Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до умов укладеного 09 вересня 2011 року договору № 001-25001-090911 відповідачка отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Умовами укладеного між банком та відповідачем кредитного договору та Тарифами на обслуговування платіжних карток визначено, що погашення заборгованості здійснюється відповідачем в наступному порядку: щомісяця держатель карти зобовязаний погашати частину заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу, який складається із частки обовязкового погашення тіла кредиту, процентів за кредит (тариф 1.6.1.), плати за обслуговування (тариф 1.7.), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.6.3.), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1.) та суми заборгованостей за минулий період. Крім того, підписуючи договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки, відповідач засвідчив, що ознайомився та погодився з умовами кредитування, а саме тарифами банку на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка №1 Лояльна». Посилаючись на те, що банк свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав кредитні кошти у розмірі визначеному договором, а відповідач в свою чергу взятих на себе за кредитним договором зобовязань по сплаті кредиту та інших платежів у визначеному договором порядку не виконує, що призвело до того, що станом на 30 червня 2015 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 6934,08 грн., яка складається зокрема з тіла кредиту в розмірі 1052,06 грн., простроченого тіла кредиту 3586,34 грн., заборгованості за відсотками 2295,68 грн., просив позов задовольнити й відповідно стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором № 001-25001-090911 від 09 вересня 2011 року в розмірі 6934 грн. 08 коп.\~\~ \~\~ Представник позивача у судове засідання не зявився, у поданому позові просив про розгляд справи провести у його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за останньою відомою адресою місця її проживання, а також адресою реєстрації місця проживання, що підтверджується довідкою адресно-довідкового бюро, причини неявки суду не повідомила, що також підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~ Ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Частиною ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Як убачається з матеріалів справи, 09 вересня 2011 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001-25001-090911, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою обовязкового погашення тіла кредиту в розмірі 5 % від суми кредитного ліміту за наявності використаних коштів станом на день розрахунку, але не більше ніж сума використаних коштів (а.с. 4). Крім того, відповідно до п. 3.6 договору, сторони погодили, що клієнт картки зобовязаний щомісячно в строки, визначені Правилами, здійснювати погашення заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу (ОМП), складові якого зазначаються у Тарифах. Обовязковими складовими ОМП є частка погашення заборгованості, овердрафт та прострочена заборгованість попередні періодів. В залежності від умов тарифу до складу ОМП можуть включатися інші платежі. При цьому, Тарифами на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка № 1 Лояльна» визначено, що погашення заборгованості здійснюється відповідачем в наступному порядку: щомісяця держатель карти зобовязаний погашати частину заборгованості у виді обовязкового мінімального платежу, який складається із частки обовязкового погашення тіла кредиту, процентів за кредит (тариф 1.6.1.), плати за обслуговування (тариф 1.7.), овердрафту, процентів за овердрафт (тариф 1.6.3.), штраф за прострочену заборгованість (тариф 3.1.) та суми заборгованостей за минулий період. Крім того, згідно із п. 3.1 Тарифів визначено, що штраф за прострочену заборгованість обовязкового мінімального платежу визначено в розмірі 0,01% , але не менше та /або не більше 75 грн. за кожен факт прострочення та сплачується у день поповнення карткового рахунку, включається в обовязків мінімальний платіж. Як убачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON], підписуючи договір про надання кредиту, засвідчила, що ознайомилася та погоджується з умовами надання кредиту фізичним особам, а саме Тарифами банку на обслуговування платіжних карток Тарифний пакет «Кредитна картка №1 Лояльна» (а.с 4), що свідчить про те, що відповідачка з умовами кредитування та тарифами була ознайомлена й відповідно сторони досягли домовленості щодо строків та порядку дії договору, сплати процентів та повернення кредитних коштів. Разом з тим, як встановлено судом, ПАТ «Дельта Банк» свої зобовязання за укладеним кредитним договором перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконує та починаючи з січня 2013 року припинив здійснювати сплату грошових коштів на погашення кредитної заборгованості й відповідно порушення відповідачем умов договору призвело до утворення заборгованості, розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком суми боргу (а.с. 6). Зокрема, станом на 09.09.2014 року заборгованість відповідачки [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» становить 6934,08 грн., яка складається зокрема з тіла кредиту в розмірі 1052,06 грн., простроченого тіла кредиту 3586,34 грн., заборгованості за відсотками 2295,68 грн., що підтверджується наданим банком розрахунком (а.с. 6). При цьому, відповідачем в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано суду належних та допустимих доказів на спростування вказаного, зокрема доказів щодо належного виконання зобовязань за кредитним договором та відсутності заборгованості. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст. 530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, а також ураховуючи те, що відповідачкою [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження належного виконання зобовязань за укладеним кредитним договором № 001-25001-090911 від 09 вересня 2011 року, а також належних та допустимих доказів на спростування нарахованого банком розміру боргу та доказів щодо припинення дії картки й відповідно не вчинення дій щодо її перевипуску, суд вважає, що заявлений банком позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Крім того, суд вважає, що відповідно до вимог ч. 2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. На підставі наведеного та

Outcome: approved