Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У листопаді 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення безпідставно набутих коштів та процентів за користування чужими грошовими коштами в загальному розмір 63 049 грн. 88 коп. На обґрунтування позову зазначив, що з 08.02.2017 по 16.02.2018 помилково перерахував на належний відповідачу поточний рахунок грошові кошти в розмірі 55083, 33 грн. Кошти були перераховані шляхом грошового переказу з власного карткового рахунку. Частину грошових коштів відповідач повернув, а саме 19 778,64 грн., проте неповернутими залишаються кошти в розмірі 35 304,69 грн. Позивач посилається на те, що між сторонами немає родинних, ділових чи договірних відносин, а отже відповідач безпідставно набув грошові кошти і зобов`язаний їх повернути відповідно до положень статей 1212, 1213 ЦК України. Окрім того з відповідача на підставі ч. 2 ст. 536 цього Кодексу мають бути стягнуті проценти за користування ними. Позивач в судовому засіданні пояснив, що вони з відповідачем проходили разом військову службу в Святошинському РВК та багато спілкувалися. Відповідач неодноразово звертався до позивача з проханням позичити грошові кошти і позивач на прохання відповідача позичав грошові кошти на банківську картку відповідача. Відповідач завжди повертав йому отримані грошові кошти, проте не в повному обсязі. Позивач перерахував грошові кошти в загальному розмірі 55 000 грн., проте відповідач повернув лише частину отриманих коштів. Відповідач неодноразово обіцяв повернути отримані кошти, проте борг так і не повернув, а потім став уникати позивача. Представник позивача, позовну заяву підтримав з підстав викладених в останній. Відповідач повідомлявся про розгляд справи за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання, проте в судове засідання він не з`явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Дослідивши докази і письмові пояснення, вислухавши пояснення позивача, суд встановив такі обставини. В період з 08.02.2017 по 16.02.2018 [PERSON] перерахував на належну [PERSON] банківську картку, відкриту у ПАТ КБ «Приватбанк», грошові кошти в національній валюті в загальному розмірі 35 304 грн. 69 коп. (а.с. 45-60). 04.04.2019 позивач направляв відповідачу поштою письмову вимогу про повернення коштів у семиденний строк (а.с. 68), проте вказані вимоги залишилися без реагування. Правовою підставою заявлених позивачем вимог є положення ст. 1212 ЦК України, яка встановлює, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже за змістом диспозиції цієї норми зобов`язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; здійснення набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає доведеним існування усіх трьох умов, які є підставою для виникнення зобов`язання з безпідставного придбання майна. Судом встановлено, що відповідач без законних на те підстав набув грошові кошти в розмірі 35 304 грн. 69 коп. за рахунок позивача. Отже зважаючи на те, що відповідач безпідставно збагатився за рахунок позивача, порушені права останнього підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення грошової суми. Згідно з приписами частини 1 статті 533 цього Кодексу грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Ч. 2 ст. 1214 ЦК України визначено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Вказана норма передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Оскільки договірні відносини між сторонами відсутні і розмір процентів не встановлено, суд в частині нарахування процентів застосовує аналогію закону, а саме: положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України, яка визначає, що у разі невстановлення договором розміру процентів їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір належних йому від відповідача процентів, нарахованих за період з 16.02.2018 по 01.01.2020, становить 27 745, 19 грн. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірною формулою, з урахуванням даних про розмір облікової ставки Національного банку України за вищевказаний період та не спростований відповідачем. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved