.05.2001 року, серія [NUMBER] . [PERSON] є студентом факультету прикладної математики Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», що підтверджується довідкою від 14.11.2017 року № 632. Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано 15.11.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 15.11.2001 року [NUMBER] . Відповідно до довідки № 11/35-265, яка була видана позивачу, остання перебувала на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації та їй з 01.02.2009 року по 01.01.2016 року було призначено тимчасову допомогу на утримання дитини, коли батько ухиляється від сплати аліментів. Наданими чеками, квитанціями підтверджується, що позивач продовжує нести витрати на утримання дитини, зокрема ті, що пов`язані з навчанням останньої. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 199 СК України встановлює, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі однієї чверті від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. А відтак, аліменти підлягають стягненню на користь позивача з дня подання позовної заяви до суду, тобто, з 18.02.2019 року. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст. 82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Стороною позивача було надано договір № 26-01/19 про надання адвокатом правової допомоги від 26.01.2019 року, додаток № 1 до договору № 26-01/19 про надання правової допомоги, прибутковий касовий ордер № 26-01/19 від 26.01.2019 року на суму 12 000 гривень, попередній розрахунок витрат за надану адвокатом правову допомогу в розмірі 3 000 гривень. Відтак, з огляду на дотримання принципу диспозитивності, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума в розмірі 3 000 гривень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved