Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання в нотаріальну контору письмової заяви про прийняття спадщини. Зазначила, що 25 січня 2008 року у м. Жмеринка Вінницької області померла її мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно. Згідно заповіту від 8 вересня 1992 року усе своє майно [PERSON] заповіла позивачу. Під час оформлення спадщини, зясувалось, що позивач пропустила шестимісячний строк, встановлений для прийняття спадщини після смерті матері, у звязку із чим нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії. Причиною пропуску строку звернення у нотаріальну контору для оформлення спадщини стало те, що позивач вважала, оскільки мати заповіла їй усе своє майно і у неї на руках були правовстановлюючі документи на спадковий будинок, то вона фактично прийняла спадщину. Просить визнати, що строк для прийняття спадщини після смерті матері пропущений нею з поважних причин та визначити їй додатковий строк у два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини. У судове засідання позивач не зявилася, проте від її представника [PERSON] до суду надійшла заява, у якій він просить розглянути справу за його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою суду від 8 квітня 2016 року замінено неналежних відповідачів - Копистиринську сільську раду Шаргородського району Вінницької області та Жмеринську міську раду Вінницької області, на належного відповідача [PERSON]. Відповідач у судове засідання не зявилась, до суду повернулася поштова кореспонденція, яка була надіслана [PERSON] з відміткою про закінчення терміну зберігання. Згідно із ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, враховуючи згоду представника позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявилася, до суду повернулася поштова кореспонденція, яка була надіслана [PERSON] з відміткою про закінчення терміну зберігання. Представники третіх осіб - Копистиринської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та Жмеринської міської ради Вінницької області у судове засідання не зявилися, проте подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заперечень щодо позову не подали. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи із такого. Згідно зі свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 3 грудня 1990 року [PERSON] була власником житлового будинку, розташованого по вул. Островського, 78 у с. Копистирин Шаргородського району Вінницької області (а.с. 10). 8 вересня 1992 року [PERSON] склала заповіт, згідно з яким усе своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 7). 25 січня 2008 року у м. Жмеринка Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] І-АМ № 324978 (а.с. 8). Згідно з довідкою Жмеринського районного сектору УДМС України у Вінницькій області від 17 липня 2015 року № 1031 [PERSON] до моменту смерті була зареєстрована у [INFO] (а.с. 9). Із копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 265/2008 вбачається, що спадщину після смерті [PERSON] прийняла її внучка [PERSON], проте до цього часу спадщину вона не оформила (а.с. 34-39). Водночас із постанови державного нотаріуса Жмеринської міської державної нотаріальної контори Вінницької області [PERSON] від 20 січня 2016 року № 34/02-31 вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, належний її матері [PERSON], з підстави пропуску нею строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 13). Судом установлено, що позивач пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері, адже вважала, що, оскільки мати заповіла їй усе своє майно і у неї на руках були правовстановлюючі документи на спадковий будинок, то вона фактично прийняла спадщину. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані зі спадкуванням, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частинами 1 та 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із частинами 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, суд вважає поважною та обґрунтованою причину пропуску позивачем строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері, з огляду на це, на переконання суду, позивачу слід визначити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці, який слід відраховувати з дня набрання рішенням суду законної сили. Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved