Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві безпідставно отримані кошти в сумі 286 996,60 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про Конституційний Суд України» суддя Конституційного Суду у відставці отримує щомісячне довічне грошове утримання, яке виплачується у розмірі 50% винагороди судді Конституційного Суду. У разі збільшення розміру винагороди судді Конституційного Суду відповідно здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного грошового утримання судді Конституційного Суду у відставці з усієї суми винагороди судді з дня виникнення права на відповідний перерахунок. 12 березня 2018 року відповідачу було проведено відповідний перерахунок з 01 січня 2018 року, однак для розрахунку розміру грошового утримання програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ автоматизовано було застосовано відсоток - 90%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати. Після приведення пенсійної справи у відповідність до норм Закону «Про Конституційний Суд України» було визначено вірний розмір щомісячного довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року, який склав 82594 грн. Таким чином, відповідачу надміру було сплачено 286996,60 грн. Управлінням відповідачу було надіслано лист з пропозицією добровільно повернути надміру сплачені кошти, однак кошти повернуті не були, що свідчить про недобросовісність з боку набувача цих коштів. У зв`язку з чим позивач просив про задоволення позову. Ухвалою судді від 14 січня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання та у порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві. Згідно з довідкою про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці [PERSON] станом на 01 січня 2018 року винагорода судді Конституційного Суду, яка нараховується при призначенні/перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в сумі 165188 грн. Згідно із розрахунком, наданим позивачем за період з 01 січня 2018 року до 31 травня 2018 року [PERSON] виплачено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в сумі 690 719,70 грн. В службовій записці від 04 червня 2018 року №69 зазначено, що провести коректний перерахунок [PERSON] довічного грошового утримання з 01 січня 2018 року діючою версією АСОПД/КОМТЕХ неможливо, тому начальник відділу з питань призначення та перерахунків пенсій №1 просить начальника відділу контролю за додержанням законодавства з питань пенсійного забезпечення видалити загальний відсоток розрахунку утримання від заробітку 90% та прописати загальний відсоток розрахунку утримання від заробітку - 50%. Основний розмір утримання від середнього заробітку 148669,20 видалити та прописати 82594 грн. Відповідно до частини першої статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно з частиною першою статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Відповідно до пункту 3 Порядку відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 15 травня 2003 року за № 374/7695, повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, проводиться відповідно до статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміни у складі сім`ї тощо. Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Тлумачення цієї норми свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). Правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. При цьому, слід зазначити, що в українському законодавстві відсутнє визначення поняття «рахункова помилка». У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період. Виходячи з доводів позовної заяви виплата відповідачу підвищеного грошового утримання судді у відставці пов`язана з тим, що програмою технічного забезпечення АСОПД/КОМТЕХ автоматизовано було застосовано відсоток - 90%, що призвело до завищеного розміру грошового утримання до виплати. Таким чином, така помилка не є рахунковою. Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог статті 1215 ЦК України та статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії, а саме: рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності, зловживань з боку відповідача, слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18). Оскільки підстави для стягнення з відповідача надмірно отриманих коштів відсутні, позов слід залишити без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed