Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У лютому 2020 року публічне акціонерне товариство «Кредобанк» (далі по тексту АТ «Кредобанк», банк, позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 05.09.2018 між ПАТ «Кредобанк», правонаступником якого є АТ «Кредобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-131861(далі - кредитний договір), за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 93 640,00 грн. на умовах щомісячного погашення, у встановлені договором строки частини суми заборгованості, з кінцевим строком погашення до 04.09.2023 року та сплатою 52,99% річних. Однак, взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті процентів в передбачені договором строки відповідач не виконала, в результаті чого станом на 06.02.2020 за нею утворилась заборгованість у розмірі 95 504,65 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 16.03.2020 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Стороною позивача було подано до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, заявлені позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надіслала, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до приписів ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки представник позивача не заперечував проти вирішення справи саме таким чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.09.2018 відповідач [PERSON] звернулась до позивача з метою отримання кредиту, що підтверджується анкетою- заявою № [NUMBER] фізичної особи на отримання готівкового кредиту. Цього ж дня, 05.09.2018 між сторонами було укладено кредитний договір № CL-131861, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 93 640,00 грн на умовах погашення у встановлені договором строки суми заборгованості щомісячно, зі сплатою 52,99% річних та кінцевим строком погашення до 04.09.2023. З метою приведення Статуту у відповідність до вимог Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» від 16.11.2017 року № 2210-VIII та згідно з рішенням Акціонера № 03/2018 від 29.11.2018 року Банк змінив своє найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДОБАНК» (копія Статуту у новій редакції міститься у матеріалах справи). Як вбачається з меморіальних ордерів, позивач належним чином виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 93 640,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала та згідно розрахунку заборгованості станом на 06.02.2020 заборгованість становить 95 504,65 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 88 134,47 грн., заборгованість за відсотками - 6 447,35 грн., заборгованість за пенею - 922,83 грн. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Пунктом 6.3. Кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний щомісячно здійснювати повернення суми заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за обслуговування кредиту у вигляді рівних сум - ануїтетного платежу (розмір якого визначається п. 6.2.Кредитного договору). Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки та сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи, що між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, умови якого банком були виконані, шляхом надання відповідачу кредитних коштів, а остання взяті на себе за договором зобов`язання не виконала, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду не надала, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 95 504,65 грн. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 102,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved