Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У лютому 2015 р. [PERSON] через представника звернулася до суду з позовом, яким просила визначити що [PERSON] і [PERSON] на момент видачі на їх імя державного акту на право власності на земельну ділянку за адресою:вул. [PERSON], 15 в м. Миколаєві належали на праві спільної часткової власності 32/100 і 68/100 частин земельної ділянки відповідно до первинних часток співвласників житлового будинку, а також просила визнати за собою право власності на 32/100 частин вказаної земельної ділянки у звязку із набуттям права власності на 50/100 частину житлового будинку розташованим за даною адресою за договором купівлі від 28 лютого 2000 р. цієї частини будинку від [PERSON] Позов був обґрунтований тим, що [PERSON] померла 01 червня 2004 р., спадкоємцями після неї [PERSON], [PERSON], [PERSON], ідеальні частки співвласників земельної ділянки не визначені, що перешкоджає їй оформити право власності на земельну ділянку відповідно до первісної частки [PERSON] у праві власності на житловий будинок. У листопаді 2015 р. до суду була надана позовна редакція зі зміненими вимогами - представник позивачки просив припинити право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на спірну земельну ділянку та виділити [PERSON] 32/100 частин у праві власності на земельну ділянку, а [PERSON] 68/100 часток, відповідно. Також просив визнати за [PERSON] право власності на 32/100 частин земельної ділянки. Просив розглянути справу без його участі. Ухвалою суду від 17 грудня 2015 р. у прийнятті уточненого позову було відмолено. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву про згоду з первісним позовом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, через представника подав заперечення проти первісного позову (а.с.60). Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання первісного позову (а.с.59). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилися, письмову заяву щодо позову не надала. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. У відповідності до оглянутої в судовому засіданні інвентарної справи КП ММБТІ на адресу: м. Миколаїв, вул. Генерала Свиридова, 15 первісний власник цілого даного житлового будинку забудовник [PERSON] подарувала 25 квітня 1972 р. 68/100 частин житлового будинку з відповідною частиною підсобних приміщень по вул. 6 Лінія, 15 в м. Миколаєві [PERSON] А 32/100 частин даного житлового будинку [PERSON] продала 25 квітня 1972 р. [PERSON] та [PERSON]. Після смерті 13 серпня 1986 р. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 травня 1987 р. власником 68/100 частин житлового будинку по вул. Генерала Свиридова, 15 (колишня вул. 6 Лінія) стала [PERSON] На підставі договору дарування від 07 липня 1994 р. право власності на 68/100 частин даного житлового будинку перейшло від [PERSON] до [PERSON] Після смерті 15 жовтня 1998 р. [PERSON] в порядку спадкування за законом його спадкоємиця [PERSON] успадкувала право власності на 32/200 частини житлового будинку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 травня 1999 р. Рішенням [PERSON] міської ради від 28 січня 2000 р. №26 співвласникам житлового будинку [PERSON] та [PERSON]М, були встановлені нові ідеальні частини у праві власності по ? кожній. Підставою цьому згідно висновку КП «Миколахвське ММБТІ» від 13 січня 2000 р. слугувала побудова [PERSON] господарських та побутових будівель та споруд за даною адресою. На підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 28 січня 2000 р. №26 [PERSON] 11 лютого 2000 р. було видано свідоцтво про право власності на 50/100 частин даного житлового будинку. Рішенням [PERSON] міської ради від 14 вересня 1999 р. №11/15 [PERSON] та [PERSON] передано у спільну сумісну власність земельну ділянку для обслуговування індивідуального житлового будинку і господарських будівель по вул. Генерала Свиридова, 15 площею 861 кв.м. Згідно копії державного акту на право приватної власності не землю I-МК№007507 виданого [PERSON] міською радою 16 листопада 1999 р. в спільну сумісну власність [PERSON], [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0861 га. для обслуговування індивідуальних житлових будинків, господарських будівель по вул. Генерала Свиридова, 15 в м. Миколаєві. На підставі біржового договору купівлі-продажу від 28 лютого 2000 р. №2609-Л, який був визнаний дійсним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 18 березня 2005 р. у цивільній справі №2-3046/2005, [PERSON] купила у [PERSON] 50/100 частин даного житлового будинку, які належали останній на підставі свідоцтва про право власності від 11 лютого 2000 р. При цьому [PERSON] передала [PERSON] оригінал державного акту на право приватної власності на землю Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2014 р. у справі №2-о/489/161/14 було встановлено факт належності померлій 01 червня 2004 р. [PERSON] свідоцтва про право власності на 50/100 частин житлового будинку розташованого по вул. Генерала Свиридова,15 в м. Миколаєві, виданого 11 лютого 2000 р. на імя [PERSON] [PERSON] міською радою. (а.с.13) Відповідно до копії спадкової справи №687/2004 р. заведеною 27 серпня 2004 р. Другою [PERSON] державною нотаріальною конторою після смерті 01 червня 2004 р. [PERSON] спадщину після неї прийняли спадкоємці 1 черги за законом син [PERSON] і донька [PERSON] та вдівець померлої [PERSON] (а.с.101-103). Постановами державного нотаріуса від 08 січня 2014 р. та 19 червня 2014 р. спадкоємцям [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом як на частини житлового будинку по вул. Генерала Свиридова, 15 в м. Миколаєві, так і на земельну ділянку площею 0,0861 га. за цією ж адресою, оскільки не визначені ідеальні частини в праві спільної власності на земельну ділянку співвласників [PERSON] та [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видано. Відповідно до Інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно співвласниками житлового будинку по вул. Генерала Свиридова є [PERSON] (50/100) та [PERSON] (50/100). (а.с.129-130). Обтяжень не зареєстровано. Із роз'яснень, викладених у п. 21 Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» за № 7 від 16 квітня 2004 року, вбачається, якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] набули право власності на 32/100 та 68/100 частин житлового будинку з господарськими спорудами, тобто на ті частки які утворилися вперше при перетворення одноосібної власності на будинок у спільну часткову. Тож частини спільної земельної ділянки [PERSON]М, та [PERSON] слід визначити в такому ж розмірі 32/100 та 68/100. При цьому вимогу позову про визначення того, що [PERSON] та [PERSON] на час видачі державного акту вже належали наведені ідеальні частини в праві власності на земельну ділянку, суд відхиляє, оскільки такий факт суперечить змісту державного акту на право приватної власності на землю. Вимогу про визнання за [PERSON] права власності на 32/100 частин даної земельної ділянки слід задовольнити, оскільки статтею 39, 67 ЗК України 1991 р. перехід право власності на земельну ділянку при відчуженні будинку презюмувався. Згідно ст. 88 ЦПК України на відповідачів в рівних частках слід покласти обовязок відшкодувати позивачці судовий збір 1091,20 грн.

Outcome: partial