Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

у лютому 2019 позивач звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем являються батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] За рішеннями суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньок, зокрема, на утримання [PERSON] в розмірі 25% частини віх видів заробітку, але не менше неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. На сьогоднішній день відповідач офіційно працює в ТОВ «Головченко», має мінливий дохід. Розмір аліментів, визначений рішеннями суду, є недостатнім, оскільки діти виросли та потребують більших витрат, [PERSON] є особою з інвалідністю з дитинства та потребує додаткових витрат на лікування та обстеження, крім того, законодавчо збільшено граничну мінімальну межу розміру аліментів. У зв'язку з наведеним позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішень Машівського районного суду Полтавської області від 17.01.2005 р. та від 19.06.2009 р. з часток від заробітку (доходу) на тверду грошову суму та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 5500 грн. Щомісяця і до досягнення дітьми повноліття. 07.03.2019 р. відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду (а.с.19). 29.03.2019 р. від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що з наведеними позивачем обставинами та правовими підставами позову він не погоджується та заперечує проти їх задоволення, оскільки за двома рішеннями суду відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітніх доньок та не відмовляється від виконання свого батьківського обов'язку утримувати дітей, надавати їм матеріальну допомогу, приймати участь у їх житті та вихованні. Але не має фінансової можливості сплачувати аліменти на утримання обох дітей у твердій грошовій сумі, яка згідно заявлених позовних вимог має відповідати 5500 грн. щомісячно. Також зазначає те, що він працює на сезонних роботах, після закінчення яких перебуває на обліку у центрі зайнятості у статусі безробітного, зважаючи на це, його доходи є мінливими та нестабільними, внаслідок чого є заборгованість по сплаті аліментів. На даний час відповідач отримує соціальну допомогу по безробіттю, інших додаткових доходів не отримує. Крім того, на своєму утриманні має непрацездатну маму, з якою проживає разом та оплачує комунальні платежі (а.с.28-31). У судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, пояснивши, що вона на даний час перебуває на обліку в центрі зайнятості, менша донька хворіє, є інвалідом з дитинства, потребує коштів на обстеження та лікування, старша донька навчається в училищі, натомість відповідач працює та має змогу сплачувати більше коштів, але вона погоджується на аліменти в сумі 3000,00 грн. Відповідач позов визнав частково та погодився сплачувати аліменти в розмірі 3000,00 грн, пояснивши, що він на даний час працює у фермерському господарстві Головашича на сезонній роботі, від аліментів не відмовляється. Суд, заслухавши сторін та дослідивши надані письмові докази у справі, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить копія рішення Машівського районного суду Полтавської області від 16.05.2011 р. (а.с.8), позивач та відповідач мають двох спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6,7). Рішеннями Машівського районного суду від 17 січня 2005 року та 19.06.2009 р. вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 25% частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 14.12.2004 р. і до повноліття дитини, а також аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу (заробітку),але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.05.2009 р. і до досягнення повноліття дитиною (а.с.9,10). Згідно довідки Кошманівської сільської ради Машівського району Полтавської області №226 від 28.02.2019 р. позивач зареєстрована [INFO] та має такий склад сім'ї: [PERSON], [INFO] - донька, [PERSON], [INFO] - донька (а.с.11). Відповідно до інформації наданої головним спеціалістом Машівської селищної ради Полтавської області Байрак С.М. №174 від 05.03.2019 р. відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO] (а.с.18). Згідно посвідчення виданого на ім'я [PERSON],[INFO] серія [NUMBER] від 23.10.2017 р. вбачається, що вона є особою з інвалідністю з дитинства (а.с.14) та згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №166358 [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з діагнозом новоутворення правої гемісфери мозочка. Вторинна окклюзійна гідроцефалія. Статокоординаторні порушення, після виписки якій рекомендовано спостереження невролога за місцем проживання, контрольна МРТ та консультація через 3 місяці (а.с.15). За інформацією з довідок-розрахунків заборгованості по виплаті аліментів №5641 від 20.07.2018 р. та №1417 34/9502 від 19.12.2018 р. вбачається, що по сплаті аліментів на користь доньки [PERSON] заборгованість станом на 31.12.2018 р. становить 45177,38 грн та заборгованість по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON] станом на 01.05.2018 р. становить 36260,10 грн. (а.с.12,13). Натомість з наданої відповідачем довідки убачається, що останній працює у фермерському господарстві Головашича на посаді тракториста-машиніста згідно наказу №9/4 від 09.04.2019 року та його заробітна плата складає 6260,00 грн (а.с.48,49). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). За змістом статті 160 СК України, яка кореспондується зі статтею 29 ЦК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Матеріалами справи встановлено та не заперечується сторонами, що доньки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю [PERSON] - позивачкою по справі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених у ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014 у справі за № 143 цс 13. Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права суд зазначає, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку на тверду грошову суму. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України якщо після набрання рішенням законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, з урахуванням встановлених вище обставин справи, враховуючи визнання відповідачем позову частково, а саме щодо збільшення розміру аліментів з частки на тверду грошову суму в розмірі 3000,00 грн, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. Згідно ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial