Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, у якому просила позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначається, що позивач у справі є матір`ю [PERSON] , [INFO] . 25 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. За час перебування у шлюбі, [PERSON] , не будучи біологічним батьком [PERSON] (на той час [PERSON] ), [INFO] , визнав стосовно останнього батьківство, про що зроблено відповідний актовий запис та повторно видано свідоцтво про народження [PERSON] З часу припинення шлюбних відносин відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини, життям та здоров`ям сина не цікавиться. З підстав позбавлення батьківських прав позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання [PERSON] не з`явилася. 29 травня 2019 року до суду подала заяву, в якій просила провести розгляд справи у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільному процесуальному законодавством порядку. У матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви від 26 лютого 2019 року, в якій зазначено, що [PERSON] погоджується на позбавлення батьківських прав стосовно малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , всі питання, пов`язані з підготовкою матеріалів до суду, розгляд справи щодо позбавлення його батьківських прав, просить здійснювати у його відсутність. Представник третьої особи Броварської міської ради Київської області як орган опіки та піклування - Сердюк Т.П. у судове засідання не з`явилася. 29 травня 2019 року подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідно до частини другої 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані докази, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] у місті Бровари Київської області, народився [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 20 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . 25 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1029 зареєстровано шлюб між сторонами. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року, що набрало законної сили 12 грудня 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. З відмітки у паспорті позивача [PERSON] вбачається, що 09 липня 2016 року вона уклала шлюб із [PERSON] у зв`язку із чим змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 12 грудня 2018 року № 1-1/31297 та акту обстеження житлово-побутових умов від 16 січня 2019 року [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , значаться зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 16 січня 2019 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Черепейніком Л.В., [PERSON] проживає та веде спільне господарство зі своїм чоловіком [PERSON] , синами [PERSON] , [PERSON] та своїми батьками [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за вищевказаною адресою не проживає. Даний факт підтверджений сусідами: [PERSON] та [PERSON] Згідно із характеристикою, виданою директором школи Гладишевською Л., та класним керівником [PERSON] . Броварської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3, [PERSON] , [INFO] , навчається у вищевказаному навчальному закладі з жовтня 2018 року, зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний, уважний учень. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, [PERSON] скромний, веселий, товариський, врівноважений та розсудливий учень, користується повагою серед викладачів. Стосунки в сім`ї доброзичливі, з повагою ставиться до матері та вітчима, які цікавляться успішністю сина та мають зв`язок з класним керівником, завжди відвідують батьківські збори. Батько [PERSON] - [PERSON] успішністю сина не цікавиться до школи не телефонував та не з`являвся. Відповідно до заяви від 26 лютого 2019 року, посвідченої приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Попович Л.С., зареєстрованої у реєстрі № 242, [PERSON] погоджується на позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Правові наслідки позбавлення батьківських прав нотаріусом йому роз`яснені та зрозумілі. У висновку виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 04-22/282 від 14 березня 2019 року, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку із тим, що батько не виконує батьківські обов`язки по відношенню до своєї дитини. Відповідно до частини другої статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; є хронічним алкоголіком або наркоманом, тощо. Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пункту 18 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів показаннями свідків. Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На думку суду, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим і таким, що не суперечить інтересам дитини. Так, при розгляді даної справи по суті встановлено, що відповідач впродовж тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не піклується про нього як батько, участі у вихованні та навчанні не приймає. У заяві від 26 лютого 2019 року відповідач погодився із позбавленням його батьківських прав відносно неповнолітнього сина, така згода є свідомою. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved