Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Управління Державного агентства рибного господарства у м. Києві та Київській області через представника звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року було встановлено, що 25.08.2016 року приблизно о 23 год. 50 хв. на озері «Алмазне» в Деснянському районі м. Києва [PERSON] грубо порушив правила рибальства, проводив вилов риби забороненим знаряддям лову, а саме сітко-снасним знаряддям лову «Павук». При цьому [PERSON] виловив рибу: плітка - 3 шт., окунь - 3 шт., рак - 1 шт., загальною вагою 1 кг., чим наніс рибному господарству України збитки на суму 331.50 грн., чим порушив ст. 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 3.15. Правил любительського та спортивного рибальства. Відповідача було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, суд обмежився усним зауваженням. Відповідно до розрахунку збитків, заподіяних рибному господарству України внаслідок незаконного добування або знищення цінних видів риб та інших об'єктів водного промислу, згідно з Таксами для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затвердженими постановою КМУ від 21.11.2011 року №1209, відповідач завдав державі шкоду в розмірі 331.50 грн., а тому позивач був змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. 21.02.2017 року від представника позивача до суду надійшло клопотання, відповідно до якого останній просить проводити розгляд справи за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. За таких обставин, суд вважав за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За даних обставин суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, причини своєї неявки в судове засідання не повідомив, тому визнає причини його неявки неповажними та вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі матеріалів, згідно вимог ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали позовної заяви та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП, та звільнено його від адміністративної відповідальності за вказаною статтею, обмежившись усним зауваженням. Статтею 4 ЗУ «Про тваринний світ» передбачено, що тварини, які перебувають у стані природної волі в межах території України на які поширюється дія цього Закону і які перебувають у державній власності, а також об'єкти тваринного світу, що у встановленому законом порядку набуті у комунальну або приватну власність і визнанні об'єктами загальнодержавного значення, належать до природних ресурсів загальнодержавного значення. Згідно ст. 10 ЗУ «Про тваринний світ», громадяни зобов'язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використанні і відтворення тваринного світу. Відповідно до вимог ст. 58 ЗУ «Про тваринний світ» та ст.ст. 68, 69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», особи винні у порушенні законодавства в галузі використанні і охорони тваринного світу, навколишнього природного середовища зобов'язані відшкодувати заподіяну ними шкоду у розмірах і в порядку встановленим законодавством України. Відповідно до ст. 57 ЗУ «Про тваринний світ», державний контроль у галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими державними адміністраціями, сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, центральним, органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері мисливського господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, органами виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища і мисливського господарства та полювання, іншими державними органами відповідно до закону. Статтею 47 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що одним із джерел формування місцевих фондів охорони навколишнього природного середовища є частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Згідно зі ст. 10 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження щодо визначення розміру збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками. Відповідно до такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 № 1209, незаконним виловом риби відповідач заподіяв шкоду державі на загальну суму 170 грн, що підтверджується розрахунком збитків (а.с.9). У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн. На підставі ст.ст. 10, 63 ЗУ «Про тваринний світ», ст.52 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Постанови КМУ №1209 від 21.11.2011 року «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) водних ресурсів»,

Outcome: approved