Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду звернувся уповноважений представник позивача з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у сумі 14621,09 грн. \~ \~ \~ \~Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір №2203/130-Ф від 31.03.2011, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 48500 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,6 % річних, з кінцевим терміном повернення до 30.03.2016. Відповідно до умов договору [PERSON] повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Крім того, з метою забезпечення повернення кредиту між Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2203/14-1 від 31.03.2011, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе на добровільних засадах зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Відповідач [PERSON] зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 12827 грн. 85 коп., заборгованість по процентам у сумі 1793 грн. 24 коп. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. У судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідачі в судове засідання не з'явилися по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв'язку з чим, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 274 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідив подані документи, всебічно і повно з'ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України\~цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до кредитного договору №2203/130-Ф від 31.03.2011, укладеного між Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON], останній отримав кредит у сумі 48500 грн. із зобовязанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 18,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення до 30.03.2016. Однак, в порушення умов договору [PERSON] несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1\~ст.\~612\~Цивільного\~кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором №2203/130-Ф від 31.03.2011, укладеного між Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] встановив, що станом на 12.09.2018 утворилась заборгованість на загальну суму 14621 грн. 09 коп., з них 12827 грн. 85 коп. заборгованість за кредитом, 1793 грн. 24 коп. заборгованість по процентам. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що між Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] було укладено договір поруки № 2203/14-1 від 31.03.2011, відповідно до якого [PERSON] взяла на себе на добровільних засадах зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. В приписах частини 2 цієї статті зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] згідно з умовами договору поруки, взяла на себе, на добровільних засадах, зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № 2203/130-Ф від 31.03.2011, а у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, несе солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

Outcome: approved