Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що за рішенням суду він є власником квартири [ADDRESS]. При цьому судовим рішенням через порушення ДП «Дніпровський круг» умов інвестиційного контракту скасовано право власності підприємства. Йому стало відомо, що після реєстрації за собою право власності на квартиру відповідач ДП «Дніпровський круг» передало дану квартиру в іпотеку ТОВ КБ «Арма» та було накладено заборону на його відчуження. Таким чином, він як власник квартири обмежений у здійсненні правомочностей власника. В даний час ДП «Дніпровський круг» має заборгованість по основному зобов'язанні, а вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок його майна - квартири. Просив суд зобов'язати державну реєстраційну службу Києво-Святошинського району Київської області скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень, що виникли відповідно ДП «Дніпровський круг» на квартиру [ADDRESS] та зареєструвати за ним право власності на квартиру [ADDRESS]; зобов'язати приватного нотаріуса [PERSON] зняти заборону відчуження з квартири [ADDRESS]; зобов'язати відділ ДВС Святошинського районного управління юстиції м. Києва та відділ ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області за всіма виконавчими провадженнями. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні представник ДП «Дніпровський круг» позовні вимоги визнав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні [PERSON] проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник публічного акціонерного товариства «Будівельна компанія «Дніпроінвестбуд», відділу Державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, товариства з обмеженою відповідальністю «КБ «Арма» не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 21 листопада 2008 року між ТОВ КБ «Арма» та ДП «Дніпровський круг» укладено іпотечний договір, яким забезпечувалось виконання кредитного договору №20/2-КL/42 від 30 вересня 2008 року. У п. 1.2 договору вказано, що в іпотеку передано квартиру [ADDRESS]. З витягу з єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 27 квітня 2011 року №31219194 вбачається, що накладена заборона на квартиру [ADDRESS]. Підставою обтяжень є іпотечний договір від 21 березня 2008 року. Ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 серпня 2013 року визнано протиправним дії ДП «Дніпровський круг» щодо неповідомлення [PERSON] про необхідність реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS]; визнано недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САС№229724, видане виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області 17 жовтня 2008 року; визнано за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 126,3 кв.м, житловою площею - 69,2 кв.м, розташовану на дев'ятому поверсі. При розгляді справи судом було встановлено, що 16 лютого 2005 року між [PERSON] та ДП «Дніпровський круг» укладено інвестиційний контракт №32-Б. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У п. 36 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вказано, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (стаття 23 Закону України «Про іпотеку»). З пояснень сторін встановлено, що договір іпотеки не визнався недійсним. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає внесенню до Державного реєстру прав. За ст. 4 Закону обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичній особі, зокрема право власності на нерухоме майно. Порядок здійснення державної реєстрації встановлений ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію». Процедура проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов'язки суб'єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедура взяття на облік безхазяйного майна визначається Порядком №703. Ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що в разі якщо документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень подано не в повному обсязі, передбаченому нормативно-правовими актами, державний реєстратор приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і письмово повідомляє про це. Оскільки суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції відповідних органів, та не є розпорядником майна, доказів звернення в реєстраційну службу з питань реєстрації права власності суду не подано, рішення реєстраційної служби про відмову вчинити дії не приймалось, що є підставою для відмови у задоволенні позову. У ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При розгляді справи позивач просив суд зобов'язати відділи ДВС зняти арешт з квартири за всіма виконавчими провадження, разом з цим не подано доказів наявності виконавчих проваджень, не заявлялись клопотання про їх витребування у разі складнощів в їх отриманні. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову.

Outcome: dismissed