Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У лютому 2013 року [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] про виділ спадкового майна, виділення в натурі квартир, припинення права власності, визнання права власності посилаючись на те, що [INFO] року помер син [PERSON] - [PERSON] Після його смерті залишилися його діти - син від першого шлюбу [PERSON], [INFO], син він другого шлюбу [PERSON], [INFO] та донька - [PERSON], [INFO] Син померлого [PERSON] після смерті батька залишився проживати зі своїй матір'ю [PERSON], колишньої другою дружиною [PERSON], яка ще до його смерті розірвала ним шлюб і в даний час вони проживають в квартирі за адресою по [ADDRESS]. Оскільки [INFO] року померла перша колишня дружина [PERSON] - [PERSON], яка є матір'ю [PERSON] і [PERSON], то рішенням виконкому Піщанської сільської Ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 25.09.2008 року позивачка [PERSON] була призначена опікуном онуків [PERSON] і [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді квартири по [ADDRESS] та [ADDRESS], автомашини марки ЗАЗ-1103, держ. номер [NUMBER], земельної ділянки розміром 3,99 га, яка знаходиться на території Піщанської сільської Ради Новомосковського району Дніпропетровської області, житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель і споруд, розташованих по [ADDRESS]. Після відкриття спадщини позивачка [PERSON] відмовилася від спадщини на користь онуків, а [PERSON] оформила в МБТІ м. Дніпропетровська право власності на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] на себе, свого малолітнього сина [PERSON] і сина померлого від першого шлюбу [PERSON], незаконно позбавивши право на спадщину малолітню доньку померлого [PERSON] Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2011 року та додатковим рішенням того ж суду від 09.11.2011 року, спадкоємцями за законом спадкового майна були визнані діти [PERSON] - син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO], в рівних частках по 1/3 частини кожний з них. [PERSON] судом визнана такою, яка до спадкування за законом не закликалася, оскільки ще до смерті [PERSON] розірвала з ним шлюб. Згідно вказаного рішення суду державним нотаріусом Сьомої нотаріальної контори м. Дніпропетровська [PERSON], [PERSON] і [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину по 1/3 частини спадкового майна кожному на вищезазначені квартири, автомобіль марки ЗАЗ-1103, держ. номер [NUMBER], земельну ділянку, розміром 3,99 га, яка знаходиться на території Піщанської сільської Ради Новомосковського району Дніпропетровської області, житлового будинку [ADDRESS]. На підставі вказаних свідоцтв про право на спадщину за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в установленому законом порядку було зареєстровано право власності за кожним на 1/3 частину зазначеного спадкового майна. Таким чином, це спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON], стало спільною частковою власністю [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] Оскільки [PERSON], будучи законним представником неповнолітнього [PERSON], що має право спадкування на 1/3 спадкового майна, не бажає шляхом домовленості поділити перераховане спадкове майно померлого в натурі та користуватися ним, то виникла необхідність провести виділ по 1/3 частиною [PERSON] та [PERSON] із вказаного спадкового майна в судовому порядку. Позивачі просять при виділі вказаного спадкового майна в натурі врахувати, що, після смерті [PERSON] відповідач [PERSON] самовільно зайняла і користується до теперішнього часу квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS], в одній з яких - [ADDRESS] вона проживає з сином [PERSON] і своєю новою сім'єю, а квартиру [ADDRESS] вона здає в піднайом квартирантам, на зазначені квартири [PERSON] оформила в ЖЕП особові рахунки на свої ім'я. Квартирою [ADDRESS] користується онук [PERSON], а домоволодінням [ADDRESS] користуються позивачі разом. Згідно з висновком експертизи № 1684/1685-13 від 31.10.2013 року варіанти виділу кожному із спадкоємців в натурі їх частин у розмірі 1/3 в спадковому майні відсутні, тому позивачі просять здійснити розділ спадкового майна таким чином, щоб кожному із спадкоємців було виділено по одній окремій квартирі для подальшого проживання в них з урахуванням фактичного їх проживання. Уточнивши позовні вимоги, позивачі просили суд здійснити виділ по 1/3 частки із спільного спадкового майна після смерті [PERSON] квартири [ADDRESS] та [ADDRESS], що перебувають у спільній частковій власності, спадкоємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON], виділивши по окремій квартирі кожному - виділити [PERSON] в натурі квартиру [ADDRESS], що знаходиться у спільній частковій власності, у зв'язку з чим припинити право на 1/3 частку в цій квартирі спадкоємця [PERSON] та на 1/3 частку в цій квартирі спадкоємиці [PERSON]; виділити неповнолітній спадкоємиці [PERSON] у натурі квартиру [ADDRESS], що знаходиться у спільній частковій власності, у зв'язку з чим припинити право на 1/3 частку в цій квартирі спадкоємця [PERSON] та на 1/3 частку в цій квартирі спадкоємця [PERSON]; виділити [PERSON] в натурі квартиру [ADDRESS], що знаходиться у спільній частковій власності, у зв'язку з чим припинити право на 1/3 частку в цій квартирі спадкоємця [PERSON] та на 1/3 частку в цій квартирі спадкоємиці [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на виділене в натурі спадкове майно - квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON] право власності на виділену в натурі квартиру [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на виділену в натурі квартиру [ADDRESS]; стягнути з відповідача понесені витрати по справі (а.с.2-4). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2014 року (а.с.156-162) позовні вимоги задоволено частково, поділено спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, відповідно до 1/3 частини кожного із спадкоємців, та виділено в натурі: - [PERSON] на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], житловою площею 21,7 кв.м., загальною площею 46,9 кв.м., в цілому, що підлягає державній реєстрації; - [PERSON] на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 29,1 кв.м., житловою площею 16,9 кв.м., в цілому, що підлягає державній реєстрації; - [PERSON] на праві приватної власності квартиру [ADDRESS], загальною площею 28,8 кв.м., житловою площею 16,4 кв.м., в цілому, що підлягає державній реєстрації. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 244,60 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати по справі - витрати, пов?язані з проведенням судово-будівельної експертизи у сумі 7050,00 грн. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення суду скасувати та закрити провадження у справі, оскільки рішення є необґрунтованим і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права (а.с.179-180). Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що відповідно до права власності кожного з дітей спадкодавця на 1/3 частку спадщини за законом та, зважаючи на відсутність домовленості спадкоємців щодо порядку користування спадковим майном, майно підлягає поділу відповідно до належної кожному із спадкоємців 1/3 частини спадщини шляхом визнання за кожним спадкоємцем права власності на окремий об'єкт нерухомого майна. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як встановлено судом першої інстанції, неповнолітні діти спадкодавця, представниками яких є сторони у справі, є співвласниками спадкового майна, кожному з них на праві власності належить 1/3 частина: квартира [ADDRESS], квартира [ADDRESS], квартира [ADDRESS]. Отже спадкоємці є співвласниками у спільній частковій власності окремо на кожну квартиру, а не комплексу нерухомого майна з трьох квартир. Дійшовши висновку щодо виділу кожному з спадкоємців окремої квартири, суд першої інстанції не врахував, що одночасно з цим вирішено питання щодо позбавлення кожного з спадкоємців права власності по двом іншим квартирам. Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників лише з підстав, передбачених ч.1 ст.365 ЦК України. З таким позовом позивач до відповідача не звертався. Отже відповідно до положень ст.364 ЦК України виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, можливий лише по кожній квартирі окремо. Суд першої інстанції вказані обставини не врахував та в порушення вимог ст.ст.214,215 ЦПК України не вирішив питання, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, шляхом визнання за кожним співвласником права власності на окремі об'єкти нерухомого майна, за відсутності правових підстав. З огляду на це колегія суддів вважає, що підлягає скасуванню і додаткове рішення суду першої інстанції від 18.03.2015 року про розподіл судових витрат. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed