Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

У листопаді 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №11317589000 від 19.03.2008 року у розмірі 139 899, 74 грн. та понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі - 2 098, 50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між відповідачем та ПАТ «УкрСиббанк» 19.03.2008 року був укладений кредитний договір № 11317589000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 200 грн. зі сплатою 13,50 %. Вказано, що 20.04.2012 року між ПАТ «УкриСиббанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №11317589000. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» має право грошової вимоги до відповідачів. Зі змісту позовної заяви вбачається, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з відповідача, станом на 15.10.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить - 449 281, 38 грн. з яких: 175 697, 63 грн. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту); 75 210, 11 грн. 0 заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 180 209, 15 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 180 209, 15 грн.; 18 164, 49 грн. - заборгованість по пені. Крім того, як вказує позивач, станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредитні кошти на підставі кредитного договору № 11317589000 від 19.03.2008 року, у зв`язку із чим та з урахуванням ст.. 625 ЦК України, станом на 15.10.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, відповідача заборгованість по сплаті 3 % річних за користування кредитом становить - 139 899, 74 грн. з яких: 15 827 грн. - нараховані 3 % річних; 62 087, 59 грн. - втрати від інфляції; 61 985, 15 грн. - нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ - 61 985, 15 грн. За вказаних обставин, а також зв`язку з виникненням у відповідача заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позовні вимоги підтримали та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача щодо заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між відповідачем та ПАТ «УкрСиббанк» 19.03.2008 року був укладений кредитний договір № 11317589000, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 20 200 грн. зі сплатою 13,50 %, відповідно до умов якого п. 2.1 у забезпечення викоання усіх грошових зобов`язань в повному обсязі позичальника за договором позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме - транспортний засіб марки Тойота модель Toyota Camrу, 2008 року випуску, чорного кольору, леків, державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 8-15). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника. Згідно ст. 515 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до договору від 20.04.2012 року укладеного між ПАТ «УкриСиббанк» та ТОВ «Вердикт Капітал» про відступлення прав вимоги, вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №11317589000 (а.с.25-29). Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» має право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, проте відповідач в добровільному порядку не сплачує, тому станом на 15.10.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості наданим позивачем, та перевіреним судом в судовому засіданні, заборгованість відповідача по сплаті інфляційних втрат, нарахованої пені за подвійною ставкою НБУ та 3 % річних за користування кредитом, становить - 139 899, 74 грн. з яких: 15 827 грн. - нараховані 3 % річних; 62 087, 59 грн. - втрати від інфляції; 61 985, 15 грн. - нарахована пеня за подвійною обліковою ставкою НБУ - 61 985, 15 грн. (а.с.20-24). При цьому, відповідно до ст..1048 ЦК України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову в частині стягнення з відповідача на користь позивача пеню за подвійною обліковою ставкою НБУ у розмірі - 61 985, 15 грн., оскільки умовами за договором про споживчий кредит та заставу транспортного засобу від 19.03.2008 №11317589000 відсоткова ставка - 13,50% річних, а положеннями статті 1050 ЦК України визначені наслідки порушення договору позичальником, а саме увипадку, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. При цьому, позивачем жодним чином не обгрутовано стягнення з відповідача пені саме за подвійною обліковою ставкою НБУ. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В свою чергу, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Крім того, за змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі - 77914.59 грн., що складається з нарахованих 3 % річних в розмірі 15827,00 грн. та інфляційних втрат в розмірі 62087,59 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1168,86 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial