Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

у лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.10.2013 року між [PERSON] та Фізичною особою підприємцем [PERSON] «ОСА-Тур» в особі директора [PERSON], яка діяла від імені та за дорученням Тур оператора Дочірнє підприємство «А.Е.Т. Джоін ап!» на підставі агентського договору №3571 від 01.02.2013 року укладено договір про надання туристичних послуг №44. На підставі даного договору відповідач зобов»язався відповідно до заявки туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов»язався на умовах даного договору прийняти та оплатити їх. Позивач оплатив вартість послуг в сумі 6414,00 грн. 29.10.2013 року о 16.21 год. тур оператор на замовлення тур агента фізичної особи-підприємця [PERSON] підтвердив заявку направлення [PERSON] до готелю «Pearl Beach Hotel 3*» в еміраті Умм-Аль-Кайвайн в Об»єднаний Арабських Еміратах з 03.11.2013 року по 10.11.2013 року Відповідач не виконав умови договору, порушив істотні умови договору, а саме: після прибуття [PERSON] до м. Дубай (Об»єднаних Арабських Еміратів), в аеропорту його зустрів представник приймаючої сторони Royal Park, надав пакет документів і попередив, що у заброньованому готелі «Pearl Beach Hotel 3*» , на який виданий ваучер, відсутні вільні номери, тому приймаюча сторона прийняла рішення про поселення його у готелі «Redisson Blu 5*». Зміни чи доповнення до договору не укладалися. Позивач заселився до запропонованого готелю. Разом з тим ним було встановлено, що наданий готель не відповідає тим умовам, на яких була підписана угода, а саме: він знаходиться на значній відстані від м. Дубаю, в не передбаченому ваучером Еміраті Фуджейра на іншому узбережжі, що значно збільшувало майнові та часові витрати позивача на заплановані ним екскурсійні послуги та позбавило його можливості здійснити свої наміри по знайомству з м. Дубай та потрапити на змагання Формули 1. За відсутності необхідної, достовірної інформації про місце розташування альтернативного готелю [PERSON] не мав можливості зробити власний вибір на прийняття пропозиції приймаючої сторони в аеропорту Дубай по заміні готелю у непотрібному йому місці розташування. Таким чином тур оператор, обманним шляхом, примусив [PERSON] сісти до трансферного автобусу, який відвіз його не за призначенням, до іншого готелю, який знаходиться в іншому еміраті, що не відповідає вимогам п.2.1.3 договору. У день прибуття до готелю 04.11.2013 року [PERSON] зателефонував до гіда [PERSON] та висловив свої претензії стосовно істотного порушення приймаючою стороною умов договору, передбачених .2.1.3 та п.3.1.2, 4.21 договору, висловив свої вимоги щодо переселення його в заброньований готель, або інший готель, але у тому місці, де розташований заброньований готель. [PERSON] зв»язала позивача по телефону з представником приймаючої сторони Royal Park [PERSON], який вів переговори по телефону і приїхати відмовився. [PERSON] висловив [PERSON] свої претензії щодо порушення умов договору і вимагав виконати п.2.1.3 договору стосовно поселення в раніше заброньований готель, або альтернативний, але в місці розташування заброньованого. [PERSON] попросив час для вирішення вказаного питання, проте в кінці дня повідомив [PERSON] про неможливість поселення в інший готель за відсутністю місць у тому еміраті, у зв»язку з проведенням змагання Формули 1. Позивач вважає, що тур оператор не виконав умови договору, а тому повинен нести відповідальність відповідно до умов договору та Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, позивач зазначив, що в порушення вимог Закону України «Про туризм» туристу не була надана інформація про місце перебування організації, уповноваженої тур оператором на прийняття претензій туристів. За порушення зазначених вимог позивач просить притягнути відповідача до відповідальності за п.7 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів». Також зазначає, що 06.11.2013 року гід [PERSON] організувала безоплатну поїздку [PERSON] в екскурсійному автобусі до Абу-Дабі, проте потім [PERSON] зателефонував екскурсоводу, який проводив екскурсію, в автобус і повідомив, що офіс «Джоін ап!» відмовив у наданні альтернативного заходу безоплатного перевезення [PERSON] до Абу-Дабі та Дубай, а тому [PERSON] повинен сплатити екскурсоводу 130 доларів США. В зазначених діях приймаючої сторони позивач вбачає прояв нечесної підприємницької діяльності. У зв»язку з порушенням його прав [PERSON] звертався телефоном до посла України в Дубай Головешка П.А., який запропонував написати заяву. У зв»язку з невиконанням тур оператором умов договору та витратою коштів не за призначенням у [PERSON] піднявся тиск, погіршилось самопочуття, почалася ниркова коліка, яку він не відчував протягом 10 років після операції. З цієї причини [PERSON] змушений був звертатися по телефону до медичної страхової компанії. Для захисту своїх прав позивач був змушений звертатись до посольства та додатково витрачати свої кошти та оплачений час відпочинку на непередбачені телефонні розмови з консульством та страховою компанією на суму в розмірі 250,5 дирхам, що становить 68,6 доларів США та еквівалентно 568,7 грн. Витрачав час на проїзд до Дубаю для повторної передачі заяви до консульства. В порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про туризм» цивільного законодавства України, відповідач відмовився вести переговори з позивачем з приводу порушених прав, не визнав порушення, не надав документів, що підтверджують правомірність та підстави здійснення туристичної діяльності, а тому позивач вважає, що послуги надані без наявності сертифіката відповідності, за що передбачена відповідальність за ст.. 30 Закону України «Про туризм» в розмірі 50% вартості послуги, що становить 3207,00 грн. Відповідачем порушені вимоги ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки включивши п.4.20 до договору, на власний розсуд відповідач визначив коло нормативно-правових актів, які регулюють правовідносини між сторонами, завідомо позбавляючи позивача права на захист, гарантовані Законом. Таке виключне право відповідача щодо тлумачення умов договору порушує принцип рівності сторін договору на шкоду споживача і є несправедливими, а тому згідно ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає, договір повинен бути визнаний судом недійсним. З врахуванням викладеного позивач заявив позовну вимогу про стягнення з відповідача на його користь за надання недостовірної інформації про підтвердження заброньованого готельного номеру в розмірі 1924,20 грн.; за ненадання достовірної інформації про місце розташування наданого готелю Redisson Blu 5* у еміраті Фуджейра на узбережжі Оманського заливу стягнути 1924,20 грн.; за ненадання інформації споживачу про місце перебування організації, уповноваженої тур оператором на прийняття претензій туристів стягнути суму в розмірі 1924,20 грн.; за ненадання інформації про наявність у тур оператора ліцензії на надання туристичних послуг стягнути суму в розмірі 1924,20 грн.; за реалізацію продукції, що підлягає обов»язковій сертифікації в Україні без вказівки в документах реєстраційних номерів сертифіката відповідності та свідоцтва про визнання відповідності стягнути 50% вартості наданої послуги, що становить 3207,00 грн.; визнати недійсним положення п.4.20 договору №44 від 25.10.2013 року, яке порушує принцип рівності сторін договору; розірвати договір №44 від 25.10.2013 року, укладений між сторонами та стягнути на користь споживача [PERSON] збитки - вартість оплаченого, але не отриманого тур продукту, в сумі 6414,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати у зв»язку з оплатою екскурсії до м. Абу-Дабі в сумі 130 доларів США; стягнути з тур оператора на користь позивача понесені ним витрати за оплату телефонних розмов для захисту порушених прав та надання медичної допомоги до консульства та страхової компанії у сумі 68,6 доларів США; за несвоєчасний початок виконання зобов»язань з договором №44, що привело до неможливості виконання у визначені договором строки, стягнути з відповідача тур оператора на користь споживача [PERSON] неустойку в розмірі 13469,00 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування моральної шкоди 3000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримав та збільшив позовні вимоги, а саме: заявив вимогу про стягнення з тур оператора на його користь неустойку в розмірі 35020,00 грн. (6414,00 грн. х 3% х 182 дні) за несвоєчасний початок виконання зобов»язань за договором №44 від 25.10.2013 року, що призвело до неможливого його виконання у визначені договором строки. Позивач підтримав викладене в позовній заяві та, крім того, зазначив, що відповідачем допущено ряд порушень при здійсненні бронювання готелю - порушено Правила користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказом Державної туристичної адміністрації України від 16.03.2004 року №19, оскільки відсутні документи щодо підтвердження бронювання готелю. Позивач зазначив, що відповідачем не підтверджено п»ятизірковість наданого готелю Redisson Blu 5*,оскільки за інформацією Інтернету вартість путівки до тризіркового готелю вища. Позивач просив позов задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечувала. Пояснила суду, що 24.10.2013 року тур агентом було здійснено замовлення туристичного продукту№135102 для туриста [PERSON], до складу якого входили: перебування в країні ОАЕ, проживання в готелі «Pearl Beach Hotel 3*» (3* Умм Аль Кувейт) у період з 03.11.2013 року по 10.11.2013 року, готельний номер SGL, послуги харчування ВВ, візова підтримка та додаткові послуги (груповий трансфер Аеропорт - готель - Аеропорт, авіа переліт за напрямком Київ-Дубаї-Київ, страхування) підтверджене 29.10.2013 року о 16 год.21 хв. В межах строку, встановленим договором, тур оператором було здійснено підтвердження замовлення туристичного продукту та виставлено рахунок на оплату туристичних послуг, про що було укладено договір №44 від 25.10.2013 року. Представник відповідача пояснила суду, що в день перельоту позивача в телефонному режимі з ОАЕ приймаючою стороною було повідомлено про відсутність вільного номера у заброньованому готелі, у зв»язку з чим тур оператором на виконання вимог ст.. 20 Закону України «Про туризм» без покладення додаткових витрат на туриста було запропоновано альтернативний варіант туристичного обслуговування, в якості проживання у визначений період в готелі Redisson Blu 5* у еміраті Фуджейра на узбережжі Оманського заливу. Запропонований готель був кращим і дорожчим ніж попередньо замовлений готель та відповідав 5*. Туристом альтернативний варіант було прийнято, про що свідчить заселення до готелю та відсутність вимог щодо повернення його до країни проживання. Турист не відмовився від запропонованого варіанту. Представник вважає безпідставними посилання позивача на відсутність достовірної інформації щодо наданої послуги та туристичного продукту, альтернативний готель знаходиться на відстані 151 км від м.Дубай, тоді як заброньований готель знаходиться на відстані 89,1 км, за часом 1год. 33 хв. та 1 год.02 хв. відповідно, що не є значним; екскурсія не входить до складу оплаченого замовлення туристом туристичних послуг; витрати у зв»язку з проведенням телефонних розмов є додатковими витратами позивача, а тому тур оператор не відшкодовує витрати, що виходять за межі послуг, обумовлених договором. Також представник відповідача вважає, що нарахування неустойки відповідно до вимог ст.. 611 ЦК України є безпідставним, а наявність моральної шкоди, протиправності діяння відповідача, причинний зв»язок між діями відповідача та розміром компенсації - не доведеним. Просила в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 01.02.2013 року між дочірнім підприємством «А.Е.Т. Джоін ап!» та ФОП [PERSON] (надалі тур агент) було укладено агентський договір №3571, відповідно до якого тур агент зобов»язується за винагороду надати послуги тур оператору з реалізації тур продукту шляхом укладення договору на туристичне обслуговування від імені, в інтересах та під контролем тур оператора, а також здійснювати фактичні дії, що визначені агентським договором ,для забезпечення надання тур оператором тур продукту (а.с.37а-48). 24.10.2013 року тур агентом було здійснено замовлення туристичного продукту №135102 для туриста [PERSON], до складу турпродукту входили: перебування в країні ОАЕ, проживання в готелі «Pearl Beach Hotel 3*» (3* Умм Аль Кувейт) у період з 03.11.2013 року по 10.11.2013 року, готельний номер SGL, послуги харчування ВВ, візова підтримка та додаткові послуги (груповий трансфер Аеропорт - готель- Аеропорт,авіа переліт за напрямком Київ-Дубаї-Київ, страхування) підтверджене 29.10.2013 року о 16 год.21 хв. Згідно п.4.6 договору, у разі можливості задоволення всіх істотних умов тур агента, тур оператор (не пізніше ніж на 5 день з дати отримання Листа бронювання) направляє засобами електронного, факсимільного чи поштового зв»язку тур агенту підтвердження замовлення, що в даному випадку є акцептом, тобто підтвердженням бажання укласти договір. Також акцептом в даному випадку може бути виставлений тур оператором рахунок на сплату відповідних послуг тур агентом. Підтвердження замовлення також може бути оформлено тур оператором на сайті тур оператора в системі он-лайн бронювання, з яким тур агент може ознайомитись та роздрукувати в разі необхідності. В межах строку, встановленого договором, тур оператором було здійснено підтвердження замовлення туристичного продукту та виставлено рахунок на оплату туристичних послуг (а.с.77).Для належного виконання договору, тур агентом було укладено договір на туристичне обслуговування №44 від 25.10.2013 року з туристом [PERSON] (а.с.49-59). Згідно ст..20 Закону України «Про туризм», п. 4.20 Агентського договору, п.4.18 договору, якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування тур оператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, тур оператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування, вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а вразі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. З пояснень представника відповідача встановлено, що про відсутність вільних номерів у заброньованому готелі тур оператору стало відомо в телефонному режимі в день здійснення перельоту позивачем. Тур оператором ДП «А.Е.Т. Джоін ап!» без покладення додаткових витрат на туриста було запропоновано альтернативний варіант туристичного обслуговування, в якості проживання з 03.11.2013 року по 10.11.2013 року в готелі Redisson Blu 5* у еміраті Фуджейра на узбережжі Оманського заливу. Про надання альтернативного готелю позивачу повідомили при зустрічі в аеропорту м.Дубай і запропонували проїхати туди, що і підтвердив позивач в судовому засіданні. Суд критично відноситься до пояснень позивача про те, що він не мав можливості запитати у особи, яка його зустрічала, про місцезнаходження альтернативного готелю, а тим більше відмовитися проїхати до нього в разі непогодження з ним, оскільки він є необізнаною особою і думав, що це буде недалеко. Таке відношення до своїх прав є поверхневим і породжує певні наслідки. Крім того, особа не звільняється від виконання вимог закону в разі їх незнання. Таким чином, судом встановлено, що позивач добровільно прийняв альтернативний готель, проїхав до нього та заселився, про що сам позивач не заперечував в судовому засіданні. Судом встановлено, що альтернативним був готель Redisson Blu 5* у еміраті Фуджейра на узбережжі Оманського заливу, де позивач проживав протягом всього часу знаходження в ОАЄ з 03.11.2013 по 10.11.2013 року. З карти АОЕ вбачається, що даний готель знаходиться на відстані 151 км та 1год. 33 хв. їзди автомобілем від м. Дубай. Тоді як заброньований готель «Pearl Beach Hotel 3*» (3* Умм Аль Кувейт)знаходився на відстані 89,1 км та 1 год. 2 хв . їзди автомобілем від м. Дубай. Таким чином, запропонований готель знаходиться на відстані на 60 км довшій від заброньованого готелю від м. Дубай. До пояснень позивача про те, що він їхав приблизно 3 години 300 км, суд відноситься критично, оскільки такі пояснення є припущенням і не обґрунтовані доказами. Також позивачем не доведено, що саме цей шлях та перебування в альтернативному готелі спричинив неможливість попасти до м. Дубай на Формулу 1. Крім того, досліджуючи договір №44 від 25.10.2013 року, встановлено, що турист жодним чином не зазначив про істотну необхідність перебування саме на певній відстані від м. Дубай, а тому і не є доведеним, що тур оператору було відома така умова при обранні альтернативи. З наданих суду відомостей про готель Redisson Blu 5* у еміраті Фуджейра, що знаходиться близько м. Дібба підтверджується, що готель є п»ятизірковим та має весь ряд послуг, що відповідає його статусу, а тому посилання позивача на те, що відповідно до інформації Інтернету цей готель є дешевшим за «Pearl Beach Hotel 3*» (3* Умм Аль Кувейт) є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами, а є лише припущенням. Згідно Агентського договору, договору №44 та Закону України «Про туризм» турист вправі відмовитися від запропонованої альтернативи. При цьому тур оператор зобов»язаний надати тур агенту для туриста, без додаткової оплати, еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодиться турист, а також відшкодувати вартість ненаданих послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в даному договорі. Позивач від запропонованого альтернативного варіанту готелю не відмовився, поселився та користувався послугами, що крім іншого підтверджується його намаганням отримати безоплатний транспорт до м. Дубай через екскурсію, в чому відповідачем правомірно було відмовлено, оскільки договором така послуга не передбачена. Безоплатний транспорт міг бути наданий в разі відмовлення від послуг та повернення або відправлення до іншого місця проживання. Турист не висував вимогу про повернення до країни проживання. В наданні інших готелів було відмовлено через відсутність вільних місць. Згідно п.6.8 агентського договору, п. 7.10 договору №44 тур оператор не несе відповідальність щодо відшкодування грошових витрат туриста за оплачені послуги, якщо витрати виходять за межі послуг. Витрати позивача, пов»язані з телефонними консультаціями є додатковими витратами, які не входять до туристичних послуг тур оператора. Крім того, повідомлення свою страхову компанію про настання нещасного випадку, необхідність медичної допомоги чи переговори про майбутнє повернення коштів за послуги лікаря та лікування, якщо це передбачено договором страхування, є обов»язком туриста. Також судом встановлено, що до самого тур оператора турист також з приводу непогодження з умовами не звертався. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] до тур оператора ДП «А.Е.Т. Джоін ап!». Крім того, судом встановлено, що тур оператор на виконання вимог Закону України «Про туризм» оперативно зробив все, щоб турист, прибувши до іншої держави, продовжив відпочинок. Суд вважає, що відповідачем надано належний тур продукт, навіть покращеного варіанту, а туристом він був прийнятий та використаний, тому суд не знаходить підстав для визнання договору №44 від 25.10.2013 року недійсним, та не вважає його таким, що порушує права позивача. Позивачем не надано доказів дисбалансу відносин, або його несправедливості, доказів ненадання під час повідомлення про альтернативний готель достовірної інформації, про отримання якої він і не звертався. Суд не вважає несправедливими положення п.4.20 договору згідно ст..18 закону України «Про захист прав споживачів», оскільки в разі прийняття тур послуги туристом, вона підлягає оплаті, що є справедливим, а тому і це положення не підлягає визнанню недійсним. Вирішуючи даний спір суд також враховує особливість туристичного продукту, необхідність забезпечення швидкого реагування через зміну ситуації у приймаючої сторони і необхідність прийняття рішення щодо конкретної ситуації як тур оператором так і туристом. Враховуючи, що судом не встановлено винних дій відповідача у заподіянні позивачу матеріальної та моральної шкоди, не встановлено причинного зв»язку та наслідків дій відповідача, не надано доказів матеріальної шкоди, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди недоведеними. Посилання позивача на несвоєчасний початок виконання зобов»язання за договором №44, що призвело до неможливості виконання у визначені договором строки також суд вважає необґрунтованим, вимогу про стягнення неустойки - безпідставною. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed