Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

У лютому 2018 року представник позивача звернулася до суду зі вказаним позовом, зазначивши, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.03.1995 року до 17.01.2013 року. На підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.02.2016 року та рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27.11.2017 року за [PERSON] визнано право власності на 57/100 частини квартири [ADDRESS], а третій особі - [PERSON] належить 43/100 частини вказаної квартири. На теперішній час в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], її син - [PERSON] та відповідач, який протягом тривалого часу в ній не проживає та 12.11.2013 року уклав шлюб з [PERSON]. Відповідач постійно мешкає у [ADDRESS]. Оскільки більше чотирьох років [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, квартирою не цікавиться, не несе жодних витрат по утриманню квартири і сплаті комунальних послуг, позивач [PERSON] змушена сплачувати комунальні послуги за відповідача, просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. В судове засідання представник позивача не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином та своєчасно, шляхом направлення судових повісток за адресою його реєстрації та проживання, клопотань від нього про відкладення розгляду справи не надходило. Треті особи в судове засідання не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, надали суду заяви, в яких просили розглядати справу у їх відсутність. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на заочний розгляд справи. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що право власності на 57/100 частини квартири № [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та 43/100 частини за [PERSON].(а.с. 5-6) Відповідач по справі зареєстрований у спірній квартирі з 03.05.2007 року, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 15.12.2017 року. (а.с. 7) Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 18» № 2798 від 14.12.2017 року, надання медичних послуг [PERSON] за період з листопада 2016 року не зафіксовано та медична карта останнього в розпорядженні клініки відсутня. (а.с. 8) Крім того, заяв та повідомлень з приводу порушень житлових прав [PERSON] за адресою: [ADDRESS], до Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області в період з 01.11.2016 не надходило. (а.с. 9) Також судом досліджено заяву [PERSON], посвідчену приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Кішкіною О.О. зареєстровану в реєстрі за № 1292, якою вона підтвердила, що протягом останніх чотирьох років, жодного разу не бачила, щоб [PERSON] приходив до квартири [ADDRESS] та жодного дня не проживав в ній. (а.с. 45) Аналогічну заяву було складено і від імені [PERSON], яка також підтвердила, що після повернення [PERSON] до України, ніколи не бачила його у спірній квартирі. (а.с 46) В матеріалах справи міститься заява [PERSON] на ім'я начальника Орджонікідзевського ВДВС м. Харків ГТУЮ в Харківській області від 11.10.2016 року в якій він зазначає, що за адресою: [ADDRESS], він не проживає та просить поштову кореспонденцію направляти за адресою свого постійного місцяпроживання у м. Київ. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребувані судом у передбаченому ЦПК України випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Частина 2 ст.405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст. 391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У своїх позовних вимогах [PERSON] вказує на те, що відповідач більше чотирьох років у квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, будь-яких домовленостей між нею та відповідачем з приводу його проживання в квартирі не було і не могло бути, у зв'язку з чим просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік суду не надано. Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджає відповідачу у користуванні спірною квартирою в матеріалах справи також відсутні. За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої ними суми судового збору при зверненні до суду.

Outcome: approved