Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У лютому 2020 року, на підставі ухвали Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 20.01.2020 року до Деражнянського районного суду Хмельницької області надійшла справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову позивачка посилається на те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини, не сплачує аліменти та не виконує батьківських обов`язків. Ухвалою судді від 03.04.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягаючи на позбавленні відповідача батьківських прав відносно [PERSON] , вказуючи, що це відповідатиме інтересам дитини та посилаючись на висновок органу опіки та піклування, згідно з яким визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в позові. Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача в судовому засіданні підтвердили факти вказані у позовній заяві, при вирішенні питання покладаються на думку суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Так, статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно із свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] є батьком дитини. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] проживає разом із матір`ю в [ADDRESS] та повністю знаходиться на її утриманні, тоді як батько дитини участі у її вихованні не приймає, не відвідує її та не зустрічається і не спілкується із нею. Наведені обставини, зокрема, встановлені із пояснень сторін в судовому засіданні, а також із наявних у справі письмових доказів. Крім того, згідно рішення Шибенської сільської ради Теофіпольського району від 16.07.2019 року № 15, виконавчий комітет Шибенської сільської ради, як орган опіки і піклування, вважає за можливе позбавити батьківських прав [PERSON] відносино дитини - [PERSON] , [INFO] . Наведені стороною позивача в обґрунтування позову обставини також підтверджуються висновком органу опіки та піклування Теофіпольської районної державної адміністрації Хмельницької області від 16.01.2020 року, яким, підтверджується, що батько дитини відповідач [PERSON] не проживає із донькою від самого її народження, не цікавиться її здоров`ям та не допомагає фінансово, на контакт з дитиною не йде, тому орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Так, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків суд вважає свідомим та умисним, а тому вважає, що позбавлення його батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved