overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну частку (пай) площею 3,64 га на території Громади, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду представник позивача вимоги останнього підтримала, просила справу розглядати без її участі. Представник Громади звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 26.04.1997 померла дружина позивача [PERSON] (а.с. 15). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. В контексті ст. 524 ЦК УРСР (чинної на час відкркриття спадщини), спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст.ст. 560 ЦК УРСР зазначено, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, проте, постановою нотаріуса від 05.11.2014 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) позивачу було відмовлено у звязку з видачею земельного сертифікату на імя спадкодавця після її смерті (а.с. 10). Позивач прийняв спадщину в розумінні ст. 549 ЦК УРСР шляхом постійного проживання зі спадкодавцем (а.с. 14). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON] була членом КСП «Світанок» та мала право на земельну частку-пай. Проте, сертифікат серії ЖТ №0258827 на земельну частку площею 3,64 умовних кадастрових гектари було видано на імя спадкодавця 22.04.2002, тобто на момент, коли її цивільна дієздатність вже припинилася (а.с. 16). В силу положень ч.2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», пай є власністю члена підприємства та може успадковуватися. Наведене кореспондується з розясненнями, що містяться у п.3.5 Листа Пленуму ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], мотивуючи відмовою державного реєстратора в оформленні права власності на спірну квартиру. Позивач може захистити своє невизнане право лише в суді. У письмовій заяві до суду позивач свої вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. У 1992 році позивач разом з сім'єю у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 «Про організацію виконання постанови Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» переселився з [ADDRESS] (а.с.11). Позивач отримав у власність земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою [ADDRESS] (кадастровий № 1822080900:03:001:0139. Своє право власності зареєстрував у встановленому порядку, що підтверджується свідоцтвом № 9960885 від 25.09.2013 (а.с. 8,12). Рішенням виконкому Василівської сільської ради №19 від 21.02.2013 надано дозвіл позивачу на оформлення права власності на частину житлового будинку [ADDRESS] (приміщення -2) та рекомендовано звернутися до територіального органу державної реєстрації прав на нерухоме майно (а.с. 4). Проте, рішенням державного реєстратора №11704618 від 18.03.2014 позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на спірну нерухомість, оскільки у технічному паспорті помилково зазначена власність позивача на весь будинок, а не на його частину. Що позбавило реєстратора встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують (а.с. 5). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON], як особа, що була відселена із зони радіоактивного забруднення, правомірно набув право власності на спірну квартиру, а тому воно може бути визнане судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності позивача, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними в рівних частках право власності на земекльну ділянку площею 0,54 по [ADDRESS] як за спадкоємцями за законом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивачі можуть захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду представник позивачів вимоги останніх підтримала, просила справу розглядати без її участі. Сільський голова звернулася з аналогічним клопотанням, позов визнала. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] помер [PERSON], який доводився [PERSON] чоловіком, а [PERSON] батьком (а.с. 10-13). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно. За спадковою справою №55/2013 позивачі є спадкоємцями за законом після [PERSON] (а.с. 25). Частину спадщини у вигляді Житлового будинку [ADDRESS] отримали (а.с. 14). Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст.ст. 1296, 1297 ЦК України зазначено, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, проте, постановою нотаріуса від 04.09.2014 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку позивачам було відмовлено у зв'язку з відсутністю державного акту на неї (а.с. 20). Спірну земельну ділянку спадкодавець отримав разом з розміщеним на ній житловим будинком за договором дарування від 11.12.1997, однак державний акт не отримав (а.с. 21). За положеннями ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з ч.1 ст. 334 ЦК України, право власності набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] правомірно набув право власності на спірну ділянку. Та обставина, що він не встиг виготовити державний акт на своє ім'я, не може жодним чином обмежувати прав його спадкоємців. З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] та [PERSON] просять визнати за ними право власності на земельну ділянку загальною площею 0,12 га по [ADDRESS] як за спадкоємцями за законом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивачі можуть захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмових заявах до суду позивачі свої вимоги підтримали, просили справу розглядати без їх участі. Представник Громади звернулася з аналогічним клопотанням, позов визнала. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] померла мати сторін [PERSON] (а.с. 9,11, 13, 15). Остання за життя, згідно з рішенням суду від 30.12.2011, отримала у власність, як спадкоємиця за законом після смерті своєї матері, земельну ділянку площею 0,12 га по [ADDRESS], кадастровий номер 1822083200:000:0578 (а.с. 22-24). За спадковою справою №107/2012 позивачі є спадкоємцями за законом після смерті матері (а.с. 25). Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст.ст. 1296, 1297 ЦК України зазначено, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, проте, постановою нотаріуса від 28.01.2014 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку позивачам було відмовлено у зв'язку з відсутністю державного акту (а.с. 21). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивачів на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Право власності [PERSON] підтверджується рішенням цього суду від 30.12.2011 (а.с. 22-24). Суд дійшов висновку, що спадкодавець була власником спірної земельної ділянки, що відноситься до складу спадщини. Та обставина, що вона за життя не встигла отримати державний акт, на думку суду, не може бути перешкодою для отримання спадщини позивачами. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, а також те, що Громада не оспорює право власності спадкодавця, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] та [PERSON] просять скасувати заборону відчуження та визнати за ними право власності на житловий будинок [ADDRESS] як за спадкоємцями за законом, мотивуючи відмовою нотаріуса в оформленні права на спадщину. Позивачі можуть захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. Позов було підтримано [PERSON] у судовому засіданні. За її поясненнями, за заявою спадкодавця була накладена заборона на відчуження спірного житлового будинку у зв'язку з викраденням у нього документів. Після отримання дублікатів правовстановлюючих документів на будинок заборона знята не була. [PERSON] звернувся з клопотанням про розгляд справи без його участі. Позов підтримав. Сільський голова надав аналогічне клопотання, позов визнав. Встановленим судом обставинам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [INFO] [PERSON] - батько позивачів (а.с. 9). З цих причин відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, в тому числі й на спірний житловий будинок. За спадковою справою №12/2013 позивачі - єдині спадкоємці після смерті батька. Згідно зі ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст.ст. 1296, 1297 ЦК України зазначено, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірний будинок позивачам було відмовлено у зв'язку з наявністю заборони відчуження житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 14). 26.08.2005 до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Третьою Житомирською державною нотаріальною конторою внесено реєстраційний запис про накладення заборони відчуження на спірний житловий будинок [ADDRESS] на підставі заяви спадкодавця з причин викрадення у нього документів (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2006 спадкодавцю видано дублікат свідоцтва про право власності на спірний будинок. На підставі цього свідоцтва здійснено державну реєстрацію (а.с. 12). Враховуючи, що підстави для подальшого застосування заборони відчуження житлового будинку відпали, суд вважає ґрунтовною вимогу позивачів у цій частині. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. На цьому наголошує і Пленум ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Враховуючи, що після скасування заборони відчуження спірного будинку, інших перешкод в отриманні спадщини позивачами не вбачається, суд відмовляє у визнанні права власності.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У позові проти ДРС [PERSON] та [PERSON] просили скасувати заборону відчуження на житловий будинок №16 по вул. Незнайка в с. Станишівка, Житомирського району, мотивуючи відмовою державного реєстратора в реєстрації права власності на спірний будинок. Позов було підтримано [PERSON] та її представником у судовому засіданні. За їх поясненнями, за заявою спадкодавця була накладена заборона на відчуження спірного житлового будинку у звязку з викраденням у нього документів. Після отримання дублікатів правовстановлюючих документів на будинок заборона знята не була. А тому позивач не може зареєструвати своє право власності. Позивач [PERSON] 01.06.2015 помер. Його правонаступником є [PERSON] Представник ДРС просив справу розглядати без його участі. У вирішені спору поклався на розсуд суду. Встановленим судом обставинам справи відповідають цивільні правовідносини. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. 14.10.2012 помер [PERSON] - батько позивачів (а.с. 9). За рішенням апеляційного суду Житомирської області за позивачами визнано право власності на ? частину житлового будинку №16 по вул. Незнайка в с. Станишівка, Житомирського району (а.с. 14-16). За життя [PERSON] 26.08.2005 до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна Третьою Житомирською державною нотаріальною конторою внесено реєстраційний запис про накладення заборони відчуження на спірний житловий будинок №16 на підставі заяви спадкодавця з причин викрадення у нього документів (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що 13.12.2006 спадкодавцю видано дублікат свідоцтва про право власності на спірний будинок. На підставі цього свідоцтва здійснено державну реєстрацію (а.с. 6-7). Запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про обтяження спадкового майна є безумовною перешкодою для реалізації позивачем її права власності. В розумінні ч.2 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень (в тому числі її зняття) здійснюється, зокрема, на підставі судових рішень, що набрали законної сили. Враховуючи, що підстави для подальшого застосування заборони відчуження житлового будинку відпали, суд вважає позов ґрунтовним. Смерть одного з позивачів, на думку суду, не перешкоджає зняттю заборони відчуження з усього будинку, оскільки при накладенні обтяження будинок не був розділений на частки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

У позові проти Ради [PERSON], просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,25 га, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Корчак Житомирського району. Позов мотивовано тим, що позивач втратила оригінал державного акту на спірну земельну ділянку. З причин змін у чинному законодавстві щодо речових прав на нерухоме майно, своє право власності може захистити лише в суді. У письмових заявах до суду [PERSON] та її представник позов підтримали, просили справу розглядати без їх участі. Сільський голова звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Представники третіх осіб до суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи оповіщені у встановленому порядку. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Відповідно до витягу з державного земельного кадастру від 21.02.2013, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за кадастровим номером 1822083800:03:001:0409 у с. Корчак, Житомирського району, що посвідчується ксерокопією державного акту серії ЯИ №621732 (а.с. 9-12). Оригінал вказаного державного акту позивач втратила, про що подавала відповідне оголошення (а.с. 17). Рішенням ДРС від 11.03.2013 позивачу відмовлено у реєстрації права власності на спірну земельну ділянку за відсутністю оригіналу державного акту (а.с. 13). У контексті Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», з 01.01.2013 повноваження Держземагенства в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинилися, а державні акти з цього часу не видаються, а тому Держземагенство відмовило позивачу у видачі дублікату державного акту (а.с. 14). Згідно з положеннями ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі справи вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Корчацької сільської ради від 27.01.2009 отримала у власність спірну земельну ділянку, на підтвердження чого був виготовлений державний акт. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). У відповідності з положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

У позові проти Ради, ДРС та Держземагенства [PERSON], просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,40 га, призначену для ведення особистого селянського господарства на території Ради. Позов мотивовано тим, що позивач втратив оригінал державного акту на спірну земельну ділянку. З причин змін у чинному законодавстві щодо речових прав на нерухоме майно, своє право власності може захистити лише в суді. У письмовій заяві до суду [PERSON] свій позов підтримав, просив справу розглядати без його участі. Представник Ради звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Представник ДРС у вирішенні справи поклався на розсуд суду, просив справу розглянути без його участі. Представник Держземагенства до суду не з'явився. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,40 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території ради, за кадастровим номером 1822086800:04:000:0042, що підтверджується копією державного акту серії ЖТ №146024 від 05.10.2005 (а.с. 8). Оригінал вказаного державного акту позивач втратив, про що подавав відповідне оголошення (а.с. 11). З листа ДРС від 07.11.2013 вбачається, що реєстраційна служба не видає дублікатів правовстановлюючих документів, виданих до 01.01.2013 (а.с. 10). У контексті Закону України «Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», з 01.01.2013 повноваження Держземагенства в частині державної реєстрації прав на земельні ділянки припинилися, а державні акти з цього часу не видаються, а тому Держземагенство також відмовило позивачу у видачі дублікату державного акту (а.с. 9). Згідно з положеннями ст.. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі справи вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Житомирської РДА від 21.09.2005 отримав у власність спірну земельну ділянку, на підтвердження чого був виготовлений державний акт. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). У відповідності з положеннями ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, суд дійшов висновку про ґрунтовність позову [PERSON]

Outcome: approved