Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами у справі, зареєстрований 08 червня 2001 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що 08 червня 2001 року зроблено відповідний актовий запис № 520. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі більше року не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, а з грудня 2013 року проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх дітей. Спору щодо визначення місця проживання дітей не мають. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що вважає можливим збереження сім'ї. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 08 червня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що 08 червня 2001 року в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 520, що підтверджується даними свідоцтва про одруження серія [NUMBER], виданим 08 червня 2001 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 5). У період шлюбу у сторін у справі народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження серії [NUMBER], виданого 17 серпня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, та серії [NUMBER], виданим 24 травня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, відповідно (а.с. 6,7). У судовому засіданні встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Примирення між собою та збереження сім'ї є неможливим та таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і інтересам їх дітей. З грудня 2013 року сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, більше року проживають окремо. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам як сторін у справі, так і їх дітей, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved