Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 02 січня 2012 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина домоволодіння, яке розташоване по вул. Перемоги, № 53 в с. Ванчиківці Новоселицького району Чернівецької області. Спадщину після її смерті вона прийняла своєчасно як спадкоємець по заповіту. Але оскільки спадкодавець не отримала при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадщину. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] позов визнав в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району та відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилися, надавши суду заяви, в яких позов визнали та просили розглянути справу у їх відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 1443 від 01 листопада 2017 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Перемоги, № 53 в с. Ванчиківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому була зареєстрована та проживала тільки [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір належав їй особисто. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1935 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованій та проживаючій в ньому станом на 1991 рік особі на праві власності. Після смерті [PERSON] 02 січня 2012 року відкрилася спадщина на вказане домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 21 травня 1999 року та посвідчений секретарем Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла своїм дітям [PERSON], [PERSON] та [PERSON] все своє майно. 03 серпня 2017 року спадкоємці по заповіту [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріальної контори із заявами про те, що вони спадщину не прийняли та на неї не претендують. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець по заповіту на земельну ділянку прийняв її онук відповідач [PERSON], звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 26 вересня 2017 року відповідач [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про надання своєї згоди на включення до кола спадкоємців після смерті [PERSON] позивачки [PERSON], оскільки остання пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. 21 жовтня 2017 року позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] по заповіту на житловий будинок, який розташований в с. Ванчиківці Новоселицького району. Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за заповітом, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними порівну. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем по заповіту після смерті [PERSON], інші спадкоємці по заповіту спадщину не прийняли, то суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272, 1275 ЦК України, суд

Outcome: approved