Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-22 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 1109,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивує тим, що 22.08.1997 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Матеріальної допомоги відповідач на утримання дитини не надає, ухиляється від своїх обов`язків, покладених на нього статтею 180 СК України. Зазначає, що відповідач в іншому шлюбі не перебував, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків не має. Тому, вимушена звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.11.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 19.03.2020 на 08:20 годину, сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив та відзиву не надав. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із змісту позовної заяви вбачається та встановлено судом, що з 22.08.1997 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, але припинили спільне проживання. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.07.2012 виконкомом Іловайської міської ради міста Харцизька Донецької області, актовий запис № 84. З матеріалів позовної заяви вбачається, що малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. А саме, згідно довідки №4902000555 від 24.11.2014 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції позивач разом з [PERSON] перемістились з тимчасово окупованої території в Миколаївську област, за адресою: [ADDRESS] Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Абзацом першим пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивач самостійно утримує дитину, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає, а також встановлений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає доцільним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі вказаному позивачем 1109,00 грн. щомісячно, з індексацією відповідно до закону. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved