Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-24 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, вона є власником житлового будинку № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі, а відповідачу [PERSON] належить 27/100 його частин, яка повністю зруйнована та не придатна для використання. Земельна ділянка, закріплена за цим будинком, не перебувала в них у власності. Рішенням 7 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради від 24.10.2011 року «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок» відповідачу [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 164-а. Це рішення було прийнято на підставі рішення комісії по вирішенню земельних спорів при [PERSON] міській раді від 17.03.2011 року, яким проведено розподіл земельної ділянки, закріпленої за будинковолодінням № 164 по вул. Максютова у м. Житомирі. Посилаючись на те, що рішення комісії не затверджувалося на сесії міської ради, а також прийнято в порушення ч. 2 ст. 89 та ч. 4 ст. 120 ЗК України, і порядок користування земельною ділянкою між нею та відповідачем [PERSON] не встановлювався, просить визнати незаконним та скасувати зазначене рішення міської ради та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 164-а, виданий на імя [PERSON] Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні вимоги позову підтримали, обґрунтовуючи їх викладеними у позовній заяві обставинами. Позивач пояснила, що їй на праві власності належало 73/100 частин будинку № 164 по вул. Максютова у м. Житомирі, а відповідач, розібравши свою 27/100 частку будинку, побудував новий будинок та за рішенням міської ради отримав у власність земельну ділянку, площа якої не відповідає його частці у праві власності на житловий будинок № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі, чим були порушені її права. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача [PERSON] міської ради, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання також не з'явився, до суду направив письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали, пояснивши, що рішення міської ради прийнято з дотриманням вимог закону. Суд, заслухавши позивача [PERSON] та її представника, відповідача [PERSON] та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09.09.2014 року (а.с. 26-27) на підставі свідоцтва про право власності серії САС № 111084, виданого 14.08.2009 року Виконавчим комітетом [PERSON] міської ради, позивачу [PERSON] належить на праві власності 1/2 частка будинку № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі, а інша 1/2 частка знаходиться у власності позивача [PERSON] у звязку з укладенням між нею та [PERSON] 24.03.2010 року договору дарування частини будинку, що також визнала в судовому засіданні позивач [PERSON] Житловий будинок № 164-а по вул. Максютова в м. Житомирі є власністю відповідача [PERSON] відповідно до договору дарування від 05.01.1996 року, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.09.2014 року (а.с. 28) та копією договору, укладеного між ним та [PERSON]В (а.с. 71, 72). Окрім того, як убачається з копії договору дарування частини жилого будинку, укладеного 27.09.2001 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON], відповідач прийняв у дар 27/100 частин жилого будинку № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі (а.с. 73). Згідно рішення Богунського районного суду міста Житомира від 05.02.1986 року у справі № 2-71 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна (а.с. 92) їй виділено на праві особистої власності 73/100 частин будинковолодіння № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі. Як зазначено в постанові [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012 року у справі № 2-а-353/12 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії (а.с. 89, 90), якою у задоволенні позову відмовлено, відповідно до інвентарної справи на будинковолодіння № 164 164-а по вул. Максютова в м. Житомирі право власності на 73/100 частин будинковолодіння № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі було втрачено на підставі заяви [PERSON] згідно ч. 2 ст. 349 ЦК України, відповідно до якої у разі знищення майна, право на яке потребує державної реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру. Підставою для анулювання права власності на частину домоволодіння за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 164 було зроблено для отримання права власності на новостворене майно, а саме на будинок № 164, який [PERSON] побудувала на місці розібраних нею 73/100 частин домоволодіння. Оскільки постановою [PERSON] апеляційного адміністративного суду від 21.11.2012 року у справі № 2-а-353/12 встановлена обставина, яка не потребує доказуванню, а саме відносно того, що позивачем [PERSON] було розібрано 73/100 належних їй часток будинковолодіння № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі та побудовано новий будинок за цією адресою, на який отримано свідоцтво про право власності, а тому право спільної часткової власності на зазначене будинковолодіння у [PERSON] та [PERSON] припинилося. Стороною позивачів під час розгляду справи не надано доказів закріплення органом місцевого самоврядування за будинковолодіння № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі певної площі земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд до припинення спільної часткової власності на будинковолодіння № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі. Також із досліджених судом доказів не вбачається, що позивачу [PERSON] було надано у користування чи у власність земельну ділянку за місцезнаходженням належної їй на праві власності 73/100 частки будинковолодіння № 164 по вул. Максютова в м. Житомирі, що могло бути посвідчено відповідним державним актом про право постійного користування землею або державним актом про право власності на земельну ділянку. Комісією по вирішенню земельних спорів при [PERSON] міській раді 17.03.2011 року прийнято рішення, яким проведено розподіл земельної ділянки в рівних частках і за будинковолодінням № 164 по вул. Максютова у м. Житомирі закріплено земельну ділянку площею 0,0816 га, а за будинковолодінням № 164-а по вул. Максютова у м. Житомирі земельну ділянку площею 0,0815 га відповідно до ст. 107 ЗК України (а.с. 120). На підставі рішення 7 сесії 6 скликання [PERSON] міської ради від 24.10.2011 року № 220 «Про приватизацію, передачу в оренду, надання дозволу на складання проектів із землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам», яким відповідачу [PERSON] безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 164-а (а.с. 4), а в подальшому 17.01.2012 року йому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 093845 (а.с. 36). Згідно ч. 1, 2, 3 п. «в» ст. 116 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття органом місцевого самоврядування оскаржуваного рішення) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або\~органом місцевого самоврядування\~акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй\~земельною ділянкою, такий акт\~визнається недійсним. В силу ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, то наслідком прийняття зазначеними органами, їх посадовими особами рішень із порушенням установленої законом процедури або всупереч нормі закону, або з перевищенням своїх повноважень є визнання таких рішень недійсними (п. «г» ч. 3 ст. 152 ЗК України, п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2001 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»). Посилання в позові на те, що рішення комісії по вирішенню земельних спорів при [PERSON] міській раді 17.03.2011 року мало бути затверджено на сесії міської ради, на переконання суду, є безпідставним, так як чинним на час прийняття [PERSON] міською радою рішення законодавством не було передбачено необхідності затвердження такого рішення комісії на сесії міської ради. За наведених обставин та, зважаючи на те, що на час прийняття [PERSON] міською радою рішення від 24.10.2011 року № 220 щодо надання відповідачу [PERSON] безоплатно у власність земельної ділянки площею 0,0815 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: м. Житомир, вул. Максютова, 164-а право спільної часткової власності у позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на будинковолодіння № 164 по вул. Максютова у м. Житомирі вже припинилося, через що суд вважає такими, що не заслуговують на увагу посилання позивача [PERSON] на те, що поділ земельної ділянки мав відповідати їхнім часткам у праві власності на будинковолодіння. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову, так як його вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та не ґрунтуються на положеннях закону.

Outcome: dismissed