Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Мобіллак.нет» про захист прав споживачів. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] він на сайті www.« [INFO] » зробив замовлення № [NUMBER] на відеокарту Zotac GeForce GTX1060 6144Mb AMP Edition (ZT- [NUMBER] M) вартістю 4801 грн. Умовою отримання даного товару було внесення повної передоплати та термін очікування один місяць з дати оплати. Замовлення він оплатив повністю 08 червня 2018 року через платіжну систему « [INFO] .ua». Оплата підтверджується квитанцією RRN: [NUMBER] чек № [NUMBER] код авторизації [NUMBER] . Через місяць після оплати товар доставлений не був, він очікував п`ять місяців. На його постійні дзвінки на гарячу лінію інтернет-магазину отримував лише обіцянки надіслати товар найближчим часом. Враховуючи значний термін порушення строку доставки замовленого товару 02.11.2018 року він був вимушений скасувати замовлення у робочому кабінеті на сайті відповідача та подати заявку на повернення сплачених коштів. Станом на 23.10.2019 року на його рахунок він отримав лише 4325 грн. в якості повернення за не отриманий товар, що порушує норми Закону України «Про захист прав споживачів» та підтверджує факт визнання відповідача його вимог. Тому просив суд стягнути з ТОВ «Мобіллак.нет» на його користь залишок сплаченої суми за замовлення у розмірі 476 грн.; неустойку за несвоєчасне повернення сплачених позивачем коштів у розмірі 12206,46 грн.; моральну шкоду у розмірі 2000,00 грн., витрати на підготовку позову в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками ТОВ «Мобіллак.нет» не отримало. Відзиву, пояснень, будь-яких клопотань чи заяв від ТОВ «Мобіллак.нет» до суду не надходило на час прийняття рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 08 червня 2018 року [PERSON] на інтернет сторінці магазину « [INFO] . [INFO] » здійснив замовлення № [NUMBER] на відеокарту Zotac GeForce GTX1060 6144Mb AMP Edition (ZT-P10600B-10M) вартістю 4801,00 грн. 08 червня 2018 року позивач оплатив вартість замовлення в сумі 4801,00 грн., що підтверджується квитанцією №RRN:028601555851 від 08.06.2018 року. Як вбачається із матеріалів справи замовлення позивачу надіслано не було, в зв`язку з чим він звернувся до відповідача з вимогою про повернення перерахованих коштів, однак йому було повернуто сплачені кошти в сумі 4325,00 грн., залишок неповернутих коштів становить 476,00 грн. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За правилами, встановленими частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 8 частини 1 статті 1 Закону України від 12.05.1991 №1023-ХІІ «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-ХІІ) визначено, що договір, укладений на відстані, - це договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку. За змістом пункту 11 частини першої статті 1 Закону №1023-ХІІ засобами дистанційного зв`язку є телекомунікаційні мережі, поштовий зв`язок, телебачення, інформаційні мережі, зокрема Інтернет, які можуть використовуватися для укладення договорів на відстані. Відповідно до частин 4, 6 статті 13 Закону №1023-ХІІ споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. Якщо відповідно до абзацу другого частини третьої цієї статті підтвердження інформації не вимагається, споживач може розірвати договір протягом чотирнадцяти днів з моменту його укладення. У разі неможливості виконання договору через відсутність замовленого товару продавець повинен негайно повідомити про це споживача, але не пізніше тридцяти днів з моменту одержання згоди споживача на укладення договору. Згідно з частиною 7 статті 13 Закону №1023-ХІІ до договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою - дев`ятою статті 12 цього Закону. У відповідності з частиною 3 статті 9 Закону №1023-ХІІ при розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів. За правилами, встановленими частиною 9 статті 12 Закону №1023-ХІІ, якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Судом встановлено, що відповідач не повернув позивачеві сплачені ним кошти у повному обсязі, а тому позовна вимога про стягнення неповернутих коштів підлягає до задоволення. Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки, то слід зазначити, що згідно з приписами частини 9 статті 12 Закону №1023-ХІІ, якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Також, щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, суду виходить з такого. Частиною 2 статті 22 Закону №1023-ХІІ визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За змістом частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частин 3, 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Суд враховує те, що позивач насправді зазнав душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього відповідача, і вважає за необхідне задовольнити позов у цій частині. Згідно з вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, в силу вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати. В даному випадку до таких судових витрат відносяться витрати на правову допомогу в сумі 5000,00 грн., що підтверджується розрахунком судових витрат та актом приймання-передачі наданих послуг № [NUMBER] . На підставі наведеного,

Outcome: approved