Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкову частину житлового будинку, посилаючись на те, що у 1984 році [PERSON], набула в порядку спадкування після смерті [INFO] її матері [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] Вказанепідтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим йому 03.08.1984 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстровим № 4639 та зареєстрованим КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» 10.05.2012 року, що вбачається з витягу про державну реєстрацію прав № 34073904 від 10.05.2012 року. Поруч із цим, вона придбала іншу 1/2 частину вказаного будинку у відповідача [PERSON], проте на даний час договір, який це підтверджує не зберігся ні у неї, ні у колишньої власниці, відновити його немає можливості, бо вони не пам'ятають, за яким номером та якою датою цей правочин укладався та посвідчувався, і згадати не можуть, оскільки минуло вже близько 30 років. На підтвердження того, що відчуження 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], [PERSON] їй мало місце, і вона стала його одноособовим власником є лише: наказ № 108 від 29.09.1983 року по радгоспу ім. 60-річчя Великої Жовтневої революції, яким було дозволено таку купівлю-продаж; рішення виконкому Білогородської сільської ради №7/11 від22.03. 1988 року, відповідно до якого у зв'язку із придбанням частини будинку за нею було закріплено земельну ділянку розміром 0,09 га за вказаною адресою; рішення виконкому Білогородської сільської ради № 7/14 від 24.05.1988 року, згідно з яким їй було видано нову будинкову книгу на цей будинок; рішення виконкому Білогородської сільської ради № 8/7 від26.06. 1990 року, яким було надано їй дозвіл на добудову та капітальний ремонт будинку, а також на знесення старого сараю; записи у будинковій книзі, де вказано, що саме вона являється головою двору; записи у погосподарській книзі села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, що вбачається з листа виконкому Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 656/117 від06. 12. 2013 року . Також 22.12.2005 року їй на підставі рішення Білогородської сільської ради № 28/1 від 25.12.2003 року було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,284 га, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], цільове призначення: для ведення ОСГ - 0,034 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розміщений належний їй житловий будинок. Крім того, у зв'язку з тим, що нею було втрачено правовстановлюючий документ на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], і відновити його немає можливості, рішенням виконкому Білогородської сільської ради № 95 від 11.09.1996 року було визнано за нею право власності на цей об'єкт і доручено БТІ оформити та зареєструвати свідоцтво про право власності. Проте, з невідомих їй причин вказане рішення не було реалізовано і їй так і не було видано свідоцтва про право власності на зазначену 1/2 частину будинку. Скористатись даним рішенням на сьогодні неможливо, оскільки з 01.01.2016 року набула чинності нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна не видаються, а вказане рішення передбачає видачу такого свідоцтва, до того ж, БТІ, яке таких повноважень взагалі позбавлено з 01.01.2013 року. Тобто, на разі вона має на руках лише правовстановлюючий документ на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], на іншу ж його частину правовстановлюючий документ втрачено, наявне лише рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Згаданий будинок не являється самочинним, що підтверджується технічним паспортом на нього, який не містить відміток про це. Тобто, зважаючи на вищевикладені обставини вона набула право власності на весь житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], проте не може зареєструвати його на цілий об'єкт нерухомого майна, оскільки на руках має правовстановлюючий документ лише на ? його частину, а на іншу - такий документ втрачено. За таких обставин позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, так як порушено її право на отримання частини спадкового житлового будинку. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просила суд: визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS], в порядку спадкування після смерті [PERSON]. Позивач та Відповідачі у справі в судове засідання не з»явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися, до суду направили заяви про слухання справи у їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Зважаючи на ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Положеннями ст. 1261 ЦК України передбачене, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом установлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON]. Після її смерті [PERSON], набула в порядку спадкування 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Вказанепідтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим йому 03.08.1984 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори за реєстровим № 4639 та зареєстрованим КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області» 10.05.2012 року, що вбачається з витягу про державну реєстрацію прав № 34073904 від 10.05.2012 року. Потім вона придбала іншу 1/2 частину вказаного будинку у відповідача [PERSON], проте на даний час договір, який це підтверджує не зберігся ні у неї, ні у колишньої власниці, відновити його немає можливості, бо вони не пам'ятають, за яким номером та якою датою цей правочин укладався та посвідчувався, і згадати не можуть, оскільки минуло вже близько 30 років, це підтверджується наказом № 108 від 29.09.1983 року по радгоспу ім. 60-річчя Великої Жовтневої революції, яким було дозволено таку купівлю-продаж; рішення виконкому Білогородської сільської ради №7/11 від22.03. 1988 року, відповідно до якого у зв'язку із придбанням частини будинку за нею було закріплено земельну ділянку розміром 0,09 га за вказаною адресою; рішення виконкому Білогородської сільської ради № 7/14 від 24.05.1988 року, згідно з яким їй було видано нову будинкову книгу на цей будинок; рішення виконкому Білогородської сільської ради № 8/7 від26.06. 1990 року, яким було надано їй дозвіл на добудову та капітальний ремонт будинку, а також на знесення старого сараю; записи у будинковій книзі, де вказано, що саме вона являється головою двору; записи у погосподарській книзі села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, що вбачається з листа виконкому Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 656/117 від06. 12. 2013 року . Також 22.12.2005 року їй на підставі рішення Білогородської сільської ради № 28/1 від 25.12.2003 року було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,284 га, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], цільове призначення: для ведення ОСГ - 0,034 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На вказаній земельній ділянці розміщений належний їй житловий будинок. Крім того, у зв'язку з тим, що нею було втрачено правовстановлюючий документ на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], і відновити його немає можливості, рішенням виконкому Білогородської сільської ради № 95 від 11.09.1996 року було визнано за нею право власності на цей об'єкт і доручено БТІ оформити та зареєструвати свідоцтво про право власності. Проте, з невідомих їй причин вказане рішення не було реалізовано і їй так і не було видано свідоцтва про право власності на зазначену 1/2 частину будинку. Скористатись даним рішенням на сьогодні неможливо, оскільки з 01.01.2016 року набула чинності нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої свідоцтва про право власності на об'єкти нерухомого майна не видаються, а вказане рішення передбачає видачу такого свідоцтва, до того ж, БТІ, яке таких повноважень взагалі позбавлено з 01.01.2013 року. Тобто, на разі вона має на руках лише правовстановлюючий документ на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], на іншу ж його частину правовстановлюючий документ втрачено, наявне лише рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування. Проте, як вбачається з матеріалів справи спірний спадковий будинок належав спадкодавцю, вказані обставини підтверджуються: будинковою книгою; технічним паспортом на житловий будинок; наказом № 108 від 29.09.1983 року по радгоспу ім. 60-річчя Великої Жовтневої революції, яким було дозволено таку купівлю-продаж; рішенням виконкому Білогородської сільської ради №7/11 від22.03. 1988 року, відповідно до якого у зв'язку із придбанням частини будинку за нею було закріплено земельну ділянку розміром 0,09 га за вказаною адресою; рішення виконкому Білогородської сільської ради № 7/14 від 24.05.1988 року, згідно з яким їй було видано нову будинкову книгу на цей будинок; рішення виконкому Білогородської сільської ради № 8/7 від26.06. 1990 року, яким було надано їй дозвіл на добудову та капітальний ремонт будинку, а також на знесення старого сараю; записи у будинковій книзі, де вказано, що саме [PERSON] являється головою двору; записи у погосподарській книзі села Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, що вбачається з листа виконкому Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 656/117 від06. 12. 2013 року, рішенням Білогородської сільської ради від 22.12.2005 року за № 28/1 від 25.12.2003 року було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,284 га, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER], цільове призначення: для ведення ОСГ - 0,034 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - 0,250 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]., на вказаній земельній ділянці розміщений належний їй житловий будинок. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved