Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-10 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача . В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачкою укладений договір від 26.12.2014 року про купівлю-продаж належного їй майна - обладнання для кафе. За вказаним договором він сплатив відповідачці грошові кошті у сумі, яка еквівалентна одній тисячі доларів США. Відповідно до умов договору та чинного законодавства остання повинна була передати йому майно, яке є предметом договору, але відмовилась це робити. Зважаючи на викладені обставини, він надіслав відповідачці письмову вимогу про повернення сплачених їй грошових коштів. На цю вимогу відповідачка відповіла відмовою. Вважає, що наведені вище протизаконні дії відповідачки спрямовані на протиправне заволодіння його грошовими коштами, тому ці кошти повинні бути стягнути з відповідачки у примусовому порядку. Тому, звертаючись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідачки борг у сумі 15\~768,86 грн. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, не надала заяви про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачкою [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу майна. Відповідно до п. 1.1 договору предметом договору стало майно, яке знаходиться в кафе «Jam Cafe», яке розташоване за адресою: м .Дніпропетровськ, вул. Артема, 19, перелік яких приведений в Додатку №1 до договору. Так, за умовами договору продавець продає, а покупець купує вказане майно, загальності 6600 грн. Умови договору позивачем були виконанні в повному обсязі, надано відповідачці грошові кошти в розмірі еквівалентній 1000 доларів США, що підтверджується власноручно написаною нею 26 грудня 2014 року розпискою в договорі. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. (ч. 1 ст. 662 ЦК України). За ч. 1 ст. 665 ЦК України, у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що відповідачка, уклавши договір купівлі-продажу з позивачем, та отримавши кошти від нього на виконання останнім умов договору, свої зобовязання по передачі майна не виконала, майно позивачу не передала, свої зобовязання по договору не виконала. Тому суд, з урахуванням зазначеного вище нормативного обґрунтування, приходить до висновку про обґрунтованість предявлених позивачем позовних вимог, тому вважає за необхідне їх задовольнити в повному обсязі. Питання про\~ розподіл судових\~ витрат в частині судового збору\~ вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.\~\~

Outcome: approved