Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 2017 року народження, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що її онука - [PERSON] є одинокою матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] залишила свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на позивачку - [PERSON] без попередження та усної домовленості за адресою: [ADDRESS] , на телефонні дзвінки не відповідає, місце її знаходження не відоме. 26 липня 2019 року позивачка звернулась з заявою до Києво-Святошинського відділу поліції про те, що її онука - [PERSON] , [INFO] , покинула свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , місце її знаходження не відоме, на телефонні дзвінки не відповідає. Києво-Святошинський ВП надав їй відповідь, що під час перевірки встановлено, що протягом останнього року [PERSON] вела антисоціальний спосіб життя, часто змінювала місце проживання. [INFO] залишила свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З того часу вихованням сина не займається, місце її знаходження не відоме, що підтверджується довідкою Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області. З [INFO] малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] , вони самостійно займаються вихованням, лікуванням, розвитком та утриманням малолітньої дитини. На комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області розглянуто питання щодо доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та прийнято відповідне рішення від 08 жовтня 2019 року (протокол № 19) Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області рекомендовано надати висновок до Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо доцільності) позбавлення батьківських прав відповідача. Таким чином, вищевикладене свідчить, що відповідач нехтують своїми обов`язками, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Поведінку матері можна розцінювати як свідоме нехтування нею своїми обов`язками, причому робить це без поважних причин, чим порушують вимоги ст. ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного Кодексу України, якими передбачено обов`язок батьків виховувати та утримувати дитину. Тому позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. У судове засіданні представник служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації у Київській області не з`явився. Подав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. У судове засідання відповідачка не з`явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких підстав судом відповідно до положень статті 280 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням представником позивача. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно довідки, виданої Києво-Святошинським ВП ГУ НП в Київській області ЄО №35839 від 26.07.2019 року протягом останнього року [PERSON] вела антисоціальний спосіб життя, часто змінювала місце проживання. З 30 квітня 2019 року залишила свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З того часу вихованням сина не займається, місце її знаходження не відоме. Згідно акту обстеження складеного депутатом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області [PERSON] від [INFO] малолітній [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] , зі своєю прабабусею [PERSON] , яка піклується, виховує та доглядає за ним. Будинок має всі умови для проживання з малолітньою дитиною. 08 жовтня 2019 року рішенням комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області вирішено питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 18 жовтня 2019 року орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклуються про її духовний розвиток, не забезпечує її матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення нею своїх вчинків відповідачка не вчинила, суд вважає за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав щодо її малолітньої дитини. Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення, і мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 12 листопада 2019 року, у розмірі ј частина всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачки відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved