Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Управління соціального захисту населення Центрального району Маріупольської міської ради (далі - Управління) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення на користь Управління надмірно сплачених грошових коштів адресної допомоги у розмірі 2138 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що згідно заяви [PERSON] від 18.11.2014р., відповідно до «Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг», останній призначено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 884,00 грн щомісячно. За результатом перевірки було встановлено, що у [PERSON] є діючий депозитний рахунок, який перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, що згідно п. 6 Порядку є підставою у відмові у призначені щомісячної адресної допомоги. Загальна сума безпідставно виплачених відповідачу коштів становить 2138 грн. У зв'язку з наданням [PERSON] недостовірної інформації, позивач просить суд стягнути з відповідача надміру виплачені бюджетні кошти у вигляді щомісячної адресної допомоги у розмірі 2138 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленої про час та місце розгляду справи, не є поважними, у зв'язку з чим, за відсутності заперечення позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до довідки від 18.11.2014р. за № 1411004560 [PERSON] перебуває на обліку осіб, які є особами, переміщеними з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Згідно з заявою від 18.11.2014р. [PERSON] звернувся до Управління з заявою про призначення щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, зазначивши про відсутність на депозитному банківському рахунку коштів, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Рішенням Управління від 30.12.2014 р. [PERSON] призначена допомога переміщеним особам на проживання у розмірі 884,00 грн, яка згідно протоколу розрахунку надмірно сплачених коштів виплачувалась щомісячно з 01.01.2016р. по 13.03.2016р. Розмір загальної суми допомоги, отриманої відповідачем - 2138 грн. За результатами проведеної перевірки та інформації, наданої Міністерством фінансів України для проведення верифікації управлінням було встановлено, що відповідач з 15.12.2015 року мав на депозитному банківському рахунку кошти у розмірі, що перевищували 10-кратинй розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Рішенням Управління від 03.04.2017р. [PERSON] знято з обліку осіб, яким надається щомісячна адресна допомога як внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та стягнути надмірно сплачені Управлінням кошти. Управлінням на адресу відповідача були направлені листи 30.05.2017р. та 19.06.2017р. про необхідність повернути надмірно перераховану допомогу у сумі 2138 грн. На день звернення до суду відповідей від [PERSON] Управління не отримувало. Відповідно до п. 2 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі Порядок), затвердженого, постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Згідно з п. 6 Порядку грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратинй розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно з п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Стаття 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (частина перша статті 1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі відсутності недобросовісності з боку набувача. Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Враховуючи те, що грошова допомога не призначається у разі, коли будь-хто із членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку коштів у розмірі, що перевищує 10-кратинй розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, але всупереч зазначеному відповідач, маючи на депозитному рахунку грошові кошти, розмір яких перевищує 10-кратинй розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, не повідомив про це Управління, звертаючись за адресною допомогою, суд вважає такі дії відповідача недобросовісними. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач отримував допомогу без достатньої правової підстави, добровільно суму отриманої допомоги не повернув Управлінню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого постановлено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved