overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 15 липня 2008 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 510. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З 2013 року однією сім'єю вони не проживають через різні погляди на життя, важкий характер відповідача та часті скандали, близькі стосунки між ними так і не склались. Вказані обставини негативно впливали на виховання дитини. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, направила на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Також просила залишити їй прізвище чоловіка «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає, згоден на розірвання шлюбу. Не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 15 жовтня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Артемівському відділі реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 894. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року однією сім'єю вони з [PERSON] не проживають. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Позивачка працює помічником вихователя у дитячому дошкільному закладі Маріупольської міської ради № 70 та розмір її заробітної плати за період роботи з 01 серпня 2014 року по 31 січня 2015 року становить 10102,90 грн. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 500 грн на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що вона знаходилась з відповідчаем у шлюбі, який було розірвано 18.06.2012 р.. Відповідач не займається вихованням дітей та не надає матеріальної допомоги, хоча згідно закону зобовязаний її надавати. Діти знаходяться на повному утриманні позивачки. Вказувала, що відповідач інших дітей не має, інших стягнень за виконавчими листами не має. У судове засідання сторони не зявилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка підтримала уточнені позовні вимоги, а відповідач проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно із свідоцтв про народження серії 1-ВЛ № 226508 [PERSON] та серії І-ВЛ 051107 про народження [PERSON], 18.07.2006 р. батьками дітей зазначені сторони по справі. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Факт проживання неповнолітньіх дітей з матірю та знаходження їх на утриманні позивачки підтверджується актом затвердженим начальником дільниці №25 КП «Жилкомсервіс» м. Харкова. Враховуючи наведене, суд відповідно до вимог ст.ст. 182, 183, 191 СК України, враховуючи матеріальний стан сторін по справі, відсутність утриманців у відповідача, вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання його неповноліх дітей. Відповідно до вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, з відповідача [PERSON] підлягають стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн.60 коп..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 750 грн. на кожну дитину окремо. В обґрунтування вимог зазначає, що вони з відповідачем мають спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час фактично сімейні відносини між ними припинилися, мешкають вони окремо. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач добровільної допомоги на їх утримання не надає. Тому, вона вимушена звернутися до суду. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дітей не надає. Доказів щодо матеріального стану та працевлаштованості відповідача позивачем не надано. Враховуючи дану обставину, суд прийшов до висновку, що з відповідача не можливо стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей у твердій грошовій сумі, а необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 77 будинку № 63 по пр. Миру у м. Дніпропетровську. В позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідач вже з 2007 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідача у квартирі немає. Просила визнати відповідача таким, що втратив право користуватися квартирою № 77 будинку № 63 по пр. Миру у м. Дніпропетровську. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, проти їх задоволення не заперечувала. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, 17.05.1990 року позивачці на склад сімї з 3-х осіб: вона, чоловік [PERSON], дочка [PERSON], було надано ордер на право зайняття квартири [ADDRESS]. Згідно довідки КЖЕП № 53 від 16.10.2014 року у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Згідно акту про не проживання посвідченого начальником КЖЕП № 53, відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає с січня 2007 року, речей відповідача в квартирі немає. Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається приміщення протягом шести місяців. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивачки з відповідача судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 27 серпня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 2043. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, про що надав до суду відповідну заяву. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано шлюб 27 серпня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 2043. Від вказаного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 11 березня 2002 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 71. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. Вказала, що з 2014 року вони однією сім'єю не проживають, оскільки мають різні характери, відповідач матеріально сім'ї не допомагає та аліменти на дитину, які стягнуті рішенням суду від 25.08.2014 року, не виплачує. Вказані причини призвели до розпаду їх сім'ї. Просила її шлюб із відповідачем розірвати, адже сім'ю зберегти неможливо. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає, і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 22 травня 1976 року вона уклала шлюб із відповідачем в Будинку одруження виконавчого комітету міської ради м. Жданова Донецької області, актовий запис № 1561. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказала, що з вересня 2013 року однією родиною з чоловіком не проживають, оскільки мають різні характери та різні погляди на життя, у зв'язку із чим виникали сварки. Під час подружнього життя разом із відповідачем зрозуміла, що вони не підходять один до одного та не можуть спільно проживати. Вважала, що зберегти їх родину неможливо, просила шлюб розірвати. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Деражнянським райвідділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницької області, актовий запис № 06 від 05.02.2000 року. Від шлюбу мають троє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньок Аліну, [INFO], та Вікторію, [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з травня 2014 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. Позивачка в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Коцюбинська». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, в подальшому подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 5 лютого 2000 року. За час спільного проживання у сторін народилися син [PERSON], [INFO], доньки Аліна, [INFO], та Вікторія, [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з травня 2014 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 13 березня 2015 року сторонам надавався термін для примирення строком на чотири місяці, однак з обставин справи вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Маниковецькою сільською радою, актовий запис № 5 від 06.10.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з березня 2014 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала, пояснила що наміру продовжувати шлюбні стосунки немає. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «Шабельська». Відповідач в судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З врахуванням позиції сторони позивача, суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивачки , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 жовтня 2011 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з березня 2014 року спільно не проживають. Судом сторонам не надавався термін для примирення, оскільки позивачка фактично має іншу сімю та вказане буде суперечити її інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У лютому 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Радовецькою сільською радою, актовий запис № 05 від 30.09.2006 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з грудня 2013 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. Позивачка в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала, проте в подальшому подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 вересня 2006 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з грудня 2013 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 27 квітня 2015 року сторонам надавався термін для примирення строком на один місяць, однак з обставин справи вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved