Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 07.08.2007 між нею та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 45-110/07-А, за умовами якого вона отримала кредит в сумі 24 761 доларів США для придбання автомобілю TOYOTA Corolla, 2007 року випуску. Зі слів позивача, 07.08.2007 між нею та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір застави автомобіля TOYOTA Corolla, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , саме на придбання якого й було оформлено кредит. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору позивач мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку тіла кредиту у визначений договором строк. Позивач вказувала, що 27.08.2008, 09.11.2009 ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» надіслав їй листи-вимоги про невиконання нею умов кредитного договору та пропозицією достроково сплатити залишок по кредиту. У травні 2011 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з позивача в сумі 24 761 доларів США. Позивач зазначила, що 05.08.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області в справі №2-2564/11 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором було постановлено заочне рішення, згідно з яким суд вирішив стягнути з неї на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судові витрати в сумі 2 240,00 грн. 08.02.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист (дублікат) про стягнення з позивача на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суми заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судових витрати в сумі 2 240,00 грн. Позивач стверджувала, що у подальшому відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2019-08-28-000032-b від 19.09.2019, між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено договір про відступлення права вимоги від 17.10.2019, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» отримало право вимоги за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним між нею та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». Зі слів позивача, вона у лютому 2020 року виявила відсутність свого автомобіля TOYOTA Corolla, 2007 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , в зв`язку з чим звернулася до органів Національної поліції з повідомленням про крадіжку транспортного засобу, проте їй було повідомлено, що її автомобіль було конфісковано приватним виконавцем. У подальшому позивачу стало відомо, що її автомобіль TOYOTA Corolla, 2007 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , було вилучено приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. в рамках виконання виконавчого провадження № 61111283. Позивач зазначила, що після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 61111283 їй стало відомо, що 29.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про примусове виконання виконавчого напису від 29.01.2020 за реєстровим № 690, виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», м. Львів, вул. Миколи Вороного, 2, код ЄДРПОУ 41661563, з неї заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А у розмірі 2 217 934,79 грн. У березні 2020 року позивач звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимира Вікторовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, про визнання виконавчого напису від 29.01.2020 таким, що не підлягає виконанню. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.08.2020 у справі № 369/3248/20 було задоволено згадану позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 29.01.2020 за реєстровим № 690, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», м. Львів, вул. Миколи Вороного, 2, код ЄДРПОУ 41661563, з позивача заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А, у розмірі 2 217 934,79 грн. Не зважаючи на вказане, позивачу стало відомо, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни знаходиться новий виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. від 09.09.2020 за реєстровим № 3123, про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний їй та переданий в забезпечення виконання зобов`язань за Договором застави автомобіля, посвідченого 07.08.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К.М. за реєстровим № 1503, за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, для задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації даного автомобіля, вимог стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС». При цьому, позивач вказувала, що розмір її заборгованості перед відповідачем нотаріусом було вказано у сумі 1 312 951,67 грн., з яких залишок по тілу кредиту 526 092,67 грн., залишок по відсотках - 786 559,00 грн., заборгованість за комісією - 0,00 грн., сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. Позивач зазначила, що така обставина відверто шокувала її, оскільки вона була впевнена, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.08.2011 у справі № 2-2564/11 було остаточно закрито питання щодо її заборгованості перед правопопередником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» за кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А, що було підтверджено у заочному рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.08.2020 у справі № 369/3248/20. Зі слів позивача, при розгляді вищезазначеної справи № 369/3248/20 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» зазначало, що, коли вперше зверталося до приватного нотаріуса за видачею виконавчого напису, останнє не знало про те, що право вимоги було вже реалізовано у судовому порядку правопопередником відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» - ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», хоча очевидним є те, що ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» прекрасно знало про ці обставини, так як під час передачі права вимоги правонаступнику передають всю кредитну справу, частиною якої є і судові документи, що стосуються договору кредиту. Разом з тим, на думку позивача, у даному випадку фінансова компанія вже безспірно була обізнана про те, що право вимоги вже було реалізовано, оскільки такі обставини чітко викладені в заочному рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.08.2020 у справі № 369/3248/20 і саме такі обставини, поміж іншим, стали підставою у задоволенні позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач стверджувала, що факт обізнаності відповідача ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» про обставини, викладені в заочному рішенні від 04.08.2020 у справі № 369/3248/20, вбачається з того, що останнім було подано до суду заяву про перегляд такого заочного рішення. Попри вказане, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» звернулося до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. та отримало виконавчий напис про звернення стягнення на належний позивачу автомобіль TOYOTA Corolla, 2007 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , за рахунок коштів, отриманих від реалізації якого пропонувалося задовольнити вимоги стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», у вигляді заборгованості у сумі 1 312 951,67 грн., з яких залишок по тілу кредиту 526 092,67 грн., залишок по відсотках - 786 559,00 грн., сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. Позивач зазначила, що сума заборгованості в 1 312 951,67 грн. за період з 17.10.2019 по 10.08.2020 явно не може відповідати сумі стягнення, оскільки за такий короткий період неможливо отримати суму заборгованості, що більш ніж у 4 рази перевищує борг та відсотки вже стягнуті за згаданим вище по тексту рішенням суду у 2011 році. Також позивач зауважила, що за зазначеним кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А давно минув строк вимоги та строк позовної давності, тому для того, щоб мати можливість отримати вказаний виконавчий напис нотаріуса відповідачем ТОВ «ФК «Інвест Хаус» спеціально було зазначено недостовірний період стягнення та не надано рішення суду, винесене щодо даного кредитного договору, яке набрало законної сили та раніше виконувалося іншими виконавцями, хоч і термін для здійснення виконавчого надпису минув, оскільки сам договір мав термін дії до 06.08.2014. Також позивач підкреслила, що стягувач не надіслав їй, як боржнику, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, що є обставиною, що унеможливлює вчинення виконавчого напису. Більше того, позивач вказала, що існуюче зареєстроване звернення стягнення на предмет застави було здійснено стягувачем ще 21.01.2020, якраз під час процедури стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», м. Львів, вул. Миколи Вороного, 2, код ЄДРПОУ 41661563, з неї заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А, у розмірі 2 217 934,79 грн. на підставі виконавчого напису від 29.01.2020 за реєстровим № 690, виданого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем. Позивач вважала, що не могло 21.01.2020 бути зареєстровано звернення стягнення на предмет застави у зв`язку з невиконанням позивачем обов`язку зі сплати заборгованості саме за період 17.10.2019 по 10.08.2020, про що вказано у виконавчому написі. Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» спеціально направило приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуку Тарасу Володимировичу заяву про вчинення виконавчого напису із зазначенням невірних адрес реєстрації та фактичного місця проживання позивача, задля унеможливлення останній вчиняти дії щодо запобігання протиправним діям відповідача. Зі слів позивача, товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» прекрасно знало, що зареєстрованим та фактичним місцем проживання позивача є адреса: [ADDRESS] , оскільки направляло позивачу за цією адресою всю свою поштову кореспонденцію в рамках справи 369/3248/20. Всупереч цьому, відповідач вказав нотаріусу адресу місця реєстрації позивача: [ADDRESS] , що не відповідає дійсності. Крім того, позивачу взагалі невідома адреса, яку відповідач вказав як місце її фактичного проживання, оскільки вона жодного відношення до нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , не має, таке майно не перебуває у її власності або власності її родини, відомості про таку адресу ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» не надавала. Позивачем було зроблено висновок, що оспорюваний виконавчий напис містить відомості, що не відповідають дійсності. Також позивач звернула увагу суду на те, що з оскаржуваного виконавчого напису вбачається, що він виданий приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Лучуком Тарасом Володимировичем, проте єдиний реєстр нотаріусів не містить відомостей про нотаріуса з таким прізвищем, натомість є відомості про приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича. У свою чергу, приватний виконавець, приймаючи виконавчий напис до виконання також вказав ім`я нотаріуса, відомості про якого не внесені до єдиного реєстру нотаріусів та зазначив таке ім`я у всіх своїх постановах. З огляду на всі вищевикладені обставини позивач вважала, що виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 09.09.2020 № 3123 має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Позивач зазначила, що у зв`язку з викладеними обставинами нею була подана до суду позовна заява про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, проте в день подачі позовної заяви 05.11.2020 позивачу стало відомо, що 20.10.2020 Державним підприємством «Сетам» вже було проведено електронні торги та продано належний їй автомобіль, що є предметом звернення стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, тому позовну заяву позивачем в рамках цивільної справи № 369/13939/20 було відкликано і ухвалою суду їй було повернуто позовну заяву. Також позивачу стало відомо, що відповідно до протоколу про проведені електронні торги від 20.10.2020 № 507492, номер лоту 445692 Державне підприємство «СЕТАМ» вбачається, що 20.10.2020 електронні торги з реалізації майна - транспортний засіб - автомобіль легковий, TOYOTA COROLLA 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007, відбулися. Переможцем електронних торгів визнано учасника 59 [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , Документ: № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . У подальшому 05.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною було прийнято акт про проведені електронні торги, який є підставою для подальшого оформлення переможцем торгів права власності на реалізоване майно. Всі вищенаведені обставини і стали у своїй сукупності підставами для звернення позивача до суду з даним позовом. З огляду на викладене та посилаючись на вимоги законодавства, позивач просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, виданий 09.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим № 3123, про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; визнати недійсними електронні торги та протокол № 507492 проведення електронних торгів з реалізації легкового автомобіля марки TOYOTA, моделі COROLLA, 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007, проведені 20.10.2020 Державним підприємством «Сетам» за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, б. 4-6, на веб-сайті електронних торгів https://setam.net.ua/, в межах виконавчого провадження № 63100818 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 09.09.2020 № 3123; визнати недійсним Акт про проведені електронні торги приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни від 05.11.2020, виданий в межах виконавчого провадження № 63100818 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 09.09.2020 № 3123; витребувати у [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , легковий автомобіль марки TOYOTA, моделі COROLLA 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007, на користь на користь позивача [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] . Ухвалою судді від 16.11.2020 було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 16.11.2020 було до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі: накладено арешт на автомобіль TOYOTA COROLLA 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007; накладено заборону територіальним органам з надання сервісних послуг Міністерства внутрішніх справ вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо автомобіля TOYOTA COROLLA 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007; накладено заборону [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , вчиняти будь-які дії, що можуть призвести до порушення конструктивно-механічної цілісності автомобіля TOYOTA COROLLA 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007, та стану, в якому даний автомобіль був виставлений на електронні торги через Державне підприємство «СЕТАМ» за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, б. 4-6, на веб-сайті електронних торгів https://setam.net.ua/, в межах виконавчого провадження № 63100818 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 09.09.2020 № 3123; накладено заборону Державному підприємству «СЕТАМ», код ЄДРПОУ 39958500, за адресою: м. Київ, вул. Стрілецька, б. 4-6, передавати автомобіль TOYOTA COROLLA 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007, будь-яким особам. 01.12.2020 до суду від приватного виконавця надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позивач невірно обрала спосіб захисту своїх прав, так як не правильно визначено коло відповідачів, що нею об`єднано в одній позовній заяві вимоги, що не можуть розглядатись в одному провадженні, що вимоги про визнання електронних торгів недійсними є необґрунтованими, оскільки ДП «СЕТАМ» було проведено їх відповідно до вимог законодавства, просив суд відмовити у задоволенні позову. 02.12.2020 до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що електронні торги відбулись без порушення вимог законодавства, тому просив відмовити у задоволенні позову. 08.12.2020 до суду від відповідача ДП «СЕТАМ» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що вимоги позивача є необґрунтовані, оскільки нею не доведено, що мало місце порушення вимог Порядку при проведенні електронних торгів, що ці порушення вплинули на результати торгів і що законні інтереси позивача були порушені, просив суд відмовити у задоволені позову. Ухвалою суду від 26.01.2021 було витребувано: - у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича (76014, м. Івано-Франківськ, вул.Коновальця Євгена, буд. 433) - належним чином засвідчені копії виконавчого напису, виданого 09.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим № 3123, про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та документів, на підставі яких його було вчинено та видано; - у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни (адреса офісу: 02094, місто Київ, вулиця Юрія Поправки, будинок 6, офіс 17) - належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № 61111283 про примусове виконання виконавчого напису, виданого 09.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем за реєстровим № 3123, про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ; - у Державного підприємства «СЕТАМ» (ЄДРПОУ 39958500, адреса: 01001, місто Київ, вул. Стрілецька, будинок 4-6) належним чином засвідчених копій матеріалів щодо проведення електронних торгів з реалізації автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007 (лот № 445692), які містять повну інформацію про учасників торгів (із зазначенням відомих анкетних даних та місця проживання), стану торгів та їх результатів, складання протоколів, визначення переможців, внесення ними гарантійних внесків та повної оплати, повернення гарантійних внесків, стану торгів на даний час, тощо. 22.03.2021 до суду від ТОВ «ФК «Інвест Хаус» надійшов відзив на позовну заяву, в якому було вказано, що під час видачі оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом не було порушено вимог законодавства, під час звернення стягнення на предмет застави приватним виконавцем також не було порушено закону, електронні торги було проведено у законному порядку, тому вимоги позивача є необґрунтованими, ТОВ «ФК «Інвест Хаус» просив суд відмовити у задоволені позову. Ухвалою суду від 24.05.2021 було закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. 07.10.2021 та 20.10.2021 до суду надійшли заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ТОВ «ФК ФОРТ» про заміну ТОВ «ФК «Інвест Хаус» на його правонаступника ТОВ «ФК ФОРТ», надано суду договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги та майнових прав. Ухвалою суду від 20.10.2021 було залучено до участі у справі у якості відповідача правонаступника відповідача ТОВ «ФК «Інвест Хаус» - ТОВ «ФК ФОРТ». Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, представник позивача подала клопотання про розгляд справи у їх відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «ФК ФОРТ» в судове засідання не з`явився, ТОВ «ФК ФОРТ» про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки свого представника суду не повідомив. Приватний нотаріус та приватний виконавець в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. ДП «СЕТАМ» в судове засідання свого представника також не направив, у відзиві просив розглядати справу без участі його представника. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що зі змісту заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.08.2020 у справі № 369/3248/20 вбачається, що 07.08.2007 між позивачем та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір № 45-110/07-А, за яким [PERSON] отримала кредит в сумі 24 761 доларів США для придбання автомобілю TOYOTA Corolla, 2007 року випуску. Також 07.08.2007 між позивачем та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» було укладено договір застави автомобіля TOYOTA Corolla, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , на придбання якого й було оформлено кредит. Відповідно до п. 3.3 Кредитного договору [PERSON] мала вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку тіла кредиту у визначений договором строк. 27.08.2008, 09.11.2009 ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» надіслав листи вимоги [PERSON] про невиконання нею умов кредитного договору та пропозицією достроково сплатити банку залишок по кредиту, що вбачається зі змісту рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.08.2011 у справі №2-2564/11. У травні 2011 року ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] в сумі 24 761 доларів США. 05.08.2011 Києво-Святошинським районним судом Київської області в справі №2-2564/11 за позовом ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було постановлено заочне рішення, згідно з яким суд вирішив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суму заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судові витрати в сумі 2 240,00 грн. 08.02.2013 Києво-Святошинським районним судом Київської області було видано виконавчий лист (дублікат) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» суми заборгованості по кредиту в розмірі 334 701,41 грн. та судових витрати в сумі 2 240,00 грн. Відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів №UA-EA-2019-08-28-000032-b від 19.09.2019, між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було укладено договір про відступлення права вимоги від 17.10.2019, згідно з яким ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» отримало право вимоги за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Фінанси та Кредит». У лютому 2020 року позивач виявила відсутність свого автомобіля TOYOTA Corolla, 2007 року виписку, реєстраційний номер [NUMBER] , в зв`язку з чим звернулася до органів Національної поліції з повідомленням про крадіжку транспортного засобу, проте їй було повідомлено, що її автомобіль було конфісковано приватним виконавцем. 29.01.2020 приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченком І.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 61111283 на підставі заяви ТОВ «ФК «Інвест Хаус» про примусове виконання виконавчого напису від 29.01.2020 за реєстровим № 690, виданим приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик Володимиром Вікторовичем, про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», м. Львів, вул. Миколи Вороного, 2, код ЄДРПОУ 41661563, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А у розмірі 2 217 934,79 грн. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.08.2020 у справі № 369/3248/20 було задоволено позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича, третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович, та визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 29.01.2020 за реєстровим № 690, виданий приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС», м. Львів, вул. Миколи Вороного, 2, код ЄДРПОУ 41661563, з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , заборгованості за кредитним договором від 07.08.2007 № 45-110/07-А, у розмірі 2 217 934,79 грн. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23.09.2020 вбачається, що 21.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було зареєстровано заставу автомобіля марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] , розмір основного зобов`язання 24 761 долар США, строк виконання зобов`язання 06.08.2014. 10.08.2020 ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було подано заяву про вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуку Т.В. про звернення стягнення автомобіля марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в загальному розмірі 1 312 651,67 грн. за період з 17.10.2019 по 10.08.2020. До вказаної заяви ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було додано оригінал договору застави від 07.08.2007, копія договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором, витяг з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги, оригінал розрахунку заборгованості за кредитним договором на суму 1 312 651,67 грн., з яких залишок по тілу кредиту - 526 092,67 грн. та залишок по відсотках - 786 559,00 грн. Разом з тим, з наданих приватним нотаріусом на ухвалу суду матеріалів вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було надано йому також копію кредитного договору № 45-110/07А від 07.08.2007, відповідно до якого правопопередником ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було надано позивачу в кредит 24 761 долар США строком до 06.08.2014 (про умови договору було згадано вище за текстом), а також згаданий вище витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 23.09.2020, з якого вбачається, що 21.01.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» було зареєстровано заставу автомобіля марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] , розмір основного зобов`язання 24 761 долар США, строк виконання зобов`язання 06.08.2014. Доказів надсилання ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» позивачу вимоги на суму 1 312 651,67 грн., з яких залишок по тілу кредиту - 526 092,67 грн. та залишок по відсотках - 786 559,00 грн. приватному нотаріусу надано не було. 09.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. було видано оспорюваний виконавчий напис за реєстровим № 3123 про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та переданий в забезпечення виконання зобов`язань за Договором застави автомобіля, посвідченого 07.08.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К.М. за реєстровим № 1503, за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, для задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації даного автомобіля, вимог стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС». У виконавчому написі нотаріуса розмір заборгованості позивача перед відповідачем за період з 17.10.2019 по 10.08.2020 вказано у сумі 1 312 951,67 грн., з яких залишок по тілу кредиту 526 092,67 грн., залишок по відсотках - 786 559,00 грн., заборгованість за комісією - 0,00 грн., сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 300,00 грн. За заявою ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною було 21.09.2020 прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 63100818 про примусове виконання згаданого виконавчого напису від 09.09.2020 за реєстровим № 3123 про звернення стягнення на автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , та переданий в забезпечення виконання зобов`язань за Договором застави автомобіля, посвідченого 07.08.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заїзжай К.М. за реєстровим № 1503, за кредитним договором № 45-110/07-А від 07.08.2007, для задоволення за рахунок коштів, отриманих від реалізації даного автомобіля, вимог стягувача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС». Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 21.09.2020 було накладено арешт на автомобіль марки TOYOTA, моделі Corolla, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , рік випуску 2007, належний [PERSON] . Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 22.09.2020 було описано та арештовано вказаний автомобіль. 22.09.2020 за актом приймання-передавання майна було отримано представником ДП «СЕТАМ» на зберігання зазначений автомобіль. 23.09.2020 постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 22.09.2020 було призначено суб`єкта оціночної діяльності у виконавчому провадженні для оцінки спірного автомобіля. Після проведення зазначеної оцінки автомобіля 28.09.2020 приватним виконавцем було надіслано ДП «СЕТАМ» заявку на реалізацію арештованого майна - спірного автомобіля. З протоколу про проведені електронні торги від 20.10.2020 № 507492, номер лоту 445692 Державне підприємство «СЕТАМ» вбачається, що 20.10.2020 електронні торги з реалізації майна - транспортний засіб - автомобіль легковий, TOYOTA COROLLA 2007 р. в., колір червоний, номер об`єкта: [NUMBER], номер державної реєстрації: [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію ТЗ [NUMBER] , видане Києво-Святошинським МРЕВ 07.08.2007, відбулися. Переможцем електронних торгів визнано учасника 59 [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , Документ: № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] . 05.11.2020 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмилою Олегівною в рамках виконавчого провадження № 63100818 було складено акт про проведені електронні торги. Також постановами від 05.11.2020 приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Людмили Олегівни в рамках виконавчого провадження № 63100818 було знято арешт зі спірного автомобіля та закінчено виконавче провадження. 05.11.2020 за актом видачі майна переможцю електронних торгів ДП «СЕТАМ» було передано [PERSON] автомобіль TOYOTA COROLLA, 2007 р. в., номер державної реєстрації: [NUMBER] . 05.11.2020 ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» за договором про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та майнових прав, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Гороховою Н.В. за реєстровим № 482, відступила ТОВ «ФК ФОРТ» право вимоги та майнові права за кредитним договором № 45-110/07А від 07.08.2007, а також за договором застави та всіма іншими похідними договорами, укладеними його правопопередником з позивачем. Зважаючи на встановлені обставини, суд вважає за необхідне проаналізувати наступні правові норми. У відповідності до ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтею 41 Конституції України проголошено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Виходячи зі змісту ст. 55 Конституції України, кожному гарантується захист його прав і свобод у судовому порядку. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. 2) визнання правочину недійсним. 3) припинення дії, яка порушує право. 4) відновлення становища, яке існувало до порушення. 5) примусове виконання обов`язку в натурі. 6) зміна правовідношення. 7) припинення правовідношення. 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди. 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, якими, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій), постанова Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належать: 1) застава рухомого майна згідно з параграфом 6 глави 49 Цивільного кодексу України, що виникає на підставі договору; 2) право застави рухомого майна згідно з статтею 694 Цивільного кодексу України; 3) право притримання рухомого майна згідно з параграфом 7 глави 49 Цивільного кодексу України; 3-1) право довірчої власності на рухоме майно; 4) інші обтяження рухомого майна, які кваліфікуються як забезпечувальні. За змістом статті 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частини першої статті 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. У ч. 1 ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Статтею 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, серед яких і реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно із частиною першою статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Частиною першою статті 50 цього Закону визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Отже, можливість звернення стягнення на предмет застави передбачена як загальним Законом України «Про нотаріат», так і спеціальним - Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». При цьому ч. ч. 1, 3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено порядок звернення стягнення на предмет застави. Зокрема, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Така вимога узгоджується з частиною першою статті 27 Закону № 1255-IV, згідно з якою обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов`язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Тобто, законодавець визначив, що для звернення стягнення на предмет застави необхідно письмово повідомити боржника та зареєструвати в Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Вказані вимоги є імперативними і не виконуються на розсуд стягувача. У ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачені вимоги до повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Це повідомлення повинне містити таку інформацію: 1) зміст порушення, вчиненого боржником; 2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги; 3) опис предмета забезпечувального обтяження; 4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов`язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу; 5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу до боржника виконати порушене зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов`язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов`язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов`язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пов`язує подальші дії стягувача не лише з виконанням чи невиконанням боржником вимоги усунути порушення зобов`язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу, але й установлює відповідний строк для такого виконання - протягом 30 днів, та пов`язує початок спливу цього строку з моментом реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а отже, і подальших дій зі звернення стягнення на предмет застави. Тобто ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання, реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, а також недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження вважаються порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави. Вищенаведена правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 320/8269/15-ц зазначила, що факт недотримання стягувачем положень частини третьої статті 24 та частини першою статті 27 ЗаконуУкраїни «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» є достатньою правовою підставою для визнання за рішенням суду виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. До того ж, з огляду на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2019 у цивільній справі № 137/1666/16-ц, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у п. п. 2.3 п. 2 глави 16 розділу ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, з огляду на правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у цивільній справі № 444/9519/12, передбачено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі № 916/3006/17 визначила, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у 3 роки (ст. 257 ЦК). Разом з тим, наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). У той же ж час, відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц, та від 23.01.2019 у справі № 522/10127/14-ц, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Згідно зі статтями 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними, зокрема, у постановах від 06.08.2020 у справі № 734/580/15-ц, від 19.08.2020 у справі № 372/2894/17 та від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18, головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 11.03.2020 у справі № 205/7791/17-ц, від 18.03.2020 у справі № 639/6215/13 та від 19.08.2020 у справі № 202/1698/17, електронні торги, проведені на підставі виконавчого документа, який не підлягав виконанню, з моменту його вчинення вважаються недійсними. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21.11.2018 у справі № 674/31/15-ц (провадження № 14-288цс18) зробила висновок, що слід розмежовувати випадки застосування двосторонньої реституції як наслідку недійсності правочину та витребування майна від добросовісного набувача як способу захисту прав власника, порушених незаконним відчуженням цього майна. Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. Частиною 1 ст. 388 ЦК України визначено, що, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З урахуванням встановлених судом обставин у справі та проаналізованих правових норм суд приходить до наступних висновків. Так, в ході розгляду справи було отримано докази того, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. було всупереч вимогам законодавства видано правопопереднику відповідача ТОВ «ФК ФОРТ» - ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» виконавчий напис від 09.09.2020 за реєстровим № 3123 про звернення стягнення на предмет застави, оскільки з огляду на вище процитовані вимоги закону та правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 16.05.2019 у справі № 320/8269/15-ц, порушеннями, які унеможливлюють вчинення нотаріусом виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави, є: - ухилення від надіслання боржнику повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання; - ухилення від реєстрації в Реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження; - недотримання 30-денного строку з моменту реєстрації. Тобто, у цьому випадку наявне одне з трьох самостійних підстав, що унеможливлювали видачу приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави: стягувач не повідомив боржника у встановленому законом порядку про порушення забезпеченого обтяженням зобов`язання. Крім того, зазначена в оспорюваному виконавчому написі заборгованість та тілу кредиту та відсоткам не відповідає дійсності, оскільки, з тих же вимог та за тим же кредитним договором мало місце вже стягнення з позивача за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-2564/11 заборгованості за кредитним договором у розмірі 334 701,41 грн., включаючи тіло кредиту, відсотки та пеню, і на його підставі було вже видано виконавчий лист. Більш того, кредитний договір від 07.08.2007 № 45-110/07-А за його змістом діяв лише до 06.08.2014, тому за вимогами по даному правочину на час видачі оспорюваного виконавчого напису вже минула позовна давність. Тобто, з наданих приватному нотаріусу документів у будь-якому разі вбачались всі ознаки саме спірної заборгованості і не було надано доказів повідомлення позивача про цю заборгованість, що унеможливлювало видачу оспорюваного виконавчого напису, проте приватним нотаріусом це було проігноровано. З огляду на викладене оспорюваний виконавчий напис нотаріуса є таким, що не підлягає виконанню. Крім того, враховуючи усталену практику Верховного Суду, зокрема правові висновки, викладені у постановах від 21.11.2018 у справі № 465/650/16-ц, від 23.01.2019 у справі № 522/10127/14-ц, від 06.08.2020 у справі № 734/580/15-ц, від 19.08.2020 у справі № 372/2894/17, від 24.09.2020 у справі № 372/3161/18, від 11.03.2020 у справі № 205/7791/17-ц, від 18.03.2020 у справі № 639/6215/13 та від 19.08.2020 у справі № 202/1698/17, електронні торги, проведені на підставі виконавчого напису, який є таким, що не підлягає виконанню, та протокол, складений за результатами їх проведення, є недійсними. Як наслідок, недійсним, відповідно, є і акт про проведені електронні торги, а реалізоване майно підлягає поверненню його законному власнику, позивачу, з огляду на ч. 1 ст. 388 ЦК України, так як вибуло з її володіння не з її волі. Доводи відповідачів щодо законності процедури проведення спірних електронних торгів та видачі приватним виконавцем акту вказаного не спростовують, оскільки вони визнаються недійсними як такі, що були проведені та видані на підставі виконавчого напису, який не підлягає виконанню, що, як і було зазначено вище, відповідає усталеній практиці Верховного Суду. При цьому, частина 2 ст. 388 ЦК України, якою передбачено, що майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, до даних правовідносин не може бути застосована, так як у цьому випадку майно було продано не в порядку, встановленому для виконання судових рішень: його було реалізовано на підставі виконавчого напису нотаріуса. А отже, суд задовольняє позов у повному обсязі. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з огляду на задоволення позову, суд стягує на користь позивача з відповідачів ТОВ «ФК ФОРТ», приватного нотаріуса та [PERSON] судовий збір у розмірі 1 401,33 грн. з кожного. При цьому, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даному рішенні, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). З урахуванням викладеного й

Outcome: approved