overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбупосилаючись на те, що 11 листопада 2011 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис 251. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON] [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Спільне господарство подружжя не веде, шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON]просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 11 листопада 2011 року [PERSON]та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 08 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис 251. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON] [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально, подружжя сім'ю зберегти не бажає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 10 жовтня 2014 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу дітей сторони не мають. Шлюбні стосунки між сторонами припинилися через відмінність характерів та відсутність взаєморозуміння. 12 січня 2017 року позивач разом з відповідачем подали заяву до Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про добровільне розірвання шлюбу, але через місяць 14 лютого 2017 року відповідач відізвала свою заяву, через що заявник вимушений звернутися до суду для розірвання шлюбу. Сторони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 10 жовтня 2014 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис за № 803 та видано свідоцтво про шлюб Серії І-НО № 464214. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 09.11.2011 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 09.11.2011 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві,про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1823 (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-23 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, до досягнення дитиною повноліття, стягнути витрати на правову допомогу в сумі 250 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. На теперішній час дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що не оспорюється сторонами Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу на користь позивача у сумі 250 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання сина в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів доходів, щомісячно але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.13) надала суду заяву від 09.03.2017 року, про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. (а.с.14). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). На теперішній час дитина знаходяться на утриманні матері, що підтверджується довідкою від 24.02.2017 року наданою [PERSON] керівником Комітету мікрорайону Ж/Д №2 м. Словянська (а.с.8). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що в шлюбі з відповідачем перебуває з 06.11.1992 року, зареєстрований Жовтневим відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис 342. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя між позивачем та відповідачем поступово припинилося, спільне господарство не ведеться, шлюбні стосунки не підтримують, внаслідок чого поступово були втрачені почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Позивач [PERSON] вважає, що шлюб не може бути збережено та його збереження суперечить її інтересам, у звязку з чим, просить позов задовольнити та розірвати шлюб між подружжям. В судове засідання позивач не зявилася, до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, але до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Факт укладення шлюбу підтверджується свідоцтвом про шлюб серія ІІ-ЖС №461508 від 06.11.1992 року, виданим Жовтневим відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 342. Вивчивши матеріали справи та, беручи до уваги, що сторони однією родиною не проживають, не ведуть спільного господарства, суд вважає, що родина сторін розпалася остаточно та збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в повному обсязі. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення. У звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка в судове засідання не зявилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд вважає за необхідне задовольнити позов за наступних підстав. Судом встановлено, що 10 серпня 2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Згідно свідоцтва про народження, виданого 26 березня 2010 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, серії 1-КЕ №108483, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 80 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дитини та матеріальне становище відповідача, інші обставини справи. Відповідно до\~ст.182 СК України\~\~встановлений\~\~мінімальний\~\~розмір аліментів, який на одну дитину\~\~не може\~\~бути менше 30% прожиткового\~\~мінімуму\~\~для дитини\~\~відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03 березня 2012 року вона уклала шлюб з [PERSON] зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 68. Від спільного подружнього життя вони мають двох дітей - доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Їхнє спільне життя не склалося, оскільки вони мають пізні погляди на сімейне життя, внаслідок чого між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що призвело до поступового віддалення один від одного. Їхня сім'я розпалася, більше року вони разом не проживають, кожен з них веде самостійне життя та незалежний один від одного. [PERSON] вважає, що подальше збереження шлюбу і примирення сім'ї є неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб, укладений 05 березня 2012 року між нею та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 03 березня 2012 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER]. Від цього шлюбу вони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що між ними виникають непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, більше двох з половиною років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. [PERSON] зазначала, що сім'ю зберегти не бажає, строк для примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з»явилася, разом з тим подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явився, разом з тим подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 14 вересня 2002 року сторони зареєстрували шлюб в Сахнівщинській сільській раді Машівського району Полтавської області, актовий запис № 4, свідоцтво про шлюб І-ЕД № 083957. Від вказаного шлюбу сторони мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 12 січня 2008 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 16. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини. Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 5 вересня 2000 року між сторонами у Відділі реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 401. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через різні погляди на життя, різне розуміння родинних цінностей та розбіжність характерів, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя і дитини. Сторони до судового засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved