Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У лютому 2016 р. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» звернулось до суду з позовом до [PERSON]., [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в еквіваленті 2 697,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 02.10.2015 р. становить 57\~068,78 грн.: тіло кретиту 1\~334, 15 дол. АША або 28\~221,68 грн., заборгованість за відсотками 616,40 дол. США або 13\~038,81 грн. та пеня 15\~808,29 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 03.03.2008 р. між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»,Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір «Автопакет» № ОД 04/03/2008/840-К/046, відповідно до умов якого Банк надавав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 14\~475,25 доларів США строком до 02.03.2015 р., а позичальник зобовязався повернути наданий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку,встановлених кредитним договором. Відповідно до договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом,яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором 03.03.2008 року було укладено договір поруки: № ОД 04/03/2008/840-К/046 із поручителем [PERSON] Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте Позичальник платежі належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 02.10.2015 р. за ним виникла заборгованість у сумі 2\~697,87 доларів США, що за офіційним курсом становить 57\~068,78 грн., яку до теперішнього часу не погашено. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив задовольнити їх в повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON]., [PERSON] у судове засідання не зявились, про час та місце розгляд справи повідомлялись у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог частково. У судовому засіданні встановлено, що 03.03.2008 р. між ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] було кредитний договір «Автопакет» № ОД 04/03/2008/840-К/046, відповідно до умов якого Банк надавав [PERSON], кредит в іноземній валюті в сумі 14 475,25 доларів США на термін до 02.03.2015 р., а позичальник зобовязався повернути наданий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом в строки та в порядку,встановлених кредитним договором. (а.с.9-14). З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним договором 03.03.2008 року було укладено договір поруки № ОД 04/03/2008/840-К/046із поручителем [PERSON] (а.с. 9-14). Згідно ст.1054 ЦК України по кредитному договору банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1,2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Пунктами 3.2.2., 3.2.2, 3.2.4. Договору сторони погодили, що боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків, як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов?язань, так і при невиконанні позичальником зобов?язань в цілому. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник (а.с.11). \~ Згідно із ч.2 ст.192 та ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти за зобовязаннями, в тому числі при здійснені розрахунків на території України, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». \~ Відповідно до ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~кошти це гроші у національній або іноземній валюті. \~ Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. \~ Відповідно до ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». \~ Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена пд. «в» п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Проте, на момент укладення правових відносин між сторонами такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем визначено не було. Згідно з п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями). \~ За відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку. Згідно ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно офіційному курсу валют НБУ України станом на 21.07.2017 р., - 100 доларів США становлять 2 592,8333 грн. Оскільки позичальник свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, станом на 02.10.2015 р. за відповідачем виникла загальна заборгованість в сумі 2\~697,87 дол. США, що за офіційним курсом НБУ станом на час ухвалення рішення - 20.07.2017 р. становить 69\~951,27 грн., заборгованість за тілом кредиту у сумі -1\~334,15 доларів США, заборгованість за відсотками 13\~038,81 дол. США, пеня 15\~808,29 грн. Разом з тим, з урахуванням ч.1 ст.11 ЦПК України, а саме, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог, і суд не може вийти за межі позовних вимог, суд має задовольнити позовні вимоги. Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved