Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 18.07.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина: [PERSON],[INFO]. На даний час малолітній син [PERSON] проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі в утриманні дитини майже не приймає, офіційно не працює, інших утриманців немає, виходячи з чого позивач просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1777,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Представник позивач в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, згідно поданої заяви просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає частково не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, яка дорівнює 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 28.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.11). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ТП №119695 (а.с.10). Відповідно до довідки ТОВ Керуюча компанія КомЕнерго-Житомир №1880 від 30.09.2017 року [PERSON] зареєстрована разом з сином у квартирі [ADDRESS] (а.с.13). Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст.191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; Поряд з цим, судом встановлено, що стан здоров'я відповідача задовільний, він є працездатною особою, хоча на даний час офіційно не працює, отримує доходи від разових заробітків, а тому у нього не існує перешкод для виконання ним обов'язку по утриманню власної дитини і сплати аліментів в розмірі 1777,00 гривень, щомісячно, який є достатнім для забезпечення дитині можливості нормального розвитку. Враховуючи вище викладене, суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у розмірі 1777,00 гривень, щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, та враховує, що визначеної судом суми буде достатньо для належного утримання та розвитку спільної дитини сторін, з урахуванням її утримання також з боку позивача. Сторони не позбавлені можливості у разі зміни матеріального стану звернутися до суду з позовом про збільшення або зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved