Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Вказував, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 24.10.2017 року дитину було відібрано від батьків та влаштовано в центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода». Дитина була у занедбаному стані, відстає у розвитку, не доглянута, не розмовляє, відсутні навички самообслуговування згідно віку. [PERSON] вже позбавлялась батьківських прав щодо двох старших дітей згідно рішення Білоцерківського маськрайонного суду від 12.12.2010 року. Також, [PERSON], згідно інформації адміністрації комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської лікарні №4», перебуває під диспансерним наглядом лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості з 1983 року. Батько малолітнього [PERSON] не має постійного місця проживання, не забезпечує належних умов для виховання та проживання дитини. В зв'язку з тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітнього сина [PERSON], стягнути з відповідачів аліменти на утримання їх сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник 3-ї особи в судовому засіданні позов підтримала. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], представника третьої особи, покази свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідачі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копії свідоцтва про народження останнього (а.с. 6). Згідно інформації адміністрації Білоцерківського міського центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді з 30 серпня 2017 року сім'я [PERSON] у зв'язку з неналежними умовами проживання перебуває під соціальним супроводом центру. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що відповідачі по справі ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини та надав висновок виконавчого комітету та документи на підтвердження своїх позовних вимог. Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради у своєму висновку від 12.12.2017 року № 4938/1-7 вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх малолітнього сина [PERSON]. Висновок виконавчого комітету мотивовано тим, що відповідно до інформації адміністрації центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», де з 30.10.2017 року по даний час перебуває малолітній [PERSON] (згідно рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради від 24.10.2017 року), при первинному огляді було виявлено, що дитина відстає у розвитку, у нього відсутні навички, притаманні дітям такого віку, санітарно-гігієнічний стан одягу дитини був незадовільний. Батьки дитини не обізнані у питаннях розвитку та потреб дитини. Вказане підтверджується листом центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода» від 29.11.2017 року №815-Д. Згідно акту обстеження умов проживання від 05.10.2017 року встановлено, що мати з дитиною проживають в одній кімнаті, в якій стоїть сморід у зв'язку з тим, що кімната захаращена брудними та непотрібними речами. Між матір'ю і бабусею постійно виникають сварки, які відбуваються в присутності дитини. Відповідно до інформації інспектора з ювенарної превенції Білоцерківського відділу поліції від 26.10.2017 року №19897 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП за жорстоке поводження з дитиною. Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 12.12.2010 року [PERSON] позбавлена батьківських прав щодо двох старших дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] [PERSON], згідно інформації адміністрації комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської лікарні №4» від 10.10.2017 року №1648, перебуває під диспансерним наглядом лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості з 1983 року. Відповідач [PERSON], заперечуючи щодо позову, в судовому засіданні пояснила, що визнає свої помилки щодо виховання дітей. Зазначила, що в квартирі брудно та захламлено, оскільки вони збирали папір біля смітників, приносили до квартири, а потім здавали на макулатуру. На даний час вона шукає роботу, стоїть у центрі зайнятості, наводить порядок в квартирі, купує ліки для дитини. Пояснила, що батько дитини [PERSON] отримує пенсію та торгує на базарі, не зміг прийти в судове засіданні, оскільки доглядає за [PERSON], який під час знаходження в Злагоді захворів на інфекційну хворобу. Просить не позбавляти їх батьківських прав та дати шанс стати хорошими батьками для дитини. Представник 3-ї особи Яшан Н.П. в судовому засіданні зазначила, що відповідачі зараз дитину лікують, виконують рекомендації лікаря, приходять до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Злагода», дитина перебуває в них після лікарні. [PERSON] знаходиться на обліку у центрі зайнятості населення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з літа 2017 року вона працює з цією сім'єю. Жодних рекомендацій по поліпшенню умов проживання та виховання дитини не було виконано. Відповідачі зносять до квартири речі з сміттєвих баків. Дитину до садочка не влаштували. На пропозицію влаштуватись двірником [PERSON] відмовилась. Також зазначила, що в сім'ї складні стосунки з бабусею. Згідно ч. 5 та 6 ст. 19 Сімейного кодексу України (СК України), орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Стаття 3 Конвенції про права дитини закріплює, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (ст. 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодекс (СК) України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як зазначено Верховним Судом України, розглядаючи справи щодо позбавлення батьківських прав судам слід враховувати, що позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують свої батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного й об'єктивного з'ясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей. Батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки на підставах, передбачених законом, у випадках їх винної поведінки. Не може бути позбавлена батьківських прав особа, яка не виконує своїх батьківських обов'язків внаслідок душевної хвороби, тривалого відрядження, створення перешкод з боку іншого з батьків, з яким проживає дитина. З'ясувавши обставини справи, характер ставлення батьків до дитини, суд дійшов висновку, що відповідачі від виконання своїх батьківських обов'язків частково ухиляються, нехтують ними, маючи можливість виконати їх, недостатньо належно утримують дитину, не спілкуються з нею в достатній мірі, однак, з урахуванням пояснень представника третьої особи щодо позитивних змін у поведінці батьків, прагнення матері надати їй можливість виправитись та змінити ставлення до виховання дитини, суд не вбачає достатніх підстав для вжиття крайніх заходів впливу та позбавлення їх батьківських прав, та вважає за можливе надати відповідачам можливість довести свою спроможність виховувати та розвивати свою дитину в достатній мірі, необхідній для самої дитини, поклавши на службу у справах дітей як орган опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов'язків. Враховуючи наведені висновки суду та знаходження, на даний час, дитини на утриманні відповідачів, заявлені вимоги про стягнення аліментів є передчасними.

Outcome: dismissed