Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно земельна ділянка, що знаходиться на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Позивач являється спадкоємцем за заповітом [PERSON] , однак у встановлений законом строк до нотаріальної контори не звернувся, оскільки не знав про наявність заповіту. Тому [PERSON] просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 17 березня 2020 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Ізяславської державної нотаріальної контори відомості, чи заведена спадкова справа після смерті [PERSON] , а також про коло його спадкоємців, які прийняли спадщину, та про наявність виданих свідоцтв про право на спадщину. Витребувано з Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) належним чином засвідчену копію актового запису про смерть [PERSON] . Ухвалою суду від 29 травня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Домбровська І. О. у судове засідання не з`явилися, представник позивача надіслала до суду письмову заяву, в якій просить слухати справу за відсутності позивача та його представника, вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи по суті повідомлені належним чином, про причини неприбуття суд не повідомили, відзиви на позов не подали. У підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечила з посиланням на те, що претендує на спадкове майно, зазначене у заповіті, складеному її чоловіком [PERSON] . Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін та їх представників. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією актового запису про смерть № 27 від 10 червня 2017 року, наданого на запит суду Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький). За життя 01 жовтня 2015 року [PERSON] склав заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Хмельницької області Шмигельським Ю. П. та зареєстрований у реєстрі за № 1894, за яким заповів [PERSON] належну йому земельну ділянку, що знаходиться на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та належить йому на підставі державного акта серії Р1 № 781782. Якщо [PERSON] помре до відкриття спадщини, не прийме її, відмовиться від її прийняття чи буде усунений від права на спадкування, вищезазначене майно [PERSON] заповідає [PERSON] , що підтверджується заповітом від 01 жовтня 2015 року, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41671662 від 01 жовтня 2015 року. Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 781782 [PERSON] на підставі рішення Клубівської сільської ради народних депутатів № 50 від 19 січня 2001 року належить земельна ділянка площею 2,72 Га, розташована на території Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Як вбачається із довідки Клубівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 17 лютого 2020 року за № 224, спадкодавець [PERSON] на день смерті проживав та був зареєстрований у [ADDRESS] . Разом із ним на день смерті були зареєстровані дружина [PERSON] , доньки [PERSON] та [PERSON] , а також онуки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . З копії спадкової справи, наданої завідувачем Ізяславської державної нотаріальної контори Ефендієвою А [PERSON] за № 527/01-16 від 30 квітня 2020 року, слідує, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 38/2019 р. на підставі заяви дружини спадкодавця [PERSON] . Водночас за змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки дружина спадкодавця [PERSON] та його доньки [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із ним, вони у відповідності до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Натомість позивач у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини [PERSON] із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звернувся. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року N 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18 (провадження N 61-21447св19). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Отже, позов про визначення додаткового строку на прийняття спадщини підлягає задоволенню у разі пропуску такого строку та доведення поважності причин пропуску строку. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є за певних умов поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 06 вересня 2017 року у справі N 6-496цс17, і відтворено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі N 629/1886/18 (провадження N 61-11600св19), від 28 жовтня 2019 року у справі N 761/42165/17-ц (провадження N 61-49121св18), від 20 листопада 2019 року у справі N 209/1795/18 (провадження N 61-14842св19), від 21 листопада 2019 року у справі N 626/2055/18 (провадження N 61-17906св19). За обставинами справи позивач [PERSON] про існування заповіту, складеного [PERSON] на його ім`я дізнався лише після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Спадкодавець [PERSON] помер і спадщина відкрилася [INFO] , а тому шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що обчислений за правилами статей 253, 254 ЦК України, сплив 09 грудня 2017 року. У повідомленні № 216/02-14 від 06 лютого 2020 року завідувач Ізяславської державної нотаріальної контори Ефендієва А. П. повідомила [PERSON] , що, оскільки він не проживав разом із спадкодавцем, не був прописаний із ним, він вважається таким, що не прийняв спадщину, а тому йому необхідно звернутися до суду із позовною заявою про надання додаткового строку для прийняття спадщини. 27 лютого 2020 року [PERSON] звернувся з даною позовною заявою до суду. Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі- Порядок), при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту та повідомляє про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі. Нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття. Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим, відомості про те, що позивач [PERSON] повідомлявся нотаріусом чи іншими особами, в тому числі спадкодавцем за життя чи спадкоємцями, які прийняли спадщину, про складений на його користь заповіт, у матеріалах спадкової справи № 38/2019 р. відсутні. Відсутні такі відомості і в інших матеріалах даної справи. Отже, зазначене свідчить, що позивачем пропущено строк на звернення із відповідною заявою через незалежні від його волі обставин. Оскільки [PERSON] не був обізнаний про наявність заповіту, складеного на його користь, нотаріусом не були здійснені повідомлення та виклик спадкоємця за заповітом, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Зважаючи на викладене, позов підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 1220, 1222, 1223, 1233, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved