Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом про розірвання шлюбу в якому вказала, що з 27.10.1991 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], [INFO] Від спільного подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] Мотивуючи свої вимоги [PERSON] у позові вказала, що шлюб виявився невдалим та існує лише формально. З весни 2012 року сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують і спільного господарства не ведуть. Сім'я розпалась остаточно та примирення вважає неможливим. Спору щодо поділу спільного майна та місця проживання неповнолітніх дітей немає. Обґрунтовуючи пред'явлений позов [PERSON] додала, що сторони мають різні характери та погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. /а.с. 2/ Сторони у судове засідання 12.05.2014 р. не з'явились. Позивач надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її особистої участі, позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позові, проти заочного розгляду не заперечує. /а.с. 12/ [PERSON] про час і місце розгляду справи був завчасно повідомлений судом у відповідності до норм ст.ст. 74-76 ЦПК України, що підтверджується повернутим на адресу суду рекомендованим поштовим відправленням у зв'язку із закінченням терміну зберігання. /а.с. 10-11/ Заперечень на даний позов до суду не надходило, щодо причин відсутності, суд не повідомлено. Враховуючи неявку сторін у судове засідання, а також те, що у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу за їх відсутності на підставі наявних доказів, без фіксування судового процесу звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст.ст. 158, 169, 197 і 224 ЦПК України. /а.с. 13/ Суд, оцінивши докази по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Згідно до норм ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. У відповідності із ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено наступні юридичні факти і відповідні їм правовідносини. Зі змісту свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що 27.10.1991 р. Житомирським міським відділом ЗАГС зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2471. Дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». /а.с. 3/ Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с. 5/ Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Сторони проживають окремо та повністю припинили шлюбні відносини через те, що мають протилежні характери та різні погляди на сімейне життя, обов'язки і побут. Подальше збереження шлюбу протирічить їхнім інтересам, умов для примирення немає. Спору щодо поділу спільно нажитого сумісного майна і місця проживання спільних дітей подружжя немає. Так, враховуючи ступінь конфліктних відносин і причини припинення шлюбних відносин, суд приходить висновку, що вживати заходів для примирення подружжя - не доцільно, оскільки такі дії не зможуть привести до збереження сім'ї, а матимуть виключно формальний характер, що не допоможе зберегти сім'ю. Всебічно з'ясувавши обставини справи, враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви і причини розлучення, суд приходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки сторони не змогли створити нормальну сім'ю, втратили почуття взаємної любові та поваги один до одного, підтримки і взаємодопомоги у родині немає, проживають окремо, а тому морально - правові основи шлюбу відсутні. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved