overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 19 вересня 2015 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №912. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, між ними часто виникають сварки, конфлікти, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вони не мешкають разом з 28 листопада 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 19 вересня 2015 року між ним та [PERSON] Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив позов задовольнити, просив суд не стягувати сплачений ним судовий збір з відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2015 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №912 (а.с.9). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи не мешкають разом з 28 листопада 2015 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 13 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції , актовий запис № 420. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13 квітня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції , актовий запис № 420, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія 1-ЕЛ №075937 від 13 квітня 2013 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON] Максимовича.27 жовтня [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,що 05 червня 2010 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. З листопада 2013 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 05 червня 2010 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 165 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 02.11.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Куйбишевського РУЮ у м. Донецьку Донецької області, [INFO] народився [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом з листопада 2013 року, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом більше двох років, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,що 12 вересня 2014 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON]. Шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. У грудні 2014 року ще до народження дитини відповідач залишила сім'ю та переїхала проживати до своїх батьків, оскільки бажає жити разом з батьками, а позивач вважає, що їм необхідно жити окремо від батьків. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 12 вересня 2014 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 686 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], виданого 13.02.2015 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського МУЮ у Донецькій області, [INFO] року народилась [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом з грудня 2014 року, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом більше одного року, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив,що 18 жовтня 2011 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 19.05.2011 року народилась дочка [PERSON]. В теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 18 жовтня 2011 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 949 та видано свідоцтво про шлюб серії 1-НО № 256023. Відповідно до свідоцтва про народження Серії 1-НО № 404370, виданого 10.06.2011 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГУЮ у Донецькій області, 19 травня 2011 року народилась [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки між сторонами відсутні, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 вересня 1993 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу [INFO] року народилась дочка [PERSON]. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. З травня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 25 вересня 1993 року зареєстрували шлюб у Міському відділі ЗАГС міста Маріуполя Донецької області, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про укладення шлюбу зроблено запис за № 2084 та видано свідоцтво про укладення шлюбу Серії [NUMBER]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом майже три роки, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 06 червня 2003 року Михайлівсько - Рубежівською сільською радою Києво - Святошинського району Київської області, між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що внесено актовий запис № 3. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають спільного сина - [PERSON] [INFO], який проживає та зареєстрований за місцем реєстрації батьків, а саме : [ADDRESS]. Причиною розірвання шлюбу є те, що вони мають різні погляди на сімейне життя і різні характери, через що в сім`ї часто виникали сварки і суперечки. Кожен з них веде самостійний спосіб життя незалежно один від одного. Позивач та відповідач спільного господарства не ведуть, подружні відносини не підтримують. Зберегти сімейні стосунки позивач не бажає. Враховуючи викладене позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 06 червня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними не склалося, як зазначав у позовній заяві позивач [PERSON],у нього та відповідача [PERSON] різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім'ю зберегти позивач не бажає. Ухвалою Києво - Святошинського районного суду Київської області від 15 березня 2016 року сторонам надано строк на примирення, проте заходи суду щодо примирення позивача з відповідачем позитивного результату не надали, та подальше їхнє спільне подружнє життя і збереження шлюбу не вбачається можливим. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У лютому 2016 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить суд розірвати його шлюб з відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 24.04.2004 року виконкомом Тютюнниківської сільської ради Чуднівського району, актовий запис №2. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні відповідачки. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що будь-яких відносин сторони не підтримують, шлюб існує формально, підстав для примирення або збереження шлюбу немає, тому позивач дійшов висновку про необхідність розірвання зазначеного шлюбу. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечив. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце була належним чином повідомлена згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.8) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню. Оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, то вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтуються на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд покладає понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати на відповідачку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У лютому 2016 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 29.05.1997 року він [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 589 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 37 по вулиці Металургів у м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі «Нерухомість - Південь», в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 589 від 29.05.1997р., та 30.05.1997 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 3836. Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони повністю виконали умови угоди, однак від її нотаріального посвідчення вони ухилилися, оскільки керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує Відповідачі в судове засідання не з'явилися, надали заяви, в яких позовні вимоги визнали, справу просили розглядати у їх відсутність. Представник третьої особи Товарної Біржі «Нерухомість - Південь» був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Суд, дослідивши надані позивачем письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із наступного. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 29 травня 1997 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] та [PERSON], з другої сторони, уклали договір № 589 купівлі-продажу нерухомого майна житлового будинку № 37 по вулиці Металургів у м. Миколаєві. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений на Товарній Біржі «Нерухомість - Південь», в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 589 від 29.05.1997р., та 30.05.1997 року право власності за позивачем було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» за № 3836. На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаного будинку, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості провести відчуження належної йому нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved