Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить -розірвати договір оренди нежитлових приміщень №672 від 30.01.1997 укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] ; -зобов`язати [PERSON] повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 34,6 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 30.01.1997 між Управлінням комунального майна, (правонаступник управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), укладено Договір на оренду нежитлових приміщень № 6720, згідно якого Орендодавець здав, а Орендар прийняв в користування нежитлові приміщення загальною площею 34,6 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Договір укладено на термін 5 роки до 23.01.2002 р. та неодноразово пролонговувався. В п.1 Договору передбачено використання об`єкту під художню майстерню. Сторони, підписавши договір оренди без зауважень, погодили істотні умови. Пунктом 13 Договору передбачено, що орендар зобов`язаний користуватися приміщеннями відповідно до договору оренди і їх призначенням. З метою перевірки додержання умов договору 13.04.2018 було проведено обстеження об`єкта нерухомого майна, що перебуває в оренді [PERSON] , розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв. м., та складено Акт №232 - нп/18 від 13.04.2018. В ході перевірки були встановлені грубі порушення вимог договору. А саме, виявлено невідповідність технічній документації: приміщення, вхід у приміщення здійснюється з внутрішнього подвір`я через приміщення, що не відображено в технічній документації, замість віконної перегородки у приміщенні, під інд. «X» встановлений дверний прохід, також у приміщенні під інд. «X» виявлено приміщення, яке не вказане в технічній документації та з нього здійснюється доступ до приміщення під інд. «IV». Також встановлено, що фактичне цільове використання об`єкта для службових потреб. Всупереч умовам укладеного договору та вищезазначених норм законодавства відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання належним чином. Просить позов задоволити. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі розпорядження керівника апарату №148 від 15.10.2020 року справу передано 15.10.202 року судді Радченко В.Є. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 16.10.2020 року призначено справу до судового розгляду. 17.02.2021 року відповідачем до суду відзив на позовну заяву, в якій вказує, що жодних застережень чи заперечень зі сторони орендодавця на його адресу не надходило, відповідний вищевказаний договір неодноразово пролонговувався, зокрема: 22.01.2007 р., 21.01.2012 р., 20.01.2017 р., 19.01.2022 р. Тобто на даний час вказаний Договір оренди є чинний до 19.01.2022 року. Просив відмовити у задоволенні позову. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з наведених у позовній заяві підстав. Просила задоволити такий. Представник відповідача в судовому засідання заперечив проти задоволення позову. Надав аналогічні пояснення викладенні в письмових запереченнях. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. 30.01.1997 року між Управлінням комунального майна, (правонаступник управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (Орендодавець) та [PERSON] (Орендар), укладено Договір оренди нежитлових приміщень № 6720 згідно якого Орендодавець здав, а Орендар прийняв в користування нежитлові приміщення загальною площею 34.6 м2, що за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту №232-нп/18 від 13.04.2018 в приміщенні за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 34,6 м2 комісією в складі [PERSON] та [PERSON] проведено перевірку даного приміщення, з метою обстеження приміщення та виявлено невідповідність технічній документації. Встановлено, що вхід у приміщення здійснюється з внутрішнього подвір`я через приміщення, що не відображено в технічній документації, замість віконної перегородки у приміщенні, під інд. «X» встановлений дверний прохід, також у приміщенні під інд. «X» виявлено приміщення, яке не вказане в технічній документації та з нього здійснюється доступ до приміщення під інд. «IV». Організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Львова, визначені в Положенні про оренду майна територіальної громади міста Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 07.06.2007 р. № 897 (далі - Положення). Відповідно до п. 6.2. Положення Управління комунальної власності департаменту економічної політики проводить облік орендних платежів та слідкує за використанням майна способом проведення планових перевірок, але не частіше одного разу на рік. Контроль за виконанням умов договору оренди комунального майна покладається на орендодавця та балансоутримувача (п. 6.3. Положення). Пунктом 6.4. Положення передбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання орендарем зобов`язань за договорами оренди, що встановлюються за результатами планових перевірок, та/або якщо інформація отримана відповідно до пункту 4.2.2, орендодавець комунального майна зобов`язаний вживати заходи для дострокового розірвання договору оренди на підставах та у порядку, встановлених законодавством України. Заходи для дострокового розірвання договору вживаються у разі виявлення і належного підтвердження фактів нецільового використання об`єктів оренди, передання об`єкта оренди в суборенду без згоди орендодавця, наявності заборгованості зі сплати орендної плати протягом 3 місяців підряд і більше, невикористання об`єкта оренди, якщо таке невикористання створює загрозу його пошкодженню чи знищенню. Згідно із п. 4.2.2. Положення підприємства, організації, установи, які є балансоутримувачами майна комунальної власності, здійснюють оперативний контроль за використанням майна користувачами. За результатами перевірки балансоутримувачі складають акти про проведення перевірки (встановленого взірця додаток 6) та скеровують їх в Управління комунальної власності. Своєчасно (у термін, який не перевищує 10 робочих днів) і у повному обсязі подають матеріали в Управління комунальної власності Департаменту економічної політики та районні адміністрації щодо орендарів (користувачів), які порушують умови договору оренди (користування) у частині цільового використання та утримання об`єктів оренди. Матеріалами у повному обсязі є письмові докази невиконання орендарями істотних умов за договорами оренди, у тому числі акти про нецільове використання об`єктів оренди, складені у встановленому порядку, з необхідними реквізитами, підписані уповноваженими особами. Відповідно до п. 4.2.3. Положення про оренду майна територіальної громади м. Львова (далі Положення управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради здійснює контроль за використанням майна, переданого в оренду, через проведення планових та позапланових перевірок. Загальний порядок укладення, зміни і розірвання цивільно-правових договорів врегульовано главою 53 Цивільного кодексу України. Порядок укладення, зміни і розірвання господарських договорів встановлено також главою 20 Господарського кодексу України. Розірванням договору є припинення договірного зобов`язання, тобто зникнення правового зв`язку між сторонами договірного зобов`язання на підставах, встановлених у законі або договорі, та припинення їхніх прав та обов`язків. Порядок дострокового розірвання договору визначається положеннями статті 651 Цивільного кодексу України в сукупності зі спеціальними нормами Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та умовами Договору. Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором, а частиною 3 цієї норми визначено, що у разі односторонньої відмови від договору повністю або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України). Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач користується річчю всупереч договору або призначенню речі. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна, договір оренди може бути розірвано за погодженням сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов`язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Статтею 81 ЦК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. В даному випадку обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Водночас, саме позивач повинен довести обставини, які входять до предмету доказування у справі та які підтверджують факт порушення його права відповідачем. Як вбачається з матеріалів позовної заяви, працівниками позивача проведено обстеження спірних нежитлових приміщень за результатами якого складено акт № 232-нп/18 від 13.04.2018р. В даному акті зазначено, що перевірка проводиться на підставі Закону України «Про оренду державного та комунального майна», ухвали Львівської міської ради від 19.10.2006 № 219 «Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради», ухвали Львівської міської ради від 07.06.2007 № 897 «Про врегулювання питань майна територіальної громади м. Львова», в складі комісії. Як вбачається з матеріалів справи, акт проведення перевірки підписаний зі сторони орендодавця його працівниками. Також в акті не зазначено в зв`язку з чим проводилася дана перевірка, не додано ні графіку планових перевірок, ні будь-яких звернень. Вищевказаний акт не можна вважати належним доказом, що підтверджує використання орендованих приміщень не за цільовим призначенням, оскільки такий акт складено в односторонньому порядку, а обстеження об`єкта оренди проведено без повідомлення та участі представників орендаря. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 19.02.2019 року у справі № 910/4592/18; Постанові Верховного Суду від 13.08.2019 року у справі № 910/12084/18. Крім цього до матеріалів справи позивачем не додано ні фототаблиці, ні інших належних та допустимих доказів. Вказаний акт не відповідає критеріям належності та допустимості, а отже не може бути прийнятий судом на підтвердження факту користування орендованим майном в порушення умов договору. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 27.11.2018 року у справі № 916/3212/17; Постанові Верховного Суду від 13.08.2019 року у справі № 910/12084/18. З додатків до позовної заяви вбачається план нежитлового приміщення по [ADDRESS] . Такий самий план нежитлового приміщення по [ADDRESS] надано Обласним комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» адвокату Роса В.П. на його адвокатський запит. Тобто, посилання позивача на те, що відповідачем здійснені перепланування приміщення за адресою [ADDRESS] є безпідставними та документально суду непідтверджені. Таким чином, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами наявність істотного порушення [PERSON] умов договору, зокрема, використання орендованих приміщень не за цільовим призначенням. Основною метою договору оренди та одним з визначальних прав орендодавця є саме своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] сплачувалась орендна плата в повному обсязі, заборгованості з орендної плати не обліковувалось, що підтверджує дотримання відповідачем свого визначального обов`язку за договором оренди та досягнення орендодавцем основної мети, з якою спірний договір укладався. Тобто, доводи позивача про істотне порушення відповідачем умов спірного договору не знаходять свого підтвердження під час розгляду даної справи, зокрема, не доведено, в чому саме полягає шкода, яка завдана органу місцевого самоврядування, а також яким чином порушуються права орендодавця/територіальної громади. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності істотного порушення відповідачем умов Договору, у зв`язку з цим слід відмовити у задоволенні позову.

Outcome: dismissed