Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить поділити квартиру, що знаходиться за адресою: м. Червоноград, пр. Шевченка, 17/20 Львівської області в натурі між співвласниками та виділити їй у власність 1/3 частину вказаної квартири. На обґрунтування позову послалась на те, що вона є співвласником 1/3 частини зазначеної квартири. Іншими її співвласниками є [PERSON] та [PERSON], яким належить по 1/3 частки. 20.06.2011 року позивач разом зі своєю матір'ю та племінницею приватизували дану квартиру. Між сторонами виникають суперечки щодо порядку користування та володіння квартирою. Зазначає, що загальна житлова площа вищевказаної трикімнатної квартири складає 57,4 кв м. Відповідач користується частинами квартири, що значно перевищують її частку. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що не проживає у спірній квартирі, відповідач користується її часткою. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач та третя особа у судовому засіданні позов не визнали, відповідач вважає спірну квартиру неподільною. Просять відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у позові з огляду на таке. Судом установлено, що спірна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності позивача, відповідача та третьої особи, яким належать по 1/3 її частки, що підтверджується наявними у матеріалах справи копією свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 04.05.2011 року Бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» (а.с. 5), та копією Витягу про державну реєстрацію прав КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 20.06.2011 року (а.с. 6). Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно з ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», який містить роз'яснення подібних питань, зазначено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У ст. 152 ЖК України зазначено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не подано суду жодного доказу (зокрема, висновку експерта, дозволу виконавчого комітету), які би свідчили про можливість виділення їй та іншим учасникам спільної часткової власності відокремлених частин спірної квартири з самостійним виходом, чим не доведено можливість поділу квартири з виділенням їй у власність 1/3 частки квартири, як цього вимагають приписи ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 183 ЦК України. Клопотання, що міститься у позовній заяві, про призначення будівельно-технічної експертизи для визначення можливих варіантів поділу квартири судом розглянуто не було у зв'язку з непідтриманням цього клопотання позивачем у судовому засіданні. За таких обставин позовні вимоги у задоволенню не підлягають. Питання компенсації вартості належної позивачеві частки у спірній квартирі чи встановлення порядку користування квартирою судом не розглядалися, оскільки такі вимоги позивачем не заявлені.

Outcome: dismissed