Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський [PERSON]» (далі ПАТ «ВіЕйБі Банк») [PERSON] звернулася до суду 21 січня 2016 року з позовом, вказавши, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 15 лютого 2007 року було укладено кредитний договір № 3/в, за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 45\~000,00 доларів США. Цільове призначення кредиту проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири зі сплатою 13,5% річних, повернення кредиту здійснюється згідно встановленого графіку з кінцевим терміном 14 лютого 2027 року. Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, однак відповідач порушив свої договірні зобовязання, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до довідки щодо стану заборгованості станом на 11.01.2016 року становить 2\~315\~396,76 грн., з яких: -заборгованість за кредитом у розмірі 44628,07 доларів США; -відсотки за користування кредитом у розмірі 50342,60 доларів США, що по курсу НБУ 24,000667 станом на 04.01.2016 р. становить 2\~279\~359,43 грн. -плата за пропуск платежів у розмірі 36037,33 грн. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3/в від 15.02.2007 р. у розмірі 2\~315 396 грн. 76 коп. В судове засідання представник позивача не зявився, надали заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримують, просять задовольнити позов у повному обсязі, розглянути справу у відсутність представника позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, причину неявки до суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 15 лютого 2007 року було укладено кредитний договір № 3/в за умовами якого банк надав позичальнику [PERSON] кредит у сумі 45 000,00 доларів США. Цільове призначення кредиту проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири зі сплатою 13,5% річних, повернення кредиту здійснюється згідно встановленого графіку з кінцевим терміном 14 лютого 2027 року (л.с. 6-11 копія договору). Кредитні кошти було надано на умовах визначених п. 2.1 кредитного договору. Згідно п. 2.3. кредитного договору, позичальник зобовязався повертати кредит та вносити черговий мінімальний платіж щомісячно до дати встановленої у графіку у сумах, визначених цим же графіком. Відповідно до п. 3.2.3 кредитного договору, банк має право вимагати дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування ним та інших платежів за цим договором у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобовязань за договором. Позивач виконав свої зобовязання в повному обсязі, однак відповідач порушив свої договірні зобовязання, загальна сума заборгованості відповідача відповідно до довідки щодо стану заборгованості станом на 11.01.2016 року становить 2 315 396,76 грн., з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі 44 628,07 доларів США; - відсотки за користування кредитом у розмірі 50 342,60 доларів США, що по курсу НБУ 24,000667 станом на 04.01.2016 р. становить 2 279 359,43 грн. - плата за пропуск платежів у розмірі 36 037,33 грн. (л.с. 3-5 розрахунок). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець ) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ визначено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК України і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі, та вважає можливим стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором № 3/в від 15.02.2007 р. на користь позивача, оскільки він не належним чином виконує свої обовязки, покладенні на нього договором. На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ [PERSON]», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 р. розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» (л.с. 7). Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюється відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону, Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ними судовий збір у розмірі 6\~890,00 грн. (л.с.6), відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved