Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання його власником житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по [ADDRESS] , за набувальною давністю. Вимоги обґрунтував тим, що вказаний житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями належав [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем останнього була його дружина [PERSON] , яка спадщину прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, тим самим стала фактичним власником цього майна. Оскільки [PERSON] залишала будинок у зв`язку переїздом на проживання до свого сина в місто Луцьк, у квітні 2009 року дозволила йому та членам його сім`ї проживати і зареєструватись у цьому будинку, розпоряджатися ним на правах власника, повідомивши, що на це майно ніхто не претендує та він може оформити на нього право власності. Після смерті [INFO] [PERSON] , її син [PERSON] , як єдиний спадкоємець, спадщину не прийняв і на неї не претендує. Він же з часу вселення у квітні 2009 року по сьогоднішній день разом із сім`єю проживає та зареєстрований у цьому будинку, здійснює за ним догляд, проводить поточні та капітальні ремонти, обробляє земельну ділянку біля будинку, сплачує земельний податок та комунальні послуги, тобто поводить себе з цим майном так, як би поводив себе власник. Тому з огляду на відкрите, добросовісне, безперервне володіння та користування цим майном понад 10 років вважає наявними підстави для визнання за ним права власності на будинок за набувальною давністю. \~ \~ \~ \~ В підготовче засідання учасники справи не з`явились. Позивача засобами електронного зв`язку надіслав заяву про підтримання позову та розгляд справи за його відсутності. Від Рівненської сільської ради в канцелярії суду зареєстрована заява про повне визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Третя особа [PERSON] про причини неявки не повідомив, будь-яких заперечень щодо позову, а також процедури його розгляду, суду не подав. За таких обставин суд провів підготовче засідання в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідженням викладених у позові фактичних обставин справи встановлено їх відповідність наявним у справі письмовим доказам. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України, особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років …, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Витягом з\~погосподарської книги\~№ 5\~за 2006-2010\~роки Гущанського\~старостинського округу\~Рівненської сільської\~ради Любомльського\~району стверджено,\~що житловий\~будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по [ADDRESS] , належав [PERSON] , після смерті якого [INFO] спадщину прийняла його дружина [PERSON] , що доводиться матеріалами спадкової справи № 380/2008. [PERSON] померла [INFO] , тому в силу ст.1218, ч.5 ст.1268, ч.3 ст.1296 ЦК України вище вказане майно увійшло до складу її спадщини. Довідкою Рівненської сільської ради Любомльського району від 28 вересня 2020 року стверджено, що єдиним спадкоємцем [PERSON] є її єдиний син [PERSON] , який спадщину у відповідності до ст.1270 ЦК України не прийняв. У нотаріально посвідченій заяві від 03 серпня 2020 року [PERSON] підтвердив, що спадщину після смерті матері не прийняв і на неї не претендує. На підставі витребуваної судом Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 20 січня 2021 року встановлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. З копії паспорта позивача серії [NUMBER] та довідки Рівненської сільської ради від 06 серпня 2020 року вбачається, що позивач та члени його сім`ї зареєстровані у вказаному будинку з 21 квітня 2009 року по сьогоднішній день. Копіями договору на користування електроенергією, укладеного з позивачем [PERSON] , рахунками на оплату електроенергією, квитанціями про сплату податку на землю доводяться ті обставини, що позивач є споживачем електроенергії за місцем проживання та користувачем земельної ділянки. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 11 серпня 2020 року право власності на житловий будинок по [ADDRESS] у встановленому порядку ні за ким не зареєстроване. Рівненська сільська рада, на території якої знаходиться це нерухоме майно, у довідці від 21 вересня 2009 року підтвердила, що з позовом про визнання цього майна безхазяйним до суду не зверталась. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 року по справі № 910/17274/17 вказала, що правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Наявними у справі письмовими доказами підтверджено відповідність фактичних обставин справи усім вищенаведеним критеріям, оскільки у справі достатньо доведено, що позивач, будучи належним суб`єктом, добросовісно, відкрито та безперервно користується і володіє упродовж більше 10 років житловим будинком з господарськими спорудами і будівлями по [ADDRESS] , який є законним об`єктом. Про добросовісність володіння позивача свідчить те, що це нерухоме майно він отримав безпосередньо від його фактичного власника, при цьому жодні договірні правовідносини між ними не склалися. Тому, враховуючи обставини, за яких позивач вселився і користується житловим будинком по даний час, слід дійти висновку, що вчинені фактичним власником дії він вважав достатніми підставами для подальшого отримання права власності на це майно. Дослідженими доказами об`єктивно доведене безперервне поводження позивача із майном, яке за своїми ознаками притаманне власнику. Інших осіб, які претендують на це майно або ж проявляли до нього певний майновий інтерес у справі не встановлено. Враховуючи вищенаведені положення матеріального закону та фактичні обставини справи, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Згідно із ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved