Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, стверджуючи, що він народився [INFO] і у свідоцтві про його народження, виконаному російської мовою, батьками записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 січня 1994 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач вказує, що його бабуся - [PERSON] 04 квітня 1996 року заповіла йому та його рідній сестрі [PERSON] в рівних долях свою частку квартири за адресою: [ADDRESS]. У заповіті її прізвище записано на російській мові як «[PERSON]». [PERSON] померла [INFO]. Мати позивача [PERSON] померла [INFO]. Також позивач вказує, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, і спадкоємцями [PERSON] є її племінники: він (позивач) та його сестра [PERSON] Після смерті прабабусі та матері позивача ніхто з рідних не звертався до нотаріальної контори для прийняття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявляли відмову від неї. Бабуся позивача [PERSON] померла [INFO]. У встановлений законом строк позивач та його сестра [PERSON] звернулися до Іллічівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті їхньої матері [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті своєї бабусі - [PERSON]. Однак, листом №44/01-16 від 23.01.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено, за підстав відсутності документів, які б підтверджували родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON]. Також позивач вказує, що сестра мала намір відмовитися від своєї частки у спадщині на його (позивача) користь. Це було пов'язано з тим, що він тільки один опікувався про спадкодавців, здійснював догляд, матеріальну допомогу капітальний ремонт наслідуваного майна, поховав спадкодавців, а сестра проживала окремо та вона забезпечена окремим житлом, однак, у подальшому між ними виник спір. Отже, у зв'язку з тим, що позивач не може оформити своє спадкове право через відсутність документів, які б посвідчували родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] ті інші обставини, він змушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд: - встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], що саме [PERSON], яка померла [INFO] приходиться бабусею [PERSON], яка померла [INFO], а відповідно [PERSON] прабабусею; - визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме: квартиру [ADDRESS]. Позивач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився та надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка також була належним чином сповіщена про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явилася та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечила та вказала в заяві, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], що саме [PERSON] приходиться бабусею [PERSON] і [PERSON] прабабусею. Також в даній заяві вказано, що [PERSON] згодна з позовними вимогами щодо визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS]. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO], виконаному російської мовою, батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 06 січня 1994 року, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8). Згідно копії заповіту від 04 квітня 1996 року, [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних долях свою частку квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). У заповіті прізвище [PERSON] записано на російській мові, як «[PERSON]». Відповідно до копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.14). Згідно копії свідоцтва про смерть, мати позивача [PERSON] померла [INFO] (а.с.15). Отже, на час смерті прабабусі і матері позивача, він був малолітньою особою, а сестра новонародженою, тому вони не в змозі були реалізувати свої спадкові права на нерухомість. [PERSON], яка померла [INFO] та [PERSON], яка померла [INFO] є рідними сестрами, і спадкоємцями [PERSON] є її племінники: [PERSON] та його сестра [PERSON], які відповідно до ст.1262 ЦК України є спадкоємцями другої черги, оскільки за п.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живі на час відкриття спадщини. Таким чином, позивач [PERSON]В та його сестра [PERSON] є спадкоємцями другої черги відповідно до ст.ст.1262, 1266 ЦК України за представленням. Згідно копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с.16). У встановлений законом строк позивач [PERSON] та його сестра [PERSON] звернулися до Іллічівської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], яка прийняла спадщину після смерті своєї бабусі - [PERSON]. Однак, листом №44/01-16 від 23.01.2015 року у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] було відмовлено, за підстав відсутності документів, які б підтверджували родинні зв'язки між [PERSON] та [PERSON] (а.с.18). Отже, нотаріально оформити своє спадкове право позивач не в змозі через відсутність документів, які б посвідчували родинні відносини між [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Таким чином, в даному випадку застосовується спадкова трансмісія. Згідно з вимогами ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно п.23 постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно положень частин 1, 2 ст.1220, частини 1 ст.1222, частини 3 ст.1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст.1268, частиною 1 ст.1269, частиною 1 ст.1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч.1 ст.1270 ЦК України строк. Також, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування отримують спадкоємці за законом в порядку черговості, визначеною у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (частини перша та друга статті 1223 Цивільного кодексу України). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, коли спадкоємцями укладено договір про зміну черговості права на спадкування. Відповідно до ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. На підставі викладеного,

Outcome: approved