Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - «Відповідач») надміру виплачених коштів. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» Відповідачу, як одинокій матері, було призначено допомогу на період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року в розмірі 1 332,75 грн. щомісячно. У зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму Відповідачу було здійснено перерахунок допомоги на період з 01.12.2016 року по 31.01.2017 рік в розмірі 1 490,75 грн. щомісячно. Після завершення періоду виплати допомоги Відповідач 22.02.2017 року звернулась із заявою про призначення допомоги і декларацією про доходи та майновий стан сім'ї. На підставі наданих документів рішенням від 27.02.2017 року Позивачем було призначено Відповідачу допомогу на період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 рік в розмірі 1 550,75 грн. щомісячно. У зв'язку зі зміною прожиткового мінімуму Відповідачу було здійснено перерахунок допомоги на період з 01.05.2017 року по 31.07.2017 рік в розмірі 1 638,75 грн. щомісячно. 29.08.2017 року Відповідач звернулась до Позивача з заявою про припинення виплати допомоги одиноким матерям з 01.08.2017 року та надала копію рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.06.2017 року, яким було скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2016 року, про оголошення померлим громадянина [PERSON] у зв'язку з поданням вказаним громадянином заяви про скасування рішення суду. А тому, із скасуванням даного рішення, зникли обставини, які були підставами для надання Відповідачу допомоги. Позивач просив суд стягнути з Відповідача надміру виплачені кошти в розмірі 16 242,25 грн. У встановлений судом строк на адресу суду від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому той зазначив, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми». В судовому засіданні представник Позивача підтримала заявлені вимоги, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити повністю. В судовому засіданні представник Відповідача проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що з боку Відповідача не було зловживання своїми правами, оскільки, періоду який би не охоплювався дією рішення про оголошеного померлим [PERSON] немає. Виплати Відповідачу було припинено відразу після її звернення до Позивача. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, на адресу суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідач перебувала на обліку в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області з 01.08.2016 року та була отримувачем державної допомоги на дітей одиноким матерям (вдовам). Умови надання допомоги визначаються Порядком призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року, №1751. У той же час, у міському відділі державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції, перебував виконавчий лист №2-15593 від 21.10.2002 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. 27.07.2005 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області [PERSON], [INFO], було визнано безвісно відсутнім (а.с. 43). 12.10.2010 року державним виконавцем Бабіним Р.М., в зв'язку з неодноразовими викликами [PERSON], щодо не виконання зобов'язань за виконавчим листом по справі №2-15593 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів від 21.10.2002 року, винесено постанову про примусову доставку боржника до міського відділу ДВС Білоцерківського МРУЮ (а.с. 44). Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2016 року, [PERSON], [INFO], оголошено в розшук (ас.45). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2016 року, [PERSON], [INFO], оголошено померлим (а.с. 17-18). Судом встановлено, що Відповідач на підставі заяви від 18.08.2016 року, та декларації про доходи та майновий стан осіб, звернулася до Позивача за призначенням передбаченої законом допомоги (а.с.7-10, 11-12). Рішенням Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області від 22.08.2016 року було призначено допомогу як одинокій матері із урахуванням доходів з 08.02.2016 року по 31.01. 2017 рік (а.с.13-14). 08.06.2017 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області було скасовано рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 24.06.2016 року про оголошення [PERSON] померлим (ас.28-29). 29.08.2017 року Відповідач звернулась до Позивача з заявою про припинення виплати допомоги одиноким матерям, оскільки рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24.06.2016 року про оголошення померлим громадянина [PERSON] у зв'язку з поданням вказаним громадянином заяви про скасування рішення суду було скасовано (а.с. 27). У свою чергу, Повідомленням про припинення виплати державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям №12382 від 30.11.2018 року, Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради повідомило [PERSON], що вона неправомірно отримала державну допомогу у розмірі 16 242,25 грн., тому їй необхідно повернути зазначену суму на рахунок управління (а.с.30). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступних норм процесуального та матеріального та права України. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, забезпечення рівня життя не нижчого від прожиткового мінімуму шляхом надання грошової допомоги найменш соціально захищеним сім'ям передбачено Законом України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям». Відповідно до ст.4 вказаного Закону заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. Розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, який обчислюється за методикою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, але цей розмір не може бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї (ст.5 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям»). Умови надання допомоги визначено Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженим постановою КМ України від 24.02.2003 р. N 250. Відповідно до п.20 Порядку, соціальна допомога призначається на шість місяців. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що рішенням від 22.08.2018 року Позивачем було Відповідачу призначено допомогу на період з 01.08.2016 року по 31.01.2017 року в розмірі 1 332,75 грн. щомісячно. Рішенням Управління соціального захисту населення від 27.02.2017 року Відповідачу призначено допомогу на період з 01.02.2017 року по 31.07.2017 рік в розмірі 1 550,75 грн. щомісячно. Відповідно до п.28 вказаного Порядку, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану сім'ї; повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі врахування надміру виплачених коштів при виплаті соціальної допомоги у наступні періоди провадять щомісячні відрахування на підставі своїх рішень у розмірі не більш як 20 відсотків суми, що підлягає виплаті; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Крім того, відповідно до ч.1, ч.2 ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Тобто, закон ставить можливість стягнення сум державної допомоги в залежність від наявності зловживань з боку громадян. Втім, у даній справі Позивачем не доведено факту зловживання з боку Відповідача. Навпаки, Відповідач сама звернулася до Позивача з заявою про припинення виплати їй допомоги, як одинокій матері та надала копію рішення суду від 08.08.2017 року, яким було скасовано рішення суду про визнання [PERSON] померлим. Враховуючи встановлені обставини та наведені вимоги закону, суд приходить до висновку про те, що вимоги Позивача не ґрунтуються на законі, а тому у їх задоволенні необхідно відмовити повністю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, не підлягають задоволенню й вимоги про покладення на Відповідача судових витрат. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed