Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

У лютому 2020 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач за період часу з 01.12.2015 по 01.01.2021 надав відповідачам за адресою: [ADDRESS] послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Відповідачі не виконують своїх зобов`язань по оплаті наданих послуг, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у сумі 51\~869,88 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів суму заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у розмірі 51\~869,88 грн. та судовий збір у розмірі 2270,00 грн. Відповідно до відзиву відповідач [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відсутність договірних відносин з Концерном, на відсутність доказів надання позивачем послуг та правильності розрахунків. Враховуючи неналежне надання позивачем послуг з теплопостачання, неекономного витрачання позивачем енергоресурсів, необґрунтовану вартість цих послуг, він неодноразово звертався до позивача з вимогами про припинення надання цих послуг, але його вимоги були проігноровані. Позивачем не були долучені належні та допустимі докази на підтвердження права власності на квартиру, крім того в позовній заяві не визначений зміст позовних вимог до кожного з відповідачів. Також позивачем частково пропущений строк позовної давності, яку відповідач просить застосувати до вимог, які виходять за її межі. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відсутність договірних відносин не звільняє споживача від обов`язку сплачувати фактично отримані комунальні послуги, адже законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Регулювання цін (тарифів) на послуги не відноситься до функціональних обов`язків Концерну, а згідно зі ст.\~4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень Кабінету Міністрів України належить затвердження порядків формування тарифів на комунальні послуги, що встановлюються органами місцевого самоврядування. За період з 01.12.2015 по 01.01.2021 позивач направляв на адресу відповідача належно оформлені рахунки на оплату, які містять повну інформацію стосовно видів наданих послуг, загальну вартість місячних нарахувань тощо. Щодо строків позовної давності, позивач зазначив, що за весь період заборгованості мало місце визнання відповідачем боргу, а саме, здійснення часткових оплат за надані послуги (у грудні 2015 року, у січні 2017 року, у грудні 2018 року, у січні, лютому та грудні 2020 року), тому вважає, що строк позовної давності не пропущено. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав з обставин, викладених у відзиві на позовну заяву. Просив позовні вимоги залишити без задоволення. Від відповідачів [PERSON] , [PERSON] надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності. Суд, з`ясувавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Відповідно до статуту Концерну «МТМ», основною метою діяльності підприємства є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут. Частина перша ст.\~12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно з частиною другою цієї статті, договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 630\~від 21.07.2005\~«Про затвердження\~правил надання\~послуг з\~централізованого опалення,\~постачання холодної\~та гарячої\~води і\~водовідведення» також передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення здійснюється на підставі укладеного між виконавцем та споживачем відповідного договору Згідно із приписами ст.\~9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Пунктом 5 частини 2 ст.\~7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» закріплений обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з положеннями ч.\~6 ст.\~19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 №\~2633-IV, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» зазначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим місяцем. Відповідно до ст.\~162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. В той же час, відповідно до ст.\~9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №\~6-2951цс15 згідно з якого «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі». Отже, відсутність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу теплової енергії, на що посилається у своїх запереченнях відповідач [PERSON] , не виключає можливості стягнення зі споживача вартості спожитої ним теплової енергії у повному обсязі, оскільки між позивачем та відповідачем склалися фактичні договірні відносини. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією, що надана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради у листах №№ 4824_01-71, 4825_01-71, 4826_01-71 від 03.03.2021. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, [PERSON] є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Концерну «МТМ» № 86/04/75 від 16.02.2021 та витягу з особового рахунку [NUMBER] позивач у період з 01.12.2015 по 01.01.2021 надавав відповідачу послугу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у житлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] на загальну суму 69\~195,65 грн. Відповідачами оплата за надану послугу за вказаний період здійснювалася частково, а тому станом на 01.01.2021 сума накопиченої непогашеної заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за вказаний період складає 51\~869,88 грн. Відповідно до ст.\~509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст.\~11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачами, крім того, [PERSON] від наданих позивачем послуг хоча і відмовлявся, однак така відмова не спростовує факту надання послуг за спірний період, адже квартира відповідачів не була відключена від центрального опалення. З цього приводу на адресу [PERSON] . Концерном МТМ були надані відповіді. Відповідачем [PERSON] не надано суду жодного належного та допустимого доказу на спростування того факту, що він отримував від Концерну «МТМ» послугу з постачання теплової енергії для обігріву житла в 2015-2021. Аналогічно, стверджуючи про те, що Концерном «МТМ» невірно розраховано суму позову, відповідач [PERSON] не надав суду свій контррозрахунок, а тому вказані доводи відповідача суд вважає хибними. Згідно з вимогами ст.ст.\~526,\~530,\~611,\~612ЦК\~України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору, доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 67,\~68\~ЖК УРСР наймачі (власники) квартир зобов`язані своєчасно, не пізніше за 10 число наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Статтею 64\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї наймача, що проживають спільно з ним, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з договору найму житлового приміщення. Відповідно до статей 19,\~25\~Закону України\~«Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Отже суд дійшов висновку, що відповідачі, як наймачі квартири несуть солідарний обов`язок зі сплати за комунальні послуги, надані концерном «МТМ». Щодо застосування строків позовної давності. Статтею 256\~ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст.\~257\~ЦК України з вимогами про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг особа може звернутися до суду за правилами загальної позовної давності, тобто в межах трирічного строку, який згідно зі ст.\~253\~ЦК України починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. У випадку вчинення особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку та у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач строк позовної давності переривається та його перебіг починається заново, як це передбачено ст.\~264 ЦК України. Оскільки із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачами частково сплачувалася заборгованість (у грудні 2015 року 1386,08 грн. з необхідних 1332,33 грн., у січні березні 2017 року 2500 грн., у грудні 2018 року 2000 грн., у січні 2020 року 3000 грн. з необхідних 2466,24 грн., у лютому 2020 року 2000 грн., у грудні 2020 року 1700 грн.) вказана обставина є підставою для переривання строку позовної давності та, відповідно, відмові у задоволенні клопотання про застосування строку позовної давності.

Outcome: approved