Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У лютому 2019 року позивач, в особі представника, звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що з 18.01.2018 позивач працював тимчасово виконуючим обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», а з 09.02.2018 виконуючим обов`язки директора цього дочірнього підприємства. Відповідно до наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» Косинського Р.В. від 11.01.2019 № 5-ВК з 11.01.2019 [PERSON] звільнено з посади виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства. Зазначений наказ отримано позивачем 14.01.2019. Позивач вважає, що дії відповідача протиправні щодо звільнення позивач, так як відповідач проігнорував вимогу законодавства України і не вказав у зазначеному наказі про звільнення по суті правову підставу. Враховуючи наведене просить позивач просить скасувати наказ тимчасово виконуючого обов`язки Голови правління ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» № 5-ВК від 11 січня 2019 року про звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»; визнати незаконним звільнення [PERSON] з посади виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»; поновити [PERSON] на посаді виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України»; стягнути з ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 379072 (триста сімдесят дев`ять тисяч сімдесят дві) гривні 66 копійок. Ухвалою Голосіївського районного суду Шкірая М.І. від 15.02.2019 року відкрито провадження по даній справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду Шкірая М.І. від 25.06.2019 постановлено продовжити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Розпорядженням керівника апарату № 436 від 01.07.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку із звільненням судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. В липні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. Позивач в судове засідання не з`явися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Просив звернути увагу на те, що позивач був в.о. директора перейшовши з посади заступника. Звільнений був у січні на підставі, проведеної ще в серпні перевірки. Зазначив, що наказ про звільнення позивача сформований з чисельними порушеннями законодавства. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та вважав позов необґрунтованим. Зазначив, що в наказі про звільнення позивача чітко вказано, що стало причиною грубого порушення трудових обов`язків. Опис порушення міститься в наказі. Зауважив, що перевірка була проведена в грудні місяці. Тому вважає, що звільнення позивача було дотримано в повній мірі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Стаття 43 Конституції України визначає, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що Наказом т.в.о. голови правління ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Косинського Р. № 222-ВК від 22.12.2017 [PERSON] 27.12.2017 призначено на посаду заступника директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України». Наказом т.в.о. голови правління ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Косинського Р. № 16-ВК від 18.01.2018 з 18.01.2018 тимчасове виконання обов`язків директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - до моменту призначення керівника підприємства - покладено на заступника директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «ДАК «Автомобільні дороги України» Закутаєва Ігоря Івановича. Згідно наказу т.в.о. голови правління ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Косинського Р. № 31-ВК від 09.02.2018 [PERSON] 09.02.2018 призначено виконуючим обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України». Наказом т.в.о. голови правління ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Косинського Р.В. № 5-ВК від 11.01.2019 - 11.01.2019 звільнено [PERSON] з посади виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства (п. 1 ст. 41 КЗпП України). Відповідно до Наказу т.в.о. голови правління ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Косинського Р.В. № 144-ВК від 05.09.2018 тимчасово з 06.09.2018, до закінчення перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності та прийняття рішень за її результатами, відсторонити (усунути) від виконання повноважень (обов`язків) виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства «Донецький облавтодор» [PERSON] . Наказом ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» ДП «Донецький облавтодор» № 105 від 12.09.2018 26.09.2018 т.в.о. голови правління ПАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» Косинським Р.В. підписано Наказ № 165-ВК від 26.09.2018 наказ ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 05.09.2018 № 144-ВК вважати таким, що втратив чинність з 26.09.2018. Згідно п. 1. ч. 1 ст. 41 КЗпП України передбачено додаткові підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з окремими категоріями працівників за певних умов, а саме: крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадках: 1) одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, необхідно виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, та істотності наслідків порушення трудових обов`язків. При цьому необхідно установити не тільки факт невиконання працівником обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, а й можливість виконання ним зазначеного обов`язку за встановлених фактичних обставин справи, тобто встановити вину працівника та наявність причинного зв`язку між невиконанням працівником трудових обов`язків і негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення. Як вбачається з матеріалів справи, у якості підстави у наказі зазначено: погодження Державного агентства автомобільних доріг України, матеріали перевірки окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Донецький облавтодор», звітність цього підприємства за І півріччя 2017 року та за І півріччя 2018 року, п.п. 4.5.2, 4.5.3, 6.3, 7.1, 9.1, 9.3 Статуту ДП «Донецький облавтодор», накази ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 28.12.2015 № 176 від 21.07.2014 № 126 та від 07.11.2017 № 243, протокол засідання правління АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 11.01.2019. Проте в зазначеному наказі відповідач не зазначив, за яке конкретне однократне грубе порушення трудових обов`язків [PERSON] підлягає звільненню, за яких обставин вчинено проступок, характер останнього. Розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою статті 41 КЗпП України, провадиться з додержанням вимог частини третьої статті 40 цього Кодексу, якою регламентовано розірвання договору власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» №9 від 06.11.1992, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Згідно пункту 27 Постанови Пленуму, на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами. Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду. Як вбачається з наказу АТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 11.01.2019 № 5-ВК, в ході перевірки та під час розгляду її матеріалів, інших документів про діяльність підприємства встановлено наступне: не вжито необхідних заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості у межах строку позовної давності, не погоджено укладання договорів на закупівлю послуг, спрямованих на підвищення якості, без відповідного погодження Компанією укладено 3 прямих договори на загальну суму 3943080 грн, порушено порядок передачі майна в користуванні тощо. Крім того, встановлено: із загальної суми дебіторської заборгованості значна частина коштів в сумі 9686 тис. грн складається з виконаних підприємством у 2017 році, проте не прийнятих замовником робіт. Вірогідність її відшкодування складає менше 50%. Згідно основних принципів бухгалтерського обліку, закріплених п. 1.2. облікової політики Компанії, а саме принципу обачності, підприємство повинно було нарахувати на суму 9686 тис. грн резерв сумнівних боргів і не відносити до активу. Проте ця дебіторська заборгованість визнана підприємством як актив, що призвело до завищення фінансового результату діяльності підприємства звітного періоду на суму 9686 тис. грн. Зазначена перевірка мала місце у період з 20.08.2018 по 05.10.2018. На час перевірки згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 05.09.2014 № 144-ВК тимчасово з 06.09.2018 [PERSON] було відсторонено (усунуто) від виконання повноважень (обов`язків) виконуючого обов`язки директора дочірнього підприємства до закінчення перевірки та прийняття рішення за її результатами. Згідно наказу тимчасово виконуючого обов`язки голови правління ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» від 26.09.2018 № 165-ВК вказаний наказ від 05.09.2018 № 144-ВК втратив чинність. При цьому, відповідачем не доведено настання негативних наслідків для підприємства, спричинених можливими діями позивача, що в свою чергу, можливо було б вважати грубим порушенням трудових обов`язків. Крім того, слід зазначити, що відповідно до положень ст. 147 КЗпП України за порушення дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Згідно з вимогами ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Отже, зміст вищезазначених норм закону зобов`язує власника або уповноваженого ним органу при вирішенні питань щодо дисциплінарної відповідальності працівника довести до відома особу про встановлені факти порушень з її сторони, зажадати від неї пояснення. При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 23.01.2018 року по справі № 273/212/16-ц зазначив, з урахуванням вимог трудового законодавства у справах, у яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства про працю. Проте, відповідачем не надано будь-яких доказів, які б підтверджували, що до застосування дисциплінарного стягнення ним було відібрано від позивача письмові пояснення. Також не доведено, що пояснення від позивача відповідач зажадав, але позивач відмовився їх надати. В свою чергу, частиною першою ст. 235 КЗпП України визначено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Поряд з цим, слід зазначити, що згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Згідно роз`яснень, які містяться в п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року №9, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. З довідки наданої ДП «Донецький облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» про розрахунок середнього заробітку за останні два місяці листопад-грудень 2018 № 01-13/135 від 25.01.2021 вбачається, що розмір заробітної плати за останні два місяці перед звільненням складає: 52200,00 грн., а саме 26100,00 грн у листопаді 2018 року за 22 робочих дні та 26100,00 грн. у грудні 2018 року за 20 робочих днів, а всього на суму 52200,00 грн. за 42 робочих дні. Так, з урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 р. за №100, та враховуючи те, що згідно довідки відповідача, перевіреної у судовому засіданні, середня заробітна плата позивача становила 1 677 грн. 77 коп., суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 379072 (триста сімдесят дев`ять тисяч сімдесят дві) гривні 66 копійок. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до до Акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України» про визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає задоволенню. Водночас, враховуючи положення ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягненні суми середнього заробітку за один місяць. Також, в порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір у розмірі 3790,66 грн.

Outcome: approved