Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У лютому 2020 року позивачі звернулися до Бориспільського міськрайонного суду Київської області із вказаним позовом. Позов вмотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] - бабуся позивачів. Після її смерті відкрилася спадщина. 28.02.2014 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Шостої київської державної нотаріальної контори Капелька Н.М., зареєстрований у Спадковому реєстрі за номером 55795055. Відповідно до даного заповіту, [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] . Крім цього, цим заповітом [PERSON] зробила розпорядження, яким позбавила права спадкування за законом свого сина - [PERSON] . Про існування даного заповіту позивачам не було відомо. Згодом маючи намір прийняти спадщину, позивачі звернулися до Бориспільської районної державної нотаріальної контори, проте у прийнятті заяви їм було відмовлено з причин пропуску встановленого законом строку. У зв`язку з цим, позивачі просять суд встановити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у два місяці. Ухвалою судді від 07.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 06.03.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачі не з`явились. До суду подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомляв. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд дослідивши матеріали цивільної справи дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.14). З копії паспорта громадянина України вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] у м. Київ (а.с.10). [PERSON] народився [INFO] . Вказана обставина підтверджується копією паспорта громадянина України виданого 20 лютого 2001 року Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві. За період життя померла склала заповіт відповідно до якого померла заповіла все своє майно [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Крім цього у заповіті вказала, що позбавляє право на спадкування за законом свого сина [PERSON] (а.с.15). З довідки №662 від 23 жовтня 2019 року видної Сеньківською сільською радою Бориспільського району Київської області вбачається, що [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] по день смерті (а.с.17). Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 19 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до Бориспільської районної держаної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №57978284 від 19 жовтня 2019 року, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена. Крім цього, з вказаної довідки вбачається, що у реєстрі зареєстрований заповіт за №55795055 посвідчений Шостою Київською державною нотаріальною конторою. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачі дійсно пропустили строк прийняття спадщини з поважних причин, а тому пред`явлений позов слід задовольнити. Крім того, відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають обґрунтовані сподівання на набуття права власності на спадкове майно. Відмова позивачам у визначенні додаткового строку для прийняття спадщини призведе до невиправданого втручання у їх право на набуття та володіння спадковим майном. Ця обставина свідчитиме про пряме порушення ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Суд вважає, що запобігання такого порушення є додатковою підставою для задоволення позову.

Outcome: approved