Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати за ним право власності на самочинно збудований гараж на земельній ділянці № 10 по вул. Волі, 76 в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі [PERSON]). В обґрунтування позову зазначає, що в 1993 році ним було самовільно побудовано гараж на земельній ділянці, на яку в 2005 році видано Державний акт під уже збудований гараж, а в 2012 році виготовлено технічний паспорт. При зверненні до Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області (далі Управління архітектури) з приводу прийняття та введення побудованого Гаража в експлуатацію йому було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. [PERSON] не порушує містобудівних вимог, відповідає вимогам пожежної безпеки і може використовуватись за призначенням, просив задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 11.05.2016 року до участі в справі було залучено в якості ІІІ особи Управління Архітектури, представник якого в письмовому клопотанні від 10.06.2016 року просив справу слухати у його відсутності, свою позицію щодо заявлених позовних вимог не висловив. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, представник відповідача при вирішенні спору поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України\~на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. З технічного паспорту на [PERSON], виготовленого позивачем 14.06.2012 року, вбачається, що рік побудови Гаража 1993, площа будівлі становить 32,2 кв.м. Земельна Ділянка, на якій розташований [PERSON], згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 29.03.2005 року, виданого на підставі рішення 22-ої сесії Новоград-Волинської міської ради № 383 від 10.03.2005 року, належить позивачу [PERSON], а цільовим її призначенням обслуговування гаража. Відповідно до висновку начальника управління містобудування архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 11.12.2015 року, [PERSON] не порушує нормативних містобудівних вимог і може використовуватись за призначенням. Зареєструвати право власності на [PERSON] у встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядку позивач не зміг і йому у цьому Управлінням архітектури було відмовлено 19.01.2016 року та запропоновано звернутися до суду. За змістом\~ст. 331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11.05.2016 року підтверджується відсутність реєстрації права власності на [PERSON] за будь-якими особами. Враховуючи те, що позивач самочинно побудував [PERSON] без будь-яких порушень будівельних норм та правил на земельній ділянці, Державний акт про право власності на яку він отримав вже після фактичного будівництва Гаража; останній не порушує нормативних містобудівних вимог, відповідає вимогам пожежної безпеки, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням; питання щодо прийняття Гаража в експлуатацію було предметом розгляду компетентного державного органу, а іншого шляху оформлення права власності на [PERSON], ніж звернення з відповідним позовом до суду, в позивача немає, суд приходить до висновку, що його вимоги про визнання права власності на [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved