Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2009 року між сторонами зареєстровано шлюб, проте в подальшому спільне життя між сторонами не склалося, між ними часто виникали сварки, конфлікти, що поступово призвело до втрати взаємоповаги та любові між ними. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO] на утримання кожної з яких Позивач просить стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, і до досягнення кожної з них повноліття. Також [PERSON] просить визначити місце проживання дітей разом із нею. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 серпня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 15 серпня 2009 року, виданим Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (а.с. 7); від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], (а.с. 9), та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 8) З матеріалів справи вбачається, що на даний момент сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, на примирення не згодні. Встановлено, що діти проживають разом з позивачкою, але її коштів на утримання дитини не вистачає. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, на даний час сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть господарства та на примирення не згодні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом, та за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян. Статтею 184 СК України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ст. 367 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З листа представника третьої особи вбачається, що 05.03.2015 року [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації із заявою №108/24/К-175 про те, що не заперечує щодо подальшого проживання дітей із Позивачкою. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved