Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її чоловіка [PERSON], [INFO], який помер в м. Донецьку 04 лютого 2016 року. В обґрунтування заяви зазначила, що 05.02.16. лікарем КУЦПМСД №2 м.Донецька було складено довідку про причину смерті та лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] В лютому 2016р. заявник звернулася до відділу ДРАЦС по м. Бердянську з заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] Однак 19.02.2016р. їй було відмовлено у здійснені реєстрації смерті чоловіка на підставі того, що\~ лікарське свідоцтво про смерть\~\~ не є документом. виданим українським органом охорони здоровя, а відповідно не може вважатися підставою для державної реєстрації смерті громадянина. Встановлення факту смерті чоловіка необхідно їй для\~ проведення державної реєстрації смерті, отримання свідоцтва про смерть, подальшого оформлення спадщини, та отримання пенсії по втраті годувальника. У судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримала з підстав, викладених у ній. Просить її задовольнити. Суду додатково пояснила, що наприкінці 2015 року чоловік захворів. Вони виїхали в м. Донецьк, де живе їх дочка, на обстеження. У чоловіка був виявлений рак шлунка. 04.02.2016 року чоловік помер у квартирі дочки в [ADDRESS]. Поховали чоловіка на цвинтарі в пос. Гірне в м Харцизьку 06.02.2016 року. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.22). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] і [PERSON] суду показали, що товаришують з сімєю [PERSON] давно. З початку проведення антитерористичної операції в Донецькій області вони і сімя [PERSON] у 2014 році переїхали на тимчасове проживання в м. Бердянськ. Наприкінці 2015 року [PERSON] захворів. Лікування проходив в лікарні в м. Донецьку. 05.02.2016 року їм подзвонили спільні знайомі і повідомили, що 04.02.2016 року [PERSON] помер. Вони поїхали на похорони. Поховали [PERSON] на цвинтарі в м. Харцизьку 06.02.2016 року. Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Частиною 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). Довідкою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 16.12.2014р. №2306006736 підтверджено, що [PERSON], який народився 18 листопада 1950 року в м.Воркута, Комі постійно проживав в Донецькій області в [ADDRESS] і перемістився з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в м. Бердянськ, вул. Фестивальна, буд.70. З оригіналу паспорту [PERSON], предявленого у судовому засіданні, вбачається, що він народився\~ 18.11.1950 року в м. Воркута, був зареєстрований за адресою: [INFO]. Заявник вказує на те, що її чоловік помер в місті Донецьку 04 лютого 2016 року. Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями\~ окремі райони, міста, селища і сіла Донецької та Луганської областей. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області листом від 19.02.2016 року відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки предявлене заявником лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] не є документом, виданим українським органом охорони здоровя, а відповідно не може вважатись підставою для державної реєстрації смерті громадянина. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надала суду лікарське свідоцтво про смерть, довідку про причини смерті, які видана Центром первинної медико- санітарної допомоги №2 м. Донецька, в яких зазначено, що помер [PERSON] 04.02.2016р. , місце смерті: Україна, [ADDRESS]. Суд не може прийняти ці докази, оскільки вони не є допустимими в розумінні ст. 59 ЦПК України. Однак факт смерті [PERSON] про який в них зазначено дає підстави вважати вказану подію такою що мала місце. Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення. За таких обставин заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved