Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

У лютому місяці 2014 року позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що 28 вересня 2007 року між ними та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 15/2007-МКМ, у відповідності з умовами якого позивач зобов»язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 18 000 Євро, для споживчих потреб, а відповідач в свою чергу, зобов»язався прийняти вищезазначені грошові кошти та в строк до 15.09.2010 року повернути їх позивачу із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 12,9 % на рік. Факт отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки № 2 від 28.09.2007 року. Незважаючи на належне виконання позивачем зобов»язання за кредитним договором відповідач порушив взяті на себе зобов»язання, в зв»язку з порушенням строків сплати відсотків та повернення кредиту. Станом на 29 січня 2014 року заборгованість [PERSON] за договором складає: - за основною сумою кредиту - 9714,23 Євро, що еквівалентно 105978,36 грн.; - заборгованість по відсотках - 11193,43 Євро, що еквівалентно 122115,84 грн.; - пеня за несвоєчасно погашені проценти - 107,53 Євро, що еквівалентно 1173,11 грн.; - пеня за несвоєчасно погашений кредит - 1368,90 Євро, що еквівалентно 14 934,15 грн.; - штраф за порушення строків повернення кредиту та відсотків та умов договору - 764,99 Євро, що еквівалентно 8345,73. Загалом - 23149,09 Євро, що еквівалентно 252 547,31 грн. 30 січня 2014 року за вих. № 14/5/19-363 на адресу відповідача [PERSON] направлено претензію про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором № 15/2007-МКМ від 28.09.2007 року. Просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» в особі Відділення ПАТ КБ «Надра» Тернопільське РУ заборгованість за кредитним договором в сумі 23149,09 Євро, що еквівалентно 252 547,31 грн. В судове засідання представник позивача не з»явився, до суду надав заяву про розгляд справи без нього, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його адвокат [PERSON] позов не визнали, суду дали слідуючі покази, що дійсно в 2007 році між позивачем ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір у відповідності з умовами якого позивач зобов»язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 18 000 Євро, для споживчих потреб. Кошти в день укладення договору були отримані відповідачем, за які приватний підприємець [PERSON] придбав полупричіп, який є заставним майном по даній справі. Частину коштів [PERSON] виплатив банку, а коли розрахувався з роботи ПП [PERSON] віддав йому причіп та домовився з останнім, що той буде виплачувати кредит. Так як з останнього погашеного кредиту з 01 вересня 2008 по день звернення позивача в суд, тобто 10 лютого 2014 року, пройшло більше трьох років, просить застосувати строки позовної давності. Суд перевіривши документи та матеріали справи встановив, що дійсно 28 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 15/2007-МКМ, у відповідності з умовами якого позивач зобов»язався надати відповідачу грошові кошти в сумі 18 000 Євро, для споживчих потреб, а відповідач в свою чергу, зобов»язався прийняти вищезазначені грошові кошти та в строк до 15.09.2010 року повернути їх позивачу із сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 12,9 % на рік. Факт отримання кредитних коштів [PERSON] підтверджується заявою на видачу готівки № 2 від 28.09.2007 року. Відповідач [PERSON] сплачував кредит до 01 вересня 2008 року. Перевіряючи доводи відповідача в частині застосування судами норм закону щодо позовної давності, суд виходить з такого. Як зазначалося вище, сторони встановили строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов»язань, так і строки виконання зобов»язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 15 вересня 2010 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов»язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов»язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов»язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Як встановлено судом, [PERSON] перестав виконувати щомісячні зобов»язання з погашення кредиту з 01 вересня 2008 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом та договором банк звернувся 10 лютого 2014 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і майбутні платежі. Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), тобто у даній цивільній справі з 01 вересня 2008 року. Такий висновок міститься в постанові Судових палат у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 6 листопада 2013 року за позовом ПАТ «Перший Український міжнародний банк до особи 1» про стягнення заборгованості за кредитним договором. З огляду на викладене суд вважає, що у позові, з яким позивач звернувся до суду у лютому місяці 2014 року необхідно відмовити, у зв»язку із спливом строків позовної давності.

Outcome: dismissed