Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-05 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 03 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~721. В обґрунтування позову зазначала, що 03 жовтня 2009 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через відсутність між ними взаєморозуміння, протилежність характерів та поглядів на спільне життя. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сімї стали неможливими. Із серпня 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній, вони досягли угоди щодо проживання дитини після розірвання шлюбу з матірю та утримання дитини батьком. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, час для примирення подружжя не надавати, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки із серпня 2014 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності, час для примирення подружжя не надавати, оскільки вони із серпня 2014 року проживають окремо та подружніх відносин не підтримують. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 03 жовтня 2009 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~721. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Суд встановив, що із серпня 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved