Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У листопаді 2020 року Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради (надалі - ДСЗН) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] перебувала на обліку в УСЗН Іллічівського району Маріупольської міської ради та одержувала вказану щомісячну адресну допомогу з 22.09.2015 року. Щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг рішенням уповноваженого органу соціального захисту населення відповідно до вимог чинного законодавства відповідачці була призначена за її заявою від 06.07.2017 р. на період з 06.07.2017 р. до 05.01.2018 р. Управлінням соціального захисту населення Кальміуського району в жовтні 2017 року була отримана інформація Держприкордонслужби від 25.10.2017 р. №8344 про перетин державного кордону України внутрішньо переміщеними особами, та встановлено що [PERSON] була відсутня на підконтрольній території держави з 07.07.2017 р. до 16.10.2017 р. протягом 101 дня. Таким чином, [PERSON] не повідомила про своє повернення до покинутого місця постійного проживання, як того вимагає абзац 2 пункту статті 9 Закону. На підставі підпункту 3 пункту 1 статті 12 Закону довідка внутрішньо переміщеної особи [PERSON] рішенням начальника управління від 18.11.2017 р. №01/2047 була скасована. В зв`язку з чим, зазначене питання було розглянуто на районній комісії щодо прийняття рішення про призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Рішенням комісії від 20.11.2017 року №01-05/215 було прийнято рішення про припинення виплати всіх видів соціальної допомоги. Після проведення перерахунків, рішеннями уповноваженого органу від 11.12.2017 р. було встановлено наявність надмірно виплачених [PERSON] щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 18.11.2017 р. до 30.11.2017 р. в розмірі 383,07 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачки суму щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в розмірі 383,07 грн. та понесені судові витрати у розмірі сплаченого судового збору в сумі 2102,00 грн. В судове засідання представник позивача, яка діє на підставі довіреності, не з`явилась, в письмовій заяві на адресу суду підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглянути справу без її участі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідач у судове засідання не з`явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином про час та місце розгляду повідомлявся належним чином, у тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причину неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 29.04.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час\~ та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: зокрема письмовими доказами, показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Механізм призначення та виплати грошової допомоги внутрішньо переміщеним особам регламентує Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №505, зі змінами. Щомісячна адресна допомога внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг рішенням уповноваженого органу соціального захисту населення відповідно до вимог чинного законодавства відповідачці була призначена за її заявою від 06.07.2017 р. на період з 06.07.2017 р. до 05.01.2018 р. Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затверджений постановою КМУ від 08.06.2016 РОКУ № 365 «Про деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Відповідно до вказаного Порядку (пункт 4) соціальні виплати внутрішньо переміщеним особам призначаються і виплачуються за місцем їх фактичного проживання/перебування, незалежно від факту реєстрації місця проживання/перебуванні Пунктом 1 ст.1 Закону України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і с/г внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання в результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Пунктом 1 ст. 4 «Облік внутрішньо переміщених осіб» вищевказаного Закону визначено, що факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених ст. 12 цього Закону Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначені підстави для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб. Зокрема, п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону вказана підстава є «повернулася до покинутого місця постійного проживання». Абз. 8 ст. 12 Закону передбачено, що у разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання рішення про скасування дії довідки відповідно до п. 3 ч. 1 ст.12 Закону приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання. Інформацією, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання, є (згідно ст. 12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»): - дані, отримані з відповідних державних реєстрів; - дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування; - дані, отримані в результаті обміну інформацією структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад з громадськими об`єднаннями, волонтерськими, благодійними організаціями, іншими юридичними та фізичними особами, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам відповідно до статті 16 цього Закону. Відповідно до пункту 9 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого ПКМУ від 08.06.2016 №365\~ за наявності підстав для скасування довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, визначених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується письмовою інформацією Держприкордонслужби, МВС, СБУ, Національної поліції, ДМС, Мінфіну, Держфінінспекції, Держаудитслужби та інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, громадських об`єднань, волонтерських, благодійних організацій, інших юридичних і фізичних осіб, що надають допомогу внутрішньо переміщеним особам, керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення приймає рішення про скасування такої довідки. У день прийняття рішення про скасування довідки керівник структурного підрозділу з питань соціального захисту населення припиняє призначені структурним підрозділом з питань соціального захисту населення соціальні виплати такій особі та інформує про прийняте рішення органи, що здійснюють соціальні виплати, які припиняють соціальні виплати такій особі до прийняття остаточного рішення комісією. Управлінням соціального захисту населення Кальміуського району в жовтні 2017 року була отримана інформація Держприкордонслужби від 25.10.2017 р. №8344 про перетин державного кордону України внутрішньо переміщеними особами, та встановлено що відповідачка [PERSON] була відсутня на підконтрольній території держави з 07.07.2017 р. до 16.10.2017 р. протягом 101 дня. Таким чином, відповідачка [PERSON] не повідомила про своє повернення до покинутого місця постійного проживання, як того вимагає абзац 2 пункту статті 9 Закону. На підставі підпункту 3 пункту 1 статті 12 Закону довідка внутрішньо переміщеної особи [PERSON] рішенням начальника управління від 18.11.2017 р. №01/2047 була скасована. Зазначене питання було розглянуто на районній комісії щодо прийняття рішення про призначення (поновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Рішенням комісії від 20.11.2017 року №01-05/215 було прийнято рішення про припинення виплати всіх видів соціальної допомоги. Після проведення перерахунків, рішеннями уповноваженого органу від 11.12.2017 р. було встановлено наявність надмірно виплачених відповідачці [PERSON] щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг за період з 18.11.2017 р. до 30.11.2017 р. в розмірі 383,07 грн. Аналізуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість тверджень позивача про те, що отримана відповідачем допомога в сумі 383,07 гривень є такою, що отримана надміру. 18.12.2017 року та 24.07.2020 року відповідачу було повідомлено про виплату йому надмірної суми допомоги та запропоновано добровільно внести кошти на рахунок управління, але позивач зазначає, що сума переплати досі не сплачена. Повідомлення направлялись за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. З приписів ч.2 ст.1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст.ст.179, 181, 190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст.1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей. Таким чином, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернув надміру виплачені кошти, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені повністю, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн., то у порядку передбаченому ст.141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved