Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 14402,32 грн., а також вирішити питання про судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» та [PERSON] (надалі відповідач) було укладено Кредитний договір № 12364с від 21.02.2014 р. На виконання умов вказаного вище кредитного договору Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» надала, а відповідач отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 7000,00 (сім тисяч) гривень строком на 24 місяці з 27.11.2012 року по 27.11.2014 року включно зі сплатою процентів у розмірі 28,8% річних. В подальшому між позивачем та КС «Українська кредитна спілка» було укладено Договір добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014 року, відповідно до Додатку № 1 якого Кредитний договір № 12364с від 21.02.2014 року, укладений між КС «Українська кредитна спілка» та відповідачем, включено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем, на загальну суму 14402,50 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала. Позивачем на підставі заяви КС «Українська кредитна спілка» № 4866 від 19.10.2020 р. та доданих до неї документів, складено страховий акт № 478кр від 20.10.2020 року та відповідно до нього в той же день здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14402,32 грн. Оскільки позивач виконав покладені на нього Законом та умовами договору добровільного страхування кредитів обов`язки, до нього перейшло право вимоги у порядку регресу, на стягнення з відповідача матеріальної шкоди за виплачене страхове відшкодування у розмірі 14402,32 грн., які позивач й просить стягнути. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.11.2020 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відзив на позов та заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходили. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про причини неявки не повідомила, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://court.gov.ua/sud0819 в розділі «Виклики до суду». Відповідно до вимог ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 12364с від 21.02.2014 р. (надалі Кредитний договір). На виконання умов вказаного вище Кредитного договору відповідач отримала від кредитодавця грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 7000.00 (сім тисяч) гривень строком на 24 місяці з 21.02.2014 р. по 22.02.2016 р. включно зі сплатою процентів за ставкою 28,8 % річних, що підтверджується належним чином завіреною копією платіжного доручення № 29612 від 21.02.2014 р. з відмітками банку про проведення даного платежу. При цьому сторонами Кредитного договору був узгоджений графік погашення кредиту та процентів за користування ним, згідно якого відповідач зобов`язалась, починаючи з 21.03.2014 року сплачувати щомісячні платежі у розмірі 460,00 грн. кожний, а також останній щомісячний платіж 21.02.2016 року у розмірі 452,00 грн. (п. 3.2 Кредитного договору та Додаток № 1 до нього). Сукупна вартість кредиту (сума, яку в сукупності мав сплатити відповідач на користь кредитодавця) становила 11032,00 грн., в тому числі 7000,00 грн. основної суми кредиту та 4032,00 грн. процентів за користування кредитними коштами. В подальшому між позивачем та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка» було укладено Договір добровільного страхування кредитів № 03 від 31.03.2014 року (надалі Договір страхування). Відповідно до пункту 1.2 Договору страхування його предметом є майнові інтереси Кредитної спілки «Українська кредитна спілка», що не суперечать закону, пов`язані із матеріальними збитками, які завдані останній внаслідок повного або часткового неповернення позичальником суми кредиту (позики) та (або) відсотків за користування кредитом у встановлені строки відповідно до Кредитних договорів. Згідно із пунктом 1.3 Договору страхування позивач, як страховик, здійснює страхування кредитних ризиків за кредитними договорами, укладеними між позичальниками та Кредитною спілкою «Українська кредитна спілка», згідно з Реєстром наданих за звітний період кредитів, що укладені в межах Договорів про співробітництво між Кредитною Спілкою «Українська кредитна спілка» та позивачем. Відповідно до Додатку № 1 до Договору страхування Кредитний договір віднесено до переліку договорів, страхові ризики за якими застраховано позивачем, на загальну суму 14402 грн. 50 коп. Підпунктом 2.1.1 Договору страхування встановлено, що страховим випадком за цим Договором по відношенню до конкретного кредитного договору, що внесений до Реєстру наданих кредитів, є факт збитків Кредитора внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов`язань перед Кредитором по поверненню кредиту в строки та в порядку, передбачених укладеним між ними Кредитним договором, внаслідок будь-яких подій («З відповідальністю за усі ризики»). Відповідальність Страховика за страховим випадком виникає у разі, якщо Кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором протягом 10 (десять) днів після настання строку сплати третього платежу. Відповідно до виписки з рахунку позичальника [PERSON] від 20.10.2020 року № 4873, відповідач в період з 11.03.2014 року по 14.08.2014 року виконувала свої зобов`язання належним чином, сплачуючи щомісяця грошову суму в розмірі 460,00 грн., після чого припинила внесення щомісячних платежів. Таким чином, згідно вказаної виписки, несплаченими залишились платежі з вересня 2014 року по 21.02.2016 року на загальну суму 8272,00 грн., з яких 5248,00 грн. заборгованість з основної суми кредиту, а решта 3024,00 грн. заборгованість з процентів за користування кредитом. З наведеного також випливає, що у зв`язку з несплатою відповідачем щомісячних платежів протягом трьох місяців поспіль (з вересня по листопад 2014 року) настав страховий випадок, передбачений Договором страхування. Відповідно до п. 5.1 Договору страхування Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» направила позивачу заяву № 4866 від 19.10.2020 року про виплату страхового відшкодування у сумі 14402,32 грн. внаслідок неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання за Кредитним договором. Згідно із п. 4.4.5 Договору страхування позивач зобов`язаний протягом 4 робочих днів після отримання від страхувальник заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків, прийняти рішення про виплату (або про відмову виплати) страхового відшкодування та скласти страховий акт про виплату (або про відмову виплати) страхового відшкодування по Кредитному договору. Відповідно до п. 4.4.6 Договору страхування протягом 5 робочих днів після отримання від страхувальника заяви і документів, необхідних для встановлення обставин страхового випадку та розміру завданих збитків позивач зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування. Діючи на виконання вказаних вище пунктів Договору страхування, позивач склав страховий акт 478кр від 20.10.2020 року та в той же день здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 14402,32 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3101 від 20.10.2020 р. з відміткою банку про проведення платежу. Відповідно до п. 5.7 Договору страхування до позивача, як страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим договором, переходить в межах виплаченого страхового відшкодування право вимоги, яке Кредитна спілка «Українська кредитна спілка» має до позичальника згідно з умовами відповідно кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Як вбачається зі змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 612 ч.1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У ст. 979 ЦК України зазначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Вищезазначену норму права містить також ст.4 Закону України від 17.03.1996 №85/96-ВР «Про страхування» (далі Закон №85/96-ВР). Згідно із п.16 ч.4 ст.6 Закону №85/96-ВР страхування кредитів (у тому числі відповідальності позичальника за непогашення кредиту) є одним з видів добровільного страхування. Відповідно до ст. 993 ч. 1 ЦК України, ст.27 Закону №85/96-ВР до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги. яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У той же час, згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. якщо інший розмір не встановлений законом. Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні в межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (пункт 43). Як випливає із змісту позовної заяви, позивач заявив свої вимоги одночасно з двох правових підстав, які виключають одна одну: в порядку регресу (ст. 1191 ЦК України) та в порядку суброгації (ст. 993 ЦК України, ст. 27 ЗУ «Про страхування»). Згідно із п. 3 постанови № 5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року ухвалюючи рішення, суд має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому, суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв`язку із цим, посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором, яке належало КС «Українська кредитна спілка», що одержала страхове відшкодування. Водночас суд бере до уваги, що за змістом п. 2.1.1, п. 5.3 Договору страхування, у разі якщо кредитор не одержав суми трьох будь-яких послідовних платежів, передбачених Кредитним договором, протягом 10-ти днів після настання строку сплати третього платежу, страхове відшкодування по такому страховому випадку сплачується кредитору в розмірі суми прострочених платежів. Як встановлено судом, сума прострочених відповідачем платежів становить лише 8272,00 грн., оскільки решта платежів по Кредитному договору були внесені відповідачем, а кредитні зобов`язання в цій частині припинились належним виконанням, і лише в межах простроченої суми до позивача перейшло право вимоги до відповідача. З наданих позивачем документів випливає, що сума страхового відшкодування у розмірі 14402,32 грн. обумовлена тим, що кредитодавець продовжував нараховувати проценти за користування кредитом й після 21.02.2016 року, тобто після припинення строку кредитування, узгодженого сторонами Кредитного договору. Однак така практика кредитодавця суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду щодо правильного застосування норм права, сформульованій в постанові від 23.08.2018 року у справі № 444/9519/12, згідно якої відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, той факт, що кредитодавець нарахував проценти у розмірі більшому, ніж передбачено Кредитним договором, а позивач сплатив своєму страхувальнику страхове відшкодування в розмірі більшому, ніж передбачено Договором страхування, не може бути підставою для стягнення з відповідача суми, право на стягнення у кредитора вже припинилось і не могло перейти до позивача в порядку суброгації, оскільки в такому випадку на відповідача був би покладений тягар подвійної сплати платежів за Кредитним договором. Відтак, позов може бути задоволений лише в частині страхового відшкодування, яка дорівнює розміру прострочених відповідачем платежів за Кредитним договором, тобто на суму 8272,00 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України на відповідача покласти понесені позивачем судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного і

Outcome: partial