Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. В позовній заяві позивач вказав, що з 31 березня 1983 року по 16 квітня 2013 року перебував з відповідачкою в шлюбі, який розірвано. Вони зареєстровані та проживають в с. Угринь Чортківського району Тернопільської області. Під час перебування в шлюбі вони придбали однокімнатну квартиру [ADDRESS] Тернопільської області, загальна площа якої становить 27,5 кв. м. Вказане нерухоме майно набуте на підставі договору купівлі-продажу квартири, нотаріально посвідченого 14 березня 2002 року приватним нотаріусом Гресько О.Т., на ім'я колишньої дружини [PERSON] Придбана в шлюбі квартира є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Просить провести поділ між [PERSON] та [PERSON] майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме квартири [ADDRESS] яким визнати за [PERSON] право власності на ? частину однокімнатної квартири [ADDRESS] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину однокімнатної квартири [ADDRESS] залишити в спільному користуванні сторін вмивальник №VIII пл. 2,6 кв. м., вбиральню №VIII пл. 2,4 кв. м., судові витрати позивач бере на себе. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити . Відповідачка [PERSON] позов визнає, погоджується на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Суд, вислухавши сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31 березня 1983 року, який розірвано рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2013 року. Згідно договору купівлі-продажу від 14 березня 2002 року [PERSON] продав, а відповідачка [PERSON] купила однокімнатну квартиру [ADDRESS]. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що в цілому квартира № 6 зареєстрована на праві приватної власності за гр. [PERSON] та записано в реєстрову книгу № 34 за реєстровим № 7953 14 березня 2002 року. Таким чином, судом встановлено, що за час шлюбу сторони на праві спільної сумісної власності купили квартиру [ADDRESS]. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 вищезазначеного Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частини квартири [ADDRESS], та за відповідачкою визнати право власності на 1/2 частину вказаної квартири, вмивальник та вбиральню залишити в спільному користуванні. З врахуванням наведеного,

Outcome: approved