Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-17 00:00:00

У листопаді 2018 року представник позивача - адвокат Лемешко О.В. звернувся до суду з позовом в якому просив визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказав, що 01.02.2002 позивач разом зі своєю матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , уклали з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на Універсальній Біржі «Номінал», відповідно до якого купили квартиру [ADDRESS] . Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час має намір розпорядитися квартирою, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. У зв`язку з чим, для проведення подальших нотаріальних дій щодо квартири, звернувся до суду та просить визнати угоду дійсною. Ухвалою суду від 19.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, в якій просив заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач та третя особа причини неявки суду не повідомили, відзиву та письмових пояснень не надали. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи встановлено, що 01.02.2002 між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1062-Н, відповідно до якого позивач разом зі своєю матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , придбали квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Універсальній Біржі «Номінал» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 15.02.2002 за реєстровим № 17091. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 20.05.2019 № 1302 вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна від 01.02.2002 № 1062-Н укладений на Універсальній Біржі «Номінал» та зареєстрований в БТІ на ім`я [PERSON] ., [PERSON] . Право власності позивача на квартиру [ADDRESS] також підтверджується реєстраційним посвідченням Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.02.2002 за реєстровим № 17091. Постановою приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Сірякової О.В. від 16.11.2018 № 628/02-31 відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної з посвідчення біржового договору купівлі-продажу квартири. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 20.10.2000, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved