Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачка звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що виконавчий лист №759/12679/16-ц про стягненняз [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2017 року та до досягнення повноліття, виданий 07.08.2019 року. У зв`язку із тривалим розглядом справи у суді, утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Починаючи з пред`явлення виконавчого листа, у неї регулярно утримуються аліменти на користь дітей у розмірі 50% її місячного доходу. Проте, позивачка була інвалідом 2 групи і не могла працювати понаднормово та отримувати додатковий дохід, щоб погасити заборгованість. Крім того, у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, [PERSON] була надана 1 група інвалідності з 16.06.2020 року. Вона потребує постійної сторонньої допомоги та не може працювати і отримує тільки пенсію по інвалідності. Станом на 31.08.2020 року розмір боргу позивачки по ВП №59766815 відкритому у Святошинському РВДВС у м. Києві складає 58989,97 грн. Враховуючи вищевикладене, просить суд зменшити розмір аліментів та стягнути з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] в твердій грошовій валюті в розмірі 1000 грн. щомісячно. Звільнити її від сплати заборгованості в розмірі 58989,97 грн. та звільнити від сплати судового збору. 27.11.2020 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 21-23). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 28.04.2021 року справу направлено на повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із відстороненням судді Миколаєць І.Ю. від здійснення правосуддя (а.с. 30). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Шум Л.М. (а.с. 31). Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України, визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду 13.02.2021 року (а.с. 17) Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року №17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.05.2019 року основний позов [PERSON] залишено без задоволення. Зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, визначено місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] із батьком [PERSON] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2017 року та до досягнення дітьми повноліття (а.с. 4). Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця Святошинського РВДВС у м. Києві від 05.05.2020 ВП №59766815 накладено штраф на [PERSON] у розмірі 16105,99 грн.(а.с. 5-6). Судом встановлено, що згідно довідки розрахунку заборгованості від 31.08.2020 ВП№59766815 заборгованість станом на 31.03.2020 року становила 53686,66 грн. (а.с. 9). Судом встановлено, що згідно виписки з історії хвороби №4209 стаціонарного хворого [PERSON] , встановлено діагноз розсіяний склероз, рецидивуючо-ремітуюча форма, у вигляді лівосторонньої пірамідної недостатності, мозочкової атаксії, порушення функції тазових органів з центральним типом, судомний синдром (а.с. 10). Судом встановлено, що згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №432661 серії 12ААБ [PERSON] має групу інвалідності перша Б з 16.06.2020 та потребує сторонньої допомоги (а.с. 11). Судом встановлено, що згідно довідки розрахунку заборгованості від 06.04.2021 року [PERSON] заборгованість станом на 01.04.2021 по аліментах становить 65918,16 грн. (а.с. 26-27). Статтею 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Статтею 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; якщо домовленість відсутня, то кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положення ст.181 СК України відповідають вимогам, передбаченим статтями 183, 184 цього Кодексу. При цьому аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому суд задовольняє частково позовні вимоги позивачки в частині сплати аліментів у твердій грошовій валюті, але в розмірі 1000 грн. на дитину. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Так, на підтвердження своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів, позивач в позові, посилається на те, що за станом здоров`я змінився її матеріальний стан, вона не може працювати та потребує сторонньої допомоги. Відповідно до ч.2 ст.197 Сімейного кодексу України визначає, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Однією з причин, по якій позивачка, покликаючись на ст. 197 СК України, просить звільнити її від сплати заборгованості за аліментами є те, що у неї виявлено тяжку хворобу та вона потребує сторонньої допомоги, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial