Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала розірвати шлюб, зареєстрований між ними 23 червня 2007 року в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 693, а також прохала стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1 286,00 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 23 червня 2007 року, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю [PERSON], а відповідач на утримання дитини добровільно матеріальної допомоги не надає, хоча зобов'язаний та може її надавати. Починаючи з серпня 2012 року шлюбних відносин з відповідачем не підтримують, оскільки через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини втратили почуття любові і поваги один до одного, тому шлюб необхідно розірвати. Прохала задовольнити позов в повному обсязі. В ході судового розгляду позивач уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, зменшивши розмір аліментів до 1 000,00 грн. У судове засідання сторони не з'явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав (а. с. 15-16). Перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, підстав для неприйняття судом визнання позову відповідачем немає. Судом встановлено, що сторони 23 червня 2007 року уклали шлюб в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 693, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 23 червня 2007 року (а. с. 9). Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане Октябрським відділом РАЦС Полтавського МУЮ 12 березня 2008 року (а. с. 4). Як встановлено судом, сторони шлюбних стосунків не підтримують з серпня 2012 року, спільного господарства не ведуть, сім'ю зберегти не бажають. Також судом встановлено, що дитина проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Згідно з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя неможливе, оскільки це суперечило б інтересам кожного з них, а також те, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття та може її утримувати, інших осіб, які перебувають на його утриманні немає, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved