Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначила про те, що із 24 грудня 2008 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї із [PERSON] не склалося з підстав психологічної несумісності, відсутності порозуміння, різних поглядів на вирішення сімейних проблем, в результаті чого часто виникали сварки. З грудня 2014 року [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Шлюб існує лише формально. Дітей від шлюбу не мають. Позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] та після розлучення змінити їй прізвище на дівоче - «[PERSON]». У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, вказав, що заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 24 грудня 2008 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 86. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.34-36). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] спільних дітей не мають. Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що продовжувати подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] не бажають, збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved