Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову сторона позивача вказує, що 23 червня 2018 року між [PERSON] - з одної сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошову суму у розмірі 13 000,00 гривень та 500,00 доларів США на строк 6 місяців із сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 120% на рік у порядку, встановленому договором. На забезпечення виконання основного зобов`язання 23 червня 2018 року між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель бере на себе прямі зобов`язання відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням боржника [PERSON] Однак, як зазначає позивач, не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, [PERSON] умови договору не виконує, позику не повертає, у зв`язку з чим, позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути солідарно з відповідачів суму неповернутої позики з урахуванням відсотків та штрафних санкцій у загальному розмірі 41 600,00 гривень. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом подачі відзиву не скористались, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотання про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 23 червня 2018 року між [PERSON] - з одної сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошову суму у розмірі 13 000,00 гривень та 500,00 доларів США на строк 6 місяців із сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 120% на рік. Як вбачається із п. 4.1 договору позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 23 червня 2018 року, позичальник зобов`язується суму відсотків у розмірі 1300,00 гривень (екв. 50 доларів США) до 29 числа кожного місяця. Відповідно до п. 4.2 вищевказаного договору у разі, якщо позичальник не сплатить плановий щомісячний платіж за користування позикою, процентна оплата буде складати 732% річних від суми позики, тобто 260,00 гривень (екв. 10 доларів США). На забезпечення виконання основного зобов`язання 23 червня 2018 року між [PERSON] - з однієї сторони, та [PERSON] - з іншої сторони, було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель бере на себе прямі зобов`язання відповідати перед позикодавцем по зобов`язанням боржника [PERSON] Проте, як свідчив позивач, відповідач [PERSON] суму позики не повернула. Відповідно до ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1046 ч. 1, 2 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З урахуванням даних норм закону, а також на підставі встановлених фактів по справі, суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] виникли позикові правовідносини, що підтверджується змістом договору, укладеного 23 червня 2018 року. Згідно із положеннями ст. 1049 ч. 1, 3 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ч.ч.1,2 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Виходячи з положень договорів позики, боржник [PERSON] отримала визначену суму позики в користування строком на 6 місяців року. Згідно із ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 625 ч. 2 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із п. 8.1 укладеного договору позики від 23 червня 2018 року, якщо після 23 грудня 2018 року залишиться заборгованість, незалежно від джерела її виникнення, відсотків, штрафних санкцій або тіла кредиту, по всій сумі заборгованості буде діяти ставка у розмірі 240% до повного погашення. Згідно із п. 8.3 договору позики позикодавець має право утримувати з боржника пеню у розмірі 1% від суми позики за кожні сутки прострочки платежу. Відповідно до п. 8.4 вищевказаного договору у разі прострочки платежів більш ніж на 30 днів, стягується штраф у розмірі суми позики. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] прострочила виконання зобов`язання з повернення суми позики. Відповідно до положень ст. 546 ч.ч.1,2 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Матеріали справи свідчать, що належне виконання позичальником [PERSON] грошового зобов`язання за договором поруки було забезпечено неустойкою, порукою. У силу ст. 533 ч. 1, 2 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із п. 12 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Зважаючи на законодавчу регламентацію виниклих між сторонами у справі правовідносин, суд вбачає доцільним стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] суму боргу за договором позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] 23 червня 2018 року, з урахуванням відсотків та штрафних санкцій у загальному розмірі 41 600,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ч. 1, 6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути у рівних частках з відповідачів на користь держави понесені судові витрати, а саме: суму неоплаченого судового збору - у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved