Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . 14 серпня 2017 року сталось залиття її квартири. Згідно акту про залиття, складеного комісією ТОВ «Арсенал-Житлосервіс» від 21 серпня 2017 року, причиною затоплення було виривання шлангу з-під змішувача на системі холодного водопостачання у квартирі [PERSON] , монтаж якого відповідач виконував самостійно без залучення працівників ЖЕКу. Згідно із звітом №1-179/17 від 01 грудня 2017 року, складеного ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку становить 29194,00 грн. За проведення оцінки збитку позивачем було сплачено 1800,00 грн. Через неправомірні дії відповідача, їй було завдано і моральної шкоди, пов`язаної з переживаннями через пошкодження інтер`єру квартири, необхідність проведення ремонту, переїзд до іншого помешкання, порушення звичного способу життя, тощо. Моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5000 грн. Оскільки завдані збитки стались саме з вини відповідача, тому відшкодувати дану шкоду має саме він. У добровільному порядку відповідач відшкодовувати завдану шкоду не бажає попри розписку про усунення шкоди. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на відшкодування матеріальної шкоди 29194,00 грн., на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.; на відшкодування послуг оцінювача 1800 грн.; судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1409,60 грн. 31 травня 2018 року до суду надійшов відзив на позов представника відповідача [PERSON] . Заперечував щодо задоволення позову. Зазначив, що акти про залиття квартири було підписано майстром технічної дільниці, головою комісії, інженером-сантехніком та слюсарем-сантехніком. Таким чином, під час складання вищевказаного акту було лише підтверджено факт залиття та надано перелік можливих пошкоджень, особами, які не є фахівцями у галузі оціночної діяльності. До акту про залиття не додано фото ушкоджень квартири. Крім того, комісією ТОВ «Арсенал-Житлосервіс» не було складено кошторису про визначення вартості ремонтних робіт по відновленню квартири під час залиття. Товарознавчу експертизу для визначення розміру матеріальної шкоди власнику майна не було проведено. Відсутні докази, які б свідчили, що залиття квартири позивача сталося внаслідок неправомірних дій відповідача. Визначення вартості матеріального збитку завданого власнику квартири внаслідок залиття водою проведено майже після 105 днів після залиття квартири, а саме 01 грудня 2017 року. Крім того, оцінювач [PERSON] , який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача та діє на підставі Сертифікату «202155 суб`єкта оціночної діяльності виданого 09 квітня 2015 року Фондом держмайна України, не зазначив що він, як суб`єкт оціночної діяльності обізнаний про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Відповідачем було добровільно запропоновано позивачу відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 10000,00 грн., про що відповідачем було складено розписку, проте позивач відмовився від запропонованої грошової компенсації. Просив суд відмовити в задоволенні позову. 04 жовтня 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив представника позивача [PERSON] . Зазначила, що квартира позивача була затоплена водою, яка текла з вище розташованої квартири №19 , яка належить відповідачу. Відповідач по суті визнає свою вину у залитті квартири оскільки власноручно склав розписку про усунення наслідків затоплення квартири. Відповідач був ознайомлений з актом про залиття квартири від 21 серпня 2017 року, однак він не звертався до ТОВ «Арсенал-Житлосервіс» з будь-якими претензіями щодо невідповідності складеному акту дійсним обставинам, не зазначив своїх зауважень в самому акті, не вимагав повторного обстеження квартири. Відповідач не отримував дозволу на переобладнання у своїй квартирі та самовільно його здійснив, внаслідок чого установлене сантехнічне обладнання перестало нормально та якісно функціонувати - шланг на системі холодного водопостачання було вирвано. В момент обстеження квартири позивача представниками ТОВ «Арсенал-Житлосервіс» та самостійно позивачем було здійснено фіксацію ушкоджень - фото. Просила задоволити позов. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Просилазадоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача та відповідач проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник ТОВ «Арсенал-Житлосервіс» не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені, клопотань про відкладення до суду не надходило. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири №19, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.СофіївськаБорщагівка, прос. Героїв Небесної Сотні, буд. 18/4 . Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Встановлено, що 14 серпня 2017 року була залита квартира №19/1 . 21 серпня 2017 року комісією ТОВ «Арсенал-Житлосервіс» складено Акт про те, що 14 серпня 2017 року трапилось залиття квартири №19/1 . Внаслідок чого, на кухні спостерігають сліди залиття на стелі, а саме замокання гіпсокартону та незначне скапування води; у ванній кімнаті спостерігається незначне намокання гіпсокартону на стелі; в коридорі спостерігається значне намокання гіпсокартону на стелі, на стінах спостерігається незначне намокання шпалер, на підлозі спостерігається незначна деформація у місцях з`єднання дошок; у кімнаті на стелі спостерігається незначне намокання гіпсокартону та часткове скапування води зі стелі та люстри, на одній із стін спостерігається незначні сліди залиття у вигляді рудих проливів з-під декоративного багету, на підлозі спостерігається значне намокання дерев`яних дошок. Причиною залиття є виривання шлангу з-під змішувача на системі холодного водопостачання у квартирі №19 . Всі роботи сантехнічного характеру та монтажу власник виконував самостійно без залучення працівників ЖЕКу.З актом ознайомлені [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження розміру матеріального збитку [PERSON] надала звіт №1-179/17 ФОП [PERSON] про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику квартири від 01 грудня 2017 року. За даний звіт [PERSON] сплатила 1800 грн. Відповідно до даного звіту розмір матеріальної шкоди, що завдано внаслідок залиття квартири [ADDRESS] становить 29194,00 грн. За клопотанням представники відповідача судом було призначено експертизу, на вирішення якої поставити наступні запитання: Які пошкодження квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - виникли внаслідок залиття, що сталось 14 серпня 2017 року? Яка технічна причина пошкоджень квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , - які виникли після 14 серпня 2017 року? Яка вартість ремонто-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ? Який розмір завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття власнику квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] ? 07 листопада 2019 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №9844/19-43 від 31 жовтня 2019 року. За висновком експерта на час проведення експертизи надати відповіді на питання є можливим через проведення ремонтних робіт та не забезпечення доступу до квартири [ADDRESS] . У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Оскільки позивачу було завдано збитків через залиття квартири, відповідач в добровільному порядку шкоду не відшкодував, тому з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди слід стягнути 29194,00 грн., на відшкодування витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 1800 грн. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Пояснення відповідача щодо неналежності доказів поданих позивачем, суд до уваги не бере. Так, сторони щодо самого факту аварії в квартирі відповідача та як наслідок затоплення квартири позивача не заперечувалось при розгляді справи. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що шкода, завдана позивача, мала наслідком вини іншої особи, або те, що шкода мала місце і до затоплення квартири. Відповідач обмежився лише наданням оцінки доказів, які подані позивачем. Разом з тим, доказів, які б підтверджували його заперечення суду не надав, не заявив клопотань про їх витребування, у разі складнощів в їх отриманні, не повідомив суд про причини неможливості подати такі докази, призначена експертиза не надала відповіді на постановлені запитання. Клопотань про призначення додаткової або повторної, або іншої експертизи відповідач не заявив. Тому вимоги про відшкодування матеріального збитку та вартості проведеного дослідження підлягають до задоволення. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Виходячи зі змісту вищезазначеного, при вирішенні вказаного спору, у судовому засіданні підлягала обов`язковому встановленню наявність самої такої шкоди; протиправна, винна поведінка у формі дій або бездіяльності відповідача; причинний зв`язок між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками, у вигляді шкоди, що були заподіяні позивачеві. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також позивачу спричинені й моральні страждання, а саме внаслідок залиття позивач пережив моральні страждання та хвилювання, змушений був витрачати час та кошти на відновлення порушеного права, що призвело до негативних змін упорядкованого життєвого ритму позивача. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, стан здоров`я позивача, розмір завданих збитків. Тому до стягненню з відповідача на відшкодування моральної шкоди підлягає сума в розмірі 2000 грн. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Outcome: approved