overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 26 листопада 2011 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 53. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки останніми роками відповідач негідно поводилася в сімї, систематично зраджувала, говорила неправду, що призводило до постійних сварок між подружжям. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Від спільного подружнього життя у сторін 27 травня 2012 року народилася дочка [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 26 листопада 2011 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 27 травня 2012 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії І-ОК № 213696, виданого 05 червня 2012 року виконавчим комітетом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 3). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 28 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 220. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що на протязі останніх трьох років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з подружжя має протилежні погляди та сім'ю та шлюб. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, у зв'язку із чим між сторонами постійно виникають сварки. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити. Одночасно просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб вбачається, що 28 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін [INFO] року народилася дочка - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER], виданого 06 грудня 2016 року виконавчим комітетом Літківської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 5). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 29 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 63. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що одруження із відповідачем виявилося невдалим, оскільки у подружжя виявилися психологічно несумісні характери. З грудня 2016 року подружжя припинило проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити. Одночасно просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 013703 вбачається, що 29 квітня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про їх народження (а.с. 5-6). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 29 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 294. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне подружнє життя у сторін не склалося, оскільки у відповідача дуже агресивне ставлення до позивача та їх спільної дитини. Крім того, подружжя має різні погляди на сімейне життя та обовязки. З липня 2016 року сторони не проживають разом, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме її інтересам. Від спільного подружнього життя у сторін 13 квітня 2015 року народився син [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, до початку розгляду справи подала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 180307 вбачається, що 29 квітня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 13 травня 2015 року народився син [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії І-ОК № 298561, виданого 15 травня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 7). З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначив, що з 06.08.2008 перебуває у шлюбі з відповідачем, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції в місті Києві, актовий запис № 1054. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач вказує, що шлюбні відносини припинені, спільного господарства не ведеться з лютого 2016 року. За викладених обставин позивач вважає, що примирення не можливе, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримала заявлений позов, з викладених в ньому підставах. Представник Відповідача в судовому засіданні позов визнала. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особи: [PERSON], [PERSON] про визнання договору дійсним та визнання права власності на частину квартир. Позивач вказує, що квартира [ADDRESS] належала в рівних частках: її матері, [PERSON]; батькові, [PERSON], позивачу та відповідачу. 23 грудня 2013 року позивач та відповідач, уклали договір купівлі-продажу 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS], що належала відповідачу. Продаж було вчинено за погоджену суму, а саме 165800 грн., що було еквівалентом 20000 (двадцять тисяч) доларів СПІА. Але складений договір не був посвідчений нотаріально, тому що для його нотаріального посвідчення необхідно було отримати витяг з реєстру прав на нерухоме майно, а відповідачу гроші були потрібні терміново. За умовами вищевказаного договору купівлі-продажу, відповідач зобов'язався підготувати необхідні документи для нотаріального посвідчення договору, не пізніше 24.04.2014. Посилаючись на ті обставини, що відповідачем умови договору не виконуються, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Визнати за позивачем право власності на ? частини квартири за адресою: [ADDRESS]. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач надав до суду заяву про визнання позову, в якій просив розглянути справу без його участі. Треті особи надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, в яких підтримали заявлений позов. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У лютому 2017 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які народжені у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт його проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року з метою отримання паспорта громадянина України. В обґрунтування яких вказав, що він народився 27 грудня 1990 року в м. Маріуполі Донецької області, постійно мешкає в місті і нікуди з нього не виїжджав. За час проживання в м.Маріуполі навчався у «ліцеї-школі № 48» Маріупольської міської ради та у ЗОШ №21 м.Маріуполя, отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту, був поставлений на облік в районному військкоматі, проходив профілактичні огляди та робив щеплення у міській лікарні. На теперішній час у нього виникла необхідність отримати паспорт громадянина України встановленого зразку, у звязку з чим він вимушений була звернутися до суду. Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та винести рішення на підставі письмових матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження серії VІІІ НО № 345509, виданого 08 січня 1991 року відділом РАЦСу Орджонікідзевського райвиконкому м.Маріуполя, 27 грудня 1990 року в м. Маріуполі народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON], про що складено актовий запис № 13. Судом встановлено, що [PERSON] навчався у загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 48 м.Маріуполя з 2001 року по 2003 рік та вибув до загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №21 м.Маріуполя 24.09.2003 року, що підтверджується довідкою Комунального закладу «Маріупольський навчально-виховний комплекс «ліцей-школа №48» Маріупольської міської ради Донецької області» № 627 від 28.11.2016 року. Згідно довідки № 531 від 18.11.2016 року, наданої Комунальним закладом «Маріупольська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №21 м.Маріуполя Маріупольської міської ради Донецької області», [PERSON] навчався у зазначеному закладі з 2003 року по 25.06.2007 року та після його закінчення отримав свідоцтво про базову загальну середню освіту серії НК № 32088415 від 27.06.2007 року. Відповідно до картки фізичної особи платника податків ДПІ у Іллічівському районі м.Маріуполя [PERSON] 12.11.2004 року отримав ідентифікаційний номер. Згідно наданого суду посвідчення [PERSON], [INFO], був прийнятий на облік Іллічівсько-Володарським ОРВК Донецької області 02.03.2007 року. Крім того, як вбачається з наданої копії карти профілактичних щеплень, [PERSON] отримував планові щеплення у міській лікарні за місцем свого проживання [ADDRESS], з 1991 року по 2006 рік включно. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження представленими доказами факт проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року [PERSON], [INFO]. Цей факт має для заявника юридичне значення, ніким не оспорюється та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved