Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Оніщенко Д. С., Київський державний нотаріальний архів, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 24 лютого 2021 року рішенням Солом`янського районного суду міста Києва позов задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М., зареєстрований в реєстрі за № 10859 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 13 456,14 грн. 29 березня 2021 року до суду надійшла заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» на користь [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн, що підтверджується витягом з договору про надання правової допомоги та актом виконаних робіт від 04 вересня 2020 року. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що не є перешкодою для розгляду даної заяви, у відповідності до вимог частини четвертої статті 270 ЦПК України. Вивчивши зміст поданої до суду заяви, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Так, [PERSON] 23 лютого 2021 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що докази понесених позивачем судових витрат будуть подані до суду протягом 5 днів після ухвалення рішення відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК Укрпїни, та у встановлений законодавством 5-денний строк звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додав відповідні докази. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Судом встановлено, що у позовній заяві адвокатом зазначений розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 3 500 грн. В свою чергу відповідачем подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у зв`язку з їх неспівмірністю, крім того такий розмір витрат на правничу допомогу документально не доведений, тому вважає, що сума підлягає зменшенню до 1 025 грн. В той же час, після ухвалення рішення, адвокат Небукін І. В., відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України, звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 2 000 грн. На підтвердження зазначеної суми витрат на правничу допомогу, надано додаток до договору про надання правової допомоги від 06 серпня 2020 року, згідно з яким розмір винагороди представника позивача визначається наступним чином: за одну годину консультації з правових питань - 500 грн; за складання позовної заяви - 2 000 грн; за участь у судовому засіданні незалежно від його тривалості - 1 500 грн. З акта виконаних робіт від 04 вересня 2020 року вбачається, що позивачу було надано консультацію та складено позовну заяву, заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що відповідачем зроблено не було. У розумінні положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131 св 19. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). У постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, провадження № 61-22131св19 також судом зроблено висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Як вбачається з акта виконаних робіт від 04 вересня 2020 року адвокатом Небукіним І. В. позивачу було надано консультацію та складено позовну заяву, заяву про забезпечення позову та клопотання про витребування доказів. Розмір винагороди адвоката за надання цих послуг становить 2 000 грн. Цим же актом сторони стверджують, що роботи та послуги, зазначені в даному акті, виконані адвокатом та оплачені довірителем в повному обсязі - 2 000 грн. Таким чином, суд дослідивши всі надані документи, дійшов висновку, що представником позивача доведено заявлений розмір витрат на правничу допомогу, і такий розмір є співмірним із складністю справи, обсягом наданих послуг та виконаних робіт, значенням справи для позивача. Враховуючи, що зменшений розмір судових витрат на правничу допомогу в сумі 2 000 грн, підтверджений належними доказами, приймаючи до уваги наведені у клопотанні доводи відповідача щодо розміру судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на правничу (правову) допомогу в сумі 2 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved