overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У лютому 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 19 липня 2008 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 23. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб між ними виявився невдалим, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, так як виявилися різні характери та погляди на життя, в результаті чого виникають непорозуміння та сварки. З цих причин шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. У судове засідання позивач не з'явилася. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився. До початку судового засідання надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб вбачається, що 19 липня 2008 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON], [INFO]. З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У лютому 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписки про отримання рекомендованого листа. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони в зареєстрованому шлюбі не перебувають. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.10.2010 року виконкомом Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.4). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У лютому 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою суду від 17.03.2014 року вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини залишені без розгляду В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписки про отримання рекомендованого листа. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2011 року. Сторони від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 01.08.2011 року виконкомом Благодатненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.8). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У лютому 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільних неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла в судове засідання позов визнав, просив справу слухати в його відсутність Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.06.2005 року. Сторони від даного шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.09.2006 року виконкомом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.6) та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.10.2008 року виконкомом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.5). Діти проживають разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходяться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У лютому 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання непрацездатної дружини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від сумісних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною - сином [PERSON], [INFO], до досягнення останньою трирічного віку. Відповідач проживає окремо від сім'ї та у добровільному порядку не приймає участі у їх матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і пояснила, що вона не працює, власного житла не має, стан здоров'я дитини задовільний, просила слухати справу в її відсутність. В заяві, що надійшла в судове засідання, відповідач позов визнав, просив слухати справу в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони не перебувають в шлюбі, мають спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16.09.2013 року виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області (а.с.4). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Враховуючи те, що відповідач працює, суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача на утримання дитини та у розмірі 1/6 частини від заробітку(доходу) відповідача на утримання дружини. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У лютому 2014 року заявник [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що 24 травня 1971 року ремонтно-механічним заводом Миколаївського облмежколгоспбуду на його ім'я видана трудова книжка, в якій невірно вказане прізвище, ім'я та по батькові російською «[PERSON]» замість прізвища, ім'я та по батькові «[PERSON]». Про допущену у його прізвищі помилку, заявник дізнався лише у лютому 2014 року при зверненні до Управління пенсійного фонду України в Іллічівському районі м. Маріуполя Донецької області із заявою про призначення йому пенсії, у чому [PERSON] було відмовлено, у зв'язку із допущенням вказаної помилки у трудовій книжці. Оскільки даний факт позбавляє його можливості оформити право на пенсію, просив встановити факт належності йому трудової книжки від 24 травня 1971 року. Заявник у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вирішення спору залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у сел. Красна Поляна Великоновоселківського району Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 15.02.1954 року Красно-Полянським сільським РАЦС Сталінської області, а також паспортом громадянина України, виданим Іллічівським РВ ММУ УМВС України в Донецькій області 04 грудня 1997 року. Одночасно правильність написання прізвища заявника підтверджується військовим квитком, виданим 18.11.1974 року Великоновоселківським райвійськкоматом Донецької області на ім'я [PERSON], [INFO]. Разом з тим, із трудової книжки від 24 травня 1971 року вбачається наявність виправлення у прізвищі її власника, де прізвище «[PERSON]» виправлено на «[PERSON]». Згідно п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, за умови, що організація, яка видала правовстановлюючий документ не має можливості внести до нього виправлення, суд вбачає достатньо умов для встановлення юридичного факту належності трудової книжки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У лютому 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що у його власності знаходиться житлова квартира, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Співвласником квартири є його дружина [PERSON]. У правовстановлючому документі, свідоцтві про право власності на житло виданному Михайлівським виробництвом вогнетривів 02 грудня 1996 року, невірно зазначено заявника по батькові «[PERSON]» замість «[PERSON]», як зазначено в паспорті та інших документах. Дані виправлення в правовстановлюючи документи внести неможливо, оскільки вони проводяться лише органом, який видав даний документ, а даний орган приватизаці - Михайлівське виробництво вогнетривів в установленному законом порядку було ліквідовано, у зв'язку з чим він і змушений був звернутись до суду. В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги у повному обсязі. Заінтересовані особи: [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала, та просила її задовільнити Краснопільська селищна рада надіслала лист з проханням про розгляд справи у відсутність їх представника, проти задоволення заявленої вимоги не заперечували. Заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Михайлівським виробництвом вогнетривів 02 грудня 1996 року за № 59 було посвідчено право на квартиру [ADDRESS], на праві приватної власності за гр. [PERSON] та [PERSON] ( ас.4) Згідно довідки, виданої Краснопільською селищною радою 26 лютого 2014 року № 528, за адресою [ADDRESS] з 19.09.1977 року дійсно зареєстрований [PERSON] (ас. 5) Відповідно до свідоцтва про одруження виданого Краснопільським органом РАЦС від 02 травня 1970 року, актовий запис № 28, [PERSON] дійсно перебуває у шлюбі з [PERSON] (ас.10) В паспорті заявника виданого Краснопільським РВ УМВС України в Сумській області 03 квітня 1997 року, його по батькові зазначено «[PERSON]». (ас. 11, 12) Відповідно до ст. 256 ч1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвища, ім'я по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'я, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Оцінюючи докази заявника, представлені в обґрунтування заявлених вимог, суд вважає, що вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому необхідно задовольнити заяву [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу Судові витрати суд відносить на рахунок заявника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У лютому 2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що він є спадкоємцем за законом після померлої тітки [PERSON]. Однак не має можливості прийняти спадщину, оскільки через зміну прізвища тіткою у зв»язку із одруженням та відсутністю відповідних документів неможливо однозначно встановити родинні зв»язки між його матір»ю та тіткою. На його звернення до органів ДРАЦС із заявою про видачу витягу з актового запису про народження тітки [PERSON] йому було відмовлено у зв»язку із відсутністю підтвердження родинних з»явзків між ними. Просив суд встановити фак., що його матір [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. В судовому засіданні заяву підтримав, посилаючись на обставини викладені в заяві. Зацікавлена особа - перша Полтавська державна нотаріальна контора представника в судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд, заслухавши заявника, вивчивши та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви. Судом встановлено, що, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.10.1953 року, батьками [PERSON] зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про смерті серії [NUMBER] виданого 21.01.2014 року центральним відділом ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, [INFO] померла [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 262397, [PERSON] народилась [INFO] в с.Гуків, Чемеровецького району Хмельницької області, батьками зазначено [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану № 998429, після реєстрації шлюбу 24 липня 1962 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. У вказаному витягу зазначено дату народження [PERSON] [INFO]. З копії актового запису про шлюб № 13 від грудня 1952 року, у виконавчому комітеті Гуківської сільської ради Чемеровецького р-ну Хмельницької області та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб , слідує, що [PERSON] уклала шлюб з [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 17.04.2014 року слідує, що відсутній актовий запис про народження [PERSON], перевірку проведено з 1928 року по 31.12.1934 року та з 01.01.1944 року по 28.03.2014 року. Відповідно до витягу з по господарської книги Гуківської сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області слідує, що окрім інших, з 1953-1955 роки та з 1955-1957 роки , була зареєстрована [PERSON] [INFO]. Оскільки під час розгляду справи не знайшло свого підтвердження, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], що народилася [INFO] є однією і тією ж особою, а також відсутність даних підтверджуючих родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], то у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У лютому 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним та померлою [INFO] року [PERSON], тобто, що він є її сином. Як стверджує заявник, після смерті матері він не може оформити спадщину, так як не підтверджується факт родинних стосунків. Прізвище його померлої матері у свідоцтві про його народження зазначено «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]», оскільки мати не перебувала у шлюбі з його батьком. У зв'язку з цими обставинами він змушений звернутися до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з матір'ю. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримав свою заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в заяві. Представник заінтересованої особи, Вільшанської сільської ради, в судове засідання не з'явився, був належно повідомлений про розгляд справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили факт того, що заявник являється сином померлої [INFO] року [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи: паспорт заявника, свідоцтво про народження, копію актового запису про смерть [PERSON] прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В судовому засіданні встановлено, що заявник являється сином померлої [INFO] року [PERSON]. Це стверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], копією актового запису про народження заявника № 13 від 13.03.1963 року, довідкою Вільшанської сільської ради № 17 від 09.01.2014 року, де зазначено, що [PERSON] та [PERSON] на день її смерті проживали в одному погосподарському номері та вели спільне господарство. Факт родинних відносин між заявником та померлою [PERSON] підтверджується також показами свідків, даними в судовому засіданні. Таким чином перелічені докази в їх сукупності підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та померлою [PERSON] і дають підстави вважати, що [PERSON], яка померла [INFO] року, доводиться матір'ю [PERSON] Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволить йому реалізувати своє право на спадщину.

Outcome: approved