Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

У лютому 2020 року Акціонерне товариство «Альфа-банк» (далі - АТ «Альфа-банк») звернулося до суду з позовом до Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] , про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. Позовна заява мотивована тим, що з 15 жовтня 2019 року АТ «Альфа-Банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), яким 03 березня 2018 року на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» зареєстровано право власності на квартиру, загальною площею 71,7 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належала на праві власності[PERSON] . Банк звернувся до Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про зняття з реєстрації місця проживання третіх осіб, проте отримав відмову з посиланням на статтю 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», у якій зазначено, що усі спірні питання вирішує суд. Ураховуючи викладене, АТ «Альфа-банк», просив суд визнати протиправними та скасувати рішення Відділу з питань реєстрації місця проживання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про відмову зняти з реєстрації: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка в своїх інтересах та в інтересах малолітньої [PERSON] ; зобов`язати відповідача здійснити дії щодо зняття з реєстрації вказаних осіб. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У березні 2020 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що підставою для зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Позовні вимоги не визнають та просять відмовити у їх задоволенні. У квітні 2020 року від представника [PERSON] до суду надійшов відзив на позов, у якому зазначено, що частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відділ з питань реєстрації місця проживання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації не порушував прав позивача. Позовні вимоги є необґрунтованими, просив відмовити у їх задоволенні. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, Призначено справу до розгляду по суті. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третіх осіб судом встановлено наступне. 02 серпня 2007 року між АТ «Укрсоцбанк», правонаступником є АТ «Альфа-банк», та [PERSON] було укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії, в рамках якої, позичальникові надано 100 тис. дол. США (а. с. 5-7). У цей же день між цими ж сторонами, на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вказаним договором, укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с.8-9). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22 жовтня 2019 року № 185747129, державним реєстратором Лата Д. О. 03 березня 2018 року зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] за ПАТ «Укрсоцбанк», підстава виникнення права власності: іпотечний договір, серія та номер: 4073д, виданий 20 липня 2007 року (а. с. 10). 02 вересні 2019 року Відділ з питань реєстрації місця проживання Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації відмовив банку у знятті з реєстрації місця проживання третіх осіб, посилаючись на статтю 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зазначив, що усі спірні питання вирішує суд (а. с. 12-16). Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявленіпозовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу наведених норм процесуального та матеріального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Крім того, частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із частиною першою статті 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Як убачається із предмету спору, АТ «Альфа-банк» звернулося до суду з позовом про визнання неправомірними дій щодо відмови у знатті з реєстрації третіх осіб у квартирі та зобов`язання відповідача зняти з реєстраційного обліку третіх осіб, оскільки на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» за банком зареєстровано право власності на квартиру, яка є предметом іпотеки. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що заява нового власника квартири та свідоцтво про право власності не може бути документом, який свідчить про припинення підстав на право користування житловим приміщенням, у розумінні статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У зв`язку із цим, відповідно до статті 16 ЦК України вимоги про зняття особи з реєстрації за місцем проживання можливе лише при вирішенні спору про житлові права. Враховуючи обставини справи та вказані норми права, що проаналізувавши та оцінивши зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає, що у задоволенні позову АТ «Альфа-банк» про визнання дій протиправними слід відмовити. Інші вимоги позову також не підлягають задоволенню, оскільки вони є похідними.

Outcome: dismissed