Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області знаходиться на розгляді цивільна справа № 607/18466/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини; визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що він є спадкоємцем за законом після смерті батька [PERSON] , котрий помер у віці 66 років [INFO] , і після смерті відкрилася спадщина, проте лише в 2019 році позивачу стало відомо про смерть батька. З огляду на наведене позивач вважає, що встановлений законом строк на прийняття спадщини, був пропущений ним з поважних причин, а відтак за рішенням суду підлягає до визначення додатковий строк на прийняття спадщини. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просять задовольнити. Відповідач забезпечив явку в засідання свого повноважного представника, котрий подав заяву по суті відзив на позов, змістом якого вимогу заперечив за безпідставністю, в задоволенні позову просить відмовити. Заслухавши пояснення та дослідивши докази, Судом встановлені наступні обставини. Отже,\~в провадженні\~Тернопільського міськрайонного\~суду Тернопільської\~області знаходиться\~на розгляді\~цивільна справа\~№ 607/18466/19\~за позовом\~ [PERSON] до\~ [PERSON] про встановлення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 30.07.2018 року, виданого [PERSON] у спадковій справі 257/2018, в частині засвідчення права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Встановлено, що спірне майно, а саме квартира за адресою; [ADDRESS] (загальна площа - 74,8 кв.м, житлова площа -45,4 кв.м) згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» перейшла у спільну сумісну власність відповідачу, спадкодавцю - [PERSON] та бабусі сторін справи - [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим Міським БТІ від 13.11.1997р., запис у реєстрову книгу за № 25355. [INFO] бабуся сторін померла, а батько [PERSON] та [PERSON] , як єдиний спадкоємець, прийняв спадщину, в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, однак, Свідоцтва про прийняття спадщини за законом не виготовив. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується первинним Свідоцтвом про смерть . Станом на дату смерті батька відповідача, із ним проживала та була зареєстрована за спірним майном (спадковим майном) лише відповідачка [PERSON] , а отже, прийняття спадщини відбувається в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України. З метою належного оформлення спадщини, остання звернулася із відповідною заявою до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори. За фактом її звернення було відкрито спадкову справу, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 17.04.2018 року, індексний номер Витягу: 51602003. По закінченню визначеного законодавством шестимісячного строку відповідачка, 30.07.2018 року, отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, яким посвідчено її право на спадкування 2/3 часток на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується також Витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 30.07.2018 року, індексний номер витягу: 52786748. Згідно з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.07.2018 року, індексний номер витягу: 132591437 за [PERSON] зареєстровано право власності на 2/3 частки на спірну квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1610301661101, номер запису про право власності: 27263232. Після виготовлення всіх необхідних документів, остання почала обживати квартиру, що перебуває у власності [PERSON] , в тому числі, виготовила Технічний паспорт, інвентарна справа № 36257. Натомість позивач зазначає, що він, [PERSON] , є сином, тобто спадкоємцем першої черги після спадкодавця - [PERSON] , котрий помер у віці 66 років [INFO] , про що видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Дійсно, після смерті останнього відкрилась спадщина на майно - 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Дані частки в квартирі належали покійному згідно свідоцтва про права власності на житло, виданого і зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 13 листопада 1997 року за № реєстрової книги № 25355, з яких 1/3 отримана в порядку приватизації державного житлового фонду в порядку визначеному Законом України № 2482-ХІІ, інша 1/3 частина згідно вказаного свідоцтва належала [PERSON] та після її смерті була успадкована, прийнята у спадщину але не оформлена [PERSON] . Позивач зазначає, що як йому стало відомо лише у червні 2019 року, спадщину після смерті батька прийняла відповідачка [PERSON] шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Першої тернопільської державної нотаріальної контори. 30 липня 2018 року державний нотаріус Рудницький А.Я. видав на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в реєстрі за № 5-942 (спадкова справа №257/2018). Позивач не мав зареєстрованого місця проживання у квартирі [ADDRESS] , тобто не має доказів постійного проживання у даному помешканні на день смерті спадкодавця. Таким чином строк на прийняття спадщини пропущений. Вважає, що встановлений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини, пропущений з поважних причин. За твердженням [PERSON] , про смерть батька він не знав і ніхто із оточення покійного не повідомив позивача про факт смерті. Зазначає, що з батьком вони спілкувались рідко, зрідка (раз на декілька місяців) позивач заїжджав до нього по місцю проживання в квартиру [ADDRESS] . Протягом останнього часу перед смертю [PERSON] не мав його номеру телефону; впродовж 2018 року декілька разів заїжджав на вказану квартиру, але нікого не заставав вдома. Після одного із візитів, коли вчергове виявив, що квартира зачинена, то вирішив дочекатись батька, однак його не було вдома цілий день до пізнього вечора, і лише у кінці травня 2019 року, дізнався, що [PERSON] помер, що в грудні 2017 року. Означені обставини позивач підтвердив показами, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON] . Натомість в\~позові позивачка\~зазначила Суду,\~що була не лише зареєстрована у квартирі разом із батьком, але і здійснювала догляд за ним, фінансово підтримувала, турбувалася та опікувалася ним, тоді як Позивач свідомо ухилявся від виконання своїх обов`язків, як сина, та уникав будь - якого спілкування із спадкодавцем. Так Позивач не здійснював жодних спроб поцікавитися станом батька, в тому числі, через телефоні дзвінки (телефон відповідачки та телефон батька не змінювалися), через спілкування із сусідами тощо, а його твердження щодо невдалих періодичних візитів не відповідають дійсності, оскільки з травня 2015 року по день смерті з батько перебувала доглядальниця, послуги якої оплачувала особисто відповідачка. Означені обставини відповідач підтвердила показами, допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи спір Суд зазначає таке. Згідно з\~ч.1 та 2\~ст.\~1220\~Цивільного кодексу\~України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-1215цс16 правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, Суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Подібного правового висновку дійшов ВС у справі № 565/1145/17, в рішенні від 26.06.2019 року. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні Вказана позиція узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 у справі № 6-85цсі2, № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року, на які посилається, зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду (справа\~№ 710/65/17, провадження № 61-25797св18), Верховний Суд у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду (справа\~№ 198/476/16-й, провадження № 61-1750св18), Верховний Суду складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 662/1724/18, провадження № 61-9300св19). З огляду на наведене Суд не вбачає підстав до задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину від 30.07.2018 року, виданого [PERSON] у спадковій справі 257/2018 .

Outcome: dismissed