Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

у лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в котрому просив стягнути з [PERSON] на його користь залишок заборгованості за договором позики грошових коштів від 19.03.2008 року в розмірі 3 666 260,00 грн., а також судовий збір у розмірі 8 810,00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та [PERSON] й [PERSON] 21.03.2008 року було укладено іпотечний договір зі змінами та доповненнями згідно з договором від 13.04.2009 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 21.03.2008 року, посвідчений Літвіновим А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 466, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку позивачу належну їм на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала їм в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.05.1995 року Відділом приватизації залізничної районної ради народних депутатів м. Києва, зареєстрованого 17.05.1995 року в Бюро технічної інвентаризації за № 3461. Вказаний іпотечний договір забезпечував виконання зобов`язань [PERSON] за договором позики грошових коштів від 19.03.2008 року зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з договором від 13.04.2009 року про внесення змін та доповнень до договору позики грошових коштів від 19.03.2008 року, за умовами якого остання отримала від нього безвідсоткову позику у розмірі 616 000,00 грн., що еквівалентно сумі 80 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент передачі коштів. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року стягнуто з [PERSON] на його користь заборгованість за договором позики грошових коштів від 19.03.2008 року у розмірі 4 878 445,20 грн., що є еквівалентом 372 000,00 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим станом на 01.09.2014 року, що складається з: 1 049 128,00 грн., що є еквівалентом 80 000,00 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим станом на 01.09.2014 року, - простроченої заборгованості за договором позики; та 3 829 317,20 грн., що є еквівалентом 292 000,00 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим станом на 01.09.2014 року - суми пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 21.03.2008 року, - на квартиру [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 22.05.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, котрий був пред`явлений до виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві, де постановою від 03.06.2016 року було відкрито виконавче провадження № 51281858. В ході виконавчого провадження було реалізовано предмет іпотеки, від якого ним було отримано в рахунок погашення заборгованості 1 212 185,20 грн. 08.12.2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 51281858. Разом з тим, залишок боргу за договором позики становить 3 666 260,00 грн., котрий [PERSON] добровільно не погашений, з огляду на що він змушений звернутись до суд. Ухвалою від 19.03.2018 року відкрито провадження у справі (а.с. 29-30). Ухвалою від 28.01.2019 року справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. та призначено підготовче засідання з повідомленням учасників на 26.03.2019 року (а.с. 54-55). 26.03.2019 року підготовче засідання відкладено на 14.05.2019 року (а.с. 63-64). 14.05.2019 року підготовче засідання відкладено на 04.09.2019 року (а.с. 71-72). Ухвалою від 04.09.2019 року підготовче провадження закрито та призначено судовий розгляд справи на 02.12.2019 року (а.с. 79). В судовому засіданні представник позивача обґрунтування позову та його вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач, котра в установленому законом порядку повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із її відрядженням без підтверджуючих документів, відзив на позов не подала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Так, між [PERSON] та [PERSON] й [PERSON] 21.03.2008 року було укладено іпотечний договір зі змінами та доповненнями згідно з договором від 13.04.2009 року про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 21.03.2008 року, посвідчений Літвіновим А.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим № 466, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] передали в іпотеку позивачу належну їм на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] , що належала їм в рівних долях на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.05.1995 року Відділом приватизації залізничної районної ради народних депутатів м. Києва, зареєстрованого 17.05.1995 року в Бюро технічної інвентаризації за № 3461. Вказаний іпотечний договір забезпечував виконання зобов`язань [PERSON] за договором позики грошових коштів від 19.03.2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , зі змінами та доповненнями, внесеними згідно з договором від 13.04.2009 року про внесення змін та доповнень до договору позики грошових коштів від 19.03.2008 року, за умовами якого остання отримала від нього безвідсоткову позику у розмірі 616 000,00 грн., що еквівалентно сумі 80 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на момент передачі коштів (а.с. 6-16). Вказане встановлено рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року, котре набрало законної сили в установленому законом порядку, через що в силу ст. 82 ЦПК України має преюдиційне значення для даної справи. Вказаним судовим рішенням стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики грошових коштів від 19.03.2008 року у розмірі 4 878 445,20 грн., що є еквівалентом 372 000,00 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим станом на 01.09.2014 року, що складається з: 1 049 128,00 грн., що є еквівалентом 80 000,00 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим станом на 01.09.2014 року, - простроченої заборгованості за договором позики; та 3 829 317,20 грн., що є еквівалентом 292 000,00 доларів США згідно з офіційним курсом НБУ, встановленим станом на 01.09.2014 року - суми пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за період з 01.09.2013 року по 01.09.2014 року, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з іпотечним договором від 21.03.2008 року, - на квартиру [ADDRESS] , та належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , та встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 22.05.2015 року Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист, котрий був пред`явлений до виконання до відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві, де постановою від 03.06.2016 року було відкрито виконавче провадження № 51281858 (а.с. 17). В ході виконавчого провадження було реалізовано предмет іпотеки, від якого ним було отримано в рахунок погашення заборгованості 1 212 185,20 грн. (а.с. 18-19, 23-24). 08.12.2017 року відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ у м. Києві винесена постанова про закінчення виконавчого провадження № 51281858 (а.с. 20-21). Отже, враховуючи суму боргу відповідача, визначену рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2015 року, залишок несплаченої позивачу заборгованості становить 3 666 260,00 грн. (4 878 445,20 грн. - 1 212 185,20 грн.). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. При дослідженні наданого позивачем розрахунку з даного приводу, суд прийшов до висновку про те, що зазначений розрахунок зроблено вірно та у повній відповідності до інших наявних у справі доказів, та стверджує порушення відповідачем обов`язків. Вказане відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України не спростовано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 8 810,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved