Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини. В підготовчому засіданні 01 квітня 2020 року позивач уточнила позовні вимоги, та просила виключити з обсягу позовних вимог таку вимогу, як призначення її опікуном неповнолітнього [PERSON] . Щодо вимог в частині стягнення аліментів, уточнила, що просить стягнути їх з відповідача на користь [PERSON] . Так, в обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач [PERSON] є матір`ю відповідача [PERSON] та рідною бабусею [PERSON] . Батько неповнолітнього [PERSON] помер [INFO] . Позивач вказує, що її донька [PERSON] з моменту народження сина [PERSON] своїх обов`язків щодо виховання та утримання сина не виконує, дитина весь час проживає з позивачем у справі. Відповідач веде аморальний спосіб життя, не може та не хоче контролювати себе як добропорядний член суспільства. Жодної грошової допомоги на утримання сина вона не надає. Позивач самотужки, за власні кошти збирала онука до школи, купувала для нього всі необхідні речі. Весь час вона повністю присвячує онуку, піклується про нього, відвідувала школу у якій він навчався. Після закінчення школи [PERSON] повністю займалася питанням щодо подачі онуком документів до ВНЗ, та після вступу, вирішувала питання щодо його влаштування до гуртожитку. При цьому відповідач жодного разу не цікавилася успіхами та здоров`ям своєї дитини. Більш того, [PERSON] склала нотаріально посвідчену заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно сина [PERSON] . Таким чином, у зв`язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітнього сина [PERSON] , оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини. Крім того, просить стягнути аліменти з відповідача на користь [PERSON] на його утримання в розмірі ј часини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини. Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 04 березня 2020 року провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк, про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів на утримання дитини, було відкрито та призначене підготовче засідання у справі (а.с. 28). Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 01 квітня 2020 року заява [PERSON] про уточнення позовних вимог була прийнята до розгляду, підготовче провадження у дійсній справі було закрито, та призначено судовий розгляд справи по суті (а.с.37). В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу розглядати за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначила що не заперечує проти задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи - служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області, в судове засідання не прибув, надав до суду заяву з проханням справу розглядати без його участі, не заперечував проти задоволенняя позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого: У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився [INFO] . Батьками неповнолітнього [PERSON] згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10.02.2015 року (а.с.23) батько неповнолітнього [PERSON] - [PERSON] , помер. У судовому засіданні також встановлено, що неповнолітній [PERSON] проживає разом зі своєю бабою [PERSON] відповідач по справі [PERSON] жодних з покладених законом на батьків обов`язків щодо своєї дитини не виконує, не цікавиться станом здоров`я та життям сина, взагалі не виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його вихованні. Як убачається Акту обстеження матеріально-побутових умов, відповідач у справі [PERSON] проживає в [ADDRESS] в однокімнатній квартирі, яка перебуває в незадовільному стані, яка не обладнана місцем для виконання дитиною учбових занять, та в якій взагалі відсутні умови для проживання дитини (а.с.17). Відповідно до Акту про фактичне проживання (не проживання) особи б\\н від 25.11.2019 року, неповнолітній [PERSON] не проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). Згідно з Характеристикою з місця проживання, [PERSON] веде аморальний спосіб життя, спілкується з особами, які ведуть антисуспільний спосіб життя, з сусідами конфліктує, зарекомендувала себе з негативної сторони (а.с.20). Судом не встановлено обставин того, що таке ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків зумовлено поважними причинами. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній [PERSON] весь час проживає в сім`ї позивача [PERSON] , яка є його бабою. Дані обставини не оспорюються сторонами у справі. Як убачається з довідки № 859 від 02.09.2019 року Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого, [PERSON] є студентом 1 курсу факультету адвокатури НЮУ імені Ярослава Мудрого (а.с.16). Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Відповідно до заяви [PERSON] , яка завірена нотаріально та зареєстрована в реєстрі за № 5463, відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав по відношенню до її неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.14). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дітей військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької області, позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] є доцільним, оскільки відповідач без поважних причин самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітнього сина (а.с.15). Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина. Крім того, в позові також ставиться питання про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходу щомісяця до досягнення ним повноліття, які позивач просить стягнути на користь [PERSON] . З огляду на це суд зазначає: Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище дитини, яка залишилась без батьківського піклування, відповідача, яка не є людиною з інвалідністю, на утриманні якої ніхто не перебуває, яка добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідачем не надано доказів щодо його непрацездатності, наявності інших утриманців, а тому суд стягує з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 24.02.2020 року, до повноліття дитини. З урахуванням обставин справи суд вважає, що присуджена сума буде достатньою для нормального виховання і забезпечення дитини. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача за один місяць підлягає негайному виконанню, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв`язку з викладеним, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, а позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. (а.с.1), суд вважає необхідним у виконання вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved