Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що вона та відповідач 27 вересня 2013 року зареєстрували шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання як її так і сина не надає та у добровільному порядку надавати її відмовляється. За вказаних обставин просить суд постановити рішення, котрим стягувати з відповідача в її користь щомісячно аліменти на утримання сина у розмірі по 700 грн. до досягнення ним повноліття. Крім цього, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на її утримання як дружини у розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення сином трьохрічного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав частково. Вказує, що спроможний сплачувати на утримання сина щомісячно аліменти у розмірі 400-500 грн. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини не визнав та пояснив, що він на даний час не є її чоловіком і остання повинна сама себе матеріально забезпечувати. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що сторони 27 вересня 2013 року зареєстрували шлюб, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 28 грудня 2015 року розірвано (а.с.5). [INFO] у них народився син [PERSON]. Дані обставини стверджено згаданим рішенням суду (а.с.5), свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не подав суду доказів того, що він цей свій батьківський обов'язок щодо свого сина виконує належним чином. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 згаданого Кодексу розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність у відповідача, який в судовому засіданні пояснив, що він ніде не працює, систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд на підставі ст.184 ч.1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, як це просить позивачка. Враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, відсутність у нього інших утриманців, суд з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який становить 1167 грн., визначає аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, вважаючи, що відповідач спроможний сплачувати саме такий розмір аліментів, та що він буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відповідно до ч.2 та ч.6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таке право вона має і в разі розірвання шлюбу. Зважаючи на вказану норму Закону, виходячи з віку дитини сторін (1 рік та 4 місяці), яка залишилась проживати з матір'ю, суд стягує з відповідача в користь позивачки на її утримання по 250 грн. аліментів щомісячно до досягнення цією дитиною трьох років. Позивачкою не подано суду доказів того, що відповідач за своїм матеріальним станом спроможний сплачувати аліменти на її утримання у вказаному нею розмірі. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.367 ЦПК України допускає виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання. Суд на підставі ст.88 згаданого Кодексу стягує з відповідача за дві позовні вимоги, одна із яких задоволена на 71,42 %, а інша на 35,71%, в користь держави 590 грн. 55 коп. судового збору (393,72 - судовий збір за одну вимогу + 196,83 - за другою позовною вимогою). Крім цього, суд пропорційно до задоволених позовних вимог, відсоток яких за двома вимогами складає 53,57 (750 - загальна задоволена сума позовних вимог х 100 % : 1400 - ціна позову за двома вимогами), стягує з відповідача у користь позивачки 172 грн. 30 коп. витрат понесених за надання правової допомоги адвокатом (321,60 - понесені вказані витрати х 53,57% : 100%).

Outcome: partial