Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У позовній заяві вказано, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який помер 22.06.2016 року. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді ? частки земельної ділянки загальною площею 2,81 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, також ? частки земельної ділянки, загальною площею 1,66 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які [PERSON] згідно заповіту, складеного 17 серпня 2007 року та посвідченого секретарем Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області заповів позивачці та [PERSON] в рівних долях. Вказане спадкове майно належало померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.2008 року. [PERSON] 28 лютого 2008 року помер, тому позивачка є єдиним спадкоємцем. 22 червня 2016 року помер [PERSON]. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видано 07.05.2008 року державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори [PERSON] і зареєстроване у книзі реєстрації за № 917 від 07.05.2008 року вбачається, що [PERSON] після смерті дружини [PERSON], яка померла 15.01.2004 року, прийняв спадщину, яка складається із земельної ділянки, загальною площею 2,81 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області та земельної ділянки, загальною площею 1,66 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області. Цільовим призначенням вказаних земельних ділянок є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається зі змісту заповіту, складеного при житті [PERSON] і посвідченого 17.08.2007 року секретарем Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області [PERSON] за реєстровим № 242, [PERSON] зробив таке заповітне розпорядження, а саме: все належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося та взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті та на що він за законом буде мати право, заповідав [PERSON], який народився 04 травня 1958 року та [PERSON], яка народилася 18 вересня 1952 року в рівних долях, про що свідчить зміст вказаного заповіту. На теперішній час заповіт, складений 17.08.2007 року [PERSON], не скасований і є чинним. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 22.06.2017 року по справі № 311/1492/17 позивачці [PERSON] було продовжено строк на прийняття спадщини. Відповідно до витягу зі звіту про експертну оцінку земельної ділянки вартість земельної ділянки загальною площею 2, 81 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області становить 106\~780 гривень, вартість ? частки 53\~390 гривень; земельної ділянки, загальною площею 1,66 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області становить 63\~080 гривень, вартість ? частки 31540 гривень. Тому, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 22 червня 2016 року, на ? частки земельної ділянки, загальною площею 2,81 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва та ? частки земельної ділянки, загальною площею 1,66 га, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, за цільовим призначенням ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачка у судове засідання не зявилась. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. На позові наполягає та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі та вирішити позов на розсуд суду. Представник третьої особи Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області у судове засідання не зявився, але до суду надійшла заява з проханням справу розглянути без її участі. Проти позовних вимог не заперечують. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги заяви сторін, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню виходячи з наступного: 18 вересня 1952 року народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 343449, виданого повторно 05 жовтня 2017 року Василівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Матір»ю записано [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-НО № 474090 позивачка 17.08.1974 року зареєструвала шлюб з [PERSON] (актовий запис № 345) та узяла прізвище чоловіка (а.с. 13). Яв вбачається з копії свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ГЮ № 334618, виданого 26 грудня 1978 р. Демирівською селищною Радою Млинівського р-ну Ровенської обл., 26.12.1978 р. було укладено шлюб між [PERSON] і [PERSON] (яка є матір»ю позивачки). Після укладення шлюбу присвоєно прізвище «Леонтюк» (а.с. 14). Земельна ділянка площею 2,81 га дійсно належала матері позивачки - [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗП № 052733, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2124, виданого 08.10.2002 р. на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації Ради народних депутатів від 26 червня 2002 року № 359. Земельна ділянка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 16). [PERSON] померла 15 січня 2004 р., що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 269845, виданого 19 січня 2004 року [PERSON] сільською радою Василівського р-ну Запорізької обл. (а.с. 10). Земельна ділянка площею 1,66 га дійсно належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗП № 023062, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2592, виданого 23.07.2004 р. на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації Ради народних депутатів від 05 травня 2003 року № 283. Земельна ділянка розташована на території [PERSON] сільської ради Василівського району. Цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 15). Згідно з заповітом, посвідченим 17.08.2007 року секретарем Приморської сільської ради [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі за № 242 [PERSON] заповідав все належне йому майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день його смерті, і на що він за законом матиме право, [PERSON] (а.с. 21). Вказаний заповіт не змінювався та не скасовувався. Особи, які б мали право на обов'язкову частку - відсутні. Як видно з копії свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 098457, виданого 03 березня 2008 року [PERSON] сільською радою Василівського району Запорізької області (актовий запис № 14), 28 лютого 2008 року в селі [PERSON] у віці 49 років помер [PERSON] (а.с. 9). Згідно довідки, виданої [PERSON] сільською радою Василівського району Запорізької області № 74 від 03.05.2017 р., [PERSON], який помер 28 лютого 2008 року проживав з 2007 року по день смерті за адресою: с. Приморське, вул. Степна, буд. 11, Василівського району Запорізької області. Разом з ним за вищевказаною адресою ніхто не був зареєстрований і не зареєстрований по теперішній час (а.с. 20). Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області та зареєстрованого у реєстрі за № 1059, спадкоємцем ? частки майна гр. [PERSON], яка померла 15 січня 2004 року є її чоловік гр. [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [INFO]. Спадщина складається із земельної ділянки площею 2,81 Га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, та із земельної ділянки площею 1,66 Га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 7). Як зазначено у копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 травня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області та зареєстрованого у реєстрі за № 1062, спадкоємцем ? частки майна гр. [PERSON], яка померла 15 січня 2004 року є її дочка гр. [PERSON], [INFO], яка проживає за адресою: [INFO]. Спадщина складається із земельної ділянки площею 2,81 Га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, та із земельної ділянки площею 1,66 Га, яка знаходиться на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 8). 22.06.2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 358360, виданого 23 червня 2016 року виконавчим комітетом Орлянської сільської ради Василівського району Запорізької області (а.с. 11). Згідно довідки, виданої Орлянською сільською радою Василівського району Запорізької області № 2686 від 04 вересня 2017 року, померлий 22 червня 2016 року гр. [PERSON] постійно був прописаний і мешкав за адресою: с. Орлянське, вул. Леніна, 148 Василівського району Запорізької області з 2015 року по день своєї смерті. Зареєстрованих і проживаючих на день смерті та на протязі 6-ти місяців після його смерті за вищевказаною адресою не було (а.с. 22). 22 червня 2017 року Василівським районним судом було винесено рішення по цивільній справі № 2/311/722/2017 за позовом [PERSON] до [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, третя особа Василівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом, яким позов задоволено; продовжено [PERSON] строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], який помер 22 червня 2016 року; визначено [PERSON] додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом тривалістю шість місяців, починаючи з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 23-24). Як вбачається з довідки, виданої [PERSON] сільською радою Василівського району Запорізької області № 3320 від 17.10.2017 р., [PERSON] особисто користується земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: ? частина від земельної ділянки площею 1,66 га багаторічні насадження та ? частина від земельної ділянки площею 2, 81 га рілля відповідно до цільового призначення (а.с. 19). Оціночна вартість земельної ділянки площею 1,66 га з урахуванням цивільно-правових та соціально-економічних факторів і умов, що склалися на дату оцінки, а також області застосування результатів оцінки станом на 2017 рік складає 63 080 грн., що підтверджується копією витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 25-27). Оціночна вартість земельної ділянки площею 2,81 га з урахуванням цивільно-правових та соціально-економічних факторів і умов, що склалися на дату оцінки, а також області застосування результатів оцінки станом на 2017 рік складає 106 780 грн., що підтверджується копією витягу із звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 28-30). За вимогами\~ст. 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2\~ст. 1299 ЦК України). З матеріалів фотокопії спадкової справи № 122/2017 після смерті 22 червня 2016 року [PERSON], вбачається, що позивачка [PERSON] 28 листопада 2017 року після смерті [PERSON] подала у Дніпрорудненську державну нотаріальну контору Запорізької області заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, до складу якої входить: дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення, яке вона прийняла за заповітом, посвідченим [PERSON] сільською радою Василівського району Запорізької області 17 серпня 2007 року за р. № 242 (а.с. 48). 12 грудня 2017 року постановою державного нотаріуса [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії щодо спадщини, яка складається із земельних ділянок, розміром 2,81 га, 1,66 га, які знаходяться на території [PERSON] сільської ради Василівського району Запорізької області, оскільки, спадкоємцем не надано державні акти на право власності на земельні ділянки та витяги з державного земельного кадастру про земельні ділянки та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 36-37). Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Так, відповідно до ст. 126 ЗК України (в редакції станом на 05.03.2009 р.) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч. 2 цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Гр. [PERSON] за життя не отримав державні акти на право власності на земельні ділянки, після оформлення спадщини та видачі йому свідоцтв про право на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої Законом, за умов, якщо така реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень, який набрав чинності 01 січня 2013 року. Як вбачається зі ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав власності проводиться на підставі заяви власника майна, іншого права набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ним особи. Спадкоємцем [PERSON] державні акти на право власності на земельні ділянки та витяги з [PERSON] з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, не надані. Як розяснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проти були втрачені власником і не можуть бути відновлені у передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Мінюсту України № 7/5 від 07 лютого 2002 року\~визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності. Враховуючи, що позивачка не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, питання визначення належності цього майна має вирішуватись в судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, враховуючи, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки про визнання за нею права власності у порядку спадкування вказаних земельних ділянок обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved