overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім`ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 липня 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони дітей не мають. З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на корить позивача підлягає судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок. При укладенні шлюбу відповідач змінила своє прізвище. З позову вбачається, що відповідач н бажає змінювати прізвище. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішувати питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 26.08.2011 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №1533. На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. Ухвалою судді від 28.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. У судове засідання позивач не з`явився. До суду подав заяву у якій підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні та просив справу слухати без його участі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином. Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 26 серпня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним центром розвитку сім`ї був зареєстрований шлюб. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу прізвище у подружжя - [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не бажають жити однією сім`єю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 06.06.2015 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 144. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що однією сім`єю з відповідачкою вони не проживають з 2019 року у зв`язку з тим, що між ними втрачені почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки вважає, що сім`я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за її відсутності, в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 06.06.2015 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 144, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 17.11.2012 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 933. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що однією сім`єю з відповідачкою вони не проживають з 2019 року у зв`язку з тим, що між ними втрачені почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки вважає, що сім`я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за її відсутності, в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 17.11.2012 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 933, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 24.07.2010 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 307. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що однією сім`єю з відповідачкою вони не проживають у зв`язку з тим, що між ними втрачені почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки вважає, що сім`я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за її відсутності, в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - « [PERSON] ». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 24.07.2010 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 307, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є сторони по справі. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 01 червня 2014 року, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, проти чого відповідач не заперечила, погодилась на розлучення. У зв`язку\~з неявкою\~в судове\~засідання учасників\~справи,\~фіксація судового\~процесу на\~підставі ч.2\~ст.247\~ЦПК України\~за допомогою\~звукозаписувального технічного\~засобу не\~здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.06.2014, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає.\~В письмовій\~заяві до\~суду позивач\~наполягав на\~розірванні шлюбу,\~вважаючи примирення\~і збереження\~їх сім`ї\~неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3\~ст.109\~СК України,\~суд постановляє\~рішення про\~розірвання шлюбу,\~якщо буде\~встановлено,\~що заява\~про розірвання\~шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову до Новоград-Волинського міськрайонного суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 04 вересня 2009 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, проти чого відповідач не заперечила, погодилась на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.12.2007, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітнього сина суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у сторін не виникло.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 08 вересня 2018 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , 2012 року народження. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в\~судове засідання\~не прибули,\~надіслали до\~суду письмові\~заяви,\~в яких\~просили справу\~розглянути у\~їх відсутність. Позивач позовні\~вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечила, погодилась на розлучення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 08\~вересня 2018\~року,\~від якого мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітнього сина сторін суд визначає з матір`ю, оскільки спору про це у них не виникло.

Outcome: approved