Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду в порядку захисту прав споживачів з позовом в якому просив зобовязати [PERSON] акціонерне товариство «Дельта Банк» виплатити позивачу 15`914,65 євро. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.10.14 закінчився строк розміщення вкладу (депозиту) на рахунку №26304111456562, відкритому [PERSON] [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі-«Банк») за Договором №00008006787750 від 15.04.14. Згідно п.1.10 Договору кошти з цього депозитного рахунку в сумі 15`000,00 євро були зараховані на поточний картковий рахунок [PERSON] у євро №26200701468611 (далі рахунок; поточний рахунок), відкритий Банком за іншим Договором від 08.04.13 №008-15677-080413. Згідно наданої позивачем банківської виписки станом на 14.10.14 сума коштів, що знаходилась на цьому поточному рахунку складала 15`344,32 євро. 22.10.14 через невиплату [PERSON] належних йому валютних коштів в касі і банкоматах він звернувся до Банку з відповідною Заявою про виплату коштів, однак Банк кошти не виплатив, про інші можливості отримати кошти не повідомив. 29.10.14 [PERSON] повторно письмово звернувся до Банку із Заявою про переказ коштів, що знаходились на рахунку у Банку на свій інший рахунок у АТ «Ощадбанк», Банк такий переказ не здійснив, технічної можливості для його здійснення [PERSON] не надав. У період з 04.11.14 по 26.11.14 через банкомати [PERSON] знято суму еквівалентну - 936,85 євро по курсу НБУ у гривні, після чого банкомати Банку перестали видавати кошти. Згідно наданої позивачем банківської виписки станом на 28.11.14 сума залишку на його поточному рахунку склала - 14`467,86 євро. Враховуючи невиконання відповідачем обов`язку виконувати розпорядження клієнта про видачу відповідни сум з рахунка [PERSON] звернувся з позовом про зобовязання відповідача виплатити йому 14`467,86 євро. Крім того, на підставі та порядку п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» позивачем нараховано пеню за несвоєчасне виконання Банком доручення клієнта на переказ за період прострочення з 25.10.14 по 18.02.15, яка складає - 1`446,79 євро. Разом заявлена у позові сума до виплати складає 15`914,65 євро. Позивач у судових засіданнях позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представником Банку 25.05.15 подано заперечення на позов у якому Банк позов не визнає. Суть заперчень зводиться до того, що [PERSON] слід відмовити в судовому захисті його порушених прав через те, що у Банку під час судового розгляду справи було запроваджено тимчасову адміністрацію. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи на поточному картковому рахунку позивача у №26200701468611, відкритому йому відповідачем за Договором від 08.04.13 №008-15677-080413 станом 28.11.14 обліковувалась сума у 14`467,86 євро. Відповідач розпорядження позивача щодо розпорядження коштами на цьому рахунку не виконував. Верховний Суд України у Постанові Пленуму від 12.04.96 №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз'яснив, що до відносин, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», належать зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до глави 6 «Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», затвердженої Постановою Правління НБУ від 12.11.03 №492 поточні рахунки фізичним особам відкриваються для власних потреб. Згідно ст.51 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки відкривають та ведуть банківські рахунки для фізичних та юридичних осіб у гривнях та іноземній валюті. Частинами 1,2 ст.1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком; банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Згідно ч.3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до п.1.24 ст.1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказом коштів є рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі, ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою. Пунктом 8.4 ст.8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що внутрішньобанківський переказ не може перевищувати двох операційних днів. Преамбулою Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що він визначає поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб'єктів переказу. Пунктом 32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що у разі порушення банком, який обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними. З врахуванням того, що відповідач не надав позивачу можливість та не здійснив переказ коштів навіть після його письмового звернення із Заявою від 22.10.14, нарахована позивачем пеня за період прострочення з 25.10.14 по 18.02.15 у сумі 1`446,79 євро відповідає вимогам п.32.2 ст.32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». [PERSON] заявлено позов про зобов`язання Банку виплатити суму коштів у євро, які знаходились на його поточному валютному рахунку відкритому у Банку за Договором від 08.04.13 №008-15677-080413. Ця сума у євро була перерахована з його іншого - депозитного рахунку у звязку із закінченням строку розміщення депозиту. Пунктом 6.3 ст.6 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Постановою Правління НБУ від 12.11.03 №492 затверджено «Інструкцію про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах», пунктом 7.13 якої передбачено, що з поточного рахунку в іноземній валюті за розпорядженням фізичної особи резидента або за його дорученням проводяться такі операції в іноземній валюті: виплата готівкою, крім коштів, отриманих від нерезидентів як кредит, позика, поворотна фінансова допомога. Випискою по рахунку позивача сформованою відповідачем станом на 08.05.15 підтверджується, що на поточному рахунку [PERSON] обліковується сума коштів у євро. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у Постанові Пленуму від 07.02.14 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» надав судам роз'яснення, що згідно до ст.92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню. Суд не вбачає законних підстав для виплати позивачу коштів в валюті іншій ніж валюта коштів на його поточному рахунку. Викладені у письмових запереченнях відповідача на позов відомості про те, що у Банку запроваджено тимчасову адміністрацію не може бути прийнято судом як підстава для відмови у позову з огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом 19.02.15, тоді, як тимчасову адміністрацію запроваджено у банку з 03.03.15. Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутись до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування. З огляду на зазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved