Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-27 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом та просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 16.02.2001 року шлюб із відповідачем існує формально. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через протилежні погляди на шлюб та сім'ю та постійні конфлікти, які виникали між сторонами. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила шлюб розірвати, посилаючись на викладене в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, шляхом виклику до суду за допомогою розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16.02.2001 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 32. (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони з кінця 2015 року сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved