Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків та моральної шкоди, третя особа ПАТ «СК «Країна». В обґрунтування власної позиції, сторона позивача посилалась на ті обставини, що 07 квітня 2017 року за адресою: місто Одеса, вул. Белінського, 13, відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Вказана ДТП, як зазначає позивач, призвела зокрема до заподіяння механічних пошкоджень автомобілю [PERSON] та заподіяння їй моральної шкоди. Позивач вказувала, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідача [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. З урахуванням викладеного, позивач, уточнивши свої вимоги, вважає, що відшкодовувати заподіяну шкоду повинна [PERSON], у звязку з чим сторона просила суд стягнути з відповідача на її користь: 1) збитки, що дорівнюють різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням в розмірі 19778,84 гривень, 2) суму витрат за проведення автотоварознавчого дослідження з визначення майнової шкоди в розмірі 1500,00 гривень, 3) моральну шкоду в розмірі 15000,00 гривень, 4) судові витрати у розмірі 640,00 гривень. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилася, але від особи надійшла заява, в якій сторона позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити, просила провести розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не зявилась, але від представника особи надійшла заява, в якій сторона заперечувала проти заявлених позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог, просила провести розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Представник ПАТ «СК «Країна» у відкрите судове засідання не зявився, товариство повідомлялось судом про розгляд даної справи, причини неявки представника суду не відомі. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги обставини спору та пояснення сторін, дослідивши представлені і забезпечені письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] з наступних підстав і в такому обсязі. Під час розгляду цивільної справи і на підставі присутніх в ній доказів, судом було встановлено, що 07 квітня 2017 року відбулась ДТП за участю автомобілю марки «Hyundai Getz», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], а також автомобілю марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно постанови Приморського районного суду міста Одеси у справі про адміністративне правопорушення №522/7223/17 від 23 травня 2017 року, суд встановив наявність в діях [PERSON] порушення Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України під №1306 від 10 жовтня 2001 року, у звязку з чим прийшов до висновку про наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до судового рішення, [PERSON] визнано винною у вчинені відповідного адміністративного правопорушення. Дане судове рішення набрало законної сили у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Спираючись на вказані норми закону суд приходить до висновку, що згадана ДТП відбулась за наявності вини [PERSON], суд вбачає даний факт встановленим та таким, що не підлягає подальшому доказуванню. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу СХТ666077 від 09 грудня 2015 року, автомобіль марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] У матеріалах справи присутній звіт №30414170 від 16 травня 2017 року про оцінку матеріальних збитків, причинених володільцю автомобілю марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER], складений ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ», згідно якого загальна сума відновлювального ремонту складає 40170,43 гривень. Висновок спеціаліста сторонами не заперечувався, заяв про забезпечення доказів з цього приводу не надходило. Крім того, відповідно до акту виконаних робіт №КА-00002567 від 16 липня 2017 року, вартість відновлюваного ремонту автомобілю марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] склала 43606,01 гривень. Як зазначає ст. 1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів та обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як встановлює ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. При цьому, зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ч.1, ч.2 п.3 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Як розяснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року (із подальшими змінами та доповненнями в редакції від 24 жовтня 2003 року), постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). У процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення суми шкоди, судом було звернуто увагу на той факт, що згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4624809 від 22 серпня 2016 року, цивільно-правова відповідальність [PERSON], який є страхувальником за полісом, була застрахована та автомобіль марки «Hyundai Gez», реєстраційний номер [NUMBER], був забезпеченим транспортним засобом із лімітом відповідальності страховика ПАТ «СК «Країна», зокрема, за шкоду, заподіяну життю і здоровю (на одного потерпілого) у розмірі 200000,00 гривень, за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) у розмірі 100000,00 гривень. В силу ст.ст. 979, 980 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і повязані з: 1) життям, здоровям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Як розяснюють ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоровя, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28). У звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29). Суд звернув увагу, що в позасудовому порядку позивач [PERSON] 03 серпня 2017 року отримала від ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування згідно ліміту відповідальності страховика за майнову шкоду в розмірі 23827,22 гривень, про що свідчить виписка з особового рахунку №5363542711438821 [PERSON] та платіжне доручення №11285 від 03 серпня 2017 року. Крім того, відповідно до страхового акту №34/44291/3.2.29 від 03 серпня 2017 року, затвердженого начальником управління врегулювання страхових випадків ПАТ «СК «Країна», вартість відновлюваного ремонту ТЗ [PERSON] склала 23827,22 гривні. Також, як вбачається з заяви №12165/17 від 16 червня 2017 року, розмір страхового відшкодування в сумі 23827,22 гривень був погоджений між [PERSON] та ПАТ «СК «Країна». Сторона відповідача заперечувала проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що [PERSON] вже отримала від страхової компанії повну компенсацію матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, що сталась 07 квітня 2017 року у місті Одесі по вулиці Белінського, 13, та не надавши експертного автотоварознавчого дослідження до ПАТ «СК «Країна», позивач, на думку сторони відповідача, скористався ситуацією для отримання додаткових коштів з відповідача. Але, згідно ст. 1194 ч.1 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Крім того, як вбачається у постанові Верховного суду України від 26 жовтня 2016 року по справі №6-954цс16, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди, особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. Право потерпілої особи на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинено або обмежено договором, стороною якого потерпілий не був, хоча цей договір і був укладений на користь третіх осіб. Таким чином, потерпіла сторона на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Як вже зазначалось, відповідно до акту виконаних робіт №КА-00002567 від 16 липня 2017 року, вартість відновлюваного ремонту автомобілю марки «Mazda 3», реєстраційний номер [NUMBER] склала 43606,01 гривень., але в позасудовому порядку позивач [PERSON] 03 серпня 2017 року отримала від ПАТ «СК «Країна» страхове відшкодування згідно ліміту відповідальності страховика за майнову шкоду в розмірі 23827,22 гривень, про що свідчить виписка з особового рахунку №5363542711438821 [PERSON] та платіжне доручення №11285 від 03 серпня 2017 року. Таким чином, сума збитків, що необхідно стягнути, дорівнює різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням та складає 19778,79 гривень. Стосовно відшкодування моральної шкоди, заподіяної [PERSON] внаслідок ДПТ, що сталась 07 квітня 2017 року у місті Одесі по вулиці Белінського, 13, суд звертає увагу на наступне. В силу ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується, зокрема, грішми. При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування. У відповідності до ст. 1167 ч.1 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В силу ст. 22 ч.3 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, що діяла на момент ДТП), потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Як розяснюють п.п. 3,9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року (в редакції від 27 лютого 2009 року), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Отже, зважаючи на відповідні вимоги суд погоджується, що позивачеві з боку [PERSON] дійсно було заподіяно певної моральної шкоди, однак суму компенсації, яку заявила до стягнення позивач, суд вбачає надмірною, та вважає доцільним обмежити компенсацію моральної шкоди сумою в розмірі 1000,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень. Також, відповідно до ст. 140 ч.2 розмір витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, повязаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Так, відповідно до акту надання послуг, а саме проведення ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ» автотоварознавчої експертизи, від 17 травня 2017 року №57, вартість проведення автотоварознавчої експертизи становила 1500,00 гривень. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченої автотоварознавчої експертизи у розмірі 1500,00 гривень. Як зобовязує процесуальний закон, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ст.ст. 13, 51 ЦПК України). Дійсно, згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Однак як чітко зобовязує ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У звязку з цим, в процесі розгляду даної цивільної справи суд не встановив передбачених законом підстав для задоволення інших вимог сторони позивача та прийшов до висновку про часткове задоволення позову.

Outcome: partial