Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

у лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 25 000, (двадцять п`ять тисяч) доларів США та суму сплаченого при зверненні з даним позовом судового збору в сумі 6 130,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 16.05.2019 року між позивачем, [PERSON] (за договором-Позикодавець) і відповідачем, [PERSON] (за договором-Позичальник), був укладений договір позики, у відповідності до п.1 якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 25000 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити відсотки на визначених цим Договором умовах та у визначені строки. Умовами п.2, п. 3 Договору передбачено, що позика передається безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику в строк до 31 серпня 2019 року. У пункті 9 Договору сторони також обумовили, що підписання цього Договору Позичальником підтверджує факт одержання ним позики від Позикодавця. Належним чином підписаний Договорів є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Отже, факт передачі грошових коштів належним чином підтверджується підписом Позичальника, проставленого ним у Договорі. Станом на момент звернення до суду з даним позовом Позичальник свого обов`язку щодо повернення грошових коштів не виконав, тим самим порушив умови укладеного сторонами Договору. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, визначають що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Позивач вказує, що оскільки відповідач отримав позику у іноземній валюті, тому до стягнення з нього підлягає сума позики, виражена у валюті зобов`язання - доларах США. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов від позивача не надходив. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2019 року між позивачем, [PERSON] (за договором-Позикодавець) і відповідачем, [PERSON] (за договором-Позичальник), був укладений договір позики, у відповідності до п.1 якого Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч) доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити відсотки на визначених цим Договором умовах та у визначені строки.(а.с.5). Умовами п.2, п. 3 Договору передбачено, що позика передається безпосередньо при підписанні Сторонами цього Договору готівкою. Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцю позику в строк до 31 серпня 2019 року. У пункті 9 Договору сторони також обумовили, що підписання цього Договору Позичальником підтверджує факт одержання ним позики від Позикодавця. Належним чином підписаний Договорів є доказом передання грошей від Позикодавця до Позичальника. Отже, факт передачі грошових коштів належним чином підтверджується підписом Позичальника, проставленого ним у Договорі. Станом відповідач як Позичальник свого обов`язку щодо повернення грошових коштів не виконав, тим самим порушив умови укладеного сторонами Договору. Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцеві визначеної суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені законом. Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04.07.2018 року у справі №761/12665/14-ц зазначила, що правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Таким чином, при визначенні зобов`язання в іноземній валюті суд не вправі змінювати грошовий еквівалент зобов`язання і в резолютивній частині рішення зазначає саме розмір іноземної валюти, що підлягає стягненню. Таким чином, зазначення у резолютивній частині рішення еквіваленту стягнутої суми в судовому рішенні в національній валюті не буде відповідати вказаним положенням, оскільки буде відображати еквівалент суми боргу не на момент виконання зобов`язання, а на момент ухвалення судового рішення. Враховуючи наведене, оскільки відповідач отримав позику у іноземній валюті, тому до стягнення з нього підлягає сума позики, виражена у валюті зобов`язання - доларах США. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору, сплачена позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved