Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельну ділянку розміром 1,9628 га на території Сінгурівської сільської ради. Вимоги мотивовані тим, що спадкодавець [PERSON], набула за життя право власності на спірну земельну ділянку, однак через розбіжності у державному акті та витягу з Державного земельного кадастру оформити спадщину неможливо. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду представник [PERSON] позов підтримала, просила справу розглядати без її участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Як убачається зі справи 15.02.2005 [PERSON] на підставі розпорядження голови Житомирської РДА №470 від 30.09.2004 отримала спірну земельну ділянку площею 1.9628 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом серії ЯБ №236055 (а.с.11). Таким чином, остання отримала у власність земельну ділянку у спосіб, передбачений законом. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 7). Внаслідок цього відкрилася спадщина на все належне спадкодавцеві майно, у тому числі на спірну землю, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповітом від 28.12.1999 остання визначила спадкоємцями всього свого майна позивача та свою сестру [PERSON], яка доводиться [PERSON] матір'ю (а.с.8, 28). [INFO] [PERSON] померла, а тому позивач за спадковою справою №336/2012 - єдиний спадкоємець [PERSON] (а.с.10). Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з розбіжностями між даними у державному акті та у витягах з Державного земельного кадастру, а саме у кадастровому номері (а.с. 9). Аналіз наведених документів свідчить, що загальна площа та межі ділянки повністю збігається (а.с.11-14). З повідомлення управління Держземагенство у Житомирському районі №2849/вих від 29.10.2013 вбачається, що невідповідність кадастрового номеру зумовлена технічною помилкою при формуванні державного акту, вірним вважається кадастровий номер 1822086500:05:000:0365 (а.с. 15). Отже, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до складу спадщини, а позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на земельну ділянку [PERSON] З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved