Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся з вищевказаним позовом до суду. В обґрунтування своїх вимог вказав, що КП «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради є балансоутримувачем неприватного житлового фонду на території міста Торецька. Під час обстеження покинутого житла державної власності було встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], однак за вказаною адресою фактично не проживають з 2013 року, без поважних причин, їх точне місце перебування невідомо. З метою надання житла для заселення категорії пільговиків та потребуючих житла на теперішній час виникла потреба зняття з реєстрації відповідачів, як таких, що без поважних причин не проживають у наданому державному житлі більше чотирьох років, не використовують його за належністю, позивач просить про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Представник позивача до судового засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутності або про причини неявки, відзиву на позовну заяву від відповідачів до суду не надходило. Приймаючи до уваги думку представника позивача, який не заперечував проти заочного вирішення справи, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємтсво «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради є балансоутримувачем неприватного житлового фонду на території міста Торецька Донецької області. Судом встановлено, що квартира № 2, що розташована у будинку №17 по вулиці Донецька у місті Торецьку Донецької області знаходиться на балансі Комунального підприємства «Торецьккомсервіс». Відповідно до довідки від 30.01.2018 року, виданої Комунальним підприємством «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно з актами від 19.06.2017 року, 04.02.2018 року обстеження квартири № 2, що розташована у будинку № 17 по вулиці Донецька у м. Торецьку представниками КП «Торецьккомсервіс» у присутності ЧП «Техноком Н» та сусідки [PERSON] встановлено, що відповідачі у квартирі не проживають з 2013 року по теперішній час, їх місто проживання не відомо, комунальні послуги не сплачуються, квартира знаходиться у незадовільному стані. З матеріалів справи вбачається, що основним наймачем квартири № 2, що розташована у будинку № 17 по вулиці Донецька у м. Торецьку був [PERSON], який 29.03.2017 року помер, на його імя був відкритий особовий рахунок №2743, станом на 01.03.2018 року за вказаним особовим рахунком є заборгованість в сумі 887,82 грн. З наданих представником позивача фотографій вбачається, що в квартира № 2, що розташована у будинку № 17 по вулиці Донецькій у м. Торецьку дійсно знаходиться в незадовільному стані та в ній ніхто не мешкає. За таких обставин, наведені докази у справі вказують про не проживання відповідачів у вказаній квартирі. Як роз'яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року за № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Матеріали справи не містять доказів щодо поважності відсутності відповідачів за місцем своєї реєстрації. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] втратили право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживають більше шести місяців, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України дає суду підстави визнати їх таким, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі № 2, що розташована у будинку № 17 по вулиці Донецька у м. Торецьку Донецької області. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 1762 грн. 00 коп. в рівних частках, тобто по 587 грн. 33 коп. з кожного відповідача окремо. На підставі викладеного,

Outcome: approved