Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У лютому 1014 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що він є власником 61/100 частини домоволодіння, що розташована за адресою: [ADDRESS], власниками іншої частини домоволодіння є відповідачі у справі, які в результаті проведення самовільного будівництва здійснили прибудову до належної їм частини домоволодіння і частина якої вийшла на межу земельної ділянки, що належить позивачу на праві користування. Розміщення частини даної прибудови на земельній ділянці, що відведена у користування позивачу унеможливлює її використання останнім. Крім того, дана прибудова порушує вимоги ДБН Б.2.4.-1-94 «Плану та забудови міських та сільських поселень, та не забезпечена влаштуванням необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. У зв'язку із викладеним просить суд усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS] знести самочинно збудовані прибудови на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] та привести земельну ділянку у первісний стан. Ухвалою суду від 13.11.2014 року, за заявою представника позивача позовні вимоги до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., [PERSON], [PERSON] залишені без розгляду. В ході слухання справи до участі у справі у якості третьої особи було залучено Херсонську міську раду. [PERSON], який діє в інтересах позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив позов задовольнити. [PERSON], який діє в інтересах відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав з-підстав не доведеності факту самочинного будівництва його довірителем, а також з-підстав наявності згоди бувшого власника частини домоволодіння, що на теперішній час належить на праві користування позивачу, письмової згоди на здійснення прибудови [PERSON] Позивач та відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяв та клопотань до суду не подавали. Представник третьої особи Херсонської міської ради у судове засідання не прибув, з невідомих суду причини, заяв та клопотань до суду не подавав. Про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Враховуючи вимоги ст. 157, 169 ЦПК України та зважаючи на згоду представника позивача та представника відповідача слухати справу у відсутності осіб, що не з'явилися, суд вважав за можливе розглянути справу у відсутності осіб, що не прибули, на підставі наявних в матеріалах справи даних та доказів. В ході розгляду справи судом отримано висновок судової будівельно-технічної експертизи від 28.08.2014 року №041/20014. Дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали інвентарних справ заслухавши осіб, що приймали участь у справі, суд встановив, що позивачу [PERSON] на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Херсона від 26.03.2012 року про затвердження мирової угоди належить на праві спільної часткової власності 61/100 домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS], зазначене також підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданого ХДБТІ №34604354 від 22.06.2012 року. З матеріалів інвентарної справи №5016 на домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] вбачається, що земельна ділянка площею 646,7 кв.м. надана у користування співвласникам домоволодіння згідно рішення міськвиконкому від 27.07.1955 року №569. Судом також встановлено, що відповідно до затвердженої мирової угоди ухвалою від 26.03.2012 року [PERSON] виділено в особисте користування земельна ділянка площею 408,0 кв.м. з урахуванням частки під приміщеннями житлового будинку літера «А», приміщення І сіни, приміщення ІІ, а також приміщення 2-2(кухня); приміщення 2-3(житлове); приміщення ІІІ(сіни), ганок, а також надвірні будівлі: літера «Б»(сарай); літера «Г» туалет; ворота №2, огорожа №3, бруківка І. Відповідно до матеріалів інвентарної справи №5014 на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] відповідачам [PERSON] та [PERSON] за рішенням Суворовського районного народного суду м. Херсона від 25.03.1986 року на праві спільної часткової власності належить 1/10 частини домоволодіння розташованого за вказаною адресою та складається із приміщень в житловому будинку літера «А», 1-5 житлова площа; 1-4/а санвузол; приміщення УІІІ - сіни; ІХ тамбур; Х тамбур; із погріба приміщення ІІ і У. Згідно до рішення міськради від 17.12.1955 року №1344 земельна ділянка площею у розмірі 896,9 кв.м. надана у користування співвласникам домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], на час розгляду справи земельна ділянка є неподіленою між співвласниками. З позовних вимог встановлюється, що об'єктом дослідження є суміжні земельні ділянки( [ADDRESS] та [ADDRESS]. Згідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи№04/2014 від 28.08.2014 року, земельна ділянка [ADDRESS], відповідно до технічного паспорта БТІ від 07.08.2006р. має площу 646,7кв.м. та належить співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], досліджувальна земельна ділянка має прямокутну форму. Земельна ділянка [ADDRESS] відповідно до технічного паспорта БТІ від 28.01.2013 року має площу 896,9 кв.м. та належить співвласникам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] досліджувальна земельна ділянка має неправильну геометричну форму. Таким чином, судом встановлено, що відповідно до технічної документації та висновку експерта земельна ділянка [NUMBER] має площу 646,7 кв.м. та знаходиться у спільному користуванні між зазначеними співвласниками домоволодіння. Відповідно ж до ухвали Суворовського районного суду м. Херсона від 26.03.2012 року про затвердження мирової угоди, згідно якої визначено розподіл житлового будинку в натурі та визначено порядок користування земельної ділянки та визначено [PERSON] у користування земельну ділянку площею 408 кв.м., загальна площа земельної ділянки [NUMBER] під домоволодінням вказана у розмірі 612,0 кв.м., ухвала суду ніким із співвласників не оскаржувалась та набула законної сили. За висновком експерта вбачається, що відповідно до технічної документації земельна ділянка № 14, з лівої бокової межі має виступ(шириною 1,30 м.) на суміжну земельну ділянку, також є дві прибудови які виходять за фасадну межу та мостіння. Експерт припускає, що схематичний план земельної ділянки[NUMBER] від 28.01.2013 року не відповідає фактичному плануванню земельної ділянки, оскільки нанесено тільки одну виступаючу будівлю, тоді як в натурі так і в графічному додатку до рішення суду про затвердження мирової угоди від 26.03.2012 року наявні дві виступаючі будівлі площа яких становить 5,8 кв.м., площа мостіння становить 13,3 кв.м. Таким чином, судом встановлено, та не заперечувалось сторонами під час слухання справи, що на земельній ділянці 12/63 частково розташовані дві будівлі і мостіння, що побудовані на суміжній земельній ділянці [NUMBER]. Разом з тим за ухвалою суду про затвердження мирової угоди земельна ділянка[NUMBER] значно зменшена у розмірах та не відповідає схематичному плану земельної ділянки за технічним паспортом та розмірам площі. Питання про відновлення меж земельної ділянки, що перебуває у користуванні позивача не ставилося. Як встановлюється із висновку експерта при проведенні огляду об'єкту дослідження з боку співвласників домоволодіння [NUMBER], була присутня [PERSON], яка пояснила експерту, що вказані будівлі, які займають частину земельної ділянки [NUMBER] належать їй та [PERSON] Встановити точну дату, проведених будівельних робіт на земельній ділянці 14, експерту не вбачається за можливе, оскільки відсутня методика встановлення дати проведення ремонтних робіт окрім як за наданими документами. По четвертому питанню експерт пояснив, що відповідно до усного роз'яснення [PERSON] на земельній ділянці виділеній у користування [PERSON] розташовані будівлі та споруди інших співвласників [PERSON] та [PERSON], за таких обставин експерт прийшов до висновку, що користуватися земельною ділянкою яка розташована під вказаними об'єктами [PERSON] не має можливості(фактично частина земельної ділянки забудована). Для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою необхідно відновити межі земельної ділянки 12/63 відповідно до правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 90 ЗК УРСР 1970 р., який діяв на момент набуття права власності на 1/10 частин домоволодіння [PERSON] та [PERSON] за рішенням Суворовського районного народного суду від 25.03.1986 року, при переході права власності на будівлю переходить право користування земельною ділянкою. П. 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18.12.1990р. передбачав, що громадяни, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування. Статтею 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України передбачено, що до особи яка набула право власності на житловий будинок(крім багатоквартирного) будівлю або споруду, переходить право власності, право користування земельною ділянкою на якій вони розташовані, без змін її цільового призначення в повному обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника(землекористувача). Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.1987 року посвідчене першою Херсонською держнотконторою за реєстровим №3-879 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.1987 року посвідчене першою Херсонською держнотконторою за реєстровим №3-881 набула право спільної часткової власності на 1/3 частину домоволодіння, за адресою [ADDRESS]. Домоволодіння розташоване за адресою: [ADDRESS] на земельній ділянці площею 646,7 кв.м. (рішення міськвиконкому від 27.07.1955 року №569). Згідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 19.11.2007 року [PERSON] розпорядилася належною їй часткою домоволодіння подарувавши 1/3 частки [PERSON] у домоволодінні за зазначеною адресою, яка складається з житлового будинку під літерою «А», стіни бутові; сарай - літера «Б», літня кухня - літера «В», убиральня - літера «Г», водопровід номер 1; огорожа номер 2,3; мостіння, а всього загальна корисна площа:126,2 кв.м., житлова площа 49,5 кв.м.. Згідно до витягу про державну реєстрацію прав виданого ХДБТІ від 11.04.2011 року [PERSON] за договором дарування, серійний № ВРІ 773989 від 06.04.2011 року посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] за реєстровим №887 набув у дар від [PERSON] право спільної часткової власності на 1/3 частину домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці 12/63, яке складається з літери «А» житловий будинок, сарай літера «Б», літня кухня літера «В», туалет літера «Г», водопровід №1, огорожа №2,3, мостіння 1, а всього загальна площа:126,2 кв.м., житлова площа 49,5 кв.м., та розташований на земельній ділянці площею 612,0 кв.м. Судом встановлено, що подарована однакова частина домоволодіння, однак розмір земельної ділянки значно зменшений. Ст. 116 ЗК передбачено, що громадяни та юридичні особи отримують право власності або право користування земельною ділянкою за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Відповідно до ст. 126 ЗК право власності або право постійного користування на земельну ділянку посвідчується державними актами. Враховуючи, що в матеріалах справи немає документів про те, що позивач та відповідачі, як співвласники кожен свого домоволодіння отримали у встановленому законом порядку державний акт про право власності на землю, питання про відновлення меж земельних ділянок не ставилось та окремо сторонами не вирішувалось, суд вважає, що на час розгляду справи є не можливим встановити, чи порушено права користувача [PERSON], в якій частині земельної ділянки та чи належить саме ця частина змеленої ділянки на праві користування позивачу. Судом також встановлено і не заперечувалось сторонами і даний факт підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, що [PERSON], [PERSON] збудували приміщення, які займають частину земельної ділянки по [ADDRESS] та належать їм, і позначенні на схемі плану земельної ділянки[NUMBER], як споруди а1,а2, однак згідно із відміткою ДБТІ самовільне будівництво погашено, на підставі рішення Суворовської районної ради від 10.12.1982 року №764/30. Відповідно до висновку експерта встановити дату здійснення забудови суміжної ділянки по [ADDRESS], що виходить на межу суміжної ділянки по [ADDRESS], не надається можливим. З пояснень наданих у судовому засіданні представником відповідача [PERSON], встановлюється, що за згодою бувших власників домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці [NUMBER], [PERSON] здійснив прибудову до належної йому частини домоволодіння. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позивачем обставини того, що розташовані будівлі на земельній ділянці 14, є самочинними будівництвом та побудовані з істотним порушенням будівельних норм і правил. Заявляючи позовні вимоги до відповідачів про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самовільно зведених приміщень [PERSON] посилався на те, що дані будівлі є самочинним будівництвом, яке не погоджено з ним та порушує його права, як користувача суміжної ділянки, оскільки вказані будівлі завдають йому незручності, затіняється його ділянка; атмосферні опади стікають на його частину земельної ділянки, що призводить до замокання та неможливості її використання за призначенням. Відповідно до приписів ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник(користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила(здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила(здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника(користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно побудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила(здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила(здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила(здійснює) будівництво. З аналізу даної норми права вбачається, що належним позивачем у справі щодо знесення самочинного будівництва являється відповідний орган місцевого самоврядування. Фізична особа може бути належним позивачем у зазначених правовідносинах, у разі, якщо самочинним будівництвом порушуються її права. Сторонами не заперечується, що приміщення, про знесення яких просить позивач, розміщенні на земельній ділянці виділеній у користування [PERSON], [PERSON] Факт самочинного будівництва у ході розгляду справи не знайшов свого належного підтвердження, як і обставини того, що будівлі зведенні у порушення вимог та правил ДБН «Планування та забудова міських та сільських поселень». Відсутні в матеріалах справи належні та допустимі докази визначення меж суміжних земельних ділянок та містить суперечливості розмір земельної ділянки за [NUMBER]. Крім того, [PERSON] у порушення вимог ст. 10,60 ЦПК України доказів на підтвердження порушення його права користування земельною ділянкою [NUMBER] суду не надав. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed