Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

у лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визначити додатковий строк для подання нею до нотаріальних органів заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] , терміном в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено про те, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входить банківський вклад у розмірі 150 000 грн. 28 грудня 2013 року [PERSON] складено заповіт, за змістом якого все належне [PERSON] майно остання заповіла доньці [PERSON] . Позивач зазначає, що є єдиною спадкоємицею за заповітом, батько позивача [PERSON] - відповідач у справі - має право на обов`язкову частку у спадщині на підставі ст. 1241 ЦК України. Позивач вказує, що не проживала зі спадкодавцем, про існування заповіту позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку, встановленого законом для подання заяви про прийняття спадщини, від батька [PERSON] у січні 2020 року. Вважає, що причини, у зв`язку із якими пропущено строк подання заяви про прийняття спадщини, є поважними, оскільки не була обізнана про існування заповіту, а нотаріус після заведення спадкової справи не вчинила жодних дій стосовно розшуку і повідомлення позивача про відкриття спадщини. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 3 березня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. У визначений судом строк, відповідачем [PERSON] подано відзив на позов, в якому останній зазначив про визнання всіх обставин, заявлених позивачем позовних вимог, у зв`язку із чим просив позов задовольнити. Від третьої особи [PERSON] надійшли до суду письмові пояснення, в яких останній заперечував проти задоволення позовних вимог, вказавши, що причини, у зв`язку із якими позивачем не подано заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у встановлений законом строк не є поважними, не пов`язані з об`єктивними та істотними для позивача труднощами у вчиненні такої дії. Просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Третя особа [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про смерть, виданого повторно 17 травня 2019 року Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді банківського вкладу у розмірі 150 000 грн., що знаходиться на банківському рахунку, відкритому у АТ «Таскомбанк». Наведена обставина стверджується копією листа АТ «Таскомбанк» від 20.01.2020 року № 222/47-БТ. Спадкоємцями першої черги за законом спадкодавця [PERSON] є її чоловік - [PERSON] , факт перебування у зареєстрованому шлюбі стверджується копією свідоцтва про одруження, виданого 10.05.1964 року Палацом одруження; та діти: [PERSON] , ступінь родинних зв`язків стверджується даним свідоцтва про народження, виданого 02.09.1975 року Відділом РАЦС Московського району м. Києва, та [PERSON] , ступінь родинних зв`язків стверджується даним свідоцтва про народження, виданого 12.03.1965 року Відділом РАЦС Московського району м. Києва. За життя [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , також за вказаною адресою проживає та зареєстрований чоловік померлої - відповідач [PERSON] , що стверджується даними витягу з реєстру територіальних громад м. Києва. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 28.12.2013 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, відповідно до змісту якого все своє майно, де б воно не було та з чого не складалося і, взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті, і на що за законом буде мати право, заповіла доньці [PERSON] , [INFO] . 27 червня 2019 року за заявою сина померлої [PERSON] - [PERSON] . Другою київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 64385506 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] 14 січня 2020 року до Другої київської державної нотаріальної контори звернувся відповідач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. 18 лютого 2020 року до Другої київської державної нотаріальної контори звернулась позивач [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Шокун Є.М. від 18 лютого 2020 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері [PERSON] у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини. Звертаючись до суду з позовом, позивач [PERSON] зазначає, що нею з поважних причин пропущено строк прийняття спадщини після смерті матері за заповітом, посвідченим 28.12.2013 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори, оскільки про його існування позивач дізналась лише у січні 2020 року від батька [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (стаття 1270 ЦК України). Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, не знайшли свого ствердження належними та допустимими доказами в ході розгляду справи, відтак не можуть бути прийняті судом як об`єктивні та непереборні труднощі, з існуванням яких закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Суд також звертає увагу і на ту обставину, що позивач, як спадкоємець першої черги, у відведений законом строк не зверталась до нотаріальної контори і з заявою про прийняття спадщини за законом, хоча у судовому засіданні встановлено, що остання тісно спілкувалась з померлою, допомагала їй, була обізнана про факт її смерті, була присутня на похованні, та доказів наявності будь-яких перешкод у позивача для звернення до нотаріальної контори із вказаною заявою, матеріали справи не містять. Тобто, навіть якщо позивач і не була обізнана із фактом існуванням заповіту, у будь-якому випадку остання не здійснила жодних дій, направлених на реалізацію свого права на прийняття спадщини за законом після смерті матері, як спадкоємець першої черги, у визначеному законом порядку. Враховуючи викладене, суд надходить до висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] у повному обсязі.

Outcome: dismissed