Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] , через свого представника, звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в обґрунтування якого посилалась на наступні обставини. Так, [INFO] померла її сестра [PERSON] та після її смерті відкрилась спадщина на належну їй квартиру [ADDRESS] . З метою прийняття спадщини після смерті сестри вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. з заявою про прийняття спадщини та їй стало відомо, що іншими спадкоємцями щодо майна покійної є відповідачі, які також звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини. В подальшому, 30.10.2019 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано доказів родинних відносин між нею та покійною [PERSON] , а також наявні розбіжності в написані її прізвища та імені в різних документах. Вказувала на те, що розбіжність трактування її прізвища та імені виникло внаслідок перекладу документів, виданих ще за часів СРСР, з російської мови на українську на підтвердження чого додала до позовної заяви копії свідоцтва про народження, свідоцтва про одруження від 11.08.1963 року та від 17.11.1987 року, а також копію паспорта громадянина України. Розбіжності в написані імені покійної сестри [PERSON] також виникли внаслідок технічних помилок, які були допущені при реєстрації її шлюбу 13.02.1972 року, зокрема її дошлюбне прізвище « [PERSON] » було вказане як « [PERSON] », а ім`я « [PERSON] » як « [PERSON] », а після реєстрації шлюбу прізвище було змінене на « [PERSON] », при цьому при видачі їй паспорта громадянина України 23.02.1999 року її ім`я у паспорті вже було зазначено як « [PERSON] ». За таких обставин, вважає, що при доведені факту родинних стосунків між нею та покійною [PERSON] вона є спадкоємцем другої черги за законом належного останній майна, при цьому [PERSON] , сину померлої та спадкоємцю першої черги за законом, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а [PERSON] , який також звернувся до суду з заявою про прийняття спадщини, може бути лише спадкоємцем четвертої черги у випадку доведення ним факту родинних відносин із спадкодавцем. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просила встановити, що [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , є сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати за [PERSON] право власності на квартиру, що розташована на 1 поверсі 5 поверхового будинку, загальною площею 53,60 кв.м., житловою площею 31,60 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В свою чергу, у липні 2020 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на квартиру та, відповідно до останньої редакції позовних вимог від 01.08.2020 року, просив встановити факт, що він та [PERSON] , яка померла [INFO] , проживали однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу; визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] , як таку що набута за його особисті кошти в червні 2004 року за час спільного проживання з [PERSON] без реєстрації шлюбу. Вказаний зустрічний позов 11.08.2020 року був прийнятий до розгляду та об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. Варто зазначити, що в ході судового розгляду даного спору по суті [PERSON] звернувся до суду з заявою про уточнення позовних вимог за зустрічним позовом та йому було відмовлено в прийняті такої заяви ухвалою від 12.10.2020 року. Так, в обґрунтування зустрічного позову [PERSON] посилався на те, що починаючи з квітня 2002 року по день смерті [PERSON] вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу те вели спільне господарство. Спочатку вони проживали в квартирі, що належала [PERSON] за адресою [ADDRESS] , оскільки в належній йому квартирі за адресою [ADDRESS] проживали його діти. В подальшому, після того як його діти переїхали, він вирішив продати належну йому квартиру та придбати інше житло для їх спільного з [PERSON] проживання, оскільки не не бажав вкладати власні кошти в ремонт квартири, що належала [PERSON] . У червні 2004 року він придбав спірну квартиру, проте зареєстрував право власності на неї за [PERSON] , оскільки на той момент перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , з якою не підтримував шлюбні відносини з 1996 року, натомість не бажав мати проблем майнового характеру при розірванні шлюбу з останньою, а тому за спільною домовленістю з [PERSON] квартира [ADDRESS] оформлена на її ім`я з подальшою реєстрацією її місця проживання за вказаною адресою. Зазначав, що він постійно проживав без реєстрації у спірній квартирі разом з [PERSON] , ніс витрати по її утриманню, робив ремонт,встановлював лічильники, купував меблі та побутову техніку. Крім того, посилався на те, що на підтвердження того факту, що зазначена квартира була придбана саме за його власні кошти вказує та обставина, що [PERSON] після продажу нею своєї квартири зберігала гроші на депозиті у ВАТ КБ «Надра» згідно договору №24970004-Д від 21.09.2004 року та відповідних квитанцій. При цьому, [PERSON] також систематично фінансово допомагала своєму синові [PERSON] , який проживав в Російській Федерації та потребував матеріальної допомоги. Вважає, що первісний позов [PERSON] подано в інтересах свого сина та невістки з метою отримання у власність спірної квартири, оминаючи першу чергу спадкування - сина [PERSON] , про що свідчать обставини, які відбувались під час та після похорону [PERSON] , зокрема конфлікт, який виник між ним та [PERSON] , [PERSON] , зникнення правовстановлюючих документів на квартиру та грошових коштів, факт отримання [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про смерть [PERSON] у Стрілецько-кутській сільській раді, хоча остання померла на робочому місці в м.Чернівці, розмова в офісі адвоката під час якої йому пропонували грошові кошти за відмову від прав на спірну квартиру, а також чинили психологічний тиск. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник відповідача за зустрічним позовом вказувала, що факт проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу не може бути встановлений, оскільки з 26.02.1989 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який між ними був розірваний лише незадовго до смерті [PERSON] . Вважає, що позивачем за зустрічним позовом не доведено придбання спірного житла за його власні кошти, натомість подані ним докази свідчать про наявність у покійної [PERSON] достатніх власних коштів для придбання спірної квартири, яка згідно договору купівлі-продажу була придбана на 20589 грн., при цьому на депозит у вересні 2004 року [PERSON] поклала 40000 доларів, що на той час було еквівалентно 212352 грн., а також вона мала постійний заробіток, оскільки була офіційно працевлаштована. Вважають, що наведені обставини, а також факт реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] , підтверджують той факт, що така квартира була придбана останньою. У відповіді на відзив відповідача за зустрічним позовом позивач [PERSON] вказував на те, що доводи [PERSON] ґрунтуються на її припущеннях щодо можливості придбання [PERSON] спірної квартири за власні кошти та не підтвердженні належними доказами, а факт його проживання з покійною однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується відповідними довідками ПП «Житлосервіс» та показами свідків, а також встановлення вказаного факту не спрямоване на спадкування ним спірної квартири, оскільки він придбав таку квартиру за власні кошти, що намагається довести шляхом пред`явлення зустрічного позову. В ході судового розгляду даного спору судом витребувано у Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області (Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чернівецькій області Управління державної реєстрації Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ)) витяг з Державногореєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням сімейного стану [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] виданий 01.12.1998 року Першотравневим РВ УМВС України в Чернівецькій області, [NUMBER] ) та датою розірвання шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] ; у приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук Віталіни Григорівни належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи №18/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] . В судове засідання позивач за первісним позовом не з`явилась, в її інтересах діяла представник - [PERSON] , яка первісний позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в тексті позовної заяви, а в задоволенні зустрічного позову просила відмовити з підстав викладених у відзиві. Відповідач за первісним та зустрічним позовами - [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, в матеріалах справи міститься його заява про визнання позовних вимог за первісним позовом, а також про розгляд справи у його відсутності на період його перебування за кордоном (а/с 52-53 Том 1). Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив задовольнити зустрічний, вказуючи на те, що з 2002 року він почав проживати з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина, при цьому він перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, який не міг розірвати через те, що вона тривалий час перебувала за кордон та розлучився він лише три роки назад. Під час придбання спірної квартири він не міг зареєструвати право власності на своє ім`я, а тому ним та [PERSON] було прийняте спільне рішення, що квартира буде записана на неї. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] та [PERSON] є її сусідом, якого знає близько 10 років. Також вона знайома з покійною дружною [PERSON] - [PERSON] , при цьому лише недавно дізналась, що вони не були офіційно одруженими, оскільки сприймала їх як подружжя. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони проживають по сусідству з [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знайомі з останнім з моменту його вселення у квартиру [ADDRESS] вказаного будинку. Їм відомо, що разом з [PERSON] у вказаній квартирі проживала його дружина - [PERSON] та вони сприймали їх як подружжя, оскільки останні постійно були разом, спільно вирішували свої побутові проблеми, мали хороші відносини між собою. Аналогічні покази дала суду свідок [PERSON] , яка також проживає по сусідству з [PERSON] та сприймала його і [PERSON] як подружжя, вважаючи, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Про обставини придбання спірної квартири їй нічого не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона була подругою покійної [PERSON] та працювала разом з нею і [PERSON] в ДНЗ №20. Зазначала, що вона часто навідувалась до [PERSON] та [PERSON] у гості, вважала їх подружжям. Щодо обставин придбання спірної квартири їй нічого не відомо, натомість знає, що комунальні платежі сплачував [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є донькою [PERSON] , суду показала, що її батько та покійна [PERSON] створили сім`ю і спільно проживали в особняку по [ADDRESS] , що належав [PERSON] . Натомість, їм було складно утримувати вказане житла, а тому вони прийняли рішення придбати для себе квартиру. Батько, порадившись з дітьми, вирішив продати належну йому чотирикімнатну квартиру, а [PERSON] продала особняк своїй сусідці після чого вони придбали спірну квартиру, яку оформили на [PERSON] . Рішення зареєструвати квартиру саме на покійну [PERSON] було прийнято у зв`язку з тим, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою, з якою він не бажав в подальшому мати майнових спорів щодо майна набутого у власність під час шлюбу. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона є невісткою [PERSON] у зв`язку з чим була знайома з покійною [PERSON] і їй було відомо про те, що вона спільно проживає з [PERSON] по [ADDRESS] , в квартирі, що належала останній. В подальшому, [PERSON] продала квартиру по [ADDRESS] та придбала спірну квартиру по [ADDRESS] . Про те, що вказана квартира була придбана саме за кошти [PERSON] їй відомо зі слів останньої, яка також вказувала, що [PERSON] продав свою чотирикімнатну квартиру, оскільки мав значні борги за комунальні послуги, а отримані від продажу квартири кошти поділив між своїми дітьми. Документи на спірну квартиру на даний час дійсно знаходяться у неї, проте вона їх не викрадала, а їх їй надала покійна тітка. Свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] є його тіткою та він з нею часто спілкувався, у зв`язку з чим йому відомий той факт, що вона проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який на той момент був одружений з іншою жінкою. На даний час документи на спірну квартиру знаходяться у його дружини та ці документи [PERSON] передала їй особисто. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, [PERSON] , покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а зустрічний слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Так, судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2004 року [PERSON] набула у власність квартиру [ADDRESS] , загальною площею 53,60 кв.м., в тому числі житловою площею 31,60 кв.м. Право власності [PERSON] на вказану квартиру зареєстроване у відповідному державному реєстрі відповідно до вимог чинного на момент набуття у власність вказаного майна законодавства, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а/с 128-131 Том 1, а/с 96 Том 2). Оспорюючи право власності [PERSON] на вказану квартиру [PERSON] вказував на те, що така квартира була придбана за його особисті кошти, які він отримав внаслідок відчуження належної йому чотирикімнатної квартири, натомість такі твердження [PERSON] не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами. Зі змісту довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балан Р.Б. від 24.09.2019 року №85/01-16 вбачається, що вказаним нотаріусом 26.03.2004 року по реєстру за №2589 посвідчувався договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] співвласником якої являється [PERSON] (а/с 20 Том 2). Отже, у квартирі за адресою [ADDRESS] [PERSON] належала лише певна її частка, при цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вартості відчуженої [PERSON] частки у вказаній квартирі, а також, що отриманні ним кошти були спрямовані саме на придбання квартири [ADDRESS] Так, тягар доказування факту придбання за його особисті кошти квартири право власності на яку зареєстровано за [PERSON] покладається саме на [PERSON] , оскільки відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Натомість, останнім не надано достатніх доказів, які б своїй сукупності спростовували факт придбання [PERSON] спірної квартири та підтверджували його особисті пояснення, що така квартира була придбана за його кошти, при цьому спосіб доказування [PERSON] зазначених обставин зводиться виключно до його особистих пояснень в судовому засіданні. Покази надані свідком [PERSON] також не можуть бути беззаперечним доказом, який б поза розумним сумнівом в сукупності з іншими доказами спростовував факт придбання особисто [PERSON] спірного майна, при цьому [PERSON] зазначала, що як [PERSON] так і [PERSON] перед придбанням спірної квартири відчужили належне їм нерухоме майно, зокрема [PERSON] продала квартиру [ADDRESS] , а [PERSON] квартиру по [ADDRESS] . Європейський суд з прав людини у справі «Кобець проти України» зазначав, що відповідно до прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм «поза розумним сумнівом» та доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і взаємоузгоджених. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вище наведені обставини, вимоги [PERSON] за зустрічним позовом про визнання за ним права власності на квартиру [ADDRESS] , як таку що набута за його особисті кошти в червні 2004 року задоволенню не підлягають за час спільного проживання з [PERSON] без реєстрації шлюбу задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог за зустрічним позовом про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу слід зазначити наступне. Відповідно до статті 315 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно зі статтею 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. З системного аналізу вказаних положень законодавства вбачається, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідна сукупність таких ознак як спільне проживання, пов`язаність побутом і наявність взаємних прав і обов`язків. Так, за наслідками розгляду справи встановлено, що в спірній квартирі зареєстрованою значилась лише [PERSON] , при цьому [PERSON] зареєстрований за адресою с.Брусниця, Кіцманського району, Чернівецької області. Натомість, відповідно до копії акту №1 від 26.05.2020 року, показів свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , довідок ПП «Житлосервіс» від 13.07.2020 року №535, від 30.07.2020 року №590, [PERSON] з 2004 року проживав без реєстрації за адресою [ADDRESS] разом з [PERSON] . За місцем реєстрації [PERSON] не утримується худоба та птиця, не ведеться господарство, не обробляється земельна ділянка по вирощуванню сільськогосподарських культур, що підтверджується довідкою Брусницької сільської ради №1737 від 30.07.2020 року (а/с 17, 18, 19, 65, 67 Том 2). Відповідно до частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Статтею 25 цього Кодексу передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі. З системного аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що необхідною умовою для встановлення проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Наведене також узгоджується з правовою позицією Верховного суду сформованою у постанові від 17.06.2020 року №755/18012/16-ц. Як вбачається з повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, 26 лютого 1989 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який між ними розірвано лише 18 жовтня 2018 року (а/с 195-196 Том 1). Отже, встановлення факту проживання [PERSON] з [PERSON] до 17.10.2018 року включно (до моменту розірвання шлюбу) суперечить вимогам ст. 25 СК України, оскільки попередній шлюб [PERSON] був розірваний лише 18.10.2018 року. Таким чином, встановивши, що в період часу з 26.02.1989 року по 18.10.2018 року [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі, суд приходить до висновку, що зустрічний позов в частині встановлення факту спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період часу до 18.10.2018 року, а тому вказані вимоги слід задовольнити частково, встановивши факт проживання позивача за зустрічним позовом з [PERSON] з 18.10.2018 року (дата розірвання попереднього шлюбу) по 31.03.2019 року (дата смерті [PERSON] ) однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки дана обставина доведена належними та допустимими доказами, зокрема копіями акту №1 від 26.05.2020 року, довідок ПП «Житлосервіс» від 13.07.2020 року №535, від 30.07.2020 року №590, показами свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [PERSON] .. Відповідно до ч. ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 6, 89 Том 1). Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З копій матеріалів спадкової справи №18/2019 щодо майна [PERSON] , яка померла [INFO] вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулась сестра покійної - [PERSON] , син покійної - [PERSON] , а також [PERSON] вказуючи на те, що він проживав із спадкодавцем однією сім`єю (а/с 76,95, 99, 107 Том 1). У відповідності до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що постановами приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. від 30.10.2019 року та від 30.11.2019 року [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом на частину спірної квартири, що належала спадкодавцю, оскільки відсутня можливість підтвердити факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] із спадкодавцем з огляду на розбіжності написанні прізвища та імені спадкодавця, а також спадкоємців у різних документах (а/с 132, 147 Том 1). Так, статтею 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У відповідності до роз`яснень, які містяться п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Так, судом було досліджено в судовому засіданні копії свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 24.01.1948 року, відповідно до якого [INFO] народилась [PERSON] (свідоцтво видане російською мовою, де вказано [PERSON] ), свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 11.08.1963 року відповідно до якого 11 серпня 1963 року [PERSON] вийшла заміж, змінила на « [PERSON] » та її ім`я у вказаному свідоцтві зазначено « [PERSON] », свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданого 17.11.1987року відповідно до якого 17 листопада 1987 року [PERSON] вдруге одружилася та змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно паспорту громадянина України виданого 14.01.2000 року прізвище та ім`я позивача за первісним позовом зазначено « [PERSON] » (а/с 12, 13, 14, 15 Том 1). Також в судовому засіданні було досліджено копії наступних документів: свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 18.05.1951 року відповідно до якого [INFO] народилась [PERSON] , витягу із реєстру актів цивільного стану згідно якого 13 лютого 1972 року, [PERSON] зареєструвала шлюб, де її дошлюбне прізвище зазначено « [PERSON] », а ім`я « [PERSON] », після реєстрації шлюбу прізвище змінено на « [PERSON] », копію паспорта громадянина України, де ім`я спадкодавця зазначено « [PERSON] » (а/с 16, 17, 18 Том 1). Відповідно до копій свідоцтв про народження позивача за первісним позовом та спадкодавця їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON] , а згідно витягу з погосподарської книги за 1961-1963 року [PERSON] та [PERSON] проживали разом з батьками в с. Стрілецький Кут Кіцманського району Чернівецької області (а/с 21Том 1). Отже, враховуючи вище наведені обставини та дослідженні судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність факту родинних відносин між [PERSON] та її сестрою [PERSON] , яка померла [INFO] . За наслідками розгляду справи встановлено, що покійна [PERSON] за свого життя заповіту не складала, а тому в даному випадку спадкування відбувається за законом. У відповідності до вимог ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцем першої черги за законом, який звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] є її син - [PERSON] , натомість останньому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій відповідно до постанови приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. (а/с 147 Том 1). Своє право звернутись до суду з позовом за правилами позовного провадження [PERSON] не реалізував та в рамках даного спору подав до суду заяву в якій визнав позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на спадкове майно, що залишилось після смерті його матері (а/с 51-52 Том 1). У відповідності до вимог ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після смерті своєї сестри [PERSON] , яка вчасно звернулась в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини, натомість реалізувати своє право на отримання спадкового майна не змогла через відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій з підстав недоведеності факту її родинних відносин з спадкодавцем, який встановлений в рамках судового розгляду даного спору. Не зважаючи на те, що [PERSON] , який також звернувся в органи нотаріату з заявою про прийняття спадщини, останній не може спадкувати майно після смерті [PERSON] з урахуванням ч. 2 ст. 1258 ЦК України відповідно до якої кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином, при наявності спадкоємця другої черги за законом, яка заявила про своє бажання прийняти спадщину, спадкоємці наступної черги, позбавленні можливості одержати право на спадкування. Враховуючи вище викладене, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] , яка відповідно до технічної документації має загальну площу 53,60 кв.м. в тому числі житлову - 31,60 кв.м., підлягають задоволенню (а/с 7 Том 1). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 11.08.2020 року відстрочено [PERSON] сплату судового збору в сумі 3770,19 грн. (840,80 грн. за вимогу немайнового характеру та 2929,39 грн. за вимогами майнового характеру) до ухвалення судового рішення у даній справі. У зв`язку з наведеним, а також враховуючи той факт, що вимоги немайнового характеру за зустрічним позовом підлягає частковому задоволенню, з [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 420,40грн. за вимогу немайнового характеру та 2929,39 грн. за вимогами майнового характеру, а з [PERSON] та [PERSON] в свою чергу в рівних частках на користь держави підлягає стягненню судовий збір щодо частини задоволених вимог за зустрічним позовом, а саме по 210,20 грн. з кожного. З урахуванням того, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі з [PERSON] та [PERSON] слід стягнути в рівних частках на користь [PERSON] судовий збір, а саме по 1464,70 грн. з кожного. На підставі вище викладеного та

Outcome: partial