Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

у листопаді 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до ПАТ «СК «Скайд» про стягнення страхового відшкодування в порядку зворотної вимоги та судових витрат у справі. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 17.01.2016 року на Лісовій дорозі між вулицями 40-років Перемоги та Луговою у м. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле Лачеті» д.н.з. [NUMBER] під її керуванням. Дана пригода сталась з її вини, що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2016 року. На момент ДТП її цивільно-правова відповідальність була застрахована у ПАТ «СК «Скайд» згідно полісу АІ/7745163. 24.03.2017 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було ухвалено рішення у справі 369/11306/16-ц, згідно якого з неї замість ПАТ «СК «Скайд» на користь [PERSON] стягнуто матеріальні збитки в розмірі 15 178,52 грн., 2 965,00 грн. витрат на правову допомогу та 427,38 грн. судового збору, що загалом склало 18 561,90 грн. Вказане рішення нею виконано в повному обсязі. Враховуючи виконання рішення суду заподіювачем шкоди та сплату коштів постраждалій стороні, а також посилаючись на ст. ст. 6, 9, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просила стягнути з ПАТ «СК «Скайд» 18 561,90 грн. та 704,80 грн. судового збору. Ухвалою від 02.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Третя особа пояснення щодо позову не надала. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; кількість сторін та інших учасників справи (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17.01.2016 року на Лісовій дорозі між вулицями 40-років Перемоги та Луговою у м. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ауді» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Шевроле Лачеті» д.н.з. [NUMBER] під її керуванням. Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2016 року дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 17.01.2016 року, сталась з вини позивача у справі (а.с. 11). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Скайд» згідно полісу АІ/7745163 від 11.03.2015 року (а.с. 12, 13). Згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2017 року в справі 369/11306/16-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, ПАТ «СК «Скайд», ТОВ «Фінанс-Лайн» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яке набрало законної сили 22.06.2017 року, з позивача на користь [PERSON] стягнуто матеріальні збитки в розмірі 15 178,52 грн., 2 965,00 грн. витрат на правову допомогу та 427,38 грн. судового збору, що загалом склало 18 561,90 грн. (а.с. 9-10). Рішення мотивовано тим, що у відповідності до вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди, застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. З огляду на викладене, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом. З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.03.2017 року Києво-Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області було відкрите ВП № 54794560, котре постановою від 28.09.2018 року на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» було закрито, оскільки боржником сплачено основну суму боргу, виконавчий збір та витрати по виконавчому провадженню в повному обсязі (а.с. 15). Так, [PERSON], звернувшись до суду з позовом до ПАТ «СК «Скайд» з вимогою про стягнення з останнього на свою користь коштів у розмірі 18 561,90 грн., посилалась на те, що вона як заподіювач шкоди, виконавши в повному обсязі рішення на користь потерпілого, має право пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою нею було укладено договір. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 УЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦУК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У відповідності до ч. 1 ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За умовами п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений в договорі. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Положення ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 9 Закону страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 (п'ятдесят) тисяч гривень на одного потерпілого. У Постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 висловлено правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з того, що обставини визначені ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» судом встановлені, та позивачем належним чином доведені і відповідачем не спростовані. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем за подання відповідного позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. (а.с. 17, 18). З огляду на викладене, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд надходить до висновку про необхідність стягнення з ПАТ «СК «Скайд» на користь [PERSON] суми судового збору у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved