Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Позивач свої вимоги мотивував тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2006 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 26.04.2006 року і до повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначає, що відповідач аліменти щомісячно не сплачує, рішення суду не виконує, життям дитини не цікавиться. Дитина у урахуванням віку перебуває в періоді посиленого росту та фізичного розвитку, у зв'язку з чим потребує періодичного придбання сезонного одягу та взуття, білизни, засобів особистої гігієни, а також витрат на мобільний зв'язок. У зв'язку з набуттям 08.07.2017 чинності Закону України про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо покращення захисту права дитини на належне утримання, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини з шести до вісімнадцяти років з 01.01.2018 року становить 1860 грн., тому з урахуванням змін до законодавства мінімальний розмір аліменти на момент подання позовної заяви на дитину від шести до вісімнадцяти років становить 930 грн. щомісяця. Просила стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2018 та до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи вимоги статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивача повідомлено про відкриття провадження у справі. Відповідача повідомлено про відкриття провадження у справі, шляхом направлення кореспонденції на зареєстроване у встановленому порядку його місце проживання, тому в порядку п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України останній вважається таким, що повідомлений належним чином. Відзивів та заперечень від відповідача у встановлений судом строк до суду не надходило. Ухвалою суду від 26.04.2018 року зустрічну позовну заяву повернуто відповідачу у зв'язку із порушенням строку для її подання. Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20.10.2006 року зі [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 26.04.2006 року і до повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшенням здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Позивач працює, син, [PERSON], [INFO], проживає з позивачем. Відповідач коштів на утримання дитини не сплачує. Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8 ст.7 Сімейного Кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зміни мінімального розміру аліментів на дитину, що не може бути менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що прямо передбачено законом. Разом з тим, позивачем не надано суду будь-яких доказів необхідності збільшення частки присуджених аліментів з 1/6 до 1/3, а тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно п.7 ч.1 ст.264, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial