Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

У листопаді 2019 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на його корить в порядку регресу сплачену суму страхового відшкодування в розмірі 22 423 грн. 82 коп., вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.01.2019 року в м. Кременчуці по вул. Пугачова, 19, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Audi 100», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчук від 22.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України. ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» по договору страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів № АМ-8105329 від 30.11.2018 року розраховано розмір страхового відшкодування та виплачено грошові кошти у розмірі 22 423 грн. 82 коп. на користь [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв, відзив на позову суду не направив. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 27.01.2019 року в м. Кременчуці по вул. Пугачова, 19, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля марки «Audi 100», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Згідно постанови Автозаводського районного суду м. Кременчук від 22.02.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КпАП України, застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп. в прибуток держави. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З метою визначення вартості відновлювального ремонту та розміру матеріального збитку, завданого власнику застрахованого ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» транспортного засобу «Volkswagen Golf», д.н.з. [NUMBER] , експертом автотоварознавцем було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, складено страховий акт № [NUMBER] Д. Згідно ремонтної калькуляції № 14551 від 27.01.2019 року вартість відновлювального ремонту становить 25 518 грн. 59 коп. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» по договору страхування № АМ-8105329 від 30.11.2018 року. Виконуючи умови Договору страхування, ст.ст. 20, 25 Закону України «Про страхування» та заяву третьої особи [PERSON] , позивачем розраховано розмір страхового відшкодування та виплачено грошові кошти у розмірі 22 423 грн. 82 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1372 від 19.07.2019 року (а.с. 17). Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розширено перелік обов`язків учасників ДТП, у зв`язку з чим обов`язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП передбачений у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Однак зазначені зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов`язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. У підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Зазначеними правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. Такий правовий висновок виклав Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15. Верховний Суд не встановив підстав для відступу від таких висновків. Отже, дотримання або недотримання особою, з якою укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язкового повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду є підставою для перевірки страховиком обставин ДТП та обґрунтованості страхових виплат. Водночас лише недотримання цих положень особою, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, не може виступати самостійною вимогою для задоволення регресної вимоги у судовому порядку. Судом встановлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування, тому лише факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу рішення, яке повинно ґрунтуватися на загальних правилах про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях. Суд дійшов висновку, що такий спір за наведених позивачем підстав має вирішуватися у загальному порядку відшкодування збитків, та враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-284цс15. Враховуючи усе вище викладене, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed