Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання у розмірі 1\\4 частини від всіх його видів заробітку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років, яка з цих обставин настане першою; та додаткові витрати на оплату навчання доньки в розмірі 1/2 витрат на навчання починаючи з навчального року за 2019-2020 року (2 курс) - у сумі 9 950 грн., щорічно, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення нею 22-х років, яка з цих обставин настане першою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої доньки - [PERSON] , 2001 року народження, яка навчається на другому курсі на денній формі навчання у Київському університеті права Національної академії наук України. Крім того, вказує, що вона щорічно сплачує 19 900 грн. за навчання, згідно договору про надання освітніх послуг. Відповідач допомоги на утримання доньки, яка навчається не надає, у зв`язку із чим вимушена звернутися до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 11.11.2019 року залишено без руху позовну заяву. Ухвалою від 03.02.2020 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного провадження. Ухвалою суду від 16.10.2020 року клопотання - задоволено частково. Витребувано в Київському університеті права НАН України інформацію: чи дійсно [PERSON] , [INFO] є студенткою Київського університету права НАН України ; якої саме галузі знань/спеціальності/курсу, щодо форми навчання, зазначити вартість навчання за рік та надати інформацію щодо фактичної сплати за навчання [PERSON] , [INFO] з моменту вступу до вузу. В Центрі обслуговування платників ДПІ у Шевченківському районі м. Києва (03056, м. Київ, пров. Політехнічний, 5а) інформацію про: суми отриманих коштів щодо гр.. [PERSON] , [INFO] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Шевченківським РУ ГУ МВС України в місті Києві, 02.07.2002 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] за 2019-2020 року, або суму сплаченого нею податку на прибуток за відповідні періоди та зазначенням чи мала остання пільги при їх сплаті; суми отриманих доходів щодо гр. [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] ) за 2018-2020 роки, або суму сплаченого нею податку на прибуток за відповідні періоди та зазначенням чи мала остання пільги при їх сплаті. В іншій частині клопотання - відмовлено. У судовому засіданні, яке відбулося 26.11.2020 року, позивач просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та розгляд справи повідомлявся належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про народження [PERSON] (серії [NUMBER] ) та свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5,6). Згідно з довідкою №1675 від 04.11.2019 виданою Київським університетом права Національної академії наук України « [PERSON] є студенткою 2-го курсу денної форми навчання спеціальності «право», освітнього ступеня «Бакалавр», дата закінчення навчання 30 червня 2022 року (а.с. 3). Як вбачається із договору про надання освітніх послуг №7-ПБД/18 від 01.09.2018 р., вартість освітньої послуги становить: за весь строк - 79 600 грн., за рік - 19 900 грн. (а.с.7-8). Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини, хоча вказаний обов`язок відповідача, як батька, передбачений ст. 180 СК України. Відповідно до довідки наданою відповідачем за Вих. №004 від 18.03.2020 рок, з якої вбачається, що [PERSON] дійсно з 06.05.2019 року і по теперішній час працює у ПП «Інтер Кемікал Продактс» на посаді юриста. Станом на 18.03.2020 його посадовий оклад складає 8 500 грн. на місяць (а.с.44). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) абоінші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїхздібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чині,чи їх шлюб розірвано. При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а такожсамі дочка, син, які продовжують навчання. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. В той же час утримання дитини складається не лише з наведених витрат, які за своєю суттю є нерегулярними та направленими на задоволення конкретно визначених потреб дитини. В той же час поряд з такими витратами батьки мають забезпечувати можливість задоволення постійних, повсякденних потреб дитини, що пов`язані (але не вичерпуються) необхідністю забезпечення її харчування, проживання, придбання одягу, тощо. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частцівідзаробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду Українивід 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства, материнства та стягненняаліментів» (п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами можливість стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), оскільки в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують, що дохід відповідача на місяць складає суму у розмірі - 8 500грн. При цьому, згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] вбачається, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.45). Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, зокрема, що донька навчається на денній формі навчання, вартість навчання, а також, як матеріальне становище позивача так і відповідача, та те, що у відповідача є ще одна дитина - [PERSON] , [INFO] , суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.11.2019 року і до закінчення нею навчання, але не більше, ніж до досягнення [PERSON] 23-х років. Таким чином, враховуючи, що матеріалами справи підтверджується відсутність перешкод для виконання відповідачем обов`язку по утриманню спільної дитини із позивачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно із частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку витрат на лікування. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, щодоказами є будь-які дані, на підставіяких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Позивачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів на підтвердження понесених нею додаткових витрат у зв`язку із навчанням їх з відповідачем спільної доньки. З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, позов підлягає частковому задоволенню . При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. Враховуючивикладене та

Outcome: partial