Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою. В обґрунтування позову зазначають, що він та відповідачка по справі є власниками квартири за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті батьків. У зазначеній квартирі він зареєстрований з січня 1989 року. Протягом певного часу та на даний час він позбавлений можливості користуватися квартирою, оскільки [PERSON] чинить перешкоду в користуванні ним квартирою, зокрема нею було змінено замки вхідних дверей квартири. Крім того, чоловік відповідачки також заперечує проти його проживання в спірній квартирі, тому виникають конфліктні ситуації. У зв'язку з наведеними обставинами позивач просить суд усунути перешкоди в користуванні квартирою, зобов'язати відповідача надати екземпляр ключів, вселити його до спірної квартири та встановити порядок користування квартирою виділивши в його користування кімнату площею 14,7 кв.м., в користування відповідача виділити кімнату площею 17 кв. м., а кімнату площею 9,9 кв.м. та місця загального користування квартири залишити у загальне користування. Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка у судове засідання неодноразово не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд повідомила без надання належних доказів відсутності можливості прибуття в судові засідання, обґрунтовуючи неприбуття тим, що «в цей день буду знаходитися поза межами м. Києва у відпускний період». За таких обставин, у зв'язку зі зловживанням відповідачем своїми процесуальними правами, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що згідно довідки форми №3 від 21.12.2016 року вбачається, що в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровані [PERSON] (син), [PERSON] (дочка), [PERSON] (онука), [PERSON] (онук), зазначена квартира приватизована, складається з трьох кімнат загальною житловою площею 41, 8 кв.м., особовий рахунок відкрито на ім'я [PERSON] (помер) (а.с. 8). Відповідно до свідоцтва про народження [INFO] народився [PERSON], батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Згідно свідоцтва про смерть від [INFO] [PERSON] померла [INFO] (а.с. 10). Відповідно до свідоцтва про смерть від 29.11.2016 року [PERSON] помер [INFO] (а.с. 11). Відповідно до витягів від 27.12.2016 року про реєстрацію в спадковому реєстрі 27.12.2016 року заведено спадкові справи відносно майна померлих [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14-15). З наданих пояснень [PERSON] та [PERSON] в квартирі за адресою: [ADDRESS], проживає [PERSON] з чоловіком, які після смерті [PERSON] заборонили доступ [PERSON] до зазначеної квартири. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частина 1 ст. 405 ЦК України передбачає, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За змістом ст.ст. 47, 48 ЖК УРСР жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі. Норма жилої площі в Українській РСР встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу. Пункт 53 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській РСР», затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11.12.1984 р. № 470, передбачає, що жиле приміщення надається громадянам у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті. Рівень середньої забезпеченості громадян жилою площею в населеному пункті визначається і періодично переглядається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів спільно з радами профспілок виходячи з даних статистичної звітності. Згідно змісту Порядку застосування в м. Києві Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених Постановою Виконкому київської міської ради народних депутатів та Президії київської міської ради профспілок від 15.07.1985 року № 582 в Києві рівень середньої забезпеченості жилою площею на одну особу дорівнює 9 кв. м, а норма жилої площі для визнання особи такою, що потребує поліпшення житлових умов визначається як 7,5 кв. м. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] чинить перешкоди позивачу на проживання у спірній квартирі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в частині зобов'язання [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні квартирою та зобов'язати надати ключі від вхідних дверей. Разом з тим, суд не вбачає підстав задоволення позовної вимоги про встановлення порядку користування квартирою. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial