Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області(далі Управління) звернулось до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом до [PERSON] про стягнення виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів в сумі 19990,38 грн. І. [PERSON] ПОЗИВАЧА Свої вимоги позивач мотивував тим, що до Управління звернулась [PERSON], надавши документи, визначені Порядком призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме(далі Порядок), які свідчили, що вона виховує доньку [PERSON], [INFO], батьком якої є [PERSON], аліменти на час звернення не отримувала і мала право на отримання тимчасової допомоги. Сума виплаченої допомоги складає 19990,38 грн. Виплата тимчасової допомоги на [PERSON] припинена з [INFO] у зв'язку із закінченням терміну виплат. 25.04.2017 відповідачу направлено лист з проханням добровільно повернути кошти, але відповіді на нього Управління не отримало. В судове засідання сторони не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, позивач надіслав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач не повідомив суд про причини своєї неявки, заяв чи клопотань до суду не надсилав. ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, [PERSON] СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 02.11.2009 по справі №2-1390/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], в розмірі ј частини від усіх видів заробітку(доходу), але не менше встановленого законодавством розміру аліментів для дитини відповідного віку, щомісячно. 20.07.2010 [PERSON] подано заяву про призначення тимчасової допомоги дітям(а.с.14-15). 21.07.2010 [PERSON] призначено допомогу сімям з дітьми на період з 01.07.2010 по 31.12.2010, що підтверджується копією рішення Управління про призначення допомоги сімям з дітьми. В подальшому позивачем приймались рішення про призначення відповідачу допомоги сімям з дітьми на період з 01.07.2011 по 31.12.2011; з 01.02.2012 по 31.07.2012; з 01.08.2012 по 31.01.2013; з 01.02.2013 по 31.07.2013; з 01.08.2013 по 31.01.2014; з 01.02.2014 по 31.07.2014; з 01.08.2014 по 31.01.2015;з 01.02.2015 по 31.07.2015; з 01.08.2015 по 31.01.2016(а.с.8-11) Наданий позивачем розрахунок виплаченої допомоги підтверджує те, що за вказаний період [PERSON] на утримання доньки було виплачено 19990,38 грн(а.с.3). З 01.01.2016 особову справу [PERSON] було закрито у зв'язку із закінченням терміну виплат, на підставі розпорядження від 02.03.2017(а.с.12). 25 квітня 2017 року за вих.02-2256 позивачем на ім'я відповідача направлено лист про необхідність добровільного повернення коштів. На момент звернення до суду кошти відповідачем в добровільному порядку Управлінню не повернуті. ІІІ. [PERSON] Згідно ч.ч. 8-10 ст.181 Сімейного кодексу України(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги визначається Кабінетом Міністрів України. Суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. На виконання вимог ст.181 Сімейного кодексу України Кабінетом Міністрів України 22 лютого 2006 року прийнято постанову N 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме». Відповідно до п.1,2 Порядку, цей Порядок визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога). Тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Згідно п.12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Отже, на переконання суду, положення п.12 Порядку передбачають можливість звернення органу соціального захисту населення із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги у випадку: 1) якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків; 2) виявлено, що один з батьків може утримувати дитину; 3) місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд відзначає, що позивачем в позовній заяві не було наведено жодної підстави, визначеної п.12 Порядку, за наявності якої можливе стягнення з [PERSON] суми сплаченої тимчасової допомоги. Так, зокрема відсутні відомості про те, що у [PERSON] виникла можливість стягнення аліментів з [PERSON] або те, що [PERSON] може утримувати дитину чи встановлено місце проживання [PERSON] На думку суду, закриття особової справи [PERSON] у зв'язку із закінченням терміну виплат, не є самостійною та достатньою підставою для стягнення з відповідача коштів сплаченої тимчасової допомоги. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов Управління соціального захисту населення Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про стягнення суми виплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed