Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «УСК «Гарант-Авто» про стягнення заробітної плати та компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач 27 листопада 2015 року звільнився з посади начальника управління претензійно-позовної діяльності ПАТ «УСК «Гарант-Авто» за власним бажанням на підставі п. 3 ст. 38 КЗпП України. Проте, з позивачем при звільненні не проведено остаточний розрахунок, не виплачена заборгованість по заробітній платі, вихідна допомога та компенсація за невикористані дні відпусток в сумі 244 883 грн. 30 коп. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду, просив вказану суму, а також стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 листопада 2015 по 18 лютого 2016 року у розмірі 79 534 грн. 95 коп. Під час розгляду справи позивач змінив позовні вимоги, просив заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу та компенсацію за невикористані дні відпусток в сумі 244 883 грн. 30 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 27 листопада 2015 по 22 березня 2016 року у розмірі 110 232 грн. 65 коп. Сторони до судового засідання не з'явились, позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Як встановлено під час судового розгляду [PERSON] до 27 листопада 2015 року працював на посаді начальника управління претензійно-позовної діяльності ПАТ «УСК «Гарант-Авто». Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Разом з тим, з позивачем у день звільнення не проведено остаточного розрахунку та не виплачено по цей час заборгованість по заробітній платі, вихідну допомогу та компенсацію за невикористані дні відпусток в сумі 244 883 грн. 30 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу (в день звільнення), при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Відповідачем здійснено розрахунок середньоденної заробітної плати відповідно до вказаного Порядку, розмір якої становить 1 395 грн. 35 коп. З урахуванням того, що відповідач не провів з позивачем повний розрахунок у день звільнення, то відповідно до умов ст. 117 КЗпП України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача середній заробіток з 27 листопада 2015 по 22 березня 2016 року у розмірі 110 232 грн. 65 коп. за розрахунком позивача, з яким суд повністю погоджується. При цьому, суд бере до уваги рішення Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012, згідно з яким для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Оскільки позивач при поданні позову до суду був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі у розмірі 1 030 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved