Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив свідоцтво про право на спадщину, видане 06.12.2012 року Третьої Дніпропетровською державно нотаріальною конторою на ім`я [PERSON] , визнати недійсним. В обґрунтування позову він вказав на те, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, у вигляді квартири [ADDRESS] , яка належала на праві приватної власності. У померлої не було сім`ї. Вона проживала у вищезазначеній квартирі разом з бабусею, татом та мамою. Він являється єдиним родичем померлої. Його батько та батько [PERSON] були двоюрідними братами, тому [PERSON] доводиться йому троюрідною сестрою. 12 жовтня 2012 року ним до\~ Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було подано заяву про прийняття спадщини, про що свідчить витяг про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 12.10.2012 року № 31997885. Проте, 31.10.2012 року йому стало відомо, що до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори було подано заяву від нібито рідного брата померлої [PERSON] , 1947 року народження. Він впевнений у тому, що рідного брата в померлої немає, вона була єдиною дитиною в сім`ї. Крім того, викликають сумніви дійсність паспорта та свідоцтво про народження [PERSON] . Тому, він вимушений звернутися до суду. У судове засідання позивач не з`явився, але від його представника надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх ц повному обсязі. Просив справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.\~ Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації смерті Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 11). Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] . 12 жовтня 2012 року за заявою « [PERSON] » про прийняття спадщини за законом на майно померлої [INFO] троюрідної сестри [PERSON] , було заведено спадкову справу № 826/2012. 26 жовтня 2012 року долучено до справи заяву [PERSON] про прийняття спадщини за законом після померлої [INFO] сестри [PERSON] . 06 грудня 2012 року за реєстровим № 3-2299 Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] . У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Позивач у своєму позові зазначає, що у померлої [PERSON] рідного брата ніколи не було, і він є єдиним її родичем, а саме: троюрідним братом, але належних та допустимих доказів цього не надав. Також, дані твердження спростовуються матеріалами справи. Як вбачається з копії спадкової справи, у свідоцтві про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 31.10.1941 року народним комісаріатом внутрішніх справ СРСР, зазначено, що її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У свідоцтві про народження [PERSON] , серії [NUMBER] виданого Синельниковським РАГСом, зазначено, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є рідними братом та сестрою. Крім того, позивачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, того, що він дійсно є троюрідним братом померлої [PERSON] , а також того, що його права як спадкоємця були порушені та він потребує їх захисту. До того ж, як вбачається з оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи № 419/8907/12, провадження 2-204/443/13, за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яка розглядалася у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська,\~ відповідно до паспорту громадянина Російської Федерації, виданого Відділом внутрішніх справ Октябрського району м. Красноярська 25.01.2000 року, довіреності, виданої у Російській Федерації та заяви про прийняття спадщини, оформленої у Російській Федерації, прізвище позивача російською зазначено як « [PERSON] », а прізвище померлої, згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 19 жовтня 2000 року, Красногвардійським РВУМВС України в Дніпропетровській області, згідно свідоцтва по право власності на житло, технічного паспорту на квартиру російською зазначено як « [PERSON] ». Тому, дана розбіжність у прізвищах також ставить під сумнів наявність родинних зв`язків між [PERSON] та [PERSON] . Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визначається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» в п. 27 роз`яснив, що відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнаною недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб. Таким чином, суд приходить до висновку, що підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину за законом немає, а отже позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа Третя Дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право власності на спадкове майно, задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав в повернені позивачу судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed