Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмірі, еквівалентному 6 258 981,72 доларів США, який на день подання позову складає 154 346 489,21 грн. В обгрунтування позову зазначав про те, що 15 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 77521000 гривень, що на день передачі грошових коштів еквівалентно 6 258 981, 72 доларів США. Факт надання позики підтверджується підписаним сторонами 15.04.2014 Актом прийому-передачі грошових коштів. Згідно п. 3 Договору відповідач зобов'язувався повернути не пізніше 15 квітня 2015 року суму грошових коштів в гривні, що буде становити еквівалент 6 258 981,72 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення грошових коштів. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором позики 15.04.2014р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно з яким останній зобов'язувався солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника. 16.04.2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки, згідно з якою порука відповідача діє до 15.04.2016р. В забезпечення виконання договору позики, 10.04.2015р. між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір про солідарну відповідальність, згідно з яким остання зобов'язувалася солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника. Також, 29 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору позики, відповідно до якої сторони домовилися, що частину грошових коштів в гривні, що на день повернення буде становити 800 000 доларів США, позичальник зобов'язувався повернути не пізніше 01.11.2015 року. Відповідні зміни були відображені також в додатковій угоді № 2 до Договору позики, укладеної 29.09.2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики щодо повернення грошових коштів не виконав. Відповідно до умов договору поруки та договору про солідарну відповідальність у випадку невиконання позичальником зобов'язання за договором поруки, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем щодо повернення суми позики, яку позивач просив стягнути з них в судовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність та письмові заперечення на позов, в яких зазначила про те, що позивач протягом шести місяців з моменту настання строку повернення позики з вимогою до неї, як до солідарного боржника, не звертався, а додаткова угода між позивачем та відповідачем [PERSON] про продовження строку повернення позики була укладена без її згоди. Вважає, солідарне зобов'язання [PERSON] за договором про солідарну відповідальність припинилося, а тому позовні вимоги до неї задоволенню не підлягають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про визнання позову (а.с. 121). Його представник в судовому засіданні заяву про визнання позову підтримав, проти солідарного стягнення заборгованості за договором позики не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечення на позов не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 15 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 77521000 гривень, що на день передачі грошових коштів еквівалентно 6 258 981, 72 доларів США. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Факт надання позики підтверджується підписаним сторонами 15.04.2014 Актом прийому-передачі грошових коштів. Згідно п. 3 Договору відповідач зобов'язувався повернути не пізніше 15 квітня 2015 року суму грошових коштів в гривні, що буде становити еквівалент 6 258 981,72 доларів США за офіційним курсом НБУ на день повернення грошових коштів. Також, 29 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору позики, відповідно до якої сторони домовилися, що частину грошових коштів в гривні, що на день повернення буде становити 800 000 доларів США, позичальник зобов'язувався повернути не пізніше 01.11.2015 року. Для забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором позики 15 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого відповідач зобов'язувався солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника. Також, 16 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Договору поруки, згідно з якою порука відповідача діє до 15 квітня 2016 року. 10 квітня 2015 року для забезпечення виконання договору позики від 15 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір про солідарну відповідальність, відповідно до якого відповідач зобов'язувалася солідарно відповідати за зобов'язаннями позичальника. Відповідні зміни були відображені також в додатковій угоді № 2 до Договору поруки, укладеної 29 вересня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вказує позивач, відповідач [PERSON] свої зобов'язання за договором позики не виконав, суму позики не повернув, що не заперечується самим відповідачем та його представником, які позовні вимоги визнали. Статтями 553, 554 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 6, ч. 1 ст. 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Таким чином, виходячи з вимог законодавства, умов договору позики, договору поруки та додаткових угод № 1 та № 2 до договору поруки, укладених між позивачем та відповідачем [PERSON], які визначені сторонами при їх укладенні, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача суму заборгованості за договором позики в розмірі 154 346 489 (сто п'ятдесят чотири мільйони триста сорок шість тисяч чотириста вісімдесят дев'ять) гривень 21 коп., що еквівалентно 6 258 981,72 доларів США за курсом НБУ на день звернення до суду. Разом з тим, позовні вимоги про солідарне стягнення заборгованості за договором позики з відповідача [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Додатковою угодою від 10 квітня 2015 року, укладеною між позивачем та відповідачем [PERSON] визначено, що солідарний обов'язок боржника припиняється у разі зміни зобов'язання за договором позики без письмової згоди боржника, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; продовження строку користування позикою без письмової згоди боржника; якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку повернення позики не пред'явить вимоги до боржника. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Також, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 17 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. З матеріалів справи убачається, що додаткова угода між позивачем та відповідачем [PERSON] про продовження строку повернення позики в строк не пізніше 01.11.2015 року була укладена без письмової згоди відповідача [PERSON], а з вимогою до відповідача, як до солідарного боржника, про виконання нею солідарного обов'язку протягом шести місяців з моменту настання строку повернення позики, позивач не звертався. Таким чином, зобов'язання [PERSON] за договором про солідарну відповідальність від 10 квітня 2015 року припинилися з підстав, визначених додатковою угодою до цього договору. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. У відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача судові витрати, що складаються з судового збору у розмірі 6 890 гривень.

Outcome: partial