Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

Управління соціального захисту населення Кременецької райдержадміністрації звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неправомірно отриманої адресної допомоги посилаючись на те, що згідно заяв [PERSON] від 14.01.2015 року та 24.07.2015 року їй було призначено та виплачено щомісячну адресну допомогу як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В результаті проведеної ревізії Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області було встановлено, що [PERSON] в порушення п.п.3 п.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» перетнула лінію державного кордону України виїхавши поза межі контрольованої території України і перебувала там більше 60 днів та не повідомила управління за три дні до дати виїзду. Зазначений факт вплинув на встановлення права [PERSON] на адресну допомогу, що призвело до надмірної виплати бюджетних коштів в розмірі 14 340 гривень 49 копійок, яка в добровільному порядку погашена не була. Тому позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму виплачених надміру у вигляді адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам грошових коштів у розмірі 14 340 грн. 49 коп.. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відзив не подала, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлялась належним чином. Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі частини 4 статті 223 та частини 1 статті 281 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлявся про день, час і місце судового засідання, не зявився в судове засідання без поважних причин і не повідомили причини неявки та не подав відзив. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: 14.01.2015 року та 24.07.2015 року [PERSON] звернулась до Управління соціального захисту населення Кременецької РДА з заявою про призначення їй щомісячної адресної допомоги, як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Судом встановлено, що [PERSON] згідно її заяви від 14.01.2015 року Управлінням соціального захисту населення Кременецької РДА призначено щомісячну адресну допомогу з 14.01.2015 року по 13.03.2015 року в розмірі - 2400 грн., з 14.03.2015 року по 13.05.2015 року - 2 179 грн., з 14.05.2015 року по 13.07.2015 року 1958 грн. та по заяві від 24.07.2015 року Управлінням соціального захисту населення Кременецької РДА призначено щомісячну адресну допомогу з 14.07.2015 року по 13.01.2016 року 2400 грн., як особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. В результаті проведення Державною фінансовою інспекцією в Тернопільській області 16.09.2016 року ревізії використання коштів виділених з державного бюджету на компенсацію підприємствам, установам, організаціям у межах середнього заробітку працівників, призваних на військову службу за привомо під час мобілізації, на особливий період та надяння щомісячної адресної допомоги особами, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлового-комунальних послуг а також законності призначення, нарахування та виплати усіх видів соціальної допомоги, пільг, субсидій та інших виплат, що здійснюються за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів в Управлінні соціального захисту населення Кременецької РДА за період з 01.07.2014 року по 01.06.2016 року, встановлено що [PERSON] в порушення п.п. 3 п.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» перетнула лінію державного кордону України виїхавши поза межі контрольованої території України і перебувала там більше 60 днів та за три дні до дня виїзду до покинутого місця проживання не повідомлено Управління. Згідно повідомлень від 07.11.2016 року, 10.01.2017 року та 14.03.2017 року, [PERSON] неодноразово повідомлялась про обов'язок повернення переплаченої суми допомоги в розмірі 14 340 грн. 49 коп. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону внутрішньо переміщена особа має право, зокрема на: сприяння органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права у пошуку та возз'єднанні членів сімей, які втратили зв»язок внаслідок внутрішнього переміщення; безпечні умови життя і здоров'я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено. Пунктом 2 Порядку «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року передбачено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяцю зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Пунктом 11 зазначеного Порядку передбачено обов'язок уповноваженого представника сім»ї, якому призначено грошову допомогу, повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім»ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до п. 12 Порядку, виплата грошової допомоги припиняється наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органам факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Також, згідно п.п.5. п.1 ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» підставою вважати, що переміщена особа повернулась до покинутого місця постійного проживання є її відсутність понад 60 днів. Частиною 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» передбачені обов'язки внутрішньо переміщених осіб, зокрема, у разі виявлення подання внутрішньо переміщеною особою завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки про взяття на облік, вона зобов'язана відшкодувати фактичні витрати, понесені за рахунок державного та місцевих бюджетів у результаті реалізації прав, передбачених цим Законом. Також відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Одночасно згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, допомоги та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тобто не може бути витребувано у особи, як безпідставно набуте майно, грошові кошти, сплачені їй у якості встановленої законодавством грошової допомоги, якщо їх виплачено добровільно, відсутні рахункові помилки та недобросовісність з боку набувача. В судовому засіданні встановлено, що відповідач діяла недобросовісно, оскільки не виконала обов'язки, покладені на неї п. 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, щодо інформування державних органів про зміну обставин, які впливають на виплату коштів допомоги, а саме в 3-х денний термін не повідомивла Управління про зміну обставин, які впливають на виплату коштів, а саме виїзд поза межі контрольованої території України, отже в силу ст. 1212 ЦК України, одержані ним внаслідок вказаної недобросовісності кошти допомоги мають бути повернуті, як такі, що одержані без належної правової підстави. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення Кременецької РДА є законними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved