Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], звернувся до суду з позовом до ДП «ВК «Краснолиманська» про стягнення компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати. На обґрунтування вимог вказав, що з 22.08.2005 року по 25.03.2013 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, працюючи гірником очисного забою. Наказом № 836/к від 25.03.2013 року його було звільнено з роботи на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП за угодою сторін. В день звільнення він працював, однак, при звільненні відповідач не здійснив з ним повного розрахунку і останні нараховані кошти в сумі 1 394,04 грн. він отримав лише 25.11.2015 року. На підставі ст. 34 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №159 позивач привів розрахунок компенсації у розмірі 1095,58 грн., для запобігання рахункової помилки округлив цю суму до 1000 грн., та просив стягнути з відповідача на його користь компенсацію у зв'язку з порушенням відповідачем строків виплати заробітної плати в сумі 1000 грн.. Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26 лютого 2016 року в задоволені позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], в інтересах якого діє [PERSON], просить скасувати рішення суду та стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, а саме компенсації за невикористану відпустку. Посилається на те, що судом невірно застосовані норми права, висновки суду не ґрунтуються на законі та суперечать доводам, викладеним у позовній заяві. Зокрема, суд помилково вважав, що компенсація за невикористану відпустку є разовою виплатою, а тому положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» не розповсюджуються на випадки її несвоєчасної виплати та не привів у рішенні мотивів такого висновку. Згідно із Законом України «Про оплату праці», Інструкції зі статистики заробітної плати сума грошової компенсації у разі невикористання відпусток (основної та додаткових) входить до складу фонду додаткової заробітної плати, тому за затримку виплати компенсації відповідач повинен виплатити компенсацію втрати частини доходу у зв'язку із втратою вартості грошей. В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень - судових повісток. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що компенсація за невикористану відпустку не має ознак періодичних платежів, вона є разовою виплатою, тому положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» на неї не розповсюджуються. З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам діючого законодавства. Із справи вбачається, що [PERSON] працював на державному підприємстві «Вугільна компанія «Краснолиманська» з 22.08.2005 року по 25.03.2013 року. Наказом № 836/к від 25.03.2013 року його було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі ч. 1 ст. 36 КЗпП України. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 вересня 2014р., залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 14 січня 2015р., частково задоволені позовні вимоги [PERSON] до ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» про зобов'язання нарахування компенсації за невикористані відпустки, зобов'язано ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» нарахувати та сплатити [PERSON] грошову компенсацію за невикористані 6 днів відпустки за період з 18.01.2013р. по 25.03.2013р., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Постановою головного державного виконавця державної виконавчої служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції від 31.08.2015р. відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим 03.02.2015. Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за вказаним рішенням, боржнику ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» надано строк для добровільного виконання виконавчого документа до 06.09.2015р.. Листом від 19.11.2015р. ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» повідомило державного виконавця про нарахування компенсації за 6 днів невикористаної відпустки за період з 18.01.2013р. по 25.03.2013р. у розмірі 1 394, 04 грн. та надало довідку - розрахунок. 14 грудня 2015р. виконавче провадження закінчене. Як вбачається з виписки карткового рахунку позивача, зазначена сума 1 394, 04 грн. була перерахована позивачу відповідачем 25.11.2015року. Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати, проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, відносяться до додаткової заробітної плати. Згідно з пунктом 2.2.12 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 р. N 5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 р. за N 114/8713 суми грошових компенсацій у разі невикористання щорічних (основної та додаткових) відпусток входять до фонду додаткової заробітної плати. Таким чином, компенсація за невикористану відпустку є частиною заробітної плати і у випадку її несвоєчасної виплати, у разі, якщо це призвело до втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати підлягає застосуванню Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Згідно із ст. 3 цього Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). При цьому закон не містить будь-якого виключення для нарахування такої компенсації залежно від порядку виплати сум доходу - у добровільному чи судовому порядку. Як роз'яснено у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 9-рп/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положення ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 р. № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Індекси споживчих цін за період з квітня 2013р. по жовтень 2015р. включно за даними Держкомстату становлять: квітень 2013р.- 100,0; травень 2013р. - 100,1; червень 2013р. -100,0; липень 2013р. - 99,9; серпень 2013р. - 99,3; вересень 2013р. -100,0; жовтень 2013р. -100,4; листопад 2013р. -100,2; грудень 2013р. -100,5; січень 2014р. - 100,2; лютий 2014р. - 100,6; березень 2014р. - 102,2; квітень 2014р.- 103,3; травень 2014р. - 103,8; червень 2014р. -101,0; липень 2014р р. - 100,4; серпень 2014рр. - 100,8; вересень 2014р. -102,9; жовтень 2014р. -102,4; листопад 2014р. -101,9; грудень 2014р. -103,0; січень 2015р. - 103,1; лютий 2015р. - 105,3; березень 2015р. - 110,8; квітень 2015р.- 114,0; травень 2015р. - 102,2; червень 2015р. -100,4; липень 2015р р. - 99,0; серпень 2015р. - 99,2; вересень 2015р. -102,3; жовтень 2015р. -98,7. Сума компенсації складає 1044,41 грн., виходячи з наступного розрахунку: 1 394,04 грн. х (1,000 х 1,001 х 1,000 х 0,999 х 0,993 х 1,000 х 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002 х 1,006 х 1,022 х 1,033 х 1,038 х 1,010 х 1,004 х 1,008 х 1,029 х 1,024 х 1,019 х 1,030 х 1,031 х 1,053 х 1,108 х 1,140 х 1,022 х 1,004 х 0, 990 х 0, 992 х 1,023 х 0,987 - 100) :100 = 1 394,04 грн. х (174,92 - 100) :100 = 1394,04 грн. х 74,92 :100 = 1 044,41 грн. Враховуючи, що предметом позову є саме стягнення компенсації за несвоєчасну виплату частини заробітної плати ( компенсації за невикористану відпустку), суд вважає, що стягнення компенсації в сумі 1 044, 41 грн. не є виходом за межі позову, з врахуванням того, що у позовній заяві позивач просив, привівши розрахунок компенсації у розмірі 1095,58 грн., для запобігання розрахункової помилки скруглити суму до 1000 грн. та, враховуючи, що «округлення» законом не передбачене, оскільки предметом позову є сума, яку можливо обчислити у визначений законом спосіб. Позивач при пред'явленні позову був звільнений від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено, слід стягнути судовий збір з відповідача на користь держави в сумі 551,20 грн.. Згідно з п. п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального

Outcome: approved