Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-23 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем з 03 червня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року було розірвано. За час перебування у шлюбі ними (сторонами) за спільні кошти 22 жовтня 2003 року за договором купівлі-продажу спільно було придбано магазин, площею 119,5 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також за договором купівлі-продажу від 31 липня 2006 року ними спільно була придбана земельна ділянка, на якій розташований вказаний магазин, площею 0,0274 га, з цільовим призначенням для обслуговування магазину, кадастровий номер: 3221055100:01:001:0170, що розташована за тією ж адресою. Вважала, що вказаний магазин та земельна ділянка є спільною сумісною власністю подружжя та вона (позивачка) має право на Ѕ частку цього майна. Тому просила в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею (позивачкою) та відповідачем право власності по Ѕ частині за кожним на вказані магазин та земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивачки адвокат Дунаєнко О.А. позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов суду не надав. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 03 червня 1989 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03 лютого 2020 року було розірвано /а.с.9-10/. Як вбачається з матеріалів справи /а.с.11-21/ і відповідач жодних заперечень щодо цього суду не надав, на підставі договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2003 року за відповідачем [PERSON] було зареєстроване право приватної власності на нежитлову будівлю магазин « [INFO] », за адресою: [ADDRESS] , а на підставі договору купівлі-продажу від 31 липня 2006 року за відповідачем зареєстровано право власності на земельну ділянку, площею 0,0274 га, з цільовим призначенням для обслуговування магазину, кадастровий номер 3221055100:01:001:0170, розташовану за тією ж адресою. Відповідно до\~ст.60\~СК України\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу,\~\~може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі\~\~№ 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене та відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо позову, суд вважає, що вказане майно, набуте сторонами за час їх шлюбу і належить їм (сторонам) на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до\~ч1,2\~ст.70\~СК України,\~у разі\~поділу майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Так як підстав для відступлення від рівності часток не вбачається, то суд вважає, що частки сторін в їх спільному майні є рівними. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, поділити спільне сумісне майно бувшого подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частині за кожним на нежитлову будівлю магазин « [INFO] », що розташований в [ADDRESS] , та право власності по Ѕ частині за кожним на земельну ділянку, площею 0,0274 га, кадастровий номер 3221055100:01:001:0170, з цільовим призначенням для обслуговування магазину, що розташована в [ADDRESS] . Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки на відшкодування її витрат по сплаті судового збору 7125 грн.

Outcome: approved