Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] пред`явила в суд позов до [PERSON] , в якому просить постановити рішення, яким надати їй дозвіл на виїзд неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у м. Єленіте, Болгарія, для прийняття участі у міжнародному шаховому таборі без дозволу (без згоди) батька дитини [PERSON] , [INFO] . В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 10 вересня 2005 р. по 15 серпня 2011 р. вона перебувала у шлюбу з відповідачем. [INFO] від шлюбу народився син [PERSON] . 15 серпня 2011 року шлюб між позивачем та відповідачем був розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Львова. З моменту розлучення і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Дитина проживає разом з нею. Вона, позивач, самостійно несе усі витрати по утриманню сина, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні їх спільного сина, однак звернення позивача залишено відповідачем без задоволення. Вона, позивач, має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину [PERSON] в міжнародному шаховому таборі м. Єленіте, Болгарія, оскільки син являється учасником шахового турніру, крім цього це підвищує рівень світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Виїзд [PERSON] в міжнародний шаховий табір м. Єленіте, Болгарія має відбутись 30 травня 2019 року, термін перебування у таборі до 12 червня 2019 року. Позивач неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина [PERSON] в Болгарію, але відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини, та рекомендує дитині після того, як виросте їздити в табори на турніри. Згодом позивач ще декілька разів зверталась до відповідача, з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, але дані прохання були залишені відповідачем без відповіді. Саме така ситуація і стала підставою для звернення до суду із вказаним позовом. З огляду на такі факти, просить позов задовольнити. В судове засідання позивач не з`явилась, та від її представника - адвоката Сигіня Ю.М. надійшла заява про згоду на розгляд справи у їх відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи - Органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з`явились повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання 25 квітня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований та проживає разом з матір`ю [PERSON] у [ADDRESS] . Відповідно до копії рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 15 серпня 2011 року, шлюб між сторонами розірвано (а.с.6) З матеріалів справи вбачається, що позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок сину [PERSON] в міжнародному шаховому таборі м. Єленіте, Болгарія, оскільки син являється учасником шахового турніру, крім цього це підвищує рівень світогляду дитини, покращення стану його здоров`я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов`язків. Виїзд [PERSON] в міжнародний шаховий табір м. Єленіте, Болгарія має відбутись 30 травня 2019 року, термін перебування у таборі до 12 червня 2019 року. Позивач неодноразово зверталась в усній формі до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд сина [PERSON] в [PERSON] , але відповідач відмовляється надавати дозвіл на виїзд дитини. На підставі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За приписами ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересування по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За умовами ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. З відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказані вимоги повністю кореспондуються із умовами п.18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 р. за № 231, згідно з яким оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суд. Згідно з п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16 - річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З наведеного випливає, що виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон не обмежується законом, а законом лише встановлюється певний порядок оформлення такого виїзду. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Станом на сьогоднішній день, батьки зобов`язані брати участь у вихованні своєї дитини, яке зводиться не тільки до особистих побачень із дитиною, але й до забезпечення всебічного розвитку власної дитини, закладення основ здоров`я, нормального відношення дитини до основних життєвих засад, розвитку інтелектуальних, творчих здібностей. Таким чином, виїзди дитини за кордон з усним узгодженням із батьком основних позицій кожної такої поїздки, що позивач постійно і намагається здійснити, жодним чином не порушать право батька на участь у вихованні власної дитини, оскільки мають за мету перш за все захист прав дитини. Позивач та її дитина є громадянами України, мають постійне місце проживання в Україні, позивач має місце роботи, батьки позивача проживають в Україні, дитина знаходиться на утриманні у матері, доступ батька до дитини не обмежений, позивач бере на себе всю відповідальність за дитину під час її поїздок за кордон. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обгрунтованим та таким, що підлягає до задоволення, оскільки надання дозволу на тимчасовий виїзд малолітнього [PERSON] за кордон буде відповідати інтересам дитини.

Outcome: approved