Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, надмірно виплаченої допомоги по догляду за дитиною до 3-х років. В обгрунтовання позову зазначили, що на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району перебувала [PERSON], [INFO], яка 29.12.2011 року звернулася до управління з заявою для призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі заяви відповідача від 29.12.2011 року та наданих документів була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.12.2012 року по 15.09.2014 року у розмирі 130,00 грн. щомісячно, рішення про призначення допомоги сімям з дітьми від 26.01.2012 року. 05.04.2013 року відповідачем написано заяву, в якій вона просить зупинити виплати по догляду за дитиною до трьох років, у звязку із виходом на роботу з 01.04.2013 року та додано наказ Головного лікаря КУ «Міської дитячої клінічної поліклініки № 2» № 30-к/тр від 01.04.2013 року. У звязку з чим у гр. [PERSON] виникла переплата даної допомоги за період з 01.04.2013 року по 30.04.2013 року у розмірі 212,33 грн. Головним державним соціальним інспектором управління направлялось повідомлення відповідачу від 14.04.2014 року, 10.09.2015 року, 23.11.2015 року, 02.02.2016 року про необхідність повернення вказаних коштів переплаченої допомоги та запропоновано, переплачену суму допомоги повернути управлінню добровільно протягом місяця, але переплачені кошти управлінню гр. [PERSON] . не повернула. Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району просить стягнути з [PERSON] надмірно виплаченої допомоги по догляду за дитиною до 3-х років у розмірі 130 грн. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. У відповідності до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст.280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району перебувала [PERSON], [INFO], яка 29.12.2011 року звернулася до управління з заявою для призначення їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі заяви [PERSON] від 29.12.2011 року та наданих документів їй була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 01.12.2012 року по 15.09.2014 року у розмирі 130,00 грн. щомісячно, рішення про призначення допомоги сімям з дітьми від 26.01.2012 року. Правовідносини, з приводу яких виник спір, регулюються Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та вимогами Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751. Так, згідно з пунктом 23 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 (далі Порядок), виплата допомоги по догляду за дитиною до трьох років припиняється з дня працевлаштування, у разі коли особа виявила бажання працювати. Відповідно до пункту 49 Порядку особи, яким виплачується державна допомога сімям з дітьми, зобовязані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподанням відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно із законом. Також, аналогічні вимоги встановлені й статтею 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», за якою суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян, стягуються згідно із законом. У заяві на призначення допомоги відповідач взяла на себе зобовязання повідомити про всі обставини, що впливають на визначення розміру соціальної допомоги, ставила свій підпис і усвідомлювала, що надання неточних чи неповних відомостей тягне за собою відповідальність за законодавством України та одночасно давала згоду на отримання інформації відносно себе, та членів своєї сім`ї, повязаною з наданням допомоги, уповноваженими особами Управління. 05.04.2013 року [PERSON] написала заяву, в якій вона просить зупинити виплати по догляду за дитиною до трьох років, у звязку із виходом на роботу з 01.04.2013 року та додала наказ Головного лікаря КУ «Міської дитячої клінічної поліклініки №2» №30-к/тр від 01.04.2013 року. У звязку з чим у гр. [PERSON] виникла переплата даної допомоги у розмірі 130 гривень. Головним державним соціальним інспектором управління направлялось повідомлення відповідачу від 14.04.2014 року, 10.09.2015 року, 23.11.2015 року, 02.02.2016 року про необхідність повернення вказаних коштів переплаченої допомоги та запропоновано, переплачену суму допомоги повернути управлінню добровільно протягом місяця, але переплачені кошти управлінню гр. [PERSON] не повернула. Сума допомоги, перерахованої (виплаченої) надміру при зміні обставин, що впливає на виплату допомоги, повертається за вимогою органу, що призначив допомогу. У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму допомоги, питання про її стягнення органи, що призначають допомогу, вирішують у судовому порядку. З наведених підстав суд дійшов висновку, що наявні передбачені статтею 22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та пунктом 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сімям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, підстави для стягнення з відповідача зазначеної суми надміру сплаченої допомоги. Таким чином, зясувавши обставини справи та надавши належну оцінку зібраним у справі доказам, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved