Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування, яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, - Служба у справах дітей Одеської міської ради, Одеська місцева прокуратура №2. В обґрунтування власної позиції та підстав звернення до суду, представник позивача посилався на ті обставини, що відповідач [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Утім, в теперішній час відповідач вихованням та утриманням дитини не займається, фактично відмовилася від виконання батьківських обов'язків. Ураховуючи викладене, представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування вважає, що існують підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування, діючи в інтересах неповнолітньої [PERSON], звернувся до суду з даним позовом. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позовну заяву не скористалась, однак, особа та її представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування у відкрите судове засідання не з'явився, від представника особи надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку із терміновими зборами посадових осіб Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради з приводу реалізації положень Закону україни «Про правовий режим воєнного стану» та щодо здійснення повноважень посадових осіб в умовах воєнного стану, проте, стороною позивача не надано доказів на підтвердження зазначених у заяві обставин. Також, у матеріалах справи знаходиться заява представника Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування про розгляд справи за відсутності сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та її повноважний представник у відкрите судове засідання з'явилися, заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що [PERSON] стала на шлях виправлення, сумлінно виконує батьківські обов'язки, доглядає та годує дитину, виховує її, бере участь у її фізичному та моральному розвитку. Представник Служби у справах дітей Одеської міської ради у відкрите судове засідання не з'явилася, але від представника установи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Представник Одеської місцевої прокуратури №2 у відкрите судове засідання не з'явився, але від заступника керівника органу надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника особи у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення позивача за суттю спору і підставами звернення до суду, заперечення відповідача та її представника проти заявлених позовних вимог, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Другим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції 15 лютого 2011 року. Як випливає з висновку Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування №0614/01-20 від 20 березня 2018 року, орган вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON], [INFO]. Як вбачається із довідки (виписки з будинкової книги) №2288 від 18 липня 2017 року за адресою: [ADDRESS], зокрема, зареєстровані [PERSON] та [PERSON] Зокрема, відповідно до акту обстеження умов проживання від 21 грудня 2017 року, складеного Службою у справах дітей, за адресою: [ADDRESS], зокрема, газа немає, техніки немає, підлога волога, дошки гнилі, чистої білизни немає, недостатньо посуду, їжі немає, дитина - [PERSON] - голодна; для виховання та розвитку дитини умови не створені, мати ухиляється від виконання батьківського обов'язку. Як вбачається із матеріалів справи родина дійсно опинилась у складних життєвих обставинах. Судом звернуто увагу, що відповідно до заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 08 липня 2015 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Крім того, згідно із заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2016 року, зокрема, [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Згідно із ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі за позовом головного лікаря КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], третя особа - Малиновська районна адміністрація в особі органу опіки та піклування. Згідно із листом Хмельницького ВП Малиновського ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області №38/1 вих.18 від 05 квітня 2018 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 184 КУпАП. Хмельницьким ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області складено характеристику [PERSON], [INFO], відповідно до якої остання зарекомендувала себе як байдужа сусідка, яка не бере участі у суспільній діяльності, неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності, раніше зловживала алкогольними напоями, проте, на теперішній час намагається встати на шлях виправлення та сумлінно виконує обов'язки відносно своєї малолітньої доньки. Згідно із довідкою №235 від 03 вересня 2018 року, виданої Одеською ЗОШ І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, [PERSON] навчається у 1-В класі Одеської ЗОШ І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області. Як вбачається із характеристики [PERSON], складеної ВК ОМР від 28 листопада 2018 року, остання проживає разом із своєю донькою, за період проживання скарг від сусідів не надходило, як свідчать сусіди, активно бере участь у суспільній діяльності будинку, у побуті доброзичлива та чуйна. Згідно із довідкою №439 від 28 листопада 2018 року, виданої [PERSON] Одеською ЗОМ І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області, вихованням доньки - [PERSON] - займається тільки мати - [PERSON] Судом також звернуто увагу на письмові свідчення [PERSON], що мешкає за адресою: [ADDRESS], та є сусідкою [PERSON], відповідно до яких [PERSON] є чуйною, доброзичливою, комунікабельною дівчиною, завжди контролює поведінку своєї доньки, дитина - [PERSON] - завжди доглянута, ніколи не була голодною. Сусідка неодноразово бачила у дівчинки солодощі, була свідком того, що дівчинка разом із матір'ю відвідують церкву Св. Олексія. У судовому засіданні [PERSON] просила не позбавляти її батьківських прав, наголошувала на тому, що дійсно стала на шлях виправлення, бажає жити та виховувати свою доньку - [PERSON], обіцяла приділяти належної уваги у вихованні, навчанні, оздоровленні своєї дитини, виконувати обов'язки матері у належному обсязі, піклуватися про духовний та моральний стан дитини. Згідно із ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Як визначає ст. 19 СК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання, якщо протягом десяти днів від часу його винесення заінтересована особа не звернулася за захистом своїх прав або інтересів до суду, крім випадку, передбаченого частиною другою статті 170 цього Кодексу. Звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду. У разі звернення з позовом до суду орган опіки та піклування припиняє розгляд поданої йому заяви. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. У силу ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із ст. 164 ч.1 п.2 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із частиною 7 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до статті 13 Сімейного кодексу України, частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Відповідно до частини 1 статті 3, частин 1, 3 статті 9 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року (зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року), ратифікованої постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із Принципом 6, затвердженим Декларацією прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Як зазначено в пунктах 47, 48 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (Заява №39948/06), Суд повторює, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (див., зокрема, рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom), п. 86). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 Конвенції, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві» (див. згадане вище рішення у справі «МакМайкл проти Сполученого Королівства» (McMichael v. the United Kingdom), п. 87). Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», Суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8 Конвенції (див., наприклад, справи «Кутцнер проти Німеччини» (Kutzner v. Germany), (Заява №46544/99), п. 65, та «Зоммерфельд проти Німеччини» (Sommerfeld v. Germany), (Заява №31871/96), п. 66). Згідно з пунктом 54 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хант проти України» (Заява №31111/04), Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (див. рішення у справі Olsson v. Sweden (№2), п. 90), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (див. рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78). Зважаючи на викладене, на переконання суду, позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини становитиме втручання держави у право на повагу до приватного і сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та таке втручання не може вважатись необхідним у демократичному суспільстві. Як зобов'язує процесуальний закон, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 Цивільного процесуального кодексу України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 Цивільного кодексу України). Однак, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 3 стаття 12, частини 1, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України). Зважаючи на викладене, суд враховує безперечні батьківські права [PERSON] відносно малолітньої [PERSON], прагнення до реалізації батьківських обов'язків з виховання дитини тощо. Однак, при цьому суд зазначає, що відповідні права не повинні превалювати над правами і законними інтересами дитини. Відтак, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] Стороною позивача було також заявлено позовні вимоги до [PERSON] про стягнення з неї аліментів на утримання дитини - [PERSON] Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів, суд виходить з того, що згідно із ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачає ст. 181 ч.ч.1,2,3 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Проте, як вже згадувалось раніше та підтверджено матеріалами справи, [PERSON] проживає разом із своєю донькою - [PERSON] за однією адресою та утримує її. Враховуючи вищенаведене, суд вважає доцільним відмовити у задоволенні позовних вимог Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради в особі Органу опіки та піклування щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] Відповідно до ст. 141 ч. 1, ч. 2 п. 2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані із розглядом справи, у разі відмови у позові покладаються на позивача.

Outcome: dismissed