Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

у лютому 2020 року [PERSON] звернулася у суд з позовом про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 01 липня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бугрином І.Г. У спірній квартирі, крім позивача зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які протягом року в квартирі не проживають. Відповідачі не мають перешкод в користуванні житлом, своїх речей там не зберігають, житловою площею не цікавляться, витрат по її утриманню не несуть, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за ними право користування жилим приміщенням, не вчиняється. Наведене, на думку позивача, свідчить про відсутність відповідачів в спірному жилому приміщенні понад рік без поважних на те причин. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 15) Відповідачі відзив на позовну заяву не подавали. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 01 липня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бугрином І.Г. (а.с. 4) У спірній квартирі зареєстровані позивач - [PERSON] та відповідачі - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] Позивач посилається на те, що відповідачі втратили право на користування житлом. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статей 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї жиле приміщення зберігається за ними протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні понад шість місяців з поважних причин, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Якщо особа не проживає в жилому приміщенні без поважних на те причин понад встановлені законом строки, вона може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Власником квартири, в якій зареєстровані відповідачі, є позивач [PERSON] . Позивач у позовній заяві стверджує, що відповідач у спірній квартирі не проживають більше року, не сплачують за житлово-комунальні послуги. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved