Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-08 00:00:00

у лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим зобов`язання за договором кредиту №027/700045-KR від 06.08.2008 року, визнання припиненою іпотеку за іпотечним договором №027/700049-ІО від 06.08.2008 року та стягнення з АТ «Альфа-Банк» безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 1530,10 доларів США, що за офіційним курсом НБУ, станом на 19.02.2020 року становить 37 400,39 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.08.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] укладено Договір кредиту № 027/700045-KR, за яким АКБ СР «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 25 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 13% річних та з кінцевим терміном повернення кредиту до 05.08.2028 року, включно. Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальником за Договором між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 027/700049-ІО від 06.08.2008 року, за яким, предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS] . Позивач зазначає, що АТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») втратив право з 21.12.2009 року нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також, обумовлені в договорі нараховані штрафні санкції (штраф, пеню) у зв`язку зі зміною кінцевого строку повернення кредиту. Як стверджує позивач, за період з 21.12.2009 року по 05.03.2018 рік (останній день платежу) він загалом сплатив Відповідачу 25 564,58 доларів США, тобто позивачем погашено тіло кредиту в повному обсязі в розмірі 24 138.45 доларів США та надлишково сплачено кошти в розмірі 1 426,13 доларів США. Натомість Банк продовжує нараховувати та вимагати від Позивача повернення кредиту та процентів. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.02.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.02.2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково - до розгляду справи по суті заборонено АТ «Альфа-Банк» та іншим особам у будь-який спосіб звертати стягнення на предмет іпотеки; до розгляду справи по суті заборонити Міністерству юстиції України та його територіальним органам, суб`єктам державної реєстрації прав (виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям), державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі, нотаріусам, державним та приватним виконавцям) здійснювати будь-які реєстраційні дії на користь будь-яких осіб щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - об`єкта нерухомого майна. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24.07.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду. 15.03.2021 року на адресу суду надійшли пояснення АТ «Альфа-Банк», відповідно до яких, відповідач стверджує, що зобов`язання за кредитним договором № 027/700045-KR від 06.08.2008 року позивачем не виконано. Також відсутні і підстави для визнання договору іпотеки припиненими до виконання позивачем зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. Також, 15.03.2021 року на адресу суду надійшла заява відповідача про застосування строку позовної давності, відповідно до якої відповідач зазначає, що кредитний договір № 027/700045-KR був укладений 06.08.2008 року, а позивач звернувся до суду 19.02.2020 року, саме тому, позивачем було пропущено строк для звернення до суду. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обгрунтування позову в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на безпідставність нарахування відсотків після 21.12.2009 р. та штрафних санкцій. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на невиконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором в пвному обсязі, а також зазначив, що після зміни строку виконання зобов`язань Банк е втратив право нараховувати 3% річних. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 06.08.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] укладено Договір кредиту № 027/700045-KR,за яким АКБ СР «Укрсоцбанк» надав [PERSON] кредит у сумі 25 000,00 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 13% річних та з кінцевим терміном повернення кредиту до 05.08.2028 року, включно. Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальником за Договором між [PERSON] (Іпотекодавець) та АКБ СР «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) укладено іпотечний договір № 027/700049-ІО від 06.08.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гавловською Іриною Олексіївною та зареєстрований в реєстрі за № 7226, за яким, предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS] . Судом також встановлено, що 06.08.2008 року Позивач на підставі заяви №ав/8673606 на видачу готівки, отримав кредитні кошти за Договором у розмірі 25 000,00 доларів США. Відповідно до довідки АТ «Альфа-Банк» №16045-23.1 від 14.02.2020 року, у вересні 2009 року на рахунок Банку було зараховано відсотки за кредитом у повному розмірі - 270,50 доларів США та зараховано кошти на погашення тіла кредиту у сумі 7,45 доларів США. . Відповідно до п. 4.4. Договору кредиту №027/700045-KR від 06.08.2008 року, у разі невиконання (неналежного виконання) Позичальником обов`язків зі сплати кредиту, процентів в строки передбачені Договором, протягом більше ніж 90 (дев`яносто) календарних днів, строк користування Кредитом вважається таким, що сплив. Прострочення виконання зобов`язань позивача за Кредитним договором №027/700045-KR від 06.08.2008 настало з 21.09.2009 р., отже в силу положень п.4.4 Договору кредиту строк користування кредитом сплинув з 20.12.2009 року. Зазначені обставини були встановлені рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 28.09.2020 р. у справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Кравець Вадим Валентинович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яке залишено без змін відповідно до постанови Київського апеляційного суду від 17.02.2021 р., а отже в силу положень ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Як встановлено судом, позивач за період з 21.12.2009 року по 05.03.2018 рік (останній день платежу) загалом сплатив Відповідачу 25 564,58 доларів США. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуютьсяположення параграфа 1 цієїглави, якщоінше не встановленоцим параграфом і не випливаєізсуті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплат ипроцентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Тобто, в даному випадку, Банк з 20.12.2009 р. втратив право на нарахування відсотків в розмірі, передбаченому умовами договору. В ході судового розгляду представник відповідача посилався на обов`язок позивача сплатити суму коштів відповідно до нарахованих 3 % річних згідно ст.625 ЦК України. Однак, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що станом на момент розгляду справи такі відсотки нараховувались позивачу, натомість як вбачається з листа АТ «Альфа-Банк`на адресу позивача від 08.01.2020 р. № 914-23.1-б/б станом на січень 2020 року [PERSON] нараховуються строкові та прострочені відсотки, а також пеня. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняття кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Оскільки позивачем 16.12.2016 року повністю повернуто тіло кредиту, то зобов`язання позивача перед відповідачем припинилося повністю саме 16.12.2016 року за Договором кредиту № 027/700045-KR від 06.08.2008 року. Відповідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека маєпохідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язанняабо до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України. Тобто, в зв`язку з припинення зобов`язань за Договором кредиту №027/700045-KR від 06.08.2008 року в зв`язку з їх виконанням в повному обсязі, іпотека за Іпотечним договором № 027/700049-ІО від 06.08.2008 року також є припиненою. Судом встановлено, що починаючи після 16.12.2016 р. з [PERSON] в рахунок погашення суми заборгованості за кредитним договором були стягнуті кошти в розмірі 1426,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.02.2020 року становить 34 859,04 грн. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. В силу положень ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу положень ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем в ході судового розгляду не доведено правомірність стягнення грошових коштів на користь Банку з 16.12.2016 р. в розмірі 1426,13 доларів США та користування ними, а також не довів підстав не повернення таких коштів. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим, що відповідач отримав без достатньої правової підстави від позивача кошти, в розмірі 1426,13 доларів США, і такі кошти не були повернуті, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 3% річних у розмірі 103,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 19.02.2020 року становить 2 541,35 грн. З огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд приходить до висновку про обгрунтованість і доведеність в ході судового розгляду позовних вимог, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 КПК України та в зв`язку з задоволенням позову з відповідача підлягають стягненню судові витрати у справі.

Outcome: approved