Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання часток у праві спільної сумісної власності, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12 серпня 2004 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 12 серпня 2004 року № 4/197-04, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідачі у справі зареєстровані в квартирі [ADDRESS] однак в квартирі не проживають. Витрат по утриманню житла відповідачі не несуть, позивач вимушений сплачувати всі рахунки за комунальні послуги. Оскільки всі сторони є співвласниками житла, позивач вважає, що частка кожного в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складає по 1/4 частці квартири, просив визначити, що йому належить в праві спільної сумісної власності ? частка квартири [ADDRESS]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надавши заяву щодо розгляду справи у його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 серпня 2004 року, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради на підставі розпорядження від 12 серпня 2004 року № 4/197-04, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво про право власності видане таким чином, що в ньому не зазначено розмір часток у праві власності на квартиру, а лише вказано на те, що квартира передається у спільну власність. У подальшому частки, які належали співвласникам у праві власності, ними не визначались. Відповідно до ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, право спільної сумісної власності припиняється. Таким чином частка [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складає ? частка, право спільної сумісної власності підлягає припиненню.

Outcome: approved