Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу, посилаючись на те, що 06 листопада 2015 року [PERSON] позичив у позивача грошові кошти під розписку у розмірі 25\~540 євро. В розписці [PERSON] зазначив, що поверне позичені грошові кошти до 31.12.2016 року. Однак, [PERSON] свого зобов`язання не виконав. Позивач посилався на те, що він неодноразово звертався до [PERSON] з вимогою повернути грошові кошти, однак [PERSON] гроші не повернув. Розрахунок втрат від інфляції. В 2017 році індекс інфляції відповідно до інформації Міністерства фінансів України становили: січень 101,1; лютий 101,0; березень 101,8; квітень 100,9; травень 101,3; червень 101,6; липень 100,2; серпень - 99,9; вересень 102,0; жовтень не визначено. Станом на жовтень 2017 року індекс інфляцій не визначено, в такому випадку взято нейтральний коефіцієнт 100. Формула розрахунку: ІІс=і1 х і2х і3 х і4…in де IIc середній індекс інфляцій,( і1 х і2х і3 х і4…in) множина індексів інфляції за кожен місяць прострочення. ІІс=1,001 х 1,010 х 1,018 х 1,009 х 1,013 х 1,016 х 1,002 х 0,999 х 1,020=1,1022 25\~540 х 1,1022 = 28\~150,19 ( з них втрати від інфляції становить 2\~610,19 євро). Таким чином, сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції становитиме 25\~150,19 євро. Загальна сума річних та індексу інфляції становить: ?p + ІІс = 2\~610,19 + 640,25 = 3\~250,44 євро. Сума заборгованості з врахуванням індексу інфляції та річних становить 25\~540 + 3\~250,44 = 28\~790,44 євро. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] суму основного боргу у розмірі 25\~540 євро, суму витрат від інфляції та суму 3% річних, що станом на 09.11.2017 року за курсом НБУ становить 100\~341 грн., з них: сума витрат від інфляції - 2\~610,19 євро; сума 3% річних - 640,25 євро, що в загальному становить 28\~790,44 євро, що за курсом НБУ становить 888\~760,88 грн., та понесені судові витрати. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] В [PERSON] позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2015 року [PERSON] отримав у борг від [PERSON] грошові кошти, про що видав розписку на суму 25\~540 євро. У судовому засіданні суду було надано для огляду оригінал боргової розписки, яка була видана [PERSON] 06 листопада 2015 року. Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на час звернення з позовом до суду відповідач [PERSON] борг позивачу [PERSON] не повернув. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого відсотку річних за весь час прострочення. Станом на 09.11.2017 року сума основного боргу 25\~540 євро та сума витрат від інфляції та суму 3% річних, за курсом НБУ становили 100\~341 грн. (з них: сума витрат від інфляції в розмірі: 2\~610,19 євро; суму 3% річних в розмірі: 640,25 євро, що в загальному становить 3\~250,40 євро або 100\~341 грн.. Відповідно до вимог частини першої\~статті 533 ЦК України\~грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим, частина друга\~статті 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня. Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, зокрема в ч.3 цієї статті зазначено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, установлених законом. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відповідно положень частини 1\~ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно офіційного курсу НБУ курс долара США до гривні станом на 04 жовтня 2019 року становить 100 долар США = 2 724 грн.. У зв`язку з цим, борг за договором позики в сумі 25\~540 євро в еквіваленті до національної валюти становить 695\~709,60 грн.. Позивачем заявлена до стягнення сума 888\~760,88 грн.. У зв`язку з цим позов слід задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики у загальному розмірі 25\~540 євро, що еквівалентно станом на 04.10.2019 року 695\~709,60 грн.. Доводи на які посилався відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні, що [PERSON] не отримував від [PERSON] грошові кошти та не видавав боргової розписки не підтверджені належними та допустимими доказами. З`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума боргу в розмірі 25\~540 євро, що в еквіваленті станом на 04 жовтня 2019 року становить 695\~709,60 грн., інфляційні втрати в розмірі 2\~610,19 євро, що в еквіваленті станом на 04 жовтня 2019 року становить 71\~101,58 грн., 3% річних в розмірі 640,25 євро, що в еквіваленті станом на 04 жовтня 2019 року становить 17\~440,41 грн., що в загальному на дату внесення рішення становить 28\~790,44 євро, що в еквіваленті складає 784\~251,59 грн.. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача в розмірі 7\~842,51 грн. на користь позивача.

Outcome: partial