Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Державного підприємства «Триліський спиртовий завод» про стягнення заробітної плати та компенсації, нарахованої при невчасній виплаті заробітної плати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що він з 01.02.2013 року був прийнятий на роботу до ДП «Триліський спиртовий завод» де продовжує працювати і на даний час. Через блокування рахунків Підприємства та його неспроможність виплачувати заробітну плату він змушений звернутися до суду з позовом та просити суд стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату та компенсацію за невчасну виплачу заробітної плати. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву в якій позов [PERSON] визнає в повному обсязі, просить суд розглянути справу без участі представника. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ч. 1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим повноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу ДП «Триліський спиртовий завод» № 7-к від 01.02.2013 року позивач був прийнятий на роботу з 01.02.2013 року на посаду заступника директора з виробничих питань з оплатою згідно штатного розпису. З огляду на наявність підпису на вказаному наказі, позивач був ознайомлений з його змістом. (а.с. 2). Як вбачається з довідки від 07.02.2016 року № 7-1/4, станом на 01.02.2016 року, відповідач має борг перед позивачем по виплаті заробітної плати з урахуванням індексації в сумі 16650,00 грн.. Даний борг складає заробітну плату за серпень 2015 року у сумі 458,00 грн.; вересень 2015 року 3958,00 грн.; жовтень 2015 року 3958,00 грн.; листопад 2015 року 4221,00 грн.; грудень 2015 року 4055,00 грн. (а.с. 3). Відповідно до довідки №7-3-11 від 15.02.2016 року виданої ДП «Триліський спиртовий завод» [PERSON], останньому нараховано компенсацію за невчасну виплату заробітної плати, в звязку з порушенням строків її виплати в сумі 209 грн. 00 коп.. (а.с.11). Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням проаналізованих правових норм, встановлених обставин у справі, суд приходить до наступних висновків. Загальна сума заробітної плати, яка була нарахована позивачу відповідачем і повинна була бути виплачена після утримання податків та зборів становить 16 650,00 грн. На даний час вказана сума позивачем не була отримана, а тому підлягає стягненню на її користь з відповідача. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь компенсації за невчасно виплачену заробітну плату у розмірі 209,00 грн., то така вимога також підлягає задоволенню, оскільки була нарахована при втраті частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати. Зважаючи на вищенаведене, ст.ст. 3, 15, 16, ЦК України, ст.ст. 94, 115 КЗпП України, ст.ст. 3, 4, 10, 11, 15, 60, 88, 110, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved