Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у травні 1997 року укладено шлюб, від шлюбу з відповідачем у позивача народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, у подружжя різні погляди на життя, виховання дітей, у зв'язку з чим між сторонами відбувалися сварки та непорозуміння. Неодноразові спроби сторін примиритися не дали позитивного результату. Повнолітній син проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні, після досягнення повноліття продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі навчання. Позивач щороку сплачує за навчання сина більше 3000 грн. [PERSON] вказує, що не може самостійно утримувати свого сина, який потребує матеріальної допомоги, відповідач у добровільному порядку таку допомогу не надає. За таких обставин, позивач просить розірвати шлюб, укладений 21 травня 1997 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис №572, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років, та стягнути з відповідача на свою користь половину понесених додаткових витрат, пов'язаних з навчанням сина. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача також надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову в частині розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів у розмірі 500 грн. щомісячно не заперечує. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 21 травня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис №572, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 21 травня 1997 року. [INFO] року народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 09 грудня 1997 року. (а.с. 8) Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Відповідно до довідки № 48 від 09 лютого 2016 року [PERSON] є студентом третього курсу Київського технікуму готельного господарства денної форми навчання, факультет товарознавства. (а.с.11) Згідно з договором №09-ОКСМ д/9 від 13 серпня 2013 року, укладеного між Київським технікумом готельного господарства та [PERSON], строк навчання становить 4 роки, загальна вартість навчання за 4 роки - 24900 грн. (а.с.12) За приписами ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як встановлено судом, на даний час повнолітній [PERSON] мешкає з матір'ю [PERSON], перебуває на її утриманні, потребує матеріальної допомоги. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Після досягнення повноліття [PERSON] продовжує навчатися у навчальному закладі, на денній формі навчання. Згідно з довідкою №679 від 14 грудня 2015 року позивач працює у Дошкільному навчальному закладі протитуберкульозного типу №609 Оболонського району м. Києва на посаді помічника вихователя, її посадовий оклад складає близько 2700 гривень на місяць. (а.с. 10) За таких обставин, суд доходить висновку, що повнолітній [PERSON], який після досягнення повноліття продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Відповідач є працездатною особою, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання свого сина, стан здоров'я платника аліментів задовільний. За таких обставин, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина у розмірі 500 грн. щомісячно. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача половини понесених позивачем додаткових витрат, пов'язаних з навчанням сина, судом встановлено наступне. Так, відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Обов'язок участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину діє до досягнення такою дитиною повноліття, після цього стягнення з одного з батьків додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, чинним законодавством України не передбачено. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача половини понесених позивачем додаткових витрат, пов'язаних з навчанням сина. Відтак, з урахуванням принципів розумності та справедливості суд вирішує частково задовольнити позов, розірвати шлюб, укладений між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] у розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1102,40 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial