Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У лютому 2016 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом яким, з врахуванням уточнень, просила усунути перешкоди в користуванні правом власності шляхом виселення відповідача [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування вимог послалася на те, що є з 2003 р. одноосібним власником даної квартири, в квартирі зареєстровані та проживають, окрім неї, донька [PERSON], неповнолітня онука [PERSON]. Крім того в квартирі проживає без реєстрації з 2011 р. чоловік доньки [PERSON], якого донька вселила до квартири у 2011 р. без її згоди. З часу вселення відповідач ставить перешкоди в користуванні квартирою, конфліктує, ображає її, не прибирає з дружиною в квартирі. Через конфлікти у позивачки погіршується стан здоровя. Через це, оскільки вона є власником житла, а відповідач мешкає в ньому без законних підстав, то підлягає виселенню В судовому засіданні позивачка з представником позовні вимоги підтримали. Відповідач та третя особа [PERSON] просили позов залишити без задоволення. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2003 р. набула в одноосібну власність квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті 18 лютого 2003 р. чоловіка у звязку із відмовою від прийняття спадщини донькою [PERSON] (а.с.43-50). Донька позивачки [PERSON] у звязку із укладенням 10 грудня 2004 р. шлюбу, який до тепер не припинений, з відповідачем змінила прізвище на [PERSON] (а.с.31). У відповідача з третьої особою мається спільна дитина донька [PERSON], [INFO] (а.с.32). Відповідач не має реєстрації місця проживання в даній квартирі, зареєстрований згідно копії паспорту в с. Миколаївському Жовтневого району Миколаївської області (а.с.34). Третя особа та її донька зареєстрована в квартирі (а.с.35) Судом встановлено, що позивачка, її донька, онука та зять - відповідач мешкають в зазначеній квартирі, але позивачка веде відокремлене господарство від решти мешканців, на ґрунті особистих неприязних відносин із [PERSON] та [PERSON] Сторонами визнано, що у 2003-2004 р. [PERSON] дала згоду на проживання [PERSON] в квартирі без реєстрації у звязку із сімейними відносинами із її донькою, але через різне бачення прав та обовязків [PERSON] щодо квартирі позивачки розпочалися сварки та конфлікти, які перервалися у 2006 р. тим, що [PERSON] вимушений за вимогою [PERSON] був залишити квартиру і повернувся до квартири в 2011 р. і з того часу конфлікті відносини його та дружини з позивачкою тривають досі. Як гострі неприязні охарактеризували відносини між позивачкою та відповідачем, третьою особою допитані свідки. Суд вважає, що згідно встановлених обставин позов не підлягає задоволенню. Згідно ч. 2, 4 ст. 158 ЖК УРСР за згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За змістом ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Відповідач вселився до квартири зі згоди позивачки власниці квартири, але був вимушений залишити у 2006 р. спірну квартиру через конфлікт із нею, а тому його повернення до квартири, не є вселенням без згоди позивачки, оскільки залишення квартири ним не відбулося правомірно, тобто з власної волі або за рішенням суду. Усунення перешкод в користуванні своєю власністю позивачкою не доведено, оскільки нею не оскаржувався існуючий усталений порядок користування квартирою між нею та сімєю доньки, а вимога про виселення відповідача обґрунтована в позові не порушенням можливості здійснити право власності, а включно субєктивними причинами. За визнанням представника позивача умови передбачені ст. 116 ЖК УРСР, тобто заходи запобігання та громадського впливу до відповідача, не застосовувалися. Судовий збір позивачці не відшкодовується згідно ст. 88 ЦПК України, крім того з неї слід стягнути 18 коп. судового збору недоплаченого при зверненні до суду.

Outcome: approved