Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

У позовній заяві позивачка просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться в [ADDRESS] , покликаючись на те, що відповідач не проживає в даному будинку більше двох років, всі обов`язки по догляду за будинком виконує вона, як власник. Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації в будинку [ADDRESS] не проживає і не бажає добровільно знятися з реєстрації, а реєстрація відповідача в будинку на даний час створює незручності та перешкоди позивачці у вільному використанні та розпорядженні майном, позбавляє її пільг, передбачених законом. Обставини відсутності відповідача за її місцем реєстрації тривалий час стверджується актами Бедриківської сільської ради, що приєднуються до позовної заяви. Представник позивачки - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримав в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, а тому, справу слід розглянути заочно без його участі, про що не заперечує представник позивачки - [PERSON] , у відповідності до ст.ст.280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки - [PERSON] , свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинковолодіння [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на будинковолодіння від 05.012001 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.08.2011 року. Згідно актів виконавчого комітету Бедриківської сільської ради Тернопільської області від 30.10.2018 року, 29.11.2018 року, 29.12.2018 року, 29.01.2019 року, 27.02.2019 року, 29.03.2019 року, 25.06.2019 року комісією встановлено, що [PERSON] , [INFO] , в [ADDRESS] більше двох років не проживає. Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Бедриківської сільської ради № 578 від 22.08.2019 року, по [ADDRESS] зареєстровані громадяни: [PERSON] , 1935 року народження, з 20.01.1977 року, [PERSON] , 1987 року народження, з 12.05.2010 року, [PERSON] , 2009 року народження, з 12.05.2010 року, [PERSON] , 2011 року народження, з 05.05.2011 року, [PERSON] , 1973 року народження, з 18.11.2010 року. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] пояснили, що більше двох років [PERSON] не проживає за місцем реєстрації в [ADDRESS] . У відповідності до ст.405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] . За таких обставин, суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивачки, які підлягають захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та доведеними. Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховуючи положення ст.141 ЦПК України, вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved