Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-29 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] до [PERSON] про визнання права користування майном, яка надійшла до Волноваського районного суду Донецької області 24.02.2020р. зазначені наступні обставини. Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача. Між сторонами 11 листопада 2000 року було укладено шлюб, який було зареєстровано виконкомом Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, про що 11.11.2000р. в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 04 та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від шлюбу з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 26.07.2004р., виданим виконкомом Лебединської сільської ради Новоазовського району Донецької області, де батьком записано відповідача. Дитина є дитиною-інвалідом з клінічним діагнозом: Синдромом Дауна, трисомия 21, транслокація, що підтверджується Медичним висновком про дитину-інваліда віком до 16 років від 07.09.2007р. за № 28, виданим Центральною районною лікарнею Новоазовського району Донецької області, та Медичним висновком від 05.09.2007р., виданим Донецьким обласним спеціалізованим центром медичної генетики та пренатальної діагностики. На праві власності відповідачу належить будинок [ADDRESS] , який оформлений на виплату. У 1992 році відповідач виплатив повністю вартість будинку і тому є його власником. Даний факт підтверджується копією довідки від 28.12.1992р., яка надана головою колгоспу «Родина» [PERSON] . Позивач вважає, що вона з сином мають право користування цим майном як члени сім`ї власника житла, згідно ст.64 Житлового кодексу УРСР. Доказом, який підтверджує факт їх проживання в даному будинку є довідка № 1012 від 04.10.2019 року, видана заступником Лебединської сільської ради [PERSON] та яка підтверджує факт проживання в даному будинку з 12 грудня 2001 року по жовтень 2014 року. Також доказом реєстрації за вищевказаною адресою є довідка про перебування (не перебування) на обліку внутрішньо переміщеної особи №04.1413- вих.4126 від 09.10.2019р., яка видана Територіальним відділом по роботі з громадянами Лівобережного району Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради. На підставі наведеного, позивач просить суд визнати за нею та їх сином право користування будинком [ADDRESS] . Процесуальні дії, заяви та клопотання. Належним чином сповіщені про час та дату розгляду справи сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог, також позивачем було долучено копію рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 30.04.2020 року про розірвання шлюбу між сторонами. 03.03.2020р. ухвалою судді відкрито загальне позовне провадження в справі, призначено підготовче судове засідання на 17.04.2020р. 25.08.2020р. ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, призначено судовий розгляд по суті на 15.09.2020р. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, посилання на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до ст.263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо),які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити і як розподілити між сторонами судові витрати. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Пункт 7 ст. 92 Конституції України встановлює, що правовий режим власності визначається виключно законами України. Стаття 321 ЦК України встановлює непорушність права власності. Зокрема, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 47 Конституції України та ст.9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло. Ніхто не може бути виселеним із займаного житла або обмежений у праві користування жилим приміщенням, не інакше як на підставі і у порядку, передбаченому законом. Відповідно до частини 1 статті 316, частини 1,2 статті 317 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частинами 1,2 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у шлюбі в період з 11.11.2000 року по день набуття чинності рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя від 30.04.2020 року. Відповідачу з 1992 року, на праві власності, належить будинок [ADDRESS] . Звертаючись до суду із вимогами про визнання права користування на вищевказаний будинок за нею, позивачем, як членом сім`ї власника житла, не зазначено про існуючи обставини, які перешкоджають їй користуватись ним на теперішній час, також позивачем не визначено - як саме були порушені її права, за відновленням яких вона звернулась до суду. Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є передчасними, не підтвердженими належними та допустимими доказами та такими, що не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed