Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м.Києва звернулось до суду з позовом про стягнення переплати пенсії в розмірі 277,64 грн. з відповідачки, яка виникла внаслідок рахункової помилки з технічних причин при нарахування пенсії за період 01.05.2012р. по 30.11.2012р. Представник позивача в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлений належно, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримала повністю. Відповідачка [PERSON] надала заяву, в якій категорично заперечувала проти задоволенні позову. До заяви надала копії документів, які підтверджують, що її чоловік [PERSON], після смерті якого вона отримує пенсію, мав пільги , встановлені ст..6-3 ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань», також нагороджений медаллю «За оборону Києва», розмір отриманої від держави пенсії дуже малий, і вимоги про стягнення з неї 277,64 грн. безпідставні. Крім того, просила застосувати строки позовної давності , оскільки до неї жодного разу не пред»являли вимог про повернення коштів, і це сталося не з її вини. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Управлінні ПФУ в Подільському районі м.Києва та отримує пенсію згідно Закону України «Про загальнообов»язкове державне пенсійне страхування». В позові зазначається, що сталася переплата пенсії за період з 01.05.2012р. по 30.11.2012р. з технічних причин ( збій в програмі технічного забезпечення АСОПД КОМТЕКС), а саме невірно зафіксовано підвищення пенсії згідно ЗУ «Про жертви нацистських переслідувань». Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті : заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілої) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Позивач посилається на те, що 10.05.2013р. надсилали листа на ім»я позивачки про необхідність повернути кошти, але добровільно вона не виконала їх вимоги. Разом з тим, жодного доказу про те, що позивачка була належно повідомлена про цю вимогу та отримала лист, позивачем до заяви не надано. Як вбачається в письмових пояснень, позивачка не отримувала жодних повідомлень від Управління Пенсійного фонду. Позивач звернувся до суду 11.08.2015р.,а право вимоги звернення до суду виникло з травня 2012р. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. Суд відмовляє в позові повністю за пропуском строків позовної давності, оскільки конкретно в даній позовній заяві позивачем не наведено розмір переплати помісячно, а зазначена сума 277,64 грн. за весь період, починаючи з 01.05.2012р.

Outcome: dismissed