Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-27 00:00:00

У позові [PERSON] вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] . За вказаною адресою, окрім нього, зареєстровані відповідачі [PERSON] , яка є його дочкою, [PERSON] , який є його зятем, а також [PERSON] , який є його онуком. Відповідачі уже понад 20 років не проживають у належному йому на праві приватної власності будинку. З метою працевлаштування та покращення умов життя вони переїхали у Російську Федерацію. Вони усі зареєстровані у Воронезькій області та отримали вид на проживання у Російській Федерації. Отже, відповідачі не проживають у належному йому будинку тривалий час, не сплачують комунальні платежі, не утримують будинок у належному стані, жодного інтересу до нього не проявляють. Особисті речі відповідачів у будинку відсутні. Факт реєстрації відповідачів у даному будинку створює йому перешкоди у користуванні житловою площею, він не може оформити субсидію, не може у повній мірі користуватися та розпоряджатися своїм майном. Враховуючи, що відповідачі не проживають у будинку позивача, комунальних послуг не сплачують, позивач просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - будинком по [ADDRESS] . У підготовче судове засідання позивач не з`явився, але надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити. У підготовче судове засідання відповідачі не з`явилися, але надали суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги визнали у повному обсязі. Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (частина 3); ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (частина 4). Відповідно до\~ст.. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (частина 1); у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ч.3\~ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно\~ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).\~\~ Відповідно до\~ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником (частина 1); член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2). У судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] , що стверджується копією реєстраційного посвідчення від 19.09.1988 року № 920, копією свідоцтва про право на спадщину за законом, копією будинкової книги, довідкою про перейменування назви вулиці. Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих № 4345 від 27.10.2020 року, виданої Комунальним підприємством «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимир-Волинської міської ради, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON] , його донька [PERSON] , зять [PERSON] , [PERSON] , який є його онуком. Відповідно до правового висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі 6-57цс11, зазначено, що виходячи з того, що\~Закон України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення\~ст. 7 цього Закону\~підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що відповідачі зареєстровані у будинку по [ADDRESS] , належному позивачу, однак фактично там не проживають понад 20 років, оскільки переїхали на постійне місце проживання у Російську Федерацію, де отримали вид на проживання, що стверджується копіями їхніх паспортів, наявних у матеріалах справи, підстав для збереження за ними житлового приміщення судом не встановлено, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судові витрати по справі суд покладає на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved