Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання договору довічного утримання. Позовна заява мотивована тим, що 16.12.2017 року між позивачами та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевою В.М., за реєстр. № 2548. Відповідно до умов договору, позивачі [PERSON] , [PERSON] передають у власність трикімнатну квартиру загальною площею 64,8 кв.м., житловою 38, 3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , а набувач [PERSON] отримує цю квартиру та взамін чого зобов`язується забезпечити позивачам утримання та догляд довічно, на умовах договору. До обов`язків відповідача було віднесено забезпечення харчуванням, необхідною допомогою, включаючи медичну, у тому числі придбання знеболювальних засобів, що призначені лікарем; сплата комунальних платежів на утримання предмета договору, у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, в тому числі послуги з утримання будинку та прибудинкової території; плата за користування природним газом, теплопостачанням, водопостачанням та електроенергією згідно показань лічильників, оплата доступу до послуг кабельного телебачення (соціальний пакет), що має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами у розмірі 2000,00 грн. за місяць. З початку лютого 2020 року відповідач взагалі не з`являється до позивачів, не забезпечує їх харчуванням, необхідною допомогою, не купує продукти харчування, не здійснює прибирання квартири та прання речей. Харчуванням та необхідною допомогою позивачів забезпечують родичі. Виходячи з цього вважають, що [PERSON] не виконує свої обов`язки за договором, тому просять суд розірвати договір довічного утримання, що укладений 16 грудня 2017 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевою В.М., за реєстр. № 2548. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.11.2020 року справа передана судді Яковлеву Д.О. Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 02 грудня 2020 року суддю Яковлева Д.О. було відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного розподілу від 22.12.2020 року справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2021 року відкрито провадження у справі. Протокольною ухвалою суду від 29 вересня 2021 року закрито підготовче засідання у справі. В судовому засіданні представник позивачів - адвокат Сандул В.А. позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином. За змістом ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на те, що відповідач не надала відзиву на позовну заяву, не з`явилась в судове засідання без поважних причин (без повідомлення причин неявки), суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим Законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 16 грудня 2017 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] був укладений договір довічного утримання, що посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Стародубцевою В.М., за реєстр. № 2548 (далі - договір). Предметом договору є нерухоме майно, а саме: трикімнатна квартира загальною площею 64,8 кв.м., житловою 38, 3 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Право власності на квартиру належить позивачам по Ѕ частці кожному. Відповідно до п. 1 договору відчужувачі передають у власність, а набувач отримує у власність вищевказану квартиру, взамін чого зобов`язується забезпечити відчужувачам утримання та догляд довічно на умовах спірного договору. Відповідно до п. 8 договору набувач зобов`язується довічно утримувати та доглядати відчужувачів. Сторони домовились, що в утримання входить забезпечення харчуванням, необхідною допомогою, включаючи медичну, у тому числі придбання знеболювальних засобів, що призначені для позивачів лікарем; сплата комунальних послуг на утримання предмета договору у терміни, встановлені відповідними договорами про надання таких послуг, незалежно від того з ким вони укладені, у тому числі послуги з утримання будинку та прибудинкової території, сплата за користування природним газом, теплопостачання, водопостачання (гарячу та холодну воду) та електроенергію згідно показників лічильника, оплата надання доступу до послуг кабельного телебачення (соціальний пакет), що має грошовий еквівалент і оцінюється сторонами за спільною згодою у розмірі 2000, 00 грн. на місяць, які будуть надаватися відчужувачам щомісячно з дня підписання договору. За рахунок відповідача не рідше одного разу на тиждень буде здійснюватися прибирання квартири, в якій проживають відчужувачі, та прання їх білизни та речей. Згідно п. 9 договору грошове утримання буде щомісячно надаватися набувачем у вигляді придбання нею продуктів харчування, сезонних овочів та фруктів, інших необхідних товарів та сплати комунальних послуг з додаванням квитанцій та товарних чеків, починаючи з моменту укладання цього договору. Сума грошового утримання підлягає індексації (п. 10 договору). В силу п. 12 договору відповідач зобов`язується здійснити поховання відчужувачів після їх смерті. Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). В силу ст. ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що набувач [PERSON] з лютого 2020 року не виконує свої зобов`язання за договором довічного утримання, не забезпечує позивачів доглядом та харчуванням, не здійснює прибирання в квартирі, не сплачує комунальні послуги, не придбаває продукти харчування, не сплачує послуги кабельного телебачення. Забезпечення харчуванням та купівлю продуктів здійснюють сусіди та родичі. Актом ОСББ «Тополина 17» від 02.07.2021 року підтверджено, що [PERSON] з лютого 2020 року не доглядає і не утримує [PERSON] , [PERSON] . Акт складений на підставі показань свідків [PERSON] , [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою позивачів та знає їх дуже давно. [PERSON] бачила кілька разів, проте з кінця 2019 року, початок 2020 року остання перестала надавати допомогу та годувати відчужувачів. Допомогу їм на протязі тривалого часу надають сусіди, родичі. З лютого 2020 року [PERSON] не з`являється у помешканні [PERSON] , [PERSON] та взагалі не надає їм будь-якої допомоги. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] деякий час проживала з позивачами, та надавала їм харчування, проте за кошти самих позивачів, іноді забирала у них гроші для власних потреб. З початку 2020 - го року не виконує своїх обов`язків, її місце знаходження взагалі не відомо. Як вбачається з листів від 02.04.2020 року, від 10.06.2020 року, позивачі попереджали [PERSON] про невиконання нею своїх обов`язків та просили у добровільному порядку розірвати договір довічного утримання. Ці листи спрямовувались на адресу відповідача, однак відповіді не надходило. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Надаючи оцінку спірним відносинам, суд констатує, що відповідачем [PERSON] повністю припинено в односторонньому подяку виконання зобов`язань за договором довічного утримання від 16.12.2017 року. Відповідач протягом тривалого часу взагалі не надає відчужувачам будь-якого утримання та догляду, самоусунулась від виконання обов`язків, передбачених п. 8, 9, 15 спірного договору. Зазначене порушення договору є триваючим та на момент розгляду справи продовжує існувати. Аналізуючи в сукупності всі докази та обставини, які встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що порушення [PERSON] умов договору довічного утримання є істотним, і таким, що унеможливлює подальше виконання договору та надання відчужувачам утримання і догляду, тому існують правові підстави для розірвання договору довічного утримання. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. У відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивачів у рівних частинах. На підставі викладеного та

Outcome: approved