Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до ДП «СКБ «Молнія» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду, сторона позивача вказувала, що на підставі відповідного наказу від 28 вересня 2012 року позивач була звільнена з займаної посади. [PERSON] свідчила, що при звільнені від повноважних осіб ДП «СКБ «Молнія» не було здійснено розрахунку по заробітній платі та іншим виплатам, що належать їй від підприємства. У звязку з викладеним, позивач звернувся з даним позовом до суду, заявляючи вимоги про стягнення з ДП «СКБ «Молнія» суми середнього заробітку за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку в розмірі 149139,35 гривень. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, але від особи на адресу суду надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Представник ДП «СКБ «Молнія» у відкрите судове засідання не зявився, підприємство повідомлялось судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, проаналізувавши арифметичні розрахунки, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що [PERSON], [INFO], працювала в структурі ДП «СКБ «Молнія». Згідно наказу адміністрації підприємства №84-к від 28 вересня 2012 року [PERSON] була звільнена з займаної посади. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобовязаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. В силу ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. На момент звільнення у ДП «СКБ «Молнія» існувала заборгованість перед [PERSON] за виплатою нарахованої заробітної плати. З приводу затримки у виплаті даної заборгованості [PERSON] зверталась до суду, та згідно рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 20 листопада 2012 року по справі №1519/18901/2012, судом стягнуто суму середнього заробітку за період з 28 вересня 2012 року по день фактичного розрахунку в розмірі 8713,35 гривень. Крім того, відповідно до рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 04 березня 2015 року по справі №521/2289/15-ц, судом стягнуто з Державного підприємства «Спеціальне конструкторське бюро «Молнія» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, без урахування податків та обовязкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати, за період з 20.11.2012 року по 28.02.2015 року, в сумі 64\~594 гривень 00 копійок. Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи ту обставину, що при звільненні позивача 28 вересня 2012 року та після ухвалення судових рішень [PERSON] адміністрацією підприємства вказана сума сплачена не була, суд дійшов висновку, що на користь позивача у відповідності з вимогами ст. 233 КЗпП України належить стягнути середній заробіток за час затримки. Визначаючи належну до стягнення суму середнього заробітку, суд виходить з розміру середнього заробітної плати позивача в розмірі 3587,85 гривень та періоду затримки (за вирахуванням періоду, компенсацію за який стягнуто наведеними судовими рішенням) з 28 вересня 2012 року по 28 листопада 2017 року. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за вказаний час затримки становить 3587,85 х 62 8713,35 64594,00 = 149139,35 гривень. Відповідно до ст. 141 ч.ч. 1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 1762,00 гривень.

Outcome: approved