overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 27 квітня 1974 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. Позивач зазначає, що їхнє подружнє життя не склалось через різні характери та погляди на життя, почали виникати сварки та непорозуміння. Це призвело до руйнування сімї та втрати почуттів одне до одного. Подружніх стосунків не підтримують на протязі останніх 17 років, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву в якій просить справу розглядати справу за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не зявилась, повідомлялась судом вчасно та належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомила. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 1974 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 90. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей сторони не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивував тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 09.06.1995 року. Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO] Подружнє спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Спільне господарство не ведеться. З огляду на вищевикладене позивач просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.06.1995 року (свідоцтво про одруження: а/з № 369). Від спільного шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 1869 від 24.07.2003р.), доньку - [PERSON], [INFO] (а/з № 2795 від 08.09.2010р.). Сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Подружнє спільне життя не склалося через різні погляди на сімейне життя. Подальше збереження сім`ї позивач вважає неможливим, шлюб необхідно розірвати. Майновий спір не заявлявся. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 05 серпня 1995 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала в повному обсязі, просила розірвати шлюб. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 05 серпня 1995 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 05 серпня 1995 року актовий запис № 1818 (а.с. 13). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 14-15). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть з січня 2014 року. Примирення сторін є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 19 липня 1969 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з осені 2013 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 19 липня 1969 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 19 липня 1969 року актовий запис № 2845 (а.с. 8). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть з осені 2013 року. Примирення сторін є неможливим. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 20 червня 2009 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 13. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивачем була подана заява до суду про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачем була подана заява до суду про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 20 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 13. (а.с.7) Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів за борговою розпискою. Позов мотивує тим, що передав [PERSON] кошти в сумі 24 000 гривень під зобов'язання відповідача придбати йому автомобіль марки «Нива», протягом десяти днів з моменту отримання грошей, проте станом на день подачі позову до суду відповідач свої зобов'язання не виконав, посилаючись на відсутність у нього грошей. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовільнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, пояснивши, що дійсно кошти у позивача на купівлю автомобіля брав, але не здійснив його купівлю. Позивач до нього звертався з вимогою повернення коштів десь наприкінці осені 2013 року, проте кошти він не повернув, оскільки не мав змоги цього зробити. Зобов'язується повернути кошти частинами десь за чотири місяці. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову має безумовний характер, не суперечить вимогам закону, а також не порушує прав інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову. Крім того згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], стверджуючи, що він з відповідачкою перебував в зареєстрованому шлюбі з грудня 2002 року по квітень 2012 року. Відповідачка зареєстрована разом з ним в квартирі [ADDRESS], однак в ній не проживає більше року, не бере участь в оплаті комунальних та інших послуг. У зв'язку з цим позивач змушений звернутися до суду з відповідним позовом, в якому просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. У судове засідання відповідачка, яка була належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, не з'явилася. Суд, заслухавши пояснення позивача по справі, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 12 квітня 2012 року шлюб, зареєстрований між сторонами по справі - розірвано (а.с.9). Згідно копії ордеру №27 від 19.04.1989 року квартира [ADDRESS] видана [PERSON] у складі сім'ї з двох чоловік - він і дружина [PERSON] (а.с.6). Згідно довідки від 13.02.2014 року (а.с.8), в квартирі [ADDRESS], зареєстрований [PERSON] та [PERSON], вказана квартира не приватизована (а.с.8). Згідно копії акту від 19.11.2012 року, складеного сусідами позивача та завіреного начальником ЖЕУ - 4, [PERSON] з лютого 2012 року в квартирі [ADDRESS] - не проживає (а.с.10). Згідно ст.71 ЖК України особа, яка не проживає без поважних причин понад шість місяців, втрачає право користування житлом. Згідно ст.72 ЖК визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановленні строки, проводиться в судовому порядку. У зв'язку з цим, оскільки [PERSON] в спірній квартирі не проживає більше шести місяців без поважних причин та фактично проживає за іншою адресою, позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки, просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою - [PERSON] та зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені через непорозуміння, що породжувало постійні конфлікти та сварки. Між сторонами втрачена взаємна повага та довіра один до одного. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивач надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, свої вимоги підтримав, просив розірвати шлюб. Відповідачка проти розірвання шлюбу на заперечувала, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 2006 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 1 (а.с.5), шлюб у сторін перший. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

у лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади Березоволуцької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на земельну частку (пай), вказуючи, що у вересні 2010 року помер його батько [PERSON] Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), яка належала його батькові [PERSON] та не була ним спадково оформлена після його смерті. На даний час позивач не має можливості скористатися правом на спадщину в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну частку (пай). В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Березова Лука Гадяцького району, його батьком є [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження батьками [PERSON] є: батько - [PERSON], мати [PERSON]. Згідно довідки відділу Держземагентства у Гадяцькому районі [PERSON] був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0231337 площею 3,37 в умовних кадастрових одиницях, який видавався згідно розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 596 від 27.12.96р. Вартість земельної частки (паю) становить 30468,46 грн. [INFO] в с. Березова Лука Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідок Березоволуцької сільської ради [PERSON] на дату смерті проживав один, син померлого [PERSON] після смерті батька користувався майном померлого, проводив біжучий ремонт будинку та користувався земельною ділянкою. [PERSON] не вступала в управління майном після померлого [PERSON]. [INFO] в с. Березова Лука Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Березоволуцької сільської ради [PERSON] на дату смерті проживав разом з сином [PERSON] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] звернулася [PERSON]. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на земельну частку (пай) розташованої на території Березоволуцької сільської ради і є всі підстави для визнання за ним права власності на земельну частку (пай) після смерті діда.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

у лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади м. Гадяч про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що його батьки [PERSON] та [PERSON] збудували домоволодіння по [ADDRESS]. У травні 1951 року [PERSON] помер, його дружина [PERSON] оформила право власності на спадщину на 1 / 2 частину домоволодіння та на 1 / 2 частину спільного майна подружжя. У [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] Приватним нотаріусом [PERSON] позивачу відмовлено у оформленні спадщини у зв'язку з відсутністю документів на підтвердження права власності спадкодавця на спадкове майно, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити право власності на спадщину, тому позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] року в м.Гадяч, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по вул. [ADDRESS] становить 116274 грн. Земельна ділянка площею 0,0434 га по вул. [ADDRESS] не приватизована. [INFO] в м. Гадяч помер [PERSON], а [INFO] в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької міської ради на дату смерті [PERSON], остання проживала по [ADDRESS] разом з сином [PERSON] Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався. Приватним нотаріусом [PERSON] відмовлено в оформленні спадщини після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правоустановчих документів на домоволодіння. Поміж тим з матеріалів цивільної справи вбачається, що за життя [PERSON] 30.07.1974 року отримала свідоцтво про право на спадщину на вказане домоволодіння як частину в спільному майні подружжя. Однак зазначені документи були втрачені. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлої матері.

Outcome: approved