Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У позовній заяві вказано, що 20 червня 2012 року сторони по справі уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні за актовим записом № 145. Від спільного шлюбу дітей не мають. Сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки, на підставі чого у сімї відбувалися сварки, які поступово привели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає, подружні відносини припинилися з травня 2013 р. З цього часу спільне господарство не ведеться, спору на спільне майно немає. За таких обставин [PERSON] вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. На примирення не згоден, тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але телефонограмою просив розглянути цивільну справу без його участі. Позовні вимоги підтримує і просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена своєчасно та у встановленому законом порядку через газету «Запорізька правда» від 16 листопада 2017 року, яка є у матеріалах справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Заперечень проти заявлених позовних вимог до суду не надано. Суд, згідно ст.ст. 76, 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу та ухвалити заочне рішення за відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що сімя розпалася повністю та не може бути збережена, оскільки спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати не збираються, а тому шлюб підлягає розірванню. Шлюб сторін зареєстрований 20 червня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у місті Херсоні за актовим записом № 145, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки та жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися та засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України в разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. За таких обставин, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved