Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив, визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після померлої матері [PERSON], протягом чотирьох місяців з дня набрання законної сили рішення суду. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом в рівних частках належало 3/5 частин домоволодіння № 13 по вул. Бесемерівська у м. Дніпропетровську. 27 квітня 2014 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої належить частина домоволодіння № 13 по вул. Бесемерівській у м. Дніпропетровську. 28 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом та була заведена спадкова справа № 748/2014. Постановою державного нотаріуса від 28 листопада 2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку № 13 по вул. Бесемерівській у м. Дніпропетровську, у звязку з тим, що заявником було пропущено встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини. Оскільки, позивач мав частку домоволодіння у власності, то він вважав, що й так вже прийняв спадщину і звертатися до нотаріальної контори не потрібно. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій позовні вмоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] належало в рівних частках 3/5 частин домоволодіння № 13 по вул. Бесемерівська у м. Дніпропетровську, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.04.1967 року, яке зареєстроване у Дніпропетровському міжміському бюро технічної інвентаризації і записано у реєстрову книгу за № 218-67 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого бюро РАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 26 березня 1957 року, актовий запис № 531, [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с. 7). 27 квітня 2014 року [PERSON] померла (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, до складу якої належить частина домоволодіння № 13 по вул. Бесемерівській у м. Дніпропетровську. Як вбачається з матеріалів справи, позивач 28.11.2014 року звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON]. Постановою Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 28 листопада 2014 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку № 13, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Бесемерівська, так як, позивач пропустив встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до розяснень абзац. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначив позивач, строк для прийняття спадщини був пропущений ним, у звязку з його юридичною необізнаністю, оскільки він вважав, що спадщина ним вже прийнята та до нотаріальної контори звертатися не потрібно. Таким чином, суд вивчивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що позивач [PERSON] пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] з поважних причин, а тому йому необхідно надати додатковий строк для прийняття спадщини у чотири місяці, що буде достатнім. На підставі викладеного,

Outcome: approved