Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У лютому місяці 2016 року позивач звернувся до суду із заявою в якій вказав, що відповідно до укладеного договору за № 0702/175В від 22.02.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] позичальнику надано кредит у розмірі 4 500 доларів США згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру із сплатою процентної ставки визначеної договором з кінцевим терміном повернення заборгованості 22.08.2008 року. Однак позичальник зобов»язань за кредитним договором не виконав, і станом на 23.11.2015 року заборгованість становить 5 023 доларів США, з них заборгованості за кредитом 2 955,05 доларів США, відсотків за користування кредитом 614,58 доларів США, заборгованість з пені за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором 1 453,42 доларів США. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.05.2008 року з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача достроково стягнута заборгованість за договором в сумі 4 025,94 доларів США, різниця становить 997,11 доларів США, а кредитний договір розірвано. В забезпечення виконання зобов»язання за договором із [PERSON] укладено договір поруки. Просить стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору в солідарному порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги зменшив та просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором в розмірі 183,03 доларів США, що складаються із заборгованості за процентами в сумі 104,9 доларів США та 78,13 доларів США. Вважає, що строк є не пропущеним, оскільки є перерваним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 20.05.2008 року за яким проводились погашення кредиту [PERSON], а порука із [PERSON] не припиненою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заявлених вимог не визнав, подав заяву про застосування строків давності, оскільки кредитний договір за рішенням суду розірвано та строк погашення за кредитом минув. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.02.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 0702/1758 за яким позичальнику надано споживчий кредит згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру у розмірі 4 500 доларів США із сплатою процентної ставки визначеної договором з кінцевим терміном повернення заборгованості 21.08.2008 року. На думку кредитора позичальник належним чином своїх зобов»язнань за означеним кредитом не виконував, допустив заборгованість та згідно уточнених вимог заборгованість по кредиту складає 183,03 доларів США, що еквівалентно 4 777,54 грн., з них заборгованість за відсотками становить 104,9 доларів США та 78,13 доларів США заборгованість з пені та комісії за період з 22 квітня 2008 року по 03.06.2008 року (період дії кредитного договору). Однак, як убачається з рішення Хмельницького міськрайонного суду від 20 травня 2008 року суд за вимогою позивача суд достроково стягнув заборгованість за кредитним договором № 0702/175В від 22 лютого 2007 року та розірвав його. Відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування строку позовної давності, подавши письмову заяву про це. Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Пунктом 6.7 укладеного договору кредиту сторонами визначено строк позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди та неустойки у п»ять років. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно умов кредитного договору від 22.02.2007 року, банк надав позичальнику строковий кредит на строк 18 місяців, кінцевий строк погашення якого 22.08.2008 року. 20 травня 2008 року позивач звернувся до суду із позовом та стягнув заборгованість достроково, розірвав укладений договір, змінивши тим самим строк повернення кредитних коштів. Тому не можна вважати погашення [PERSON] заборгованості за кредитом за рішенням суду, визначеним у розрахунку заборгованості внесення коштів до 13.07.2012 року як переривання строку давності за кредитним договором, оскільки такий п»ятирічний строк позовної давності почав текти з часу постановлення рішення суду 20.05.2008 року. Отже перебіг строку позовної давності відраховується саме з 20.05.2008 року. ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів лише 03.02.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності. З наведених підстав пощов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed