Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] та просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дитини, [PERSON] , [INFO] в розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з 1 березня 2020 року і до повноліття дитини. [PERSON] позов мотивує тим, що у неї та відповідача є дитина, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із нею. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Необхідний рівень позивачка не може забезпечити, однак не зважаючи на це намагається створити належні умови для виховання, що потребує витрат, які включають годування, одяг, навчання у школі та інше. У свою чергу [PERSON] не доклав жодних зусиль для надання будь-якої матеріальної допомоги дитині. Відповідач є здоровим та працездатним, має сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн на місяць, оскільки він офіційно не працевлаштований, працює за кордоном, що унеможливлює отримати документи про стан його доходів. Відповідач має достатній рівень доходу для прийняття участі у вихованні дитини шляхом сплати аліментів у твердій грошовій сумі. [PERSON] надіслав до суду відзив на позов. Позов визнає частково. Просить стягнути з нього аліменти у розмірі 1500 грн. Вважає, що його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Відповідач зазначає, що не працевлаштований, постійної заробітної плати не має, працює за наймом, сталого доходу не має. Минулого року виїхав на роботу до Польщі, щомісячно несе витрати на оплату житлово-комунальних послуг, придбання продуктів харчування, сезонного одягу, засобів гігієни, що має бути враховано при розгляді справи про стягнення аліментів. Тепер не має у власності будь-якого нерухомого майна, цінностей та банківських вкладів. У відповіді на відзив [PERSON] заперечує доводи відповідача у відзиві на позов. Вказує, що згідно з постановою Ради Міністрів Польщі від 10 вересня 2019 року, з 1 січня 2020 року мінімальна заробітна плата встановлюється на рівні 2600 злотих, що за офіційним курсом НБУ становить 18902 грн на місяць. Доказів, що підтверджують роботу на умовах неповного робочого часу відповідачем не надано. Заявлена вимога про стягнення аліментів становить суму, що не перевищує 25 процентів від мінімальної заробітної плати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, повідомлявся про місце та час розгляду справи згідно з положеннями ст. 128 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (чч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями чч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до чч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом чч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Судом установлено, що у сторін є дитина, [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів у цій справі, суд виходить з презумпції фізичного здоров`я, як дитини, так і її батька, оскільки інших відомостей про це сторони не надали. Відповідач 1983 року народження, тобто працездатного віку. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Відомості про майновий стан відповідача у справі відсутні. Сторони також не надали відомості про наявність у відповідача зобов`язань перед іншими особами: утриманцями або кредиторами, які суттєво впливають на його здатність утримувати дитину. Відповідач надіслав до суду відзив із частковим визнанням позову у частині розміру аліментів. [PERSON] у відзиві на позов зазначає, що з минулого, тобто з 2019 року працює у Польщі. Про це також у позові зазначала позивачка. Будь-яких даних щодо свого доходу у Польщі відповідач до суду не надав. Оскільки [PERSON] працює в іншій країні, а саме у Польщі, будь-яких даних щодо свого доходу суду не надав, ця країна є членом Європейського Союзу, а тому зважаючи на загальновідомі дані щодо розміру заробітних плат у країнах цього об`єднання, суд вважає визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 2700 грн. На переконання суду цей розмір аліментів є справедливим, розумним, необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також відповідає фактичним обставинам встановленим у цій справі. Позивачкою не надано суду достатньо фактичних даних, що свідчать про можливість відповідачем сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред`явлено до суду поштовим зв`язком 13 лютого 2020 року. У змісті позову позивачка просить розпочати стягнення аліментів з 1 березня 2020 року. Зважаючи на принцип диспозитивності цивільного судочинства, а саме те, що суд розглядає справи не інакше як в межах заявлених вимог, відповідно стягнення аліментів у цій справі має бути розпочато саме з 1 березня 2020 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», установлений у 2020 році розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 1 січня - 2102 грн. Отже, оскільки вимоги майнового характеру позивачки у цій справі задоволено частково, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 756,72 грн, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. На підставі викладеного,

Outcome: partial