Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON], [INFO], звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування належним йому на праві власності житловим будинком по [ADDRESS]. Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач [PERSON] вказує на те, що житловий будинок по [ADDRESS] належить йому на праві особистої власності, відповідач був зареєстрований там на постійне місце проживання з метою працевлаштування, однак фактично в будинку ніколи не проживав і не проживає. Усі витрати по утриманню будинку він несе самостійно. Реєстрація відповідача створює для нього додатковий тягар, тому просить захистити його права, як власника та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з'явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач в судове засідання не з'явився, за місцем реєстрації кореспонденцію не отримує. Як повідомив позивач у письмовій заяві, відповідач за даними соціальних мереж проживає в [ADDRESS] куди «Укрпошта» не здійснює поштове відправлення. В силу ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим постановити заочне рішення. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до повного задоволення. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку по [ADDRESS]. Згідно даних будинкової книги окрім позивача в будинку на постійне проживання з 2010 року зареєстрований відповідач. Позивач, як власник житла, ставить питання про захист своїх прав та визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим будинком. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Зокрема, частиною першою ст. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, перелічених у частині другій даної статті. Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що вникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. При цьому, розгляд справи здійснюється за принципом змагальності сторін, в силу ст. ст. 10, 60 ЦПК України саме відповідач повинен довести суду наявність поважних причин відсутності в помешканні понад встановлені строки. Відповідач своїм правом заперечувати проти позову не скористався. В той же час, довідкою Колодяженської сільської ради від 14.01.2016 року № 44 підтверджено, що [PERSON] не проживає в [ADDRESS] з 2011 року. Таким чином, судом встановлено, що наймач [PERSON] більше 6 місцяів не проживає в помешканні позивача без поважних причин, а тому є таким, що втратив право користування житлом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі, які полягають у сплаченому позивачем при зверненні до суду судовому зборі в розмірі 551,20 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved