Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. На день своєї смерті батько позивача, [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу На день смерті [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто зареєстрований не був. Раніше мешкали та були зареєстровані за вказаною адресою брат позивача - [PERSON], який помер [INFO] та його мати - [PERSON], яка померла [INFO]. За час свого життя, а саме 27 квітня 2004 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також на все те, що він за законом буде мати право, він заповів [PERSON]. 27 квітня 2004 року. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживала та не була зареєстрована. З яких підстав за час свого життя батько позивача, [PERSON] склав заповіт на ім'я [PERSON] та хто така [PERSON], йому не відомо. Вона ніколи не здійснювала догляду за батьком позивача, не надавала йому будь-якої допомоги, не утримувала його матеріально, не несла жодних витрат на утримання батька, а також житлового будинку. Однак після смерті батька [PERSON], [PERSON] звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але належним чином своїх спадкових прав не оформила, свідоцтва про право на спадщину за заповітом не отримала. Про наявність заповіту, складеного на користь [PERSON] позивачу стало відомо випадково, під час звернення до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті батька. Позивачу також стало відомо, що [PERSON] померла [INFO], не прийнявши спадщини. Позивач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] постійно проживає без реєстрації з 22 жовтня 2003 року до теперішнього часу, до батьків приїхав у жовтні 2003 рок. До дня смерті батька доглядав його, піклувався про нього, надавав допомогу. Після смерті батька здійснив його поховання за власний кошт. На теперішній час постійно мешкає в будинку без реєстрації, здійснював та здійснює догляд за житловим будинком та надвірними спорудами, підтримує та підтримував порядок на городі, здійснює оплату за комунальні послуги, несе витрати зі сплати земельного податку. Оскільки після смерті батька позивача [PERSON] перехід права власності на спадковий житловий будинок не відбувся та оскільки [PERSON] належним чином не оформила право на спадщину за заповітом та спадкоємці після її смерті відсутні, він вважає, що початок перебігу строку набувальної давності відраховується саме з часу смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. Таким чином, починаючи з дня смерті батька [PERSON], а сам з [INFO] позивач на свій розсуд здійснює управління та володіння житловим будинком, користується земельною ділянкою, яка розташована біля житлового будинку. До теперішнього часу ніхто права власності позивача на цей житловий будинок та земельну ділянку не оскаржував та не оскаржує, своє право на вказане нерухоме майно не заявляє. Тобто, позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб, та вважає себе законним власником житлового будинку в [ADDRESS]. Оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності у позивача не вдалося, тому він був вимушений звернутись до суду із вказаною позовною заявою та просить суд визнати за ним, [PERSON] право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] та скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок із господарськими спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання з'явився представник позивача за довіреністю [PERSON],яка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, що підтверджується матеріалами справи, надав до суду заяву, в якій вказав, що проти позову [PERSON], не заперечує та просить суд розглядати справу без їх участі. Треті особи, які не заявляли самостійних вимог були також викликані в судове засідання, однак до суду не з'явились, про день та час слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, заперечень не надали. Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими позивачем, під час судового розгляду, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні: [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 09 серпня 2012 року виконавчим комітетом Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, серії [NUMBER]. Факт родинних відносин позивача із [PERSON] підтверджується свідоцтвом про його народження, серії [NUMBER], виданим Джанкойським РайБюро ЗАГс Кримскої області 30 жовтня 1956 року. На день своєї смерті батько позивача, [PERSON] був зареєстрований та постійно мешкав в будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29 липня 1985 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області. Відповідно до технічного паспорту, копія якого міститься в матеріалах справи від 13.03.2015 р. за вказаною адресою розташований житловий будинок - літ. «А», літня кухня - літ. «Б», сарай - літ. «В,Г», вбиральня - літ. «Д», гараж - літ. «Е», погріб - літ. «пг», водопровід - «№3», ворота «№4», замощення - літ. «І». Відповідно до довідки Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, на день смерті [PERSON] в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], а також інвентарної справи, яка також була витребувана судом, ніхто зареєстрований не був. Раніше мешкали та були зареєстровані за вказаною адресою брат позивача - [PERSON], який помер [INFO] та його мати - [PERSON], яка померла [INFO]. За час свого життя, а саме 27 квітня 2004 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також на все те, що він за законом буде мати право, він заповів [PERSON]. Цей заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий № 120. На час відкриття спадщини заповіт не змінений та не скасований. Відповідно до копії домової книги, а також довідки виконавчого комітету Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області за вих. № 01-13/616 від 19.06.2014 р. [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ніколи не проживала та не була зареєстрована. З 09 серпня 2001 року [PERSON] мешкала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області за вих. № 01-17/91 від 04.02.2015 р. Відповідно до спадкової справи, яка витребувалась судом, після смерті батька позивача, [PERSON], [PERSON] звернулася до Запорізької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, але належним чином своїх спадкових прав не оформила, свідоцтва про право на спадщину за заповітом не отримала. Позивач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] постійно проживає без реєстрації з 22 жовтня 2003 року до теперішнього часу, до батьків приїхав у жовтня 2003 рок. До дня смерті батька доглядав його, піклувався про нього, надавав допомогу. Після смерті батька здійснив його поховання за власний кошт. На теперішній час постійно мешкає в будинку без реєстрації, здійснював та здійснює догляд за житловим будинком та надвірними спорудами, підтримує та підтримував порядок на городі, здійснює оплату за комунальні послуги, нее витрати зі сплати земельного податку, що підтверджується довідкою Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області за вих. № 01-17/89 від 04.02.2015 р. Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність). Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч.1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2). Оскільки після смерті батька позивача, [PERSON] перехід права власності на спадковий житловий будинок не відбувся та оскільки [PERSON] належним чином не оформила право на спадщину за заповітом та спадкоємці після її смерті відсутні, то початок перебігу строку набувальної давності відраховується саме з часу смерті батька позивача [PERSON], а саме з [INFO]. Позивач на свій розсуд здійснює управління та володіння житловим будинком, користується земельною ділянкою, яка розташована біля житлового будинку. До теперішнього часу ніхто права власності позивача на цей житловий будинок та земельну ділянку не оскаржував та не оскаржує, своє право на вказане нерухоме майно не заявляє. Тобто, позивач фактично відкрито та безперервно володіє цим нерухомим майном, не порушуючи права та інтереси будь-яких інших осіб. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України фактичне володіння річчю вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до норм ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України слідує, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права. Згідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. В ст. 325 ЦК України вказано, що суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи. Фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які до закону не можуть їм належати. Склад, кількість та вартість майна, яке може бути у власності фізичних та юридичних осіб, не є обмеженим. Згідно п. 37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого правовстановлюючими документами на підставі яких проводиться Постановою КМ України від 17.10.2013 року № 868, реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивача не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved