Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

у листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач доводиться їй не родичом, зареєстрований у цьому будинку, однак фактично не проживає з вересня 2019 року. Покинувши місце своєї реєстрації, [PERSON] не вжив дій по зняттю з реєстрації, будь-якого його майна в даному будинку немає. Реєстрація останнього у вказаному будинку перешкоджає позивачу вільно розпоряджатися своєю власністю, та зважаючи на те, що фактичне місце перебування відповідача на даний час невідоме, вирішити питання добровільного зняття з реєстрації не представляється можливим. У зв`язку з викладеним позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком [ADDRESS] . Ухвалою від 11.11.2021 суд відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.16). У судове засідання сторони не з`явилися, від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю (а.с.4). Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання (а.с.21,27,28), однак судові повістки не отримав у зв`язу з відсутністю за вказаною адресою, викликався також шляхом оголошення на офіційному вебсайті суду (а.с.26), причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав. Виходячи з викладеного, суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що позивач має у власності житловий будинок [ADDRESS] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24065313 від 10.07.2014, довідкою виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області №1327 від 04.11.2021 року (а.с. 8-9;11). За цією ж адресою позивач і зареєстрована, що вбачається з довідки виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області № 1207 від 11 жовтня 2021 року (а.с. 10) Також за цією адресою зареєстрований [PERSON] , відповідач по справі, про що свідчить вищезазначена довідка Машівської селищної ради Полтавської області № 1207 від 11 жовтня 2021 року (а.с. 10). Натомість, відповідно до акта від 11 жовтня 2021 року, складеного депутатом Машівської селищної ради Малісевичем О.Г., в присутності сусідів-свідків: [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що [PERSON] з 29 вересня 2019 року і по даний час за адресою: [ADDRESS] , не проживає, місце проживання невідомо (а.с. 12). Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також інших підстав, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. За змістом зазначених норм право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Разом з цим згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно з вимогами статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Отже, даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд уважає, що оскільки відповідач з вересня 2019 року, тобто більше двох років без поважних причин не проживає в належному позивачу житловому будинку, де він зареєстрований, тим самим порушує її права на користування та розпорядження своїм майном, відповідач не надав доказів того, що позивач чинить йому перешкоди у проживанні у спірному житлі чи він не міг там проживати з інших об`єктивних причин, а тому дійшов висновку, що відповідача потрібно визнати таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved