Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] з підстав, передбачених статтею 116 ЖК України та просити його виселити з зазначеного приміщення без надання іншого житла. Свої вимоги мотивує наступним. 10.04.1992 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який сторони розірвали 26.11.2004 року. 18 грудня 2004 року Позивач набула право приватної власності на зазначене помешкання на підставі договору дарування квартири. Відповідач зареєстрований у вказаному приміщенні з 03.07.2004 року, та у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та виїхати з помешкання не бажає. Відповідач по справі не є ані членом сімї Позивачки, не перебуває у жодних інших правовідносинах з власником квартири, проте зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], чим порушує права Позивачки. З огляду на наведене Позивач просить визнати [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, виселити з зазначеної квартири та зняти відповідача з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за місцем реєстрації. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився. надіслав на адресу суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи суд вирішив частково задовольнити позовні вимоги та постановити заочне рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить Позивачці на підставі договору дарування квартири від 18.12.2004 року. 10.04.1992 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який сторони розірвали 26.11.2004 року. (а.с. 9) На даний час в квартирі зареєстровані Позивач, Відповідач та їх донька. (а.с. 11) Відповідач по справі не є ані членом сімї Позивачки, не перебуває у жодних інших правовідносинах з власником квартири, проте зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], чим порушує права Позивачки. Згідно ст. 317, 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З огляду на вищенаведене, суд вважає вимоги Позивачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та виселення обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Вимога про зобов'язання Солом'янський РВ ГУДМС України в м. Києві зняти Відповідача з реєстраційного обліку задоволенню не підлягає, оскільки визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, автоматично є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. В іншій частині позовних вимог суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: partial