Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У лютому 2017 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив про те, що згідно кредитного договору б/н від 05 вересня 2011 року відповідач отримала кредит у розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного кредитного договору, позичальник зобов'язалася здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 31 жовтня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 63902, 43 грн., які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. У відповідності до положень ст.ст.224-226 ЦПК України, суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частинами 1 та 2 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що 05.09.2011 року відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку. Підписанням вказаної анкети-заяви відповідач ствердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку, які викладені на інтернет-сайті позивача. Вказане підтверджує приєднання відповідача до кредитного договору. В звязку із зазначеним, відповідач отримала кредит у розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач по справі обовязки, покладені на нього договором, виконав та надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Відповідно до положень ст.ст.525, 526, 546, 549, 611 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Пунктом 2.1.1.5.5. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обов'язок позичальника погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач належним чином зобов'язання за договором не виконувала, в результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.09.2011 року, станом на 31 жовтня 2016 року у неї виникла заборгованість перед позивачем в сумі 63902, 43 грн., з яких: 5315, 47 грн. - заборгованість за кредитом, 51267, 80 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3800, 00 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3019, 16 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог укладеного договору відповідач не виконала взяті на себе договірні зобов'язання. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в звязку з чим підлягають до задоволення. Судові витрати, сплачені позивачем при зверненні до суду, суд вважає необхідним в силу ст.88 ЦПК України\~стягнути з відповідачки на користь позивача. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 546, 549, 611, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: approved