Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позовної заяви вказав, що 28 вересня 1990 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , від якого народилася дитина - [PERSON] . За ініціативою відповідачки рішенням суду від 25.07.2019 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] зібрала свої особисті речі і пішла від позивача до іншого чоловіка, переїхавши у інше місто, а дитина за її згодою залишилась проживати з позивачем. Дитина знаходиться на його утриманні. До розірвання шлюбу [PERSON] приймала належну участь у вихованні дитини, оскільки вона хороша мати. Однак, після розірвання шлюбу відповідач, змінивши місце проживання деякий час фактично перестала приймати участь у вихованні дитини. В той же час саме позивач доглядав за дитиною, забезпечив дитину всім необхідним перед початком навчального року, бере участь у духовному та фізичному розвиткові дитини за межами шкільного навчання. Дочка займається повітряною гімнастикою, грає у шахмати, займалася музикою. Крім того, у дочки є подружка зі школи, з якою вони спілкуються тривалий час. Також дитина постійно спілкується з бабусями та дідусем, які проживають у м. Дніпрі, що також забезпечує міцні соціальні зв`язки та нормальний психологічний стан та розвиток дитини. У позивача наявне гарне жиле приміщення в якому створено умови для належного виховання та розвитку дитини. На даний час дочка навчається у 3 класі КЗОСЗШ № 62 м. Дніпро. За бажанням малолітньої [PERSON] позивач не заперечує щодо спілкування її з матір`ю [PERSON] коли вона цього потребує. Позивач має постійний заробіток та зареєстрований у відповідності до законодавства, як фізична особа підприємець. Нещодавно відповідачка почала погрожувати, що забере дитину жити до себе без його згоди та згоди дитини. 23 листопада 2019 року [PERSON] , приїхавши до позивача додому поспілкуватися та провідати дитину, без його на це згоди забрала дитину і вивезла її з міста до себе. Після того, зателефонувала позивачеві і повідомила, що дитини залишається жити із нею і буде там же і навчатися. Позивач зазначає, що ним створені всі належні та необхідні для нормального фізичного та психологічного розвитку дитини умови. Дитина має з ним стійкий психоемоційний зв`язок, між ними склалися дружні, приязні відносини. Дитина звикла до свого фактичного місця проживання, навчання, має гарні житлові умови, звичну побутову та соціальну обстановку, дитина спілкується з бабусями та дідусем, які живуть неподалік, має друзів серед дітей, що мешкають поруч, навчаються разом з нею у школі, проводить з ними багато вільного часу (прогулянки, дозвілля після навчання, святкування днів народження тощо). Розірвання цих соціальних зв`язків неодмінно призведе до виникнення у дитини психологічної травми, що ніяк не можна вважати таким, шо відповідає її як найкращім інтересам в розумінні. Таким чином, враховуючи, що їх дитина після розлучення залишилася проживати разом з позивачем, він приділяє більше уваги вихованню дитини й більш відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, дитина доглянута, перебуває на його утриманні та вихованні, а також враховуючи те, що до моменту виникнення даного спору матір дитини , після розірвання шлюбу, не приділяла достатньої уваги для створення належних умов щодо повноцінного розвитку та проживання дитини, тому вважає за доцільне визначити місце проживання дитини разом з батьком, що буде відповідати найкращим інтересам дитини. В січні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з зустрічно позовною заявою, в якій просила визначити місце проживання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . В обґрунтування позовної заяви вказала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Втім, рішенням суду шлюб було розірвано. Наприкінці серпня 2019 року [PERSON] повідомила відповідача, що вона разом з донькою має намір переїхати до м. Маріуполя, відповідач проти цього не заперечував. Через те, ще необхідний був час для того, щоб вирішити побутові та організаційні питання пов`язані з переїздом, сторони домовились, що дитина тимчасово. протягом декількох місяців, проживатиме разом з батьком у м. Дніпрі. Неодноразова донька була з мамою в м. Маріуполі, позивач часто приїздила до м. Дніпра. Із розмов з вчителькою [PERSON] стало відомо, що останнім часом дитина запізнюється на перший урок, всі розмови дівчинки лише про спорт, що впливає на успішність в навчання, заняття з фізичної культури [PERSON] взагалі не відвідує. [PERSON] винайняла квартиру у м. Маріуполі, знайшла школу для доньки, куди з метою адаптації та в ознайомчих цілях приводила [PERSON] на пробні заняття. Під час цих відвідувань дитина знайшла спільну мову з майбутніми однокласниками, доньці сподобались умови проживання у м. Маріуполі, мати знайшла для дитини секцію із занять повітряною гімнастикою. Наприкінці листопада, коли [PERSON] повідомила про те, що забирає дитину до м. Маріуполя, [PERSON] , в односторонньому порядку змінив домовленості та висловив бажання визначити місце проживання дитини разом з ним, у зв`язку з чим звернувся з позовом до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, в той час, як мати дитини намагалася вирішити справу в позасудовому порядку. Зазначає, що [PERSON] був обізнаний, що [PERSON] забрала дитину до м. Маріуполя. Вказує, що [PERSON] чинив перешкоди [PERSON] , яка хотіла забрати документи доньки зі школи. Крім цього, квартира [ADDRESS] була придбана за час шлюбу, а отже є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] вважає, що дитині буде краще проживати з мамою, оскільки вони з донькою мають дуже тісний емоційний зв`язок, дівчинці підлітку буде комфортно зростати разом з мамою, яка стане для неї прикладом для наслідування жіночої поведінки, з якою можливо встановити більш довірливі відносини, ніж з чоловіком, хоча батько дитини беззаперечно дуже любить свою дитину та завжди діє в її інтересах. Ухвалою суду первісний позовом [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] були об`єднані в одне провадження. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримала первісну позовну заяву та просила її задовольнити, посилаючись на обставини, які зазначені в позовній заяві. В судовому засіданні відповідачка та її представник [PERSON] просила відмовити в задоволенні первісної позовної заяви, а зустрічну позовну заяву задовольнити в повному обсязі, посилалися на обставини, викладені в позовній заяві. Представник органу опіки та піклування виконкому Чечелівської районної у місті Дніпрі ради Волошенюк Г.С. в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, раніше надала заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають задоволенню в повному обсязі, а позовні вимоги позивача за зустрічним позовом не підлягають задоволенню по наступним підставам. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] і [PERSON] є батьками малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про її народження Серії [NUMBER] , виданим 19 травня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 508 від 19 травня 2011 року (а.с. 11). 28 вересня 1990 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (до шлюбу [PERSON] ), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданим 28 вересня 1990 року, актовий запис № 1395 (а.с. 10). В той же час, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , укладений 28 вересня 1990 року, зареєстрований у відділі ЗАГС Ленінської райради народних депутатів м. Дніпропетровська, актовий запис № 1395, в якому є дитина - розірвано (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Так, обидва батьки, згідно наявних в матеріалах справи доказів, позитивно характеризуються. На підтвердження їхніх вимог, в судовому засіданні були допитані наступні свідки: В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що досить тривалий час знає сім`ю [PERSON] . Характеризує [PERSON] як ввічливу та порядну людину, яка дуже любить свою доньку. Крім цього вказала, що [PERSON] одного разу вдарив свою дружину [PERSON] з дитиною на руках. Через деякий час влаштував сварку, під час якої перебив весь посуд на кухні. В той же час вказує, що [PERSON] є приємною людиною, втім має дуже запальний характер. Повідомила про те, що батьки [PERSON] не дуже любили [PERSON] (знає вона це зі слів [PERSON] , оскільки спілкується з нею). Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що може охарактеризувати сім`ю лише з позитивної сторони, дитина дуже ввічлива та вихована. Батько приділяє дуже багато уваги вихованню дитини. З весни минулого року [PERSON] покинула свою родину та переїхала до м. Маріуполя. З початком розгляду даної справи помітила, що дитина перебуває у пригніченому стані. Повідомила, що батько дуже лагідно відноситься до своєї доньки. [PERSON] в судовому засіданні був допитаний в якості свідка та повідомив, що [PERSON] навесні 2019 року поїхала до Польщі та інколи приїздила до дитини, приблизно один раз у місяць. В листопаді вона забрала дитину без його згоди, у зв`язку з чим він звернувся до суду. Вказав, що дитина на теперішній час в Дніпрі, «розривається» між батьками, оскільки любить кожного з них. Обидва з батьків люблять свою дитину. Пояснив, що донька навчається, добре, але по деяким предметам як кожна дитина трошки відстає, донька активно займається спортом. Він проводить багато часу з дитиною. Вказав, що дитина дуже погано сприймає ситуацію, яка склалася між її батьками. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона вважає, що дитина повинна проживати з матір`ю, так як вона дівчинка і саме мати може приділити необхідну увагу дитині. Вказує, що батько дитини вважає, що дівчинка повинна займатися спортом, у збиток навчанню, оскільки спорт - найголовніше. Без матері дівчинка дуже сумує. Крім цього вказала, що дитина дуже погано навчається. Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] пояснила, що дитина повинна проживати там, де саме дитині буде краще. На даний момент таким місцем є м. Дніпро. Тому на її думку дівчинка повинна проживати саме з батьком, оскільки вона має окрему кімнату, ходить в школу з першого класу, має друзів, займається спортом. В м. Дніпрі проживають бабуся та дідусь дитини, з якими вона спілкується. Також зазначає, що саме [PERSON] повинна думати саме про інтереси дитини. Про свій від`їзд до Польщі [PERSON] повідомила матері вже під час прямування до Польщі, а дитина залишилася разом з батьком. Свідок [PERSON] (яка є хрещеною матір`ю дитини) в судовому засіданні пояснила, що у [PERSON] дуже гарні стосунки з донькою, вона її виховує, пояснює, підтримує в усьому. Вказала, що бабуся і дідусь налаштовують дитину проти її матері. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] є відповідальним співробітником та дуже гарною мамою. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 02.04.2020 року за № 281, діючи в інтересах дитини,

Outcome: approved