Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» (далі ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА») звернулось до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними угод (правочинів), скасування реєстраційних дій. В обґрунтування позову ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» зазначило, що 09 жовтня 2013 року між ним і [PERSON] укладено договори оренди землі, за умовами яких останній передав позивачеві у строкове платне користування земельні ділянки: 1) площею 1,99 га (кадастровий номер 6822181300:03:015:0240), 2) площею 1,88 га (кадастровий номер 6822181300:03:015:0241), 3) площею 2,06 га (кадастровий номер 6822181300:03:015:0242), розташовані на території Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Ці договори укладено сторонами на 5 років, права оренди позивача за вказаними договорами зареєстровано у Державному реєстрі речових права на нерухоме майно. 28 травня 2014 року ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі директора Домбровського О. Р. і [PERSON] уклали правочини про розірвання вищезазначених договорів оренди землі, після чого у липні 2014 року та в жовтні 2015 року [PERSON] уклав із [PERSON] договори оренди цих же земельних ділянок. [PERSON] не мав повноважень на розірвання договорів оренди землі, укладаючи та підписуючи такі правочини, вводив власника земельних ділянок в оману, діяв недобросовісно, у своїх власних інтересах, всупереч інтересам та волі позивача. Отже, укладені між ними правочини про розірвання договорів оренди землі порушують речові права позивача, не відповідають вимогам закону та є недійсними в силу ст.ст. 203, 215, 238 ЦК України. Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» просить суд визнати правочини про розірвання договорів оренди землі від 28 травня 2014 року, укладені між ним і [PERSON] щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242, недійсними. Крім того, позивач зазначає, що оскільки спірні правочини є недійсними, то рішення державних реєстраторів про державну реєстрацію припинення права оренди позивача підлягають скасуванню з метою приведення реєстраційних дій та записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у відповідність до встановлених судом прав сторін спору на земельні ділянки. Тому ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» також просить суд скасувати зазначені рішення державних реєстраторів та записи про державну реєстрацію припинення права оренди позивача на вищевказані земельні ділянки. Під час підготовчого провадження відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти задоволення позовної заяви ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» з підстав подання позивачем своєї заяви після спливу позовної давності. Крім того, у своєму відзиві [PERSON] заперечує проти наведених позивачем обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, що викладені в позовній заяві. Вказує, що він був наділений ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» повноваженнями на укладення спірних правочинів, адже діяв при їх укладенні та підписанні на підставі виданих позивачем довіреностей, у яких передбачено його право укладати та розривати від імені юридичної особи правочини щодо земельних ділянок. Твердження ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» про те, що договори оренди землі розривалися [PERSON] у власних інтересах, не відповідає дійсності, оскільки це було волевиявлення власника землі, який звернувся із відповідним проханням до позивача. Тому жодних власних інтересів [PERSON] у момент укладення спірних правочинів не мав. Відповідач [PERSON] \~у поданому\~до суду\~відзиві зазначає,\~що проти\~задоволення позову\~ТОВ «ФАРМГЕЙТ\~УКРАЇНА» заперечує\~з підстав\~подання позивачем\~своєї заяви\~після спливу\~позовної давності.\~Також вказує,\~що між\~ним та\~позивачем дійсно\~09\~жовтня 2013\~року укладено\~договори оренди\~земельних ділянок\~з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242. Вказані договори зі сторони ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» підписано [PERSON] , повноваження на укладення таких договорів надавалися йому на ознайомлення та були оформлені у виді довіреності. 28 травня 2014 року між ним та позивачем досягнуто взаємної згоди щодо розірвання вищевказаних договорів, про що укладено відповідні правочини, які від імені ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» підписував [PERSON] . Повноваження останнього теж були підтверджені відповідною довіреністю. У своєму відзиві [PERSON] стверджує, що його волевиявлення на укладення оспорюваних правочинів було вільним, щодо відсутності повноважень у [PERSON] йому не було відомо, оскільки в момент їх підписання йому були пред`явлені відповідні повноваження. Відтак, після припинення дії договорів оренди належних [PERSON] земельних ділянок з ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» він був вільний у праві подальшого розпорядження належними йому правами. На даний час його ділянки передані в користування ТОВ «Хостленд», про що укладено договори про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (емфітевзису). Ухвалою судді від 10 грудня 2018 року позовну заяву ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків. 17 грудня 2018 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви, в зв`язку з чим ухвалою судді від 18 грудня 2018 року прийнято позовну заяву ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Разом із позовною заявою позивач надіслав до суду клопотання про витребування у відповідача [PERSON] оригіналу правочину про розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6822181300:03:015:0241 від 09 жовтня 2013 року, укладеного між ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» та [PERSON] , яке задоволено ухвалою суду від 16 січня 2019 року та повторно ухвалою суду від 15 лютого 2019 року. Під час підготовчого провадження до суду надійшли такі заяви та клопотання, а також здійснено наступні процесуальні дії у справі. 03 січня 2019 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про застосування наслідків спливу позовної давності. 03 січня 2019 року до суду надійшло клопотання ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, ухвалою суду від 04 січня 2019 року постановлено проведення судового засідання у даній справі, призначене на 16 січня 2019 року о 11 год. 00 хв., здійснювати у дистанційному режимі відеоконференції між Ізяславським районним судом Хмельницької області та Господарським судом Київської області. Також 03 січня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про забезпечення доказів шляхом витребування у ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» та/або у директора вказаного підприємства [PERSON] Теодора оригіналів документів, що містять відомості про надання [PERSON] повноважень на вчинення дій від імені ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА», у тому числі повноважень на укладення/розірвання договорів оренди, що діяли в період 2013-2016 років, та заборони знищувати такі документи. Ухвалою суду від 03 січня 2019 року вказану заяву повернуто заявнику [PERSON] 11 січня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про забезпечення доказів шляхом витребування у ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» та/або у директора вказаного підприємства [PERSON] Теодора оригіналів документів, що містять відомості про надання [PERSON] повноважень на вчинення дій від імені ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА», у тому числі повноважень на укладення/розірвання договорів оренди, що діяли в період 2013-2018 років, та заборони знищувати такі документи. Ухвалою суду від 14 січня 2019 року вказану заяву повернуто заявнику [PERSON] 16 січня 2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Домбровської І. О. надійшло клопотання про залишення позову ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» без розгляду, яке залишено без задоволення ухвалою суду від 16 січня 2019 року (постановленою судом, не виходячи до нарадчої кімнати). Ухвалою суду від 16 січня 2019 року роз`єднано у самостійні провадження позовні вимоги ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними угод (правочинів), скасування реєстраційних дій та позовні вимоги ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними угод (правочинів), скасування реєстраційних дій. Цивільну справу за позовом ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 6822181300:03:015:0078 та скасування реєстраційних дій щодо неї передано для реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду. 16 січня 2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Домбровської І. О. надійшло клопотання про витребування у Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області матеріалів реєстраційних справ на об`єкти нерухомого майна у Державному реєстрі прав щодо належних [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242, яке задоволено ухвалою суду від 16 січня 2019 року. Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року визнано обов`язковою явку відповідача [PERSON] у судове засідання. 22 лютого 2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Домбровської І. О. надійшла заява про забезпечення доказів шляхом витребування у директора ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» Смітса [PERSON] Дірка [PERSON] Теодора оригіналу довіреності б/н від 12 лютого 2014 року та заборони знищувати такий документ. Ухвалою суду від 22 лютого 2019 року вказану заяву повернуто заявнику [PERSON] 18 березня 2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Домбровської І. О. надійшло клопотання про витребування у позивача ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» оригіналів наступних документів: 1) трудового договору (контракту) з усіма додатками (за наявності), що був укладений між ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» та [PERSON] ; 2) посадової інструкції виконавчого директора ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА», що діяла в період з 01 липня 2018 року по листопад 2018 року; 3) документів, що підтверджують сплату орендної плати [PERSON] у період з 28 травня 2014 року по 31 грудня 2018 року за договорами оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242 від 09 жовтня 2013 року; 4) наказу директора ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» № 23 від 24 липня 2018 року «Про анулювання виданих доручень», яке задоволено ухвалою суду від 21 травня 2019 року. Також 18 березня 2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Домбровської І. О. надійшло до суду клопотання про виклик свідків, яке задоволено ухвалою суду від 21 травня 2019 року (постановленою судом, не виходячи до нарадчої кімнати). Крім того, 18 березня 2019 року від представника відповідача [PERSON] адвоката Домбровської І. О. надійшла до суду заява про забезпечення доказів шляхом витребування у директора ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» Смітса [PERSON] Дірка [PERSON] Теодора оригіналу довіреності б/н від 12 лютого 2014 року та заборони знищувати такий документ. Ухвалою суду від 18 березня 2019 року вказану заяву задоволено частково. Витребувано у ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» оригінал довіреності від 12 лютого 2014 року б/н, згідно з якою ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі директора Смітса Ван Оуена Йонкіра Дірка Яна Теодора уповноважило Домбровського О. Р. на вчинення дій від імені вказаного товариства, зокрема, щодо укладення та розірвання договорів оренди землі. У задоволенні решти вимог заяви відмовлено. Ухвалою суду від 21 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. 10 червня 2019 року від представника позивача адвоката Качмара О. Й. надійшло клопотання про виключення [PERSON] з відповідачів у цій справі, яке за його ж клопотанням залишено без розгляду ухвалою суду від 06 листопада 2019 року (постановленою судом, не виходячи до нарадчої кімнати). 01 жовтня 2019 року від представника відповідачів адвоката Домбровської І. О. надійшло до суду клопотання про поновлення процесуального строку для подання доказів та долучення доказів до справи, яке задоволено ухвалою суду від 06 листопада 2019 року (постановленою судом, не виходячи до нарадчої кімнати). Представник позивача Качмар О [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просив їх задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] О [PERSON] заперечила проти задоволення позову в повному обсязі з підстав, зазначених у відзивах на позовну заяву. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позов. Заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, допитавши свідків, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] належать на праві власності наступні земельні ділянки: 1) площею 1,99 га (кадастровий номер 6822181300:03:015:0240); 2) площею 1,88 га (кадастровий номер 6822181300:03:015:0241); 3) площею 2,06 га (кадастровий номер 6822181300:03:015:0242). Вказані земельні ділянки розташовані на території Борисівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 09 жовтня 2013 року ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» і [PERSON] уклали договір оренди землі, за умовами якого останній передав ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» земельну ділянку площею 1,99 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0240 у строкове платне користування строком на 5 років. 02 грудня 2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області Захарчук О. М. зареєстрував право оренди вказаної земельної ділянки, набуте позивачем за цим договором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 3634707). Пунктом 37 договору оренди землі від 09 жовтня 2013 року визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, в тому числі за взаємною згодою сторін. 28 травня 2014 року між ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі директора Домбровського О. Р. і [PERSON] укладено правочин про розірвання договору оренди землі, зареєстрованого Реєстраційною службою Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 02 грудня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за яким [PERSON] передав в оренду ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» земельну ділянку площею 1,99 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0240. Рішенням державного реєстратора Захарчука О. М. від 04 червня 2014 року (індексний номер 13538164) припинено право позивача на оренду вказаної земельної ділянки. У подальшому за договором оренди землі від 14 липня 2014 року [PERSON] передав [PERSON] земельну ділянку площею 1,99 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0240 у строкове платне користування строком на 49 років. 14 липня 2014 року державний реєстратор Захарчук О. М. зареєстрував право оренди земельної ділянки, набуте [PERSON] за цим договором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 6321467). 14 липня 2016 року [PERSON] і [PERSON] розірвали вказаний договір оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін. Рішенням державного реєстратора Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Скоць Н. П. (індексний номер 30870788) припинено право позивача на оренду вказаної земельної ділянки. 15 червня 2016 року відповідачі уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав [PERSON] земельну ділянку площею 1,99 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0240 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 99 років. 05 серпня 2016 року державний реєстратор Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Скоць Н. П. зареєструвала право [PERSON] на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 15834951). 27 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] розірвали вказаний договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за взаємною згодою сторін. Рішенням державного реєстратора Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Пасічник О. В. (індексний номер 42504156) припинено право позивача на користування земельною ділянкою. 30 серпня 2018 року [PERSON] і Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОСТЛЕНД» (далі ТОВ «ХОСТЛЕНД») уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав ТОВ «ХОСТЛЕНД» земельну ділянку площею 1,99 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0240 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 99 років. 24 жовтня 2018 року державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л. зареєстрував право ТОВ «ХОСТЛЕНД» на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 28583964). 16 січня 2019 року [PERSON] і ТОВ «ХОСТЛЕНД» розірвали вказаний договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за взаємною згодою сторін. 28 січня 2019 року у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про припинення вказаного речового права. 18 січня 2019 року [PERSON] і ТОВ «ХОСТЛЕНД» уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав ТОВ «ХОСТЛЕНД» земельну ділянку площею 1,99 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0240 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 49 років. 23 січня 2019 року державний реєстратор Славутської районної державної адміністрації Хмельницької області Китюшко О. О. зареєструвала право ТОВ «ХОСТЛЕНД» на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 30026958). Також судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» і [PERSON] уклали договір оренди землі, за умовами якого останній передав ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» земельну ділянку площею 1,88 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0241 у строкове платне користування строком на 5 років. 02 грудня 2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області Захарчук О. М. зареєстрував право оренди вказаної земельної ділянки, набуте позивачем за цим договором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 3639925). Пунктом 37 договору оренди землі від 09 жовтня 2013 року визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, в тому числі за взаємною згодою сторін. 28 травня 2014 року між ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі директора Домбровського О. Р. і [PERSON] укладено правочин про розірвання договору оренди землі, зареєстрованого Реєстраційною службою Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 02 грудня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за яким [PERSON] передав в оренду ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» земельну ділянку площею 1,88 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0241. Рішенням державного реєстратора Захарчука О. М. від 04 червня 2014 року (індексний номер 13535947) припинено право позивача на оренду вказаної земельної ділянки. У подальшому за договором оренди землі від 14 липня 2014 року [PERSON] передав [PERSON] земельну ділянку площею 1,88 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0241 у строкове платне користування строком на 49 років. 14 липня 2014 року державний реєстратор Захарчук О. М. зареєстрував право оренди земельної ділянки, набуте [PERSON] за цим договором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 6320209). 14 липня 2016 року [PERSON] і [PERSON] розірвали вказаний договір оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін. Рішенням державного реєстратора Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Скоць Н. П. (індексний номер 31587355) припинено право позивача на оренду вказаної земельної ділянки. 15 липня 2016 року відповідачі уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав [PERSON] земельну ділянку площею 1,88 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0241 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 99 років. 21 вересня 2016 року державний реєстратор Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Скоць Н. П. зареєструвала право [PERSON] на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 16601310). 27 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] розірвали вказаний договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за взаємною згодою сторін. Рішенням державного реєстратора Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Пасічник О. В. (індексний номер 42503873) припинено право позивача на користування земельною ділянкою. 30 серпня 2018 року [PERSON] і Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОСТЛЕНД» (далі ТОВ «ХОСТЛЕНД») уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав ТОВ «ХОСТЛЕНД» земельну ділянку площею 1,88 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0241 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 99 років. 24 жовтня 2018 року державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л. зареєстрував право ТОВ «ХОСТЛЕНД» на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 28583885). 16 січня 2019 року [PERSON] і ТОВ «ХОСТЛЕНД» розірвали вказаний договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за взаємною згодою сторін. 28 січня 2019 року у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про припинення вказаного речового права. 18 січня 2019 року [PERSON] і ТОВ «ХОСТЛЕНД» уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав ТОВ «ХОСТЛЕНД» земельну ділянку площею 1,88 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0241 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 49 років. 23 січня 2019 року державний реєстратор Славутської районної державної адміністрації Хмельницької області Китюшко О. О. зареєструвала право ТОВ «ХОСТЛЕНД» на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 30038440). Крім того, 09 жовтня 2013 року ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» і [PERSON] уклали договір оренди землі, за умовами якого останній передав ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» земельну ділянку площею 2,06 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0242 у строкове платне користування строком на 5 років. 02 грудня 2013 року державний реєстратор Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області Захарчук О. М. зареєстрував право оренди вказаної земельної ділянки, набуте позивачем за цим договором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 3638275). Пунктом 37 договору оренди землі від 09 жовтня 2013 року визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання, в тому числі за взаємною згодою сторін. 28 травня 2014 року між ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі директора Домбровського О. Р. і [PERSON] укладено правочин про розірвання договору оренди землі, зареєстрованого Реєстраційною службою Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області 02 грудня 2013 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за яким [PERSON] передав в оренду ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» земельну ділянку площею 2,06 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0242. Рішенням державного реєстратора Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області Рутковської Г. В. від 02 жовтня 2015 року (індексний номер 24980616) припинено право позивача на оренду вказаної земельної ділянки. У подальшому за договором оренди землі від 02 жовтня 2015 року [PERSON] передав [PERSON] земельну ділянку площею 2,06 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0242 у строкове платне користування строком на 49 років. 02 жовтня 2015 року державний реєстратор Рутковська [PERSON] зареєструвала право оренди земельної ділянки, набуте [PERSON] за цим договором, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 11441341). 14 липня 2016 року [PERSON] і [PERSON] розірвали вказаний договір оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін. Рішенням державного реєстратора Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Скоць Н. П. (індексний номер 31068368) припинено право позивача на оренду земельної ділянки. 15 червня 2016 року відповідачі уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав [PERSON] земельну ділянку площею 2,06 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0242 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 99 років. 17 серпня 2016 року державний реєстратор Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Скоць Н. П. зареєструвала право [PERSON] на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 16047539). 27 липня 2018 року [PERSON] і [PERSON] розірвали вказаний договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за взаємною згодою сторін. Рішенням державного реєстратора Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області Пасічник О. В. (індексний номер 42503403) припинено право позивача на користування земельною ділянкою. 30 серпня 2018 року [PERSON] і Товариство з обмеженою відповідальністю «ХОСТЛЕНД» (далі ТОВ «ХОСТЛЕНД») уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав ТОВ «ХОСТЛЕНД» земельну ділянку площею 2,06 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0242 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 99 років. 24 жовтня 2018 року державний реєстратор Комунального підприємства «Бюро нерухомості «Поділля» Кметь В. Л. зареєстрував право ТОВ «ХОСТЛЕНД» на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 28583828). 16 січня 2019 року [PERSON] і ТОВ «ХОСТЛЕНД» розірвали вказаний договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за взаємною згодою сторін. 28 січня 2019 року у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно внесено відомості про припинення вказаного речового права. 18 січня 2019 року [PERSON] і ТОВ «ХОСТЛЕНД» уклали договір про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), за яким [PERSON] надав ТОВ «ХОСТЛЕНД» земельну ділянку площею 2,06 га з кадастровим номером 6822181300:03:015:0242 в користування з метою її використання для сільськогосподарських потреб строком на 49 років. 23 січня 2019 року державний реєстратор Славутської районної державної адміністрації Хмельницької області Китюшко О. О. зареєструвала право ТОВ «ХОСТЛЕНД» на користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про речове право 30030469). Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються доданими до позовної заяви письмовими доказами, а також матеріалами реєстраційних справ №№ 191360868221, 191460268221, 192423068221 на об`єкти нерухомого майна у Державному реєстрі прав щодо належних [PERSON] земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи. Юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді (ст. 80 ЦК України). У силу ч. 1 ст. 91, ч. 1 ст. 92 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Згідно з ч. 1 ст. 237, ч. 1 ст. 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Частиною 3 статті 92 ЦК України визначено, що орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження. Як передбачено ст. 97 ЦК України, управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 статті 99 ЦК України встановлено, що загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Із положень ч.ч. 1-3 ст. 145 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) слідує, що вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. Компетенція виконавчого органу товариства з обмеженою відповідальністю, порядок ухвалення ним рішень і порядок вчинення дій від імені товариства встановлюються цим Кодексом, іншим законом і статутом товариства. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом указаних норм права юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю. При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Правочини юридична особа також вчиняє через свої органи, що з огляду на приписи ст. 237 ЦК України утворює правовідношення представництва, в якому орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана або має право вчинити правочин від імені цієї юридичної особи, в тому числі вступаючи в правовідносини з третіми особами. Закон ураховує, що питання щодо визначення обсягу повноважень виконавчого органу товариства та добросовісність його дій відноситься до внутрішніх взаємовідносин юридичної особи та її органу, тому сам лише факт учинення виконавчим органом товариства протиправних, недобросовісних дій, перевищення ним своїх повноважень не може слугувати єдиною підставою для визнання недійсними договорів, укладених цим органом від імені юридичної особи з третіми особами. Частина третя статті 92 ЦК України містить виняток із загального правила щодо визначення правових наслідків вчинення правочину представником з перевищенням повноважень. Для третьої особи, яка уклала з юридичною особою договір, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, в тому числі й повноважень виконавчого органу товариства, загалом не мають юридичної сили, хоча б відповідні обмеження й існували на момент укладення договору. Разом з тим, обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи набуває юридичної сили для третьої особи в тому випадку, якщо саме вона, ця третя особа, вступаючи у відносини з юридичною особою та укладаючи договір, діяла недобросовісно або нерозумно, зокрема достеменно знала про відсутність у виконавчого органу товариства необхідного обсягу повноважень або повинна була, проявивши принаймні розумну обачність, знати про це. Тягар доказування недобросовісності та нерозумності в поведінці третьої особи несе юридична особа. Закон не установлює виключного переліку обставин, які свідчать про недобросовісність чи нерозумність дій третьої особи у відносинах з юридичною особою. Тому з огляду на загальні засади здійснення цивільних прав (стаття 12 ЦК України) висновок про добросовісність поведінки третьої особи залежить від того, чи відповідало укладення договору її внутрішній волі, чи бажала третя особа реального настання правових наслідків, обумовлених договором, і чи настали такі наслідки насправді. Таким чином, підлягає оцінці не лише поведінка третьої особи до та в момент укладення оспорюваного договору, але й після його укладення, зокрема необхідно встановити, чи виконала третя особа свої обов`язки за договором, у який спосіб у подальшому третя особа розпорядилася одержаним за оспорюваним договором майном, чи не було залучення третьої особи до участі в укладенні договору формальною дією, спрямованою на подальше відчуження предмета договору з метою протиправного позбавлення юридичної особи права власності на майно. Саме таку правову позицію виcловили Верховний Суд України у постанові від 13 березня 2017 року (справа № 6-147цс17) і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року (справа № 668/13907/13-ц). Як вбачається із матеріалів справи, наказом директора ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» Смітса Ван Оуена Йонкіра Дірка Яна Теодора № 7 від 01 липня 2011 року прийнято [PERSON] на роботу на посаду виконавчого директора. Разом з тим, з доданого позивачем до позовної заяви витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 1004655406 від 15 листопада 2018 року вбачається, що станом на день укладення оспорюваних правочинів про припинення договорів оренди землі від 28 травня 2014 року керівником та підписантом ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» був лише [PERSON] Теодор. Відомості про [PERSON] у вказаному витягу відсутні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що працювала на посаді державного реєстратора Реєстраційної служби Ізяславського районного управління юстиції Хмельницької області, у зв`язку з чим неодноразово проводила реєстраційні дії щодо укладених ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» правочинів. Однак до кола її посадових обов`язків не входило питання перевірки наявності повноважень у представників сторін на укладення відповідних договорів, тому їй не відомо, чи мав виконавчий директор ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» Домбровський О. [PERSON] повноваження на укладення оспорюваних правочинів щодо розірвання договорів оренди землі. Свідок [PERSON] суду показав, що працював на посаді юриста у ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» з 2012 по 2018 роки. Він особисто розробляв проекти довіреностей на представництво інтересів ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» [PERSON] , які підписувалися керівником товариства [PERSON] . Такі довіреності видавалися кожного року і по закінченню строку їх дії зберігалися у юридичному відділі. Жодного реєстру цих документів на підприємстві не велося. У цей період усі договори оренди земельних ділянок і угоди про їх розірвання підписував саме [PERSON] . Свідок ствердив, що на час укладення оспорюваних правочинів у [PERSON] були повноваження на їх вчинення, які були передбачені відповідною довіреністю, підписаною керівником ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА». За змістом ст.ст. 76-80, 89 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На думку суду, показаннями свідка не можуть бути підтверджені обставини щодо наявності у представника юридичної особи повноважень на представництво інтересів юридичної особи перед третіми особами, тому показання свідка [PERSON] , який під час допиту ствердив про наявність у період укладення оспорюваних правочинів у [PERSON] повноважень на їх вчинення, що були передбачені підписаною [PERSON] [PERSON] довіреністю, суд відхиляє. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Оскільки відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] так і не надано оригінал довіреності б/н від 12 лютого 2014 року, копії якої містяться у матеріалах витребуваних судом у Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області реєстраційних справ №№ 191360868221, 191460268221, а також копію якої надало ТОВ «ЕКООРГАНІК» на адвокатський запит Домбровської [PERSON] . О., згідно з якою ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі директора Йонкіра Дірка Яна Теодора Смітса Ван Оуена уповноважило [PERSON] бути представником довірителя та надало останньому право на укладення/розірвання від імені директора товариства договори оренди землі, підписувати такі договори, копія такого документу не може підтвердити факт наявності у [PERSON] повноважень на укладення оспорюваних правочинів та згідно вимог ч. 6 ст. 95 ЦПК України не береться судом до уваги. Видання директором ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» [PERSON] Яном Теодором наказу № 23 від 24 липня 2018 року «Про анулювання виданих доручень» саме по собі не свідчить про те, що керівником підприємства видавалася [PERSON] довіреність на право розривати договори оренди землі. Укладений між ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» та [PERSON] 01 серпня 2011 року трудовий договір № 4 та Додаток 1 до цього договору не містять будь-яких даних щодо наявності у останнього повноважень на вчинення від імені юридичної особи правочинів про розірвання договорів оренди землі. Разом з тим, трудовий договір це документ, який визначає трудову функцію працівника, а тому він і не може містити таких відомостей. Також судом враховується, що ухвалою суду від 18 березня 2019 року частково задоволено заяву [PERSON] про забезпечення доказів та витребувано у ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» оригінал довіреності від 12 лютого 2014 року б/н, згідно з якою ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі директора Смітса Ван Оуена Йонкіра Дірка Яна Теодора уповноважило Домбровського О. Р. на вчинення дій від імені вказаного товариства, зокрема, щодо укладення та розірвання договорів оренди землі. На виконання\~вимог вищевказаної\~ухвали 01\~квітня 2019\~року до\~суду надійшло\~повідомлення від\~директора ТОВ\~«ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» Смітса Ван Оуена [PERSON] Дірка Яна Теодора від 15 березня 2019 року за вих. № 1503-2019, згідно з яким наявна в матеріалах справи довіреність від 12 лютого 2014 року товариством не видавалася та директором не підписувалася. Зазначене судове рішення також перебувало на виконанні у Ізяславському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Постановою головного державного виконавця Кушнір Л. М. від 05 квітня 2019 року виконавче провадження з примусового виконання ухвали Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року закінчено з тих підстав, що в ході проведення виконавчих дій витребувати у ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» оригіналу довіреності від 12 лютого 2014 року не виявилось можливим, оскільки даної довіреності не існувало. Таким чином, докази у справі достовірно вказують на те, що 28 травня 2014 року виконавчий директор Домбровський О. Р., діючи від імені ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА», уклав із [PERSON] угоди про припинення дії договорів оренди землі від 09 жовтня 2013 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242 без попередньої згоди керівника та підписанта вказаного товариства. Отже, [PERSON] вчинив указані правочини з перевищенням наданих йому повноважень. Разом із тим, у справі відсутні достатні та об`єктивні докази про те, що [PERSON] знав чи за всіма обставинами не міг не знати про обмеження виконавчого директора [PERSON] щодо представництва ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА». Оскільки позивачем не доведено обізнаність [PERSON] про відсутність у виконавчого директора ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» [PERSON] необхідного обсягу повноважень на розірвання договорів оренди землі, суд вважає, що підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними відсутні. Правочини від 28 травня 2014 року про припинення договорів оренди землі, укладені між ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» і [PERSON] не суперечать вимогам закону, тому відсутні підстави, передбачені ст.ст. 203, 215 ЦК України, для визнання їх недійсними. Що стосується позовних вимог ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» про визнання недійсними оспорюваних правочинів у зв`язку з їх вчиненням [PERSON] у своїх власних інтересах, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 3 статті 238 ЦК України визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також, щодо інших осіб, встановлених законом. Згідно положень ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює. змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. За загальним правилом довірена особа, яка виступає від імені довірителя, зобов`язана діяти в її інтересах добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Як вбачається із доданих відповідачем [PERSON] до свого відзиву на позов ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» заяв, адресованих позивачу, 28 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до директора підприємства з пропозицією розірвати укладені між ними договори оренди землі від 09 жовтня 2013 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242 за взаємною згодою. Таку пропозицію він мотивував бажанням самостійно господарювати на власних земельних ділянках та вирощувати на них продукцію для подальшої реалізації і отримання прибутку. У судовому засіданні відповідач [PERSON] підтвердив, що саме він був ініціатором розірвання вказаних договорів оренди землі. Вищезазначені заяви [PERSON] передавав безпосередньо [PERSON] , як директору ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА», оскільки вважав останнього повноважним представником підприємства. Про те, що [PERSON] не мав таких повноважень, йому не було відомо. Пізніше він захворів, а тому звернувся до [PERSON] з проханням укласти нові договори оренди земельних ділянок. Орендну плату за укладеними із ТОВ ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» договорами йому виплачував саме [PERSON] . Як встановлено з долучених відповідачем [PERSON] до свого заперечення розписок [PERSON] від 28 квітня, 08 та 15 липня 2014 року, останній підтвердив, що отримав від [PERSON] кошти за оренду спірних земельних ділянок. Водночас, як вбачається із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 30 вересня 2019 року, за період з 1 кварталу 2016 року по 4 квартал 2018 року відомості про отримання [PERSON] доходів від ТОВ ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» відсутні. Також з повідомлення директора ТОВ ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» Смітса Ван Оуена Йонкіра Дірка Яна Теодора від 04 червня 2019 року № 31 вбачається, що оригінали документів, які підтверджують сплату товариством орендної плати [PERSON] в період з 28 травня 2014 року по 31 грудня 2018 року за договорами оренди земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242, на підприємстві не збереглись. Тому суд вважає, що позивачем не підтверджено ту обставину, що ТОВ ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» після розірвання укладених між підприємством та [PERSON] договорів оренди земельних ділянок від 09 жовтня 2013 року продовжувало сплачувати останньому орендну плату. Також матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б достовірно вказували на те, що [PERSON] , укладаючи від імені ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» оспорювані правочини про розірвання договорів оренди землі від 09 жовтня 2013 року щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242, діяв у своїх власних інтересах. Подальше укладення договорів оренди вказаних земельних ділянок між відповідачами відбулося через певний проміжок часу після розірвання вчинених між [PERSON] та ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» договорів. Ініціатором їх розірвання був саме [PERSON] , що останній беззастережно підтвердив у судовому засіданні. А твердження позивача про те, що [PERSON] , займаючи посаду виконавчого директора товариства, діючи недобросовісно, укладаючи правочини про розірвання договорів оренди земельних ділянок, які перебували в оренді у ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА», вчинив ці правочини від імені позивача у своїх власних інтересах, з метою набуття права користування земельними ділянками, тобто для своїх власних цілей, є припущенням та не підтверджене жодними належними та допустимими доказами. Відтак, позов ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» про визнання недійсними оспорюваних правочинів з підстав їх укладення [PERSON] у своїх власних інтересах, всупереч вимогам ч. 3 ст. 238 ЦК України, теж до задоволення не підлягає. Суд вважає помилковим твердження представника позивача про необхідність врахування судом при вирішенні даної справи правових висновків, викладених Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 323/1550/17-ц. Так, за вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Разом з тим, предмет та склад учасників даного спору та спору в справі № 323/1550/17-ц є різним, спірні правовідносини у даній справі стосуються представництва інтересів юридичної особи перед третіми особами, а у справі № 323/1550/17-ц спірні правовідносини виникли в результаті вчинення представником правочину від імені фізичної особи. Також правовідносини у цих справах врегульовані різними нормами права. Тому висновки щодо застосування ч. 3 ст. 238 ЦК України, які викладені Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 323/1550/17-ц, судом не враховуються. З цих же підстав судом не враховуються правові висновки, які викладені судом касаційної інстанції у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 154/3223/15 та у постанові від 16 травня 2019 року у справі № 401/2995/16-ц. Долучені до матеріалів справи додаткові угоди до договорів оренди землі від 09 жовтня 2013 року про продовження терміну їх дії та внесення змін до них, які укладено 09 вересня 2018 року між [PERSON] та ТОВ ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» в особі [PERSON] Теодора, суд не бере до уваги, оскільки вони укладені після того, як вказані договори припинили свою дію внаслідок їх розірвання за взаємною згодою сторін. Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФАРМГЕЙТ УКРАЇНА» про скасування рішень державних реєстраторів та записів про державну реєстрацію припинення права оренди позивача на земельні ділянки з кадастровими номерами 6822181300:03:015:0240, 6822181300:03:015:0241, 6822181300:03:015:0242 є похідними від вимог про визнання оспорюваних правочинів недійсними, вони теж до задоволення не підлягають. Викладені відповідачами аргументи про наявність підстав для відмови в позові з підстав спливу строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки в позові відмовлено за безпідставністю вимог. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого він звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності. За відсутності встановлення порушення права особи сплив позовної давності, як самостійна чи додаткова підстава для відмови в позові, суперечитиме наведеним вимогам закону. Відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд вважає, що ключові аргументи, необхідні та достатні для ухвалення даного рішення, отримали достатню оцінку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed