Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У лютому 2014 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування вимог позивач посилається на те, що між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та [PERSON] 10 січня 2013 року укладено кредитний договір № 2002278047, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 24726 грн. 84 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, на строк - 24 місяці. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором. Відповідач зобов'язання по кредитному договору № 2002278047 не виконав, тому загальна сума заборгованості станом на 21 січня 2014 року становить 26947 грн. 90 коп., які позивач просить стягнути з відповідача на його користь. Згідно умов договору факторингу № 08/11/2013 25 укладеного 08 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна», останнє отримало право вимоги за кредитним договором, тому позивач набув право вимоги за кредитним договором № 2002278047 від 10 січня 2013 року. Представник позивача Киринюк Л.А. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 січня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2002278047, за яким відповідач отримала кредит у розмірі 24726 грн. 84 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, на строк - 24 місяці. Згідно кредитного договору погашення відповідної частини кредиту повинно здійснюватися позичальником щомісяця у розміри та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів. Свої зобов'язання щодо сплати суми отриманого кредиту і відсотків за користування ним, відповідач не виконала, тому станом на 09 січня 2014 року сума заборгованості становить 26974 (двадцять шість тисяч дев'ятсот сімдесят чотири) грн. 90 коп., у т.ч.: - заборгованість за кредитом - 23687 грн. 06 коп; - заборгованість за відсотками - 3287 грн. 84 коп. З метою повернення кредитних коштів 11 листопада 2013 року позивач звертався до відповідача [PERSON] з повідомленням про існуючу заборгованість по сплаті за кредитом у розмірі у 26947 грн. 90 коп. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1.5.4 кредитного договору у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. Підстави виникнення права на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав регулюється чинним законодавством України. Частиною другою статті 1054 та частиною другою статті 1050 ЦК України, передбачено якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розтроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд стягує з другої сторони понесені й документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати стягуються на користь позивача у розмірі, пропорційному до розміру задоволених позовних вимог. Оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № 2002278047 від 10 січня 2013 року у розмірі 26974 грн. 90 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved