Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Саваріна Олена Сергіївна, Перша Київська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] року помер її батько, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві власності. Позивачка вказала, що у визначений чинним законодавством строк вона звернулася до ПНКМНО Саваріної О.С. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на спірну квартиру накладений арешт відповідно до постанови ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, зареєстрований 05.11.2004 року за № 1444264 Першою київською державною нотаріальною конторою. Зазначила, що листом від 11 липня 2014 року ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві повідомило, що виконавчого провадження, в рамках якого б накладався арешт на квартиру [ADDRESS] не виявлено, а ДПІ у Подільському районі м. Києва повідомило про відсутність відомостей як про виконання/невиконання [PERSON] рішення Арбітражного суду м. Києва від 05.03.2001 року так і про наявність податкового боргу за вказаним судовим рішенням. Посилаючись на те, що накладений арешт порушує її спадкові права, просить зняти арешт з квартири [ADDRESS], накладений відповідно до постанови від 10.10.2002 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві, викладений на бланку № 664352 зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з тих же підстав, просив їх задовольнити. Зазначив, що наявний, зареєстрований Першою київською державною нотаріальною конторою арешт на квартиру померлого [PERSON] порушує права позивачки, оскільки існує формально без наявності для того потреби та правових підстав. Представник відповідача та третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від третіх осіб надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність (а.с. 25, 27). Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 18834 (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло вказана квартира належала померлому [PERSON] на праві власності (а.с. 6). Позивачка є дочкою померлого спадкодавця (а.с. 43, 42). 12 листопада 2013 року позивачка, у строки передбачені ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Саваріної О.С. з заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] та приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу після смерті померлого (а.с. 8). 17 вересня 2014 року приватний нотаріус Саваріна О.С. постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку з тим, що на квартиру накладено арешт (а.с. 9). Як пояснив у судовому засіданні представник позивача, [PERSON] лише під час оформлення документів на спадщину дізналася, що на спірну квартиру накладено арешт. Як вбачається з матеріалів справи, 21 лютого 2002 року державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 17 000 грн. на користь держави (а.с. 11). Постановою державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві від 10 жовтня 2002 року накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 12). Постанова була винесена у зв'язку з виконанням рішення Арбітражного суду м. Києва від 05.03.2001 року про стягнення з [PERSON] 17 000 грн. на користь держави (а.с. 15-16). Обтяження - арешт вищезазначеного нерухомого майна зареєстровано 05.11.2004 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с. 10). З листа відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції в м. Києві від 11.07.2014 року (а.с. 13) вбачається, що у відділі не виявлено зареєстрованим виконавче провадження, в рамках якого б накладався арешт на вищезазначену квартиру (а.с. 13). За інформацією Господарського суду м. Києва від 24.12.2014 року (а.с. 14) у зв'язку із знищенням за давністю строків зберігання матеріалів справи №25/21 неможливо надати докази щодо виконання рішення, а в підшивці документів постійного терміну зберігання залишаються лише процесуальні документи по справі. ДПІ у Подільському районі м. Києва листом від 31.01.2015 року повідомило про відсутність відомостей як про виконання/невиконання [PERSON] рішення Арбітражного суду м. Києва від 05.03.2001 року так і про наявність податкового боргу за вказаним судовим рішенням (а.с. 18). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 гл. 29 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Отже, з огляду на вищезазначені норми та з'ясовані обставини, вбачається правомірність звернення до суду з такими вимогами [PERSON], як спадкоємиця майна померлого. У ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Зняття арешту у виконавчому провадженні про стягнення з [PERSON] можливо лише за рішенням суду, як це передбачено ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Будь-яким іншим шляхом позивач не може зняти арешт з квартири, оскільки не є стороною виконавчого провадження. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті майна померлого [PERSON], відповідачем не надано доказів про те, що виконавче провадження не закінчене та в його межах існує необхідність в забезпеченні вимог стягувача. Вказане свідчить про те, що арешт квартири [ADDRESS] та оголошення заборони її відчуження існують формально, чим порушують спадкові права позивачки. Враховуючи наявність зареєстрованого Першою київською державною нотаріальною конторою арешту майна, накладеного згідно постанови від 10 жовтня 2002 року ВДВС Подільського РУЮ міста Києва, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку у зв'язку з відсутністю виконавчого провадження та позивачка в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивачки та необхідність захисту її права на спадщину шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову. На підставі наведеного,

Outcome: approved