Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що він являється спадкоємцем за заповітом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0408 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] . У встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак останньому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки померлим [PERSON] не було переоформлено на своє ім`я державний акт на право приватної власності на вищевказану земельну ділянку, яку він, в свою чергу, отримав у спадок після смерті своєї сестри [PERSON] . У зв`язку з викладеним позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Просив, визнати за ним, [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , право власності на спадкове майно - земельну ділянку площею 0,0408 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 26 листопада по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. У зв`язку із тимчасовим відстороненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 листопада 2018 року по справі призначено повторний автоматизований розподіл. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 грудня 2018 року справа розподілена судді Кухтіну Г.О. Ухвалою судді від 23 січня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження у підготовче засідання. Ухвалою суду від 17 травня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті в порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили, відзив не подавали, а тому на підставі ст. 280 ЦПК України та зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права чи інтересу може бути визнання права. Судом встановлено, що батьками позивача [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а.с.9/. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] /а.с. 5/. За життя [PERSON] 12.11.1999 року було складено заповіт, відповідно до якого, останній, заповів позивачу належну йому одну другу частину житлового будинку з відповідною частиною господарчих будівель та земельну ділянку площею 0,0408 гектарів в межах згідно з планом, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] /а.с. 6/. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої увійшла й земельна ділянка площею 0,0408 га, для обслуговування житлового будинку, господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Як пояснив позивач у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, дана земельна ділянка належала померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12 листопада 1999 року державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Драпатою О.М. після смерті його сестри [PERSON] , померлої [INFO] , однак право власності у встановленому порядку [PERSON] не було зареєстровано /а.с. 7, 10/. Відповідно до постанови державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонської Т.О. від 06.09.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька у зв`язку з відсутністю у [PERSON] зареєстрованого у встановленому порядку документа, що підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с. 11/. Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Цивільний кодекс України передбачає два види спадкування: за законом і за заповітом (ст. 1217 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Відповідно до ст. 1234 та ст. 1235 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю; право на заповіт здійснюється особисто; заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповітом спадкодавець може охопити все своє майно чи майнові права або ж визначити конкретне майно (майнові права), які підлягають спадкуванню спадкоємцем, визначені заповітом (ст. 1236 ЦК України). Відповідно до ст. 131 ЗК України, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно із ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вже зазначалося вище, в ході розгляду справи було встановлено, що за свого життя [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно заповів позивачу у справі, який, як спадкоємець за заповітом, - належним чином прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину або мають право на її обов`язкову частку, судом не встановлено. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що оригінали правовстановлюючих документів у позивача, як спадкоємця за заповітом, відсутні, та позивач позбавлений можливості оформити свої права на спадщину, суд вважає, що право позивача підлягає захисту, а позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved