Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТОВ «Компанія Дасті» про визнання недійсним пункту кредитного договору. Свої вимоги мотивує тим, що 17 січня 2014 року між нею та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір № 3077516/N про надання кредиту в розмірі 50000 гривень. 20 лютого 2015 року її було повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором та новим кредитором стало ТОВ «Компанія Дасті». Пунктом 2.6. кредитного договору передбачено, що за послуги кредит-сервіс позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 1,84 % від суми отриманого кредиту. Вважає цей пункт договору таким, що суперечить законодавству України та порушує права споживача. Зазначає, що оскільки ні в договорі, ні у графіку погашення кредиту не надано роз'яснень щодо призначення платежу в розмірі 920 гривень на місяць, що складає 1,84 % від суми кредиту, то встановлення такого платежу в договорі є незаконним, оскільки такий платіж не є послугою банку. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним з моменту укладення п. 2.6. кредитного договору № 3077516/N від 17 січня 2014 року, укладеного між нею та ПАТ «Імексбанк». У судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність (а.с. 30). Відповідач не з'явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 січня 2014 року між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» було укладено договір № 3077516/N про надання кредиту в розмірі 50000 гривень (а.с. 5-7). З позову вбачається, що 20 лютого 2015 року [PERSON] було повідомлено про відступлення прав вимоги за кредитним договором та новим кредитором стало ТОВ «Компанія Дасті» (а.с. 22). Позивач як на недійсність п. 2.6 кредитного договору посилається на те, що їй не надали повну інформацію, що передбачено Законом України «Про захист прав споживачів», а саме: не була надана інформація про те, які саме послуги за вказану комісію у розмірі 1,84 % від суми отриманого кредиту їй надаються. Пунктом 2.6. кредитного договору передбачено, що за послуги кредит-сервіс позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 1,84 % від суми отриманого кредиту. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У п. 23 ст. 1 цього Закону визначено, що споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Крім того, статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Вбачається, що законом визначено право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору за умови дотримання вимог закону при укладенні договору. Встановлено, що позивач виступає стороною кредитного договору № 3077516/N від 17 січня 2014 року та його умови погоджені сторонами, що підтверджується підписами [PERSON]. та банку, зазначеними на кожній сторінці спірного договору. Отже, оспорюваний пункт кредитного договору визначений сторонами при укладенні договору, що є їх правом, та не суперечить вимогам закону. Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що діями відповідача порушені права позивача як споживача. За таких обставин, підстав для визнання недійсним п. 2.6. кредитного договору не вбачається. З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed