Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просив витребувати у [PERSON] із чужого незаконного володіння на користь [PERSON] об`єкт нерухомого майна: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 203,50 кв.м., житловою площею 109,40 кв.м. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 лютого 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/2702/21 за вказаним позовом, призначено справу до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання на 23 березня 2021 року. Ухвалою суду від 23 березня 2021 року у зв`язку із неявкою відповідача та його представника розгляд справи відкладено на 6 квітня 2021 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 6 квітня 2021 року продовжено строк підготовчого засідання у справі № 753/2702/21 на 30 днів, відкладено розгляд справи на 29 квітня 2021 року, залучено до участі до участі у розгляді справи як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2021 року замінено первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] ; витребувано від Департаменту з питань реєстрації Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) завірену належним чином копію реєстраційної справи щодо об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер нерухомого майна 1063247680000; відкладено розгляд справи на 25 травня 2021 року. З огляду на неявку у судове засідання 25 травня 2021 року відповідача та третьої особи, неподання витребуваних судом документів, розгляд справи відкладено на 23 червня 2021 року. У судовому засіданні 23 червня 2021 року оголошувалася перерва до 9 липня 2021 року. 24 червня 2021 року представником позивача до суду подана заява про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив витребувати у [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) із чужого незаконного володіння на користь [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) об`єкт нерухомого майна: квартири [ADDRESS] , загальною площею 203,50 кв.м, житловою площею 109,40 кв.м. У судовому засіданні 9 липня 2021 року вказану заву прийнято судом до розгляду. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв та клопотань до суду не подавали. Ухвалою суду від 9 липня 2021 року закрито підготовче провадження у справі №753/2702/21, призначено справу до судового розгляду по суті на 3 вересня 2021 року. 3 вересня 2021 року розгляд справи відкладено на 24 вересня 2021, а 24 вересня 2021 року - на 7 жовтня 2021 року. Відповідач у судові засідання не з`явився, свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку за адресою його зареєстрованого місця проживання та був обізнаний про її розгляд, про що свідчить оскарження ним 29 червня 2021 року ухвали суду про забезпечення позову у цій справі, відзив на позов не надав. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків. Позивач на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 31 жовтня 2007 року є власником квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (далі - квартира). Про реєстрацію права власності на квартиру за позивачем Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна зроблено реєстраційний напис, який 5 листопада 2007 записаний у реєстрову книгу № 528-206 за реєстровим № 45304. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року у справі № 200/15089/16-ц задоволено позов [PERSON] та в порядку поділу майна подружжя виділено в натурі та визнано за [PERSON] право власності, зокрема, на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 203,50 кв. м, житловою площею 109,40 кв. м. Як свідчить наявний в матеріалах реєстраційної справи №106324768000 витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28 листопада 2016 року, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] 19 жовтня 2016 року на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року № 200/15089/16-ц, провадження № 2/200/3927/16 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) , індексний номер 32009041 від 24 жовтня 2016 року, номер запису про право власності 17051870). Постановою Верховного Суду від 6 березня 2019 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року та постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2018 року в частині поділу майна подружжя скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. 27 травня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Столяровим Е.О. Комунального підприємства «Реєстратор», м. Київ прийнято рішення про проведення державної реєстрації спірної квартири за [PERSON] (номер запису про право власності 31725293). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 168118000 від 27 травня 2019 року підтверджується, що підставою виникнення права власності на спірну квартиру є свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 31 жовтня 2007 року. Проте, 31 травня 2019 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Прошкіним О.В. Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» прийнято рішення про скасування запису про право власності за номером 31725530 та прийнято рішення № 47152377 від 31 травня 2019 року про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року № 200/15089/16-ц, провадження № 2/200/3927/16 (номер запису про право власності 31814778). 10 червня 2019 року на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 10 червня 2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області, зареєстрованим за № 868, зареєстровано право власності на квартиру за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №47280184, запис про право власності 31932010). Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 2 липня 2019 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. В подальшому 13 березня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір про передання майна стягувачу в рахунок часткового погашення боргу за виконавчим документом, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Василенком О.А., зареєстрований за № 1832. 13 березня 2020 року на підставі цього договору право власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію 51614131, запис про право власності 35934129). 8 квітня 2021 року, після звернення позивача з цим позовом до суду, між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір про розірвання договору про передання майна стягувачу в рахунок часткового погашення боргу за виконавчим документом від 3 березня 2020 року, та на підставі цього договору приватним нотаріусом Ковальчуком С.М. проведено державну реєстрацію права власності за [PERSON] (рішення про державну реєстрацію 57532950, запис про право власності 41395041). Посилаючись на те, що відповідач набув у власність квартиру, яка вибула з володіння позивача не з його волі внаслідок неправомірних дій інших осіб, позивач просить витребувати квартиру із незаконного володіння [PERSON] . Відповідно до закріпленого в статті 387 Цивільного Кодексу України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 Цивільного кодексу України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 Цивільного кодексу України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Положення статті 388 Цивільного кодексу України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин. Вибуття майна з володіння власника на підставі судового рішення, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі № 6-251цс15, з якою погодилася Велика Палата Верховного Суду в постановах від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2201/15-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2110/15-ц, від 5 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц). Згідно з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 Цивільного кодексу України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. З огляду на викладене, визначальним для вирішення спору у цій справі є дослідження правомірності саме первісного відчуження спірного майна. Як свідчать матеріали справи, спірна квартира вибула з володіння позивача на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року у справі № 200/15089/16-ц, яке було скасовано Верховним Судом 6 березня 2019 року. Незважаючи на скасування вказаного рішення, 31 травня 2019 року державним реєстратором право власності на спірну квартиру було повторно зареєстровано за [PERSON] на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2016 року № 200/15089/16-ц, провадження № 2/200/3927/16 (номер запису про право власності 31814778), яке на момент проведення державної реєстрації було скасоване. Згідно позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 907/544/14, якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. За таких обставин суд дійшов висновку, що первісне відчуження спірної квартири було здійснено на підставі судового рішення, яке було скасоване, не породжувало жодних правових наслідків, а отже майно вибуло з володіння позивача поза його волею і може бути витребувано від добросовісного набувача. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до т. 141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Outcome: approved