Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк», Публічного акціонерного товариства «Акцент Банк», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.05.2007 року між Позивачем та ПАТ «КБ «Приват Банк» було укладено договір поруки №К2НСАЕ00007164, яким забезпечувалось зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №К2НСАЕ00007189 від 31.05.2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк». Пунктом 4.1 Кредитного договору №К2НСАЕ00007189 передбачено пеню 0,15% від суми простроченого платежу. У пункті 16 Договору поруки №К2НСАЕ00007164 передбачено пеню 0,15 від суми простроченого платежу. 20.10.2010 року між ПАТ «Приват Банк» та ПАТ «Акцент Банк» було укладено Договір поруки № 167, яким забезпечувалось зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №К2НСАЕ00007189. Пунктом 7 Договору поруки № 167 передбачено пеню 1% від суми заборгованості, розмір якої перевищує розмір 0,15%, яким встановлено пунктом 4.1 Кредитного договору №К2НСАЕ00007189 та пунктом 16 Договору поруки №К2НСАЕ00007164. Відповідач - ПАТ «Акцент Банк» несе перед ПАТ КБ «Приват Банк» відповідальність зі сплати пені у розмірі 1% за Договором поруки № 167 від 20.10.2010 року та оскільки це зобов'язання Відповідача - ПАТ «Акцент Банк» зі сплати пені 1% покладаються на Відповідача - [PERSON], згідно ч. 2 ст. 556 ЦК України та з Відповідача - [PERSON] вказана відповідальність переходить на Позивача згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України за Договором поруки №К2НСАЕ00007164 від 31.05.07р. Таким чином, згідно ч. 2 ст. 556, ч. 2 ст. 554 ЦК України, на Позивача покладається зобов'язання Відповідача - [PERSON] щодо сплати пені не в розмірі 0,15%, а в більшому розмірі 1% згідно п. 7 Договору поруки № 167, про що Відповідачі не повідомляли Позивача і на таке збільшення відповідальності Позивач не давав своєї згоди. У зв'язку з чим, позивач був змушений звернутися до суду за захистом свого права. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачі у судове засідання не з'явились, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідачів про дату, час та місце розгляду справи належним чином, на адресу відповідачів направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі та судові повістки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що 31.05.2007 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Приват Банк» було укладено договір поруки №К2НСАЕ00007164, яким забезпечувалось зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №К2НСАЕ00007189 від 31.05.2007 року укладений між [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк». Пунктом 4.1 Кредитного договору №К2НСАЕ00007189 передбачено пеню 0,15% від суми простроченого платежу. У пункті 16 Договору поруки №К2НСАЕ00007164 передбачено пеню 0,15% від суми простроченого платежу. 20.10.2010 року між ПАТ «Приват Банк» та ПАТ «Акцент Банк» було укладено Договір поруки № 167, яким забезпечувалось зобов'язання [PERSON] за кредитним договором №К2НСАЕ00007189. Пунктом 7 Договору поруки № 167 передбачено пеню 1% від суми заборгованості, розмір якої перевищує розмір 0,15%, яким встановлено пунктом 4.1 Кредитного договору №К2НСАЕ00007189 та пунктом 16 Договору поруки №К2НСАЕ00007164. Відповідач - ПАТ «Акцент Банк» несе перед ПАТ КБ «Приват Банк» відповідальність зі сплати пені у розмірі 1% за Договором поруки № 167 від 20.10.2010 року та оскільки це зобов'язання Відповідача - ПАТ «Акцент Банк» зі сплати пені 1% покладаються на Відповідача - [PERSON], згідно ч.2 ст.556 ЦК України та з Відповідача - [PERSON] вказана відповідальність переходить на Позивача згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України за Договором поруки №К2НСАЕ00007164 від 31.05.07р. Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України, до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання. Згідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, згідно ч. 2 ст. 556, ч. 2 ст. 554 ЦК України, на Позивача покладається зобов'язання Відповідача - [PERSON] щодо сплати пені не в розмірі 0,15%, а в більшому розмірі 1% згідно п. 7 Договору поруки №167, про що Відповідачі не повідомляли Позивача і на таке збільшення відповідальності Позивач не давав своєї згоди. При цьому, додаткова угода між поручителем та банком у зв'язку з істотним підвищенням процентної ставки за користування кредитними коштами, між позивачем та відповідачем укладена не була. Так, за положенням ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язанням, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] та такими, що підлягають задоволенню, оскільки внаслідок зміни розміру підвищеної процентної ставки за користування кредитними коштами з 0,15% до 1% відбулося збільшення обсягу відповідальності поручителя. На підставі викладеного та

Outcome: approved