Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] сільської ради Каховського району, Каховської районної державної адміністрації про поновлення порушеного права та визнання права на земельну частку (пай), обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.09.1994 р. на засіданні правління КСП ім. Куйбишева його прийнято в члени КСП та направлено на навчання до Каховської автошколи. В 1994 році КСП ім.Куйбишева отримало державний акт на право колективної власності на землю і в господарстві розпочалося розпаювання землі серед членів КСП. 31.03.1997 р. на підставі рішення Каховської районної державної адміністрації видано сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 6,58 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, однак земельну частку не отримав, оскільки позбавлений права на земельну частку (пай). Просив визнати право на земельну частку (пай), зобов'язати виділити земельну ділянку на місцевості із земель резерву [PERSON] сільської ради Каховського району. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили суд задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки [PERSON] на момент прийняття державного акту на право колективної власності на землю КСП ім. Куйбишева станом на 14.01.1994 р. не був членом колективного сільськогосподарського підприємства, тому права на отримання земельної частки не мав. Представник Каховського районної державної адміністрації у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій справу просив слухати за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 12 вересня 1994 р. на засіданні правління КСП ім. Куйбишева [PERSON] прийнято в члени КСП ім.Куйбишева та направлено на навчання до Каховської автошколи (а.с.9). В подальшому позивач отримав сетрифікат на право на земельну частку (пай) члена колективного сільгосппідприємства серії ХС № 0096661 розміром 6,58 умовних кадастрових гектар, виданий Каховською районною державною адміністрацією (а.с.6). Однак рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 11.06.2002 року визнано, що [PERSON] не набув права на отримання земельної частки (паю) при паюванні землі, переданої КСП ім. Куйбишева Каховського району у колективну власність станом на 14.01.1994 р. (а.с.18-19). Рішення набрало законної сили, так як було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15.09.2004 р. (а.с.20). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно п. 2. Указу Президента України «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач не надав доказів того, що він був членом КСП ім. Куйбишева на час розпаювання земель господарства, тому суд приходить до висновку, що позов є необґрунтований, недоведений та таким, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed