Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії», про стягнення страхової компенсаційної виплати за шкоду, завдану здоров'ю внаслідок авіакатастрофи, встановлену рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25.02.2-14 року у справі № 522/22097/13-ц у розмірі 1378792,50 грн. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що, по-перше, на підставі придбаного ним авіаквитка, 13.02.2013 року знаходився на борту літака АН-24РВ UR-WRA, власником та експлуатантом якого є ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії», та екіпаж якого на вказаному літаку виконував чартерний рейс ОТL № 8971 за маршрутом Одеса-Донецьк по перевезенню футбольних болювальників, й під час заходу на посадку у аеропорту м. Донецьк цей літак зазнав катастрофи, в результаті якої він зазнав травм; по-друге, між ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії», яка виконувала вказаний чартерний рейс, та відповідачем ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» 19.12.2012 року був укладений Договір № 11-107-04-01/13 обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС\\повітряного перевізника перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу, за умовами якого він як пасажир був застрахований, та в цьому договорі страхування зазначено, що для того, щоб у страховика була підстава для виплати страхувальнику відповідних грошових коштів, страхувальник має надати рішення суду, що набрало чинності, про обов'язок сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди ; по-третє, на виконання умов вказаного договору страхування, він звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії», за участю третьої особи - ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна», та рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16 грудня 2014 року, на його користь з ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» стягнуто 1378792,00 грн. страхової компенсаційної виплати; і, по-четверте, отримавши згадане судове рішення, він звернувся до ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» з вимогою надати це судове рішення та усі необхідні документи в страхову компанію з метою виплати йому грошових коштів, та 12 серпня 2014 року ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» надіслала на його адресу лист разом з усіма іншими документами, необхідними для виплати йому грошових коштів, після чого він звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» із заявою від 29.07.2014 року про сплату грошових коштів, але своїми листами від 28.12.2014 року та 16.10.2014 року відповідач відмовив йому у виплаті грошових коштів взагалі. З огляду на наведене, позивач вважає, що відмова відповідача від сплати належної йому страхової компенсації порушує його права та законні інтереси та порушує умови Договору страхування від 19.12.2012 року, який укладений й на його користь, тому просить суд стягнути з відповідача компенсаційну страхову виплату, встановлену вищевказаним рішенням суду. Позивач веде дану справу в суді через свого представника - Соловйова В.В., який просив розглянути справу без його участі, задовольнити позов та не заперечував проти заочного розгляду справи, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач ПрАТ «Страхова компанія «Гута-Україна» не повідомив суду причину неявки свого представника, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштова накладна № 6099853 про отримання ним судової повістки. Третя особа ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» надала суду свої письмові пояснення по справі, які приєднані судом до матеріалів справи, але не повідомила суду причину неявки свого представника, хоча її представник [PERSON] була присутня в судовому засіданні 04 березня 2015 року та про дату і місце наступного розгляду справи була повідомлена під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 04 березня 2015 року, який приєднаний судом до матеріалів справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 13 лютого 2013 року позивач в якості пасажира перебував на борту повітряного судна АН-24РВ UR-WRA, який виконував чартерний рейс OTL-8971/72 по перевезенню футбольних вболівальників за маршрутом Одеса-Донецьк-Одеса. При посадці в аеропорту м. Донецьк цей літак потрапив в авіакатастрофу, внаслідок чого позивач зазнав тілесних ушкоджень. З положень Глави 4 Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 30.11.2012 № 735, вбачається, що - перевізник не може виключити чи обмежити свою відповідальність за шкоду, яка спричинила загибель або тілесне ушкодження пасажира, за умов, зазначених у главі 1 цього розділу, сумою у розмірі 113100 СПЗ для кожного пасажира. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 117 Повітряного кодексу України, в Україні здійснюється обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації. Згідно ч. 3 ст. 118 Повітряного кодексу України, авіаперевізник зобов'язаний страхувати свою відповідальність за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, вантажу і пошті. За приписами п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», авіаційне страхування цивільної авіації є різновидом обов'язкового страхування. Відповідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частина 2 Закону України «Про страхування» передбачає, що для здійснення обов'язкового страхування Кабінет Міністрів України, якщо інше не визначено законом, встановлює порядок та правила його проведення, форми типового договору, особливі умови ліцензування обов'язкового страхування, розміри страхових сум та максимальні розміри страхових тарифів або методику актуарних розрахунків. Статтею 985 ЦК України передбачено, що страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Як вбачається з матералів справи,19 грудня 2012 року між ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» та ПрАТ «Страхова компанія «ГУТА-Україна» був укладений договір № 11-107-04-01/13 обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта ПС / повітряного перевізника за шкоду перед третіми особами, пасажирами, за багаж та ручну поклажу, строком з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року. Пунктом 3.1 цього договору страхування передбачено, що предметом страхування визначені майнові інтереси застрахованих осіб, які виникають внаслідок зобов'язань відшкодувати шкоду в порядку, встановленому законодавством, третім особам та пасажирам (їх спадкоємцям), пов'язану з експлуатацією повітряного судна. Згідно п. 1 Секції ІІ цього договору страхування, при настанні страхових випадків, страховик відшкодовує за застраховану особу (страхувальника) усі суми, які є компенсацією за випадкову шкоду життю та здоров'ю пасажирів застрахованого повітряного судна. Таким чином, дія вказаного договору страхування поширюється на позивача, як на пасажира повітряного судна, зобов'язання відшкодувати шкоду якому застрахованою особою - перевізником і є предметом договору. Порядок і правила проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2002 р. N 1535 (далі - Порядок і правила). Відповідно п. 1 зазначеного Порядку і правил, обов'язкове авіаційне страхування цивільної авіації проводиться з метою забезпечення захисту інтересів експлуатантів, пасажирів, третіх осіб і в тому числі включає страхування відповідальності повітряного перевізника за шкоду, заподіяну пасажирам, багажу, пошті, вантажу. Згідно п. 9 Порядку і правил, відповідальність перед пасажиром вважається застрахованою, за наявності у пасажира авіаквитка з моменту його реєстрації та внесення до поіменного списку перевізника до моменту, коли він (пасажир) залишив перон аеропорту під наглядом уповноваженої особи повітряного перевізника. Відповідно п. 12 Порядку, страховими випадком вважається подія, внаслідок якої настає відповідальність страхувальника за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю пасажирів. Відповідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Виникнення відповідальності ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» щодо відшкодування позивачу випадкової шкоди його життю та здоров'ю, яка завдана внаслідок авіакатастрофи літака АН-24 РВ, реєстраційний номер UR-WRA, що сталась 13 лютого 2013 року, передбачена договором страхування № 11-107-04-01/13 від 19 грудня 2012 року, який тягне за собою обов'язок страховика здійснити виплату страхової виплати для забезпечення захисту інтересів позивача як пасажира повітряного судна, що є метою обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації. Вказаний договір страхування за своєю природою є договором обов'язкового страхування відповідальності експлуатанта повітряного судна, тобто сторони по договору - ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії», та договором страхування на користь третіх осіб - пасажирів. Приписи ст.985 ЦК України, надають право страхувальнику ввести у страхові відносини додаткового суб'єкта, який отримує статус третьої особи в розумінні статті 636 ЦК України, тобто особи, яка хоча і не є стороною в договорі, набуває права вимагати виконання зобов'язання на свою користь. Стаття 3 Закону України «Про страхування» виділяє види третіх осіб у страховому зобов'язанні, в тому числі це застраховані особи, під якими слід розуміти фізичних осіб, у житті яких можуть трапитися події, які тягнутимуть за собою обов'язок страховика здійснити страхові виплати такому застрахованому. Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. В згаданому договорі страхування зазначено, що для того, щоб у страховика (відповідача) була підстава для виплати страхувальнику (третя особа) відповідних грошових коштів страхувальник має надати рішення суду, що набрало чинності, про обов'язок сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди. (аркуш договору 8, п.п.2.1, п. 2, Секції II договору). Згідно п/п. а п. 2 Секції II цього договору, страхувальник визнає страховим випадком виникнення у застрахованої особи (за рішенням суду, господарського суду, що набрало чинності або відповідно до іншої процедури врегулювання позову, на яку дав письмову згоду страхувальник) зобов'язання сплатити усі суми, які є законною компенсацією шкоди (включаючи судові витрати, які Застраховані особи повинні будуть сплатити за рішенням суду) у відношенні випадкової шкоди життю і здоров'ю (включаючи смерть), які зазнали пасажири. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року у справі № 522/22097/13-ц (провадження № 2/522/3778/14), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 липня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 16 грудня 2014 року, на користь [PERSON] з авіаперевізника ТОВ Авіакомпанії «Південні авіалінії» стягнуто страхову компенсаційну виплату за тілесне ушкодження у розмірі 1378792,50 грн. Після отримання належним чином завіреної копії цього рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили, позивач звернувся до ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» з вимогою надати копію цього рішення суду та усі необхідні документи відповідачу з метою виплати грошових коштів. 12 серпня 2014 року ТОВ Авіакомпанія «Південні авіалінії» надіслала на адресу відповідача лист та усі інші необхідні документи для виплати грошових коштів позивачу. Крім того, позивачем була направлена на адресу відповідача заява від 29.07.2014 року про виплату компенсаційної страхової виплати, яка була отримана відповідачем 30.07.2-14 року. Однак, своїми листами від 28.12.2014 року та 16.10.2014 року відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування по договору страхування № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012 року. Перевіряючи обраний позивачем спосіб захисту своїх прав та законних інтересів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільнихправ. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК Україн). Стаття ст. 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України. Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд враховує, що оскільки авіаційне срахування є обов'язковим і не потребує укладення відповідного договору страхової компанії з пасажиром, то, відповідно необхідно й розмежовувати відповідальність авіаперевізника, який несе відповідальність згідно умов договору обов'язкового страхування та вимог Закону, та пасажирів, відповідальність перед якими презумується, за приписами п. 9 Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації. Жодних дій, передбачених ст. 20 Конвенції для уніфікації деяких правил міжнародних повітряних перевезень (Монреальська конвенція 1999 року), ст. 991 ЦК України та п. 7 Порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, які визначені як підстави відмови від здійснення страхового відшкодування, позивачем не здійснювалось. За таких обставин, враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2014 року у справі № 522/22097/13-ц (провадження № 2/522/3778/14) на користь позивача стягнута саме страхова виплата, суд приходить до висновку про те, що відмова відповідача від сплати страхової компенсації є неправомірною, порушує умови договору страхування № 11-107-04-01/13 від 19.12.2012 року, який укладений й на користь позивача, в вз'язку із чим позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved