Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-20 00:00:00

У листопаді 2018 року представник позивача звернулася до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. Позовна заява мотивована тим, що 15.12.2010 року між позивачем та її батьком [PERSON] були укладені договори дарування корпоративних прав у ТОВ «Вісак» (код ЄДРПОУ 32247640) та ТОВ «Творча майстерня «Вісак» (код ЄДРОПУ 21505566), відповідно до умов яких [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ) набула у власність по 70% корпоративних прав цих товариств вартістю 12 009 680,00 грн. та 13 090 000,00 грн., відповідно. У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Творча майстерня «Вісак», ТОВ «Вісак», Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України, треті особи: [PERSON] , Відділ державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення коштів, визнання недійсним договорів дарування корпоративних прав, скасування державної реєстрації змін до установчих документів, визнання права власності (справа №755/20883/15-ц). Справа розглядалась судами неодноразово. 06.06.2018 року Постановою Верховного Суду скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 року. Рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.09.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року про стягнення коштів, визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав, скасування державної реєстрації змін до установчих документів, визнання права власності залишено в силі. 20.06.2018 року між відповідачами [PERSON] та його матір`ю [PERSON] був укладений договір застави, відповідно до умов якого остання отримала у заставу частку статутного капіталу ТОВ «Вісак» у розмірі 33 %, що становить 5 704 134,74 грн. 20.06.2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір застави, відповідно до умов якого остання отримала у заставу частку статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 70 %, що становить 13 090 000,00 грн. 07.11.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Олефіром О.О. винесена постанова про арешт майна боржника на підставі виконавчого напису № 1058, виданого 07.11.2018 року приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З.А. на підставі вказаного договору застави від 20.06.2018 року та накладено арешт на корпоративні права у ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», які не належать [PERSON] . Протягом 2015-2018 років вказані договори дарування корпоративних прав оспорювались [PERSON] у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій. Однак, на час звернення з позовом до суду про визнання договору застави недійсним та визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вони є чинними, і [PERSON] є власником корпоративних прав. Посилаючись на вищевказане, позивач [PERSON] просила суд визнати недійсним з моменту укладання договір застави, укладений 20.06.2018 року між [PERSON] та [PERSON] ; а також визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 07.11.2018 року № 1058, виданий приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З.А. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с.131-133 т.1), в якому посилаючись на безпідставність позовних вимог просить суд у задоволенні позову відмовити, оскільки на момент укладання договору застави та вчинення виконавчого напису будь-які заборони щодо таких дій були відсутні. В судове засідання 28.01.2021 року представник відповідача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Інші особи, які беруть участь у справі, до суду не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності вказаних осіб. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 15.12.2010 року між позивачем [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON] ) та її батьком [PERSON] були укладені договори дарування корпоративних прав в ТОВ «Вісак» (код ЄДРПОУ 32247640) та ТОВ «Творча майстерня «Вісак» (код ЄДРОПУ 21505566), посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Руденком В.О. за реєстровими №4998 та №4997, відповідно. (а.с. 10-11 т. 1) Згідно вказаних договорів [PERSON] набула у власність по 70% корпоративних прав в ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак» вартістю 12 099 680,00 грн. та 13 090 000,00 грн., відповідно. Згодом, [PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Творча майстерня «Вісак», ТОВ «Вісак», Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України та Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про стягнення коштів, визнання недійсними договорів дарування, скасування реєстраційних дій та зобов`язання вчинити дії, (справа №755/20883/15-ц). 23.06.2016 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва в цивільній справі №755/20883/15-ц позов [PERSON] задоволений частково: визнані недійсними з моменту укладення договори дарування корпоративних прав від 15.12.2010 року, укладені між [PERSON] та [PERSON] ; скасована державна реєстрація змін до установчих документів (Статутів) ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак», проведена державним реєстратором Оболонської районної в місті Києві Сергієнко І.І. 17.12.2010 року за №10691050003023515 та за №10691050008023519, відповідно; визнано право власності [PERSON] на 100% статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та 100% статутного капіталу ТОВ «Вісак». (а.с. 12-15 т. 1) 28.09.2016 року Апеляційний суд м. Києва рішення Дніпровського районного суду м Києва від 23.06.2016 року у цивільній справі №755/20883/15-ц скасував, в задоволенні позову відмовив. (а.с. 16-19 т. 1) 12.04.2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс ухвалу, якою заяву [PERSON] про відмову від касаційної скарги на рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.09.2016 року у цивільній справі №755/20883/15-ц задовольнив, а касаційне провадження за касаційною скаргою [PERSON] - закрив. (а.с. 20-22 т. 1) Також, 12.04.2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс ухвалу, якою касаційну скаргу [PERSON] відхилив, рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.09.2016 року у цивільній справі №755/20883/15-ц залишив без змін. (а.с. 23-26 т. 1) 27.09.2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виніс ухвалу, якою заяву [PERSON] про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами ухвали від 12.04.2017 року про закриття касаційного провадження, - задовольнив, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року про закриття касаційного провадження за заявою [PERSON] про відмову від касаційної скарги, - скасував. (а.с. 27-30 т. 1) 18.10.2017 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у цивільній справі №755/20883/15-ц виніс ухвалу, якою рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.09.2016 року скасував; рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23.06.2016 року залишив в силі; ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року, якою залишено без змін рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року, скасував. (а.с. 31-36 т. 1) 06.06.2018 року Верховний Суд у цивільній справі №755/20883/15-ц виніс постанову, якою ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.10.2017 року скасував; рішення Апеляційного суду міста Києва від 28.09.2016 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.04.2017 року (за касаційною скаргою [PERSON] ) залишив в силі. (а.с. 37-48 т. 1) 19.09.2018 року Верховний Суд у цивільній справі №755/20883/15-ц касаційну скаргу [PERSON] залишив без задоволення, рішення Апеляційного суду м. Києва від 28.09.2016 року залишив без змін. (а.с. 50-61 т. 1). Отже, провадження у справі №755/20883/15-ц закінчено ухваленням рішення, яким [PERSON] відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо визнання недійсними договорів дарування корпоративних прав в ТОВ «Вісак» (код ЄДРПОУ 32247640) та ТОВ «Творча майстерня «Вісак» від 15.12.2010, за якими [PERSON] набула у власність частки в зазначених товариствах. За загальним правилом, якщо судовий акт скасовано, він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. Тобто, у разі скасування незаконного судового рішення про визнання припиненим права одного із співвласників майна та визнання за іншим співвласником права власності на все майно, право власності співвласників на їх відповідні частини майна підлягають відновленню з моменту скасування такого рішення, оскільки відпала підстава зміни часток у власності на майно. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі №6-449цс15, в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №742/2906/15-ц. Отже, право власності [PERSON] на корпоративні права у ТОВ «Вісак» та ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі по 70% частки статутного капіталу кожного з товариств, є дійсним з моменту набуття, а саме з моменту укладання договорів дарування корпоративних прав від 15.12.2010 року. Однак, 21.05.2018 між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Творча майстерня «Вісак», за умовами якого у власність покупця було передано статутний капітал товариства у розмірі 13 090 000 грн., що складає 70 % статутного капіталу підприємства. Того ж дня, між [PERSON] , від імені якого діяла [PERSON] (Продавець) та [PERSON] (покупець) укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав ТОВ «Вісак», за умовами якого у власність покупця було передано статутний капітал товариства у розмірі 5 704 134,74 грн., що складає 33 % статутного капіталу підприємства. На підставі зазначених договорів внесено зміни до складу учасників обох товариств. 18.05.2018 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) було укладено договір позики, за умовами якого позичальник позичає грошові кошти з метою купівлі 33% статутного капіталу ТОВ «Вісак» за ціною 5 704 134,74 грн та 70 відсотків статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» за ціною 13 090 000 грн. Вже після відновлення дії рішення Апеляційного суду м.Києва від 28.09.2016, яке відбулось 06.06.2018 після залишення його без змін Верховним Судом, а саме 20.06.2018 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Потапчук З.А. за реєстровим №499, відповідно до умов якого в якості забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором позики у заставу передається частка статутного капіталу ТОВ «Вісак» у розмірі 33%, що становить 5 704 134,74 грн., та частка статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 70%, що становить 13 090 000,00 грн. 07.11.2018 року приватним нотаріусом Потапчук З.А. вчинено виконавчий напис №1058, яким звернуто стягнення на частку статутного капіталу ТОВ «Вісак» у розмірі 33%, що становить 5 704 134,74 грн та частку статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» у розмірі 70%, що становить 13 090 000,00 грн. в рахунок погашення заборгованості за договором застави, яка складає 18 794 134,74 грн. Судом отримано копії матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення договору застави від 20.06.2018 року за реєстровим №499. (а.с. 183-250 т. 1, а.с. 1-60 т. 2) Частиною 2 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наведені позивачем обставини підтверджують відсутність у [PERSON] права володіння, користування та розпорядження корпоративними правами в розмірі 70% статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та 33% статутного капіталу ТОВ «Вісак», що належать на титулі права власності позивачу [PERSON] . Стаття 41 Конституції України наголошує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Принцип непорушності права власності також закріплено і статтею 321 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Наведені норми імперативного характеру виражають категоричні правила та чітко позначені дії і не допускають ніяких відхилень від вичерпного переліку прав і обов`язків суб`єктів. За статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, тобто, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Суперечність договору застави положенням чинного законодавства означає врегулювання правовідносин сторін всупереч імперативним нормам законодавства. Вирішуючи спори про визнання договорів недійсними, суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання їх недійсними та настання відповідних наслідків, а саме відповідність змісту договору вимогам закону, моральним засадам суспільства, правоздатність сторін договору, у чому конкретно полягає неправомірність та інші обставини, що є істотними для правильного вирішення спору. Позбавлення відповідачами шляхом передачу у заставу належних позивачу корпоративних прав і подальше звернення стягнення на них шляхом вчинення виконавчого напису, поза волею власника (позивача) позбавило її права володіти, користуватись та розпоряджатись належними їй корпоративними правами, що є порушення її права власності, що потребує судового захисту. За приписами частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 зазначеної Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення. З цих підстав, суд вважає правильним задовольнити заявлені у справі позовні вимоги та визнати недійсним з моменту його укладення договір застави 70% статутного капіталу ТОВ «Творча майстерня «Вісак» та 33% статутного капіталу ТОВ «Вісак», укладений 20.06.2018 року між [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. за реєстровим номером 499, а також визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07.11.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потапчук З.А. за реєстровим №1058, оскільки вимога про це є похідною від вимоги про визнання договору застави недійсним. При цьому суд зазначає, що інші доводи та заперечення відповідачів не спростовують встановлених судом обставин та не можуть впливати на законність судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved