Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що з відповідачем вона знаходиться у шлюбі від якого мають сина [PERSON] [INFO]. З січня 2017 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Син мешкає разом з нею, відповідач матеріальної допомоги не надає. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, отримує лише державну допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн. Відповідач працює та має можливість надавати матеріальну допомогу. Після уточнення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина в розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 квітня 2017 року позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини, починаючи з 01 лютого 2017 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходів, починаючи з 01 лютого 2017 року і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], трьох років. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 1 280 грн. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON], посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 600 грн. щомісячно та на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача [PERSON] та його представника адвоката [PERSON], які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення позивачки [PERSON], яка заперечувала проти задоволення скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене судом першої інстанції рішення необхідно змінити з таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка заходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, потребує матеріальної допомоги, а відповідач може надавати допомогу на утримання дитини та дружини і оскільки він не працює та доходів немає аліменти необхідно стягнути з нього у частці від доходу. Проте з таким висновками повністю погодитися не можна. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституція України та ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. За положеннями ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. ст. 77, 79, 80 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. Аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2015 року від якого мають сина [PERSON], [INFO], який мешкає з матірю (а.с. 4, 5, 29). З пояснень відповідача [PERSON] в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається, що він не має постійного місця роботи, має дохід від нерегулярних сезонних підробіток, в звязку з чим просив стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі. Таким чином, оскільки відповідач не працює, його доходи мають нерегулярний характер, а доказів існування будь-яких інших обставин, що мають істотне значення для визначення аліментів в частці від його доходу, матеріали справи не містять, висновок суду першої інстанції про визначення аліментів у частці від доходу не відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, в звязку з чим рішення в цій частині необхідно змінити та визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01 травня встановлений у розмірі 1 426 грн., а для працездатних осіб 1 684 грн. Тому, оскільки обовязок по утриманню дитини покладено на обох батьків, враховуючи вищенаведене та виходячи з принципу розумності і справедливості, з урахуванням матеріального становища відповідача та його доходів, можливості позивачки одержання утримання від батьків, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду в частині розміру аліментів змінити та стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 713 грн. щомісячно, а на утримання дружини 500 грн. на місяць.

Outcome: partial