Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації 09.10.2019 року звернулося з позовом у якому просить стягнути з [PERSON] надміру виплачену грошову допомогу у розмірі 37 655,55 грн. та судовий збір. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач звернулася до управління із заявою від 11.12.2014 року для призначення щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України. Позивач вказує, що у своїй заяві відповідач зазначила, що сім`я складається із трьох осіб - її, [PERSON] , 2007 року народження, і [PERSON] , 2010 року народження. Рішенням комісії управління від 12.12.2014 року відповідачу призначена щомісячна адресна допомога на проживання на загальну суму 2 210 грн. на місяць на період з 11.12.2014 року по 10.02.2015 року, в розмірі 1 989,00 грн. на місяць на період з 11.02.2015 року по 10.04.2015 року, у розмірі 1 768,00 грн. на місяць на період з 11.04.2015 року по 10.06.2015 року. Позивач зазначає, що 03 липня 2015 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги і рішенням Управління від 29.07.2015 року їй було подовжено виплату допомоги на суму 1 768 грн. на місяць на період з 11.06.2015 року по 10.12.2015 року. 13 січня 2016 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги і рішенням Управління від 05.02.2016 року їй було подовжено виплату допомоги на суму 1 768 грн. на місяць на період з 13.01.2016 року по 12.07.2016 року. 10 серпня 2016 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги і рішенням Управління від 23.08.2016 року їй було подовжено виплату допомоги на суму 1 768 грн. на місяць на період з 10.08.2016 року по 09.02.2017 року. 17 лютого 2017 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги і рішенням Управління від 15.03.2017 року їй було подовжено виплату допомоги на суму 1 768 грн. на місяць на період з 17.02.2017 року по 16.08.2017 року. 22 серпня 2017 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги і під час перевірки було встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 101802963 від 27.10.2017 року чоловіку відповідача [PERSON] належить на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] із зазначенням дати реєстрації 16.09.2015 року. Рішенням управління від 21.11.2017 року відповідачу припинено виплату допомоги. Позивач вказує, що станом на вересень 2019 року відповідачем неправомірно отримані кошти за період з 01.09.2015 року по 16.08.2017 року в сумі 37 655,55 грн., які не повернуті. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23.10.2019 року відкрите провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 42-44). 12 листопада 2019 року на адресу суду від представника третьої особи Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат надійшли письмові пояснення, у яких просить позовні вимоги задовольнити (а.с. 47-51). 03 грудня 2019 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву у якому просить застосувати до вимог позивача строк позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю і необґрунтованістю. У поданому відзиві відповідач вказує, що грошові кошти було виплачено правомірно, оскільки після придбання квартири в новобудові квартира не була придатна для проживання, так як була необхідність в проведенні ремонту та її обладнання, а тому вони проживали у орендованій квартирі за адресою [ADDRESS] . Отримані грошові кошти використовувалися виключно для сплати комунальних послуг. 11 грудня 2019 року до суду від позивача надійшла відповідь на відзив у якій представник позивача просить задовольнити позовні вимоги, зазначаючи про те, що порушення свого права управління довідалось з 22.02.2017 р., а саме під час візиту державного соціального інспектора за адресою проживання відповідача для складання акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, а тому позов поданий в межах позовної давності. 03 січня 2020 року до суду від відповідача надійшли заперечення з проханням відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що перебіг позовної давності починається з 12.08.2015 року - з моменту взяття на облік її чоловіка [PERSON] , як внутрішньо переміщену особу, оскільки саме з того часу позивач отримав паспортні дані [PERSON] , тому строк позовної давності сплинув 12.08.2018 року. Адресна допомога надавалась виключено на дітей [PERSON] та [PERSON] . Квартира [ADDRESS] була куплена за кошти сестри її чоловіка [PERSON] , про що був складений договір позики від 05.08.2014 р., в якому вказано, що до моменту повного погашення боргу квартира рахується за позикодавцем, тобто за [PERSON] , тому вона добросовісно вважала, що її сім`я не має свого житла на неокупованій території. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 505. Згідно п. 2 Порядку, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад, з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Порядок ведення обліку осіб, які переміщуються, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 509, для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, а малолітня дитина, недієздатна особа або особа, дієздатність якої обмежена, - через законного представника із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад. Судом встановлено, що [PERSON] 11.12.2014 року звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 16-16 зв.). У поданій заяві про склад сім`ї відповідач зазначила себе та малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , також між іншого вказала, що у будь-кого з членів сім`ї у володінні житлове приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та районах проведення антитерористичної операції, відсутнє (не знаходиться). Рішенням комісії Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.12.2014 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] призначена щомісячна адресна допомога на проживання в період з 11.12.2014 року по 10.02.2015 року на три особи в розмірі 2 210,00 грн. із розрахунку на місяць, з 11.02.2015 року по 10.04.2015 року у розмірі 1 989,00 грн., з 11.04.2015 року по 10.06.2015 року у розмірі 1 768,00 грн. (а.с. 22). Відповідно до пп. 4 п. 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 р. № 505 (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), для призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк уповноважений представник сім`ї подає заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги, а також пред`являє довідки всіх членів сім`ї про взяття на облік осіб, які переміщуються, строк дії яких продовжено на наступний період. 03 липня 2015 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги (а.с. 17). Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 29.07.2015 року [PERSON] подовжено щомісячну адресну допомогу на проживання в період з 11.06.2015 року по 10.12.2015 року на три особи в розмірі 1 768,00 грн. із розрахунку на місяць (а.с. 23). 13 січня 2016 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги (а.с. 18). Рішенням Управління від 05.02.2016 року [PERSON] подовжено щомісячну адресну допомогу на проживання в період з 13.01.2016 року по 12.07.2016 року на три особи в розмірі 1 768,00 грн. із розрахунку на місяць (а.с. 24). 10 серпня 2016 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги (а.с. 19). Рішенням Управління від 23.08.2016 року [PERSON] подовжено щомісячну адресну допомогу на проживання в період з 10.08.2016 року по 09.02.2017 року на три особи в розмірі 1 768,00 грн. із розрахунку на місяць (а.с. 25). 17 лютого 2017 року відповідач звернулася із заявою про подовження щомісячної адресної допомоги, у якій зазначила, що житла на неокупованій території не з`явилось (а.с. 20). Рішенням Управління від 15.03.2017 року [PERSON] подовжено щомісячну адресну допомогу на проживання в період з 17.02.2017 року по 16.08.2017 року на три особи в розмірі 1 768,00 грн. із розрахунку на місяць (а.с. 26). Рішенням Управління від 21.11.2017 року відповідачу відмовлено у наданні допомоги переміщеним особам на проживання з тих підстав, що сім`я володіє житловим приміщенням на неокупованій території (а.с. 27). З матеріалів справи убачається, що причиною припинення виплати допомоги стало те, що під час перевірки 22.02.2017 р. за адресою проживання відповідача було встановлено співробітником позивача паспортні дані чоловіка відповідача [PERSON] стосовно якого відомостей позивачу відповідач не надавала. На підтвердження позовних вимог позивачем надано Інформаційну Довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.10.2017 р., зі змісту якої убачається, що [PERSON] з 29.08.2015 року являється власником квартири [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право власності № [NUMBER] виданого 16.09.2015 року, дата державної реєстрації 29.08.2015 р., номер запису про право власності 11189792 (а.с. 14, 15). За правилами частини 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Факт придбання та належності на праві власності [PERSON] , який являється чоловіком відповідача [PERSON] , квартири [ADDRESS] визнається відповідачем у поданих до суду відзиві на позов та запереченнях. Листами від 30.11.2017 року № 04/3017-06, від 27.04.2018 року № 04/878-011, від 03.05.2018 року № 04/908-011, від 04.10.2018 року № 04/1986-11 та від 24.07.2019 року № 04/1784-11 Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат звертався до Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації із проханням вирішити питання про утримання переплати щомісячної допомоги [PERSON] за період з 01.09.2015 року по 16.08.2017 року у розмірі 37 655,55 грн. (а.с. 34, 35, 36, 37, 38). Відповідно пункту 10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. 04 квітня 2019 року та 31.07.2019 року Управлінням праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації на адресу [PERSON] було направлено листи № 37/18-5072 та № 37/18-11302 з вимогою повернути переплачені грошові кошти у розмірі 37 655,55 грн. (а.с. 30-31, 32-33). Згідно п. 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 у редакції чинній на час набуття у власність сім`єю відповідача квартири, грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто з членів сім`ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідач просить суд застосувати строк позовної давності. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, у поданій до суду відповіді на відзив представник позивача вказує, що під час візиту державного соціального інспектора 22.02.2017 року за адресою проживання відповідача для складення акту обстеження матеріально побутових умов сім`ї, вдома перебував чоловік відповідача [PERSON] , який і надав державному соціальному інспектору паспортні дані за якими було зроблено перевірку та сформовано інформаційну довідку № 101802963 від 27.10.2017 року. Також вказує, що до моменту отримання паспортних даних позивач був позбавлений можливості ідентифікувати особу чоловіка відповідача та відповідно отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, а тому про порушення свого права управління дізналося лише 22.02.2017 року. На підтвердження вказаного факту суду надано копію Акту № 2770 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] складеного 22.02.2017 р. з підписами державного соціального інспектора та відповідача, у якому зазначено членами сім`ї [PERSON] , окрім двох малолітніх дітей, також чоловіка [PERSON] , та серед іншого вказано, що заявник [PERSON] працює офіційно, чоловік не працює, проживають у квартирі [ADDRESS] з січня 2016 року постійно. Суд приймає до уваги вищевказані пояснення представника позивача про те, що про порушення прав стосовно безпідставно виплаченої [PERSON] грошової допомоги Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації дізналося 22.02.2017 року, та критично відноситься до пояснень відповідача про те, що початком відліку строку позовної давності є дата 12.08.2015 року постановлення на облік [PERSON] , як внутрішньо переміщеної особи, оскільки як зазначено вище, відповідач у поданих позивачу заявах не зазначала свого чоловіка [PERSON] , як члена сім`ї, при цьому також інформувала про те, що у членів її сім`ї не має у володінні житлового приміщення розташованого на підконтрольній Україні території. У спростування вказаних обставин будь яких належних доказів відповідачем суду не надано та про такі заявлено не було. Таким чином, суд не вбачає можливості та підстав для застосування до вимог позивача строків позовної давності, оскільки позов подано до суду 09.10.2019 р., тобто в межах трирічного строку з дня коли позивач довідався про порушення свого права, так як матеріали справи не містять інформації про те, що відповідач повідомляла позивача про набуття її чоловіком [PERSON] у власність квартири у місті Києві. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 11 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505 (у редакції на час спірних правовідносин) визначено, що уповноважений представник сім`ї, якому призначено грошову допомогу, зобов`язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім`ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ст. 1215 ЦК України). Згідно п. 12 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 р. № 505, виплата грошової допомоги припиняється з наступного місяця у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації або неповідомлення про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги. Виплата всіх видів соціальної допомоги проводиться Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За викладених обставин, оцінивши докази, подані позивачем, встановивши характер спірних правовідносин, беручи до уваги те, що відповідачем наведені позивачем доводи не спростовані, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки обставини безпідставно отриманої відповідачем грошової допомоги у розмірі 37 655,55 грн. знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. (а.с. 6).

Outcome: approved