overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 02.10.1982 р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис 1429. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З вини відповідача їхня сімя розпалась і існує лише формально, оскільки, на думку відповідачки, позивач занадто багато часу приділяє роботі та друзям. З цього приводу відповідач систематично влаштовує скандали, в результаті чого позивач втратив до відповідача почуття поваги та любові. Вже понад два роки між сторонами припинені подружні стосунки, не ведеться спільне господарство. Примирення між сторонами не можливе. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечила. Додатково пояснила, що всі конфлікти між сторонами виникають з вини позивача, оскільки він зловживає спиртними напоями. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 02.10.1982 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, актовий запис 1429, що стверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ГЮ № 068865, виданим повторно 21 жовтня 2003 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони протягом останніх двох років не підтримують подружніх стосунків та не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 02 листопада 2010 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС м. Стаханов, актовий запис про шлюб № 557, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 02.11.2010р. Від шлюбу дітей не мають. Під час перебування в шлюбі відповідач не проявляв до неї належної уваги, у них різні характери та погляди на життя, між ними часто виникають сварки та непорозуміння. У них зникли почуття взаємної любові, поваги один до одного. На даний час вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач залишився проживати на окупованій території, вона переїхала жити до міста Рівне. Майно, нажите за спільний час проживання, вона залишає відповідачу. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити за нею дошлюбне прізвище - [PERSON]. Письмових заперечень від відповідача на позовну заяву до суду не надійшло. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Судом була винесена ухвала про судове доручення від 05.03.2014р. та направлена до Сєвєродонецького міського суду Луганської області судове доручення щодо збирання доказів. Однак, ухвалою Сєвєродонецьким міським судом № 428/2820/15-ц від 03.03.2015р. доручення повернуто без виконання оскільки виклик шляхом поштового повідомлення неможливий. Заслухавши позивача в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 02 листопада 2010 року, зареєстрованому у відділі РАЦС м. Стаханов, актовий № 557, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 02.11.2010р. Від шлюбу сторони дітей не мають, не проживають разом. Позивач вважає не можливим примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Згідно довідки про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичних операцій, виданої Управлінням соціального захисту населення Ізяславської районної державної адміністрації № 6807000020 від 24.10.2014 р., [PERSON] постійно проживала в [ADDRESS]і перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS], однак проживає в [ADDRESS]. Суддею під час судового засідання було здійснено телефонний дзвінок за номером відповідача ([NUMBER]). Відповідач повідомив суду, що не заперечує проти розірвання шлюбу із позивачем, просив суд розглядати справу без його участі.. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сукупністю досліджених доказів доведено, що шлюб існує формально, суперечить інтересам позивача та підлягає до розірвання. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору віднести за її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 04 листопада 2007 р. вони з [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 52, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії 1-КГ № 095902 від 07 квітня 2015р. Від шлюбу дітей не мають. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Спільне життя з відповідачкою не склалося, у звязку з різними поглядами на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Фактично шлюбні стосунки не підтримуються, спільне господарство не ведеться. Шлюб носить лише формальний характер, в наслідок чого подальше збереження сімї неможливе і суперечить інтересам сторін. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд розглядати справу без його участі. Представник відповідача в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Позовні вимоги визнав, однак проти стягнення судових витрат з відповідача заперечив, оскільки відповідач проживає в Росії і фактично не зможе їх сплатити. Заслухавши пояснення представника відповідача в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 04.11.2007р. сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Квасилівської селищної ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 52, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії 1-КГ № 095902 від 07 квітня 2015р. Від шлюбу дітей не мають. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Зокрема, судом встановлено, що позивач проживає в Херсоні, а відповідач в Російській Федерації, що підтверджує відсутність шлюбних стосунків між ними. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя. Отже, судом встановлені достатні підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 07 жовтня 2011 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції в м. Рівному, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис № 1538. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. На даний час шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, тривалий час проживають окремо через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки, внаслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Малолітню дочку [PERSON] залишити на проживання з матірю [PERSON]. Сплачений судовий збір просить стягнути з відповідача. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив, сплачені позивачем судові витрати відшкодував у судовому засіданні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 07.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції в м. Рівному, актовий запис № 1538, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 072935 від 07.10.2011р. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та не ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені достатні підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 08.02.2013р. вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі РАЦС Оболонського РУЮ м. Києва, актовий запис № 118, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2013р., Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.07.2013р. Дитина проживає з матір'ю. Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, а самостійно вона не спроможна забезпечувати фінансове утримання їхнього сина. Відповідач офіційно працює у КП «Рівнеелектротранс, отримує заробітну плату в повному обсязі, яка складає в середньому 1700 грн. на місяць, інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] [INFO], в розмірі 35 % усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.02.2013р., що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2013р. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.07.2013р. Дитина проживає з матір'ю. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, та не бере участі у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Віповідно вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, судом встановлені підстави для стягнення аліментів. Судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 08.09.2007р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану РМУЮ, актовий запис 1618 Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого подальше збереження шлюбу стало суперечити їх інтересам. Протягом останніх двох років і по даний час ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Малолітнього сина просив залишити на проживання з відповідачем. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечила. Дитину, [PERSON], [INFO] просила залишити на проживання з нею. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 08.09.2007 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1618, що стверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 08.09.2007р. Від шлюбу мають малолітню дитину, [INFO]. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом протягом останніх двох років та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 12 серпня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС РМУЮ, актовий запис 1074. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю. Протягом останніх двох років вони з відповідачем проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів, внаслідок чого подальше збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. Просить суд розірвати шлюб з відповідачем, дитину залишити на проживанні з матірю та стягнути понесені нею судові витрати в розмірі 487 грн. 20 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що протягом останніх двох років з відповідачем проживають окремо. На даний час відповідач має намір створити іншу сімю, тому примирення вважає неможливим просить суд шлюб розірвати, дитину залишити на проживанні з нею [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши позивача в судовому засіданні та дослідивши надані письмові докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби РМУЮ 12 серпня 2011 року, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 12 серпня 2011 року серія 1-ГЮ № 070971, актовий запис № 1074. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія 1-ГЮ № 173919, видане 06 вересня 2012 року, актовий запис 2441). Дитина проживає з матірю. Сторони протягом останніх двох років не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом, на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Позивач [PERSON] вважає неможливим примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 487 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 15.09.2006р. вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, який було розірвано 26.09.2014р. рішенням Рівненського міського суду Рівненської області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] Дитина проживає з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні. Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, а самостійно вона не спроможна забезпечувати фінансове утримання їхньої доньки. На утримання дитини потрібно не менше 2 235 грн., внаслідок того, що вона повинна витрачати щомісячно грошові кошти на харчування в школі - 160 грн., на гурток сучасно - народних танців «Едельвейс» - 175 грн, на їжу - 600 грн., на одяг, взуття - 300 грн., на оренду житла та оплату комунальних послуг - 1 000 грн. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі - 800 грн., щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON] [INFO], у твердій грошовій сумі - 550 грн., щомісячно починаючи з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.09.2006р., який було розірвано 26.09.2014р., рішенням Рівненського міського суду Рівненської області. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] Дитина проживає з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, та не бере участі у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Віповідно вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, судом встановлені підстави для стягнення аліментів. Судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 18 грудня 1987 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС м. Рівне, актовий запис № 2192, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 18 грудня 1987 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Протягом останніх десяти років вона з відповідачем [PERSON] спільно однією сім»єю не проживає, крім того, вона постійно виїжджає за кордон, де проводить багато часу. Відповідач переїхав для проживання до своїх батьків в Тернопільську область, обов»язків щодо спільного виховання дітей не мають. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. Письмових заперечень відповідача на позовну заяву суду не надано. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Ухвалою суду від 23 вересня 2014 року було доручено Шумському районному суду Тернопільської області допитати відповідача [PERSON] по суті пред»явленого позову. Однак, 19 грудня 2014 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла відповідь судді Тернопільського районного суду Ящук Т.М., в якому повідомляється, що виконати ухвалу суду щодо допиту відповідача [PERSON] немає можливості, оскільки останній в місці реєстрації відсутній, про що свідчить довідка Великозагайцівської сільської ради Шумського району № 77 від 05 грудня 2014 року. За таких обставин суд вважає можливим винести по справі заочне рішення. Дослідивши в судовому засіданні надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення за таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 грудня 1987 року, який зареєстрований у відділі ЗАГС м. Рівне, актовий запис № 2192, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 18 грудня 1987 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. По причинах різних поглядів на життя і побут, позивач втратила почуття поваги та любові, сімейні відносини із відповідачем протягом тривалого часу не підтримуються. Позивач вважає неможливим примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред?явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сукупністю досліджених доказів доведено, що шлюб існує формально, суперечить інтересам позивача та підлягає до розірвання. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved