Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що вона є бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO], батьками якого є відповідачка у справі та її син - [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті сина невістка залишила онука їй та припинила будь-яке спілкування з дитиною. Її спроби переконати відповідачку виконувати батьківські обов'язки ні до чого не привели. Крім того, відповідачка не надає дитині матеріальної допомоги. На профілактичні бесіди фахівців служби у справах дітей відповідачка не реагує. За місцем свого мешкання відповідачка зарекомендувала себе з негативного боку. [PERSON] мешкає з нею в с.Македонівка Нікольського району Донецької області, за місцем проживання відвідує навчальний заклад. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Враховуючи те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, просила позбавити її батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник, який діє на підставі договору про надання правової допомоги, адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явились, в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив відповідачка не надала. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв'язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи - служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації, яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], про що надала до суду відповідний висновок №13-31-21 від 07.03.2019 року, в якому Орган опіки вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Представник третьої особи - служба у справах дітей Нікольської районної державної адміністрації, у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] - відповідачка у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER], виданим 05.11.2005 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 513. З матеріалів справи вбачається, що позивачка є матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON]. Батько дитини [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до положень ст. 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав до суду має право звернутись, зокрема, особа, в сім'ї якої проживає дитина. Згідно акту обстеження від 21.06.2018 року, складеного депутатом Касьянівської сільської ради, дитина [PERSON], 2005 року народження, дійсно мешкає [ADDRESS] З характеристики, виданої 05.11.2018 року ДОП Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області, вбачається, що відповідачка проживає в [ADDRESS], зарекомендувала себе з негативного боку, притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.ст.178 ч.1,184 ч.1, 2 КУпАП. Зловживає спиртними напоями. Відповідно до характеристики, складеної 18.06.2018 року класним керівником, дитина [PERSON], 2005 року народження, навчається у КЗ «Македонівська ЗОШ І-ІІІ ступенів Нікольської районної ради донецької області» з 30.11.2017 року. Весь час навчання [PERSON] мешкає з дідусем та бабусею. Вони приділяють належну вагу вихованню онука. Постійно приходять до школи, регулярно відвідують батьківські збори. Мають постійний контакт з класним керівником, адміністрацією школи та вчителями. Хлопчик приходить до школи охайний. Із розмов з ним вбачається, що між ним та бабусею є взаєморозуміння, що йому подобається жити з ними. За весь час навчання дитини у школі матір хлопчика жодного разу не відвідала школу. Зі слів хлопчика матеріально його забезпечують бабуся та дідусь. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 07.03.2019 року було прийнято рішення про затвердження висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст.ст. 76-78 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів і показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачкою було надано до суду достатні та переконливі докази, які свідчать про те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а саме: не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не цікавиться її життям, здоров'ям, успіхами у навчанні, не спілкується з сином. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд вбачає достатні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини, у зв'язку із чим, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved