Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-08 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю., ТОВ «Фенікс-2016», третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. про визнання недійсним акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1, виданий 27.05.2016, видавник ПАТ «Ерде Банк/ТОВ «Фенікс-2016» від 27.05.2016 та визнання за нею право власності на квартиру [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником квартири [ADDRESS] відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 16.03.2016 року, посвідченого приватного нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко М.О. та зареєстрованому у реєстрі за № 576. У вказаній квартирі зареєстрована позивач та двоє її неповнолітніх дітей. Влітку 2018 року з інформації, розміщеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, їй стало відомо, що власником спірної квартири на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.05.2016 року є ТОВ «Фенікс-2016», у зв`язку з чим позивач звернулась до Печерського УП ГУНП м. Києва із заявою про злочин. При цьому, листом уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю. позивача повідомлено, що жодних документів, пов`язаних з передачею спірного нерухомого майна, в тому числі акту приймання-передачі нерухомого майна від 27.05.2016 року з ТОВ «Фенікс-2016» не підписувала та ніякого відношення до цього не має, печатка ПАТ «Ерде Банк» жодним третім особам не передавалась. Таким чином позивач вважає, що її право власності було порушено шахрайськими діями ТОВ «Фенікс-2016» та приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незаконного запису про право власності на спірну квартиру. Тому позивач звернулася до суду за захистом свого права власності. Ухвалою суду (суддя [PERSON]) від 23.05.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 24.07.2018 року (а.с. 34-35). 23.07.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю., відповідно до якого 29.10.2012 року прийнято постанову правління НБУ №451 «Про віднесення ПАТ «Ерде Банк» до категорії неплатоспроможних, 09.01.2014 року прийнято постанову Правління НБУ № 4 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» та 11.11.2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду № 117 призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Фенікс-2016» зареєстровано 21.04.2016 року, а засновником значиться ПАТ «Ерде Банк», тобто після введення процедури ліквідації. Разом з тим, уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «Ерде Банк» жодних документів, пов`язаних зі створенням ТОВ «Фенікс-2016», а також передачею нерухомого майна, а саме спірної квартири не підписувалось, печатка банку нікому не передавалась. З цього приводу ПАТ «Ерде Банк» звернувся до Подільського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення (а.с. 37-39). 29.10.2018 року від представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Цуканової С.Г. надійшли письмові пояснення, які є аналогічними відзиву на позовну заяву відповідача Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю. (а.с. 62-63). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019 року справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В. у зв`язку з відстороненням від посади судді [PERSON] (а.с. 75-77). Ухвалою суду від 05.02.2019 року справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 09.04.2019 року (а.с. 78). 14.03.2019 року від директора ТОВ «Фенікс-2016» [PERSON] на адресу суду надійшло клопотання про проведення розгляду справи без їх участі, одночасно зазначила, що позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення (а.с. 97). Ухвалою суду від 09.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.07.2019 року (а.с. 122). Ухвалою суду від 25.09.2019 року (а.с.128) витребувано у: - ТОВ «Фенікс-2016» копію акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1, виданого 27.05.2016 року, видавник ПАТ «Ерде БАНК»/ ТОВ «Фенікс-2016» щодо квартири за адресою: [ADDRESS] . - у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. документів, на підставі яких вона здійснила реєстрацію права власності на вказану квартиру та внесла відповідні дані до Інформації Державного реєстру речових права на нерухоме майно за реєстровим номером 579682780000 (а.с. 122). Ухвалою суду від 20.1.2019 року витребувано у: 1. у ТОВ «Фенікс-2016» копію акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1, виданого 27.05.2016 року, видавник ПАТ «Ерде БАНК»/ ТОВ «Фенікс-2016» щодо квартири за адресою: [ADDRESS] , 2. у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. документів, на підставі яких вона здійснила реєстрацію права власності на вказану квартиру та внесла відповідні дані до Інформації Державного реєстру речових права на нерухоме майно за реєстровим номером 579682780000, 3. у Подільського УП ГУ НП у м. Києві з (слідчий Вінник А.О.) кримінального провадження № 12016100070003877, що розслідується за фактом незаконного заволодіння квартирою [ADDRESS] копію акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1, виданого 27.05.2016 року, видавник ПАТ «Ерде БАНК»/ ТОВ «Фенікс-2016» щодо квартири за адресою: : [ADDRESS] , 4. у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Літвінова А.В.: - документів, що стали підставою для укладення договору 2.08.2011 року між ПАТ «Ерде Банк» та компанією Фортекс Юніверсал ЛТД (FORTEX UNIVERSAL LTD) про задоволення вимог іпотекодержателя за реєстровим номером 2736 щодо квартири: [ADDRESS] ; - документів, що стали підставою для укладення договору 13.02.2015 року між ПАТ «Ерде Банк» та ПАТ «Еліт Інвест Проект» про відступлення прав вимоги іпотеки за реєстровим номером 351 щодо квартири : [ADDRESS] ; - документів, що стали підставою для укладення договору 13.02.2015 року між ПАТ «Еліт Інвест Проект» та [PERSON] про відступлення прав вимоги іпотеки за реєстровим номером 353 щодо квартири : [ADDRESS] ; 5. у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Колич Т.В. документів, що стали підставою для укладення договору іпотеки 7.12.2015 року з [PERSON] за реєстровим номером 818 щодо квартири : [ADDRESS] . Ухвалою суду від 19.02.2020 року, від 29.04.2020 року, від 09.09.2020 року (а.с. 144, 152, 163). У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, з підстав викладених у позові. Відповідач ПАТ «Ерсте Банк» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, свого представника в судове засідання не направив. Відповідач ТОВ «Фенікс-2016» в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Директором відповідача [PERSON] надано клопотання про проведення розгляду справи без їх участі, одночасно зазначила, що позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують щодо їх задоволення. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, пояснень не надав. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідачів та третьої особи за правилами позовного провадження та в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 16.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенком М.О. та зареєстровано у реєстрі за № 576 (а.с. 16-18). Відомості про право власності на це майно було внесено до Державного реєстру речових прав не нерухоме майно 16.03.2016 року (а.с. 22). Згідно з довідкою Форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» № 495 від 01.06.2016 року позивач [PERSON] та двоє її неповнолітніх дітей - донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , зареєстровані у квартирі [ADDRESS] та власником особового рахунку на вказану житлову площу є [PERSON] (а.с. 23). Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.03.2019 року право власності на спірну квартиру зареєстровано 30.05.2016 року за ТОВ «Фенікс-2016» на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1, виданий 27.05.2016, видавник ПАТ «Ерде Банк/ТОВ «Фенікс-2016» від 27.05.2016 та вказаний реєстраційний напис вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. (а.с. 87-89). 02.06.2016 року позивач [PERSON] звернулась до Печерського УП ГУНП м. Києва із заявою про злочин щодо шахрайського заволодіння невстановленими особами спірної квартири, належній їй на праві власності (а.с. 24). Відповідно до відповіді уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію АТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю. № 218 від 01.07.2016 року на запит адвоката Ковези А.І., АТ «Ерде Банк» не є власником спірної квартири та уповноважена особа Фонду на ліквідацію АТ «Ерде Банк» жодних документів, пов`язаних з передачею нерухомого майна, в тому числі акт приймання-передачі нерухомого майна від 27.05.2016 року з ТОВ «Фенікс-2016» не підписував, ніякого відношення до цього не має та печатка Банку жодним третім особам не передавалась ( а.с. 14-15). Як вбачається з матеріалів справи, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 29.10.2012 року прийнято рішення № 25 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Ерде Банк» та відповідно до Постанови Правління Національного Банку України від 09.01.2013 № 4 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Ерде Банк» 10.01.2013 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 3 про призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку (а.с. 62-63). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв`язку з ліквідацією банку. Водночас, відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ТОВ «Фенікс-2016» зареєстровано 21.04.2016 року та засновником зазначено ПАТ «Ерде Банк» (а.с. 53-56), тобто після введення процедури ліквідації ПАТ «Ерде Банк» 09.01.2013 року. 11.06.2016 року Подільським УП ГУ НП у м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12016100070003877, відкрите на підставі заяви уповноваженої особи Фонду гарантування на ліквідацію АТ «Ерде Банк» Караченцева А.Ю. щодо шахрайського заволодіння квартирою (а.с. 65-69). Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасників правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частини перша та третя ст. 215 ЦК визначають, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно з наведеними нормами, для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці (див. постанову Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 280/2134/14-ц). Оскільки у справі, встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] , вибула з власності [PERSON] на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: 1, виданого 27.05.2016 року, видавник ПАТ «Ерде БАНК»/ ТОВ «Фенікс-2016», який був укладений внаслідок шахрайських дії невстановлених осіб, то суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для визнання останнього недійсним. Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України). Підстави набуття права власності визначені у статті 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Аналіз змісту ст. 392 ЦК України у взаємозв`язку зі ст. 328 ЦК України дає підстави для висновку, що особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України у випадку оспорювання чи невизнання її права іншою особою або у разі втрати документа, який засвідчує право власності. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах. Враховуючи те, що відповідно до ст. 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав і у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення або захисту порушеного права. Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеного у постанові від 08 серпня 2019 року у справі № 61-32845св18. Як встановлено судом, позивач є власником спірного нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 16.03.2016 року, відкрито володіла, користувалась зазначеним нерухомим майно та факт правомірності набуття позивачем права власності підтверджується матеріалами справ, однак позивач позбавлена можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном. За таких обставин, на основі повно та всебічно досліджених доказів, беручи до уваги те, що позивач не може захистити своє право власності у позасудовий спосіб, її право підлягає захисту у судовому порядку шляхом визнання право власності на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , за [PERSON] , суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, як зазначалося, 14.03.2019 року в порядку ст. 49, 206 ЦПК України директором ТОВ «Фенікс-2016» [PERSON] до суду подано клопотання про визнання позову (а.с. 97). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши надані директором ТОВ «Фенікс-2016» [PERSON] документи на підтвердження її повноважень (а.с .98) та відсутність підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем 2 - ТОВ «Фенікс-2016» позову, в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, суд дійшов висновку про ухвалення у справі рішення про задоволення позову. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі по 4 757 грн. 40 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved