Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рембудсервіс ЛТД» (далі - позивач) звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просило суд стягнути з останньої на свою користь заборгованість у розмірі 85 371,02 грн., з яких: заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 81 900,38 грн., інфляційні втрати в розмірі 3 470,64 грн.; а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. та 1 921,00 грн. судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є балансоутримувачем та виконавцем житлово-комунальних послуг у будинку [ADDRESS] , відповідно до договору № 24/20-7-2/20.10.10 від 20.10.2010 року, укладеного між ним та ТОВ «Мегаполісстрой». При цьому, відповідач є власником квартири [ADDRESS] , в якій позивачем надаються житлово-комунальні послуги, а саме з утримання прибудинкової території, постачання електроенергії, централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення. Оскільки у відповідача виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яку вона у добровільному порядку не сплачує, представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] за період з лютого 2011 року по серпень 2019 року, а також інфляційні витрати за період з листопада 2016 року по вересень 2019 року. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, через канцелярію подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити та розглядати справу без її участі, а також вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 17.12.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що між ТОВ «Рембудсервіс ЛТД» та ТОВ «Мегаполісстрой» укладено договір на утримання житлового будинку, підземного паркінгу і прибудинкової території № 24/20-7-2/20.10.10 від 20.10.2010 року, відповідно до якого, позивач взяв на себе зобов`язання виступати стороною по договорах з підприємствами та організаціями міста щодо забезпечення будинку енергоресурсами та іншими комунальними послугами, які надаються стороні організації; забезпечити якісне утримання Об`єкту, відповідно до вимог законодавства, нормативних документів та умов Договору; своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлового будинку та його інженерного обладнання; надавати Замовнику потрібну інформацію, безпосередньо пов`язану з питаннями утримання Об`єкту; забезпечити збереження переданого йому майна та обладнання; відшкодувати Замовнику вартість пошкодженого, зруйнованого чи знищеного майна, переданого йому відповідно до акту приймання-передачі; вести облік виконаних робіт з обслуговування та ремонт Об`єкту, а також фінансову та бухгалтерську документацію; здійснювати збір коштів з мешканців будинку за надані послуги і вести своєчасні розрахунки з відповідними організаціями, що надають такі послуги. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] . Положеннями ст.ст. 151, 162 ЖК УРСР встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Оплата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Разом з тим, відповідно до ст.ст. 156, 160 ЖК УРСР члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно зі ст. 179 ЖК УРСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватизованого житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, з наступними змінами, власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Також, у відповідності до положень п.5 ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З матеріалів справи, а саме з наданого розрахунку заборгованості, вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за період з 01.02.2011 року по 31.08.2019 року складає 81 900,38 грн. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимога позивача в частині стягнення інфляційних нарахувань у сумі 3 470,64 грн. за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги (01.11.2016 року по 30.09.2019 року) є обґрунтованою і в цій частині позов також підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн., що підтверджуються договором про надання правової допомоги адвокатом № 30051/19 від 30.05.2019 року, додатком № 14 до нього та квитанцією про понесення вказаних витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved