Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

У листопаді 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи вимоги тим, що сторони перебувають в шлюбі з 05.02.2011 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося в силу несумісних характерів. У судове засідання позивачка не з`явилась до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності та за участі її представника. У судове засідання представник позивачки не з`явився до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки не повідомив, жодних заперечень проти позову, заяв про розгляд справи без його участі, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Неявка відповідач не перешкоджає проведенню судового засідання, відповідно до ст. 223 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 05.02.2011 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Щорського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕЛ №057307 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON], [INFO] (а.с.7), який знаходиться на утриманні позивачки (а.с.8). Сімейне життя у сторін не склалося в силу несумісних характерів. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки і що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та спільної дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У зв`язку з задоволенням позову з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, судовий збір в розмірі 704,80 грн, та витрати за професійну правничу допомогу в сумі 450 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved