Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вищенаведеним позовом до [PERSON] У поданому позові [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трьох років, тобто до [INFO]. В обґрунтування доводів позову позивач посилається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 06 березня 2015 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 31. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Відповідач працює та має дохід, а тому може надавати матеріальну допомогу на її утримання. Позивач надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, у якій просив справу розглянути без фіксації технічними засобами за наявними у справі доказами, проти задоволення позовних вимог заперечував, оскільки він не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача, а позивач працює та дитина при цьому більшість часу проводить з бабусею та дідусем. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 06 березня 2015 року, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, за актовим записом № 31 (а.с.4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с.3). Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, дитина проживає разом з позивачем, яка до [INFO] перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Згідно із ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Частиною 2 ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто основною обов'язковою умовою для надання матеріальної допомоги дружині до досягнення дитиною трирічного віку є існування об'єктивної можливості чоловіка надавати таку допомогу. Ураховуючи, що відповідач у справі є особою працездатного віку та не надав належних та допустимих доказів, що не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, суд вважає, що відповідач є таким, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує майновий стан позивача, яка виховує малолітню дитину та знаходилась у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, суд вважає, що відповідач у змозі сплачувати аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи стягнення з 12 лютого 2018 року і до досягнення [PERSON] трьох років. Відповідно до ч.1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Ураховуючи вимоги ст. 79 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 12 лютого 2018 року. Пунктом 7 ч. 1 ст. 267 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення. Обговорюючи питання розподілу судових витрат,

Outcome: approved