Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У лютого 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком за № 11 по вул. Міліцейській в м. Бердичеві Житомирської області. Позовні вимоги мотивуються тим, що згідно свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 07 травня 2002 року позивачка є власником житлового будинку за № 11 по вул. Міліцейській в м. Бердичеві Житомирської області на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 07 травня 2002 року та довідки КП Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації № 539 від 16.06.2004р. В належному позивачці на праві власності вищезазначеному будинку значиться зареєстрованим її син - відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою МК ВЖРЕП-7 № 04 від 12.11.2015р. Тобто, вже тривалий час відповідач не користується правами і не несе обов'язків члена сім'ї власника зазначеного вище будинку, фактично за місцем реєстрації не проживає з 2005 року, ним не користується. Будь-якої участі у витратах на утримання будинку та проведення ремонту відповідач також не приймає, плати за комунальні послуги за будинок не сплачує. Крім того, будь-яких договірних відносин з приводу користування вищезазначеним будинком у відповідача з позивачкою, як з власником будинку, не існує. З метою усунення перешкод у здійсненні її права власності на житловий зазначений будинок шляхом припинення права користування житловим приміщенням та наступного скасування реєстрації місця проживання відповідача, позивачка змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. У судове засідання представник позивачки на підставі договору про надання правової допомоги від 04.04.2016р. [PERSON] не зявився, надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив суд справу слухати у його відсутності, не заперечив проти винесення заочного рішення у справі. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у відповідності статей 74-76 ЦПК України, у судове засідання не з'явився, причини його неявки суду не відомі, від нього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло квартира, будинок відповідно до статей 379, 382, 405 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Проте, відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд також враховує те, що наявність реєстрації відповідача у вказаному будинку обумовлює понесення додаткових витрат позивачці на сплату комунальних послуг. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання особи такою, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідач без поважних причин не проживає у зазначеному будинку, його станом не цікавиться, не сплачує комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що він втратив право на користування цим житловим приміщенням. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved