Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У лютому 2017 року на адресу суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що є власником квартири № 63, розташованої в будинку № 21 по вулиці Н.-Курганська в м. Донецьку Донецької області, яка належить їй на підставі договору дарування від 10 квітня 1996 року. За вказаною адресою зареєстрована колишня дружина її сина [PERSON] Відповідачка починаючи з вересня 2013 року і до теперішнього часу за місцем своєї реєстрації не проживає, відомостей щодо її фактичного місцезнаходження немає. На підставі ч.2 ст.405 ЦК України позивачка просить визнання відповідачки такою, що втратила право користування житлом у зв'язку з відсутністю її в місті постійного проживання понад один рік без поважних причин. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, не заперечували проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду повідомлена через оголошення, розміщене на офіційному веб-сайті Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності. Згідно ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власницею квартири № 63 розташованої в будинку № 21 по вулиці Н.-Курганська в м. Донецьку Донецької області, яка належить їй на підставі договору дарування, укладеного 10 квітня 1996 року між нею та [PERSON], посвідченого 10 квітня 1996 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 979 (а.с.5). Відповідачка зареєстрована в квартирі № 63 розташованої в будинку № 21 по вулиці Н.-Курганська в м. Донецьку Донецької області з 17 серпня 2012 року. (а.с.8-9). Конституція України у статті 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи, на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням; про виселення, про визнання особи безвісно відсутньої або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку, інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Згідно абзацу 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207, \~ зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт відсутності відповідачки в місці її постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом № 14 Адміністрації Будьонівського району м. Донецька мікрорайон Майський від 27 лютого 2017 року, згідно якого за адресою: м. Донецьк Донецької області, вулиця Н.-Курганська[ADDRESS], [PERSON] зареєстрована, але не проживає з 1 вересня 2013 року по теперішній час, показаннями свідків [PERSON], [PERSON] За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачкою, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України у звязку із задоволенням позову, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору підлягають присудженню з відповідача на його користь. Відповідно до ст.47 Конституції України, ст.405 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», абз. 2 п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 року № 207,

Outcome: approved