Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] , яка діє в інтересах інваліда 2-ї групи з дитинства [PERSON] звернулася до суду з позовом до громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради Хмельницької області про визнання недійсним рішення щодо забезпечення житлом та зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що сім`я [PERSON] , у складі трьох осіб, а саме: [PERSON] , 1952 рок народження, та її синів: [PERSON] , 1991 року народження, [PERSON] , 1993 року народження, рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 17 лютого 1994 року №45, на підставі п.6-13 та підпункту 11 пункту 44 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів УPCP і Укрпроф ради від 11 грудня 1984 року №470 була прийнята на квартирний облік за місцем проживання громадян у виконавчому комітеті Нетішинської міської ради на загальних підставах та одночасно включена до списку громадян, які мають право на першочергове одержання житлових приміщень. Зазначає, що [PERSON] тривалий час хворіла та в 1997 року померла, також помер і старший син [PERSON] . Вказує, що менший син [PERSON] , [INFO] , в період хвороби матері, 12.12.1996 року, за рішенням опікунської ради при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради був направлений в дитячий будинок «Веселка» до м.Хмельницького, із збереженням черги на житло. Однак, в порушення чинного на той час законодавства, рішенням виконавчого комітету міської ради від 20.01.2000 року №20 сім`ю [PERSON] було знято з квартирного обліку за місцем проживання та виключено із списку громадян, які користуються правом першочергового забезпечення житлом. 17 січня 2012 року рішенням виконавчого комітету Нетішинської міської ради [PERSON] включено до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, як дитина-сирота та на даний час перебуває в списку під №141. 28 травня 2015 року виконавчим комітетом Нетішинської міської ради було прийнято рішення про взяття [PERSON] на квартирний облік та надання ліжко-місця в гуртожитку. 04 червня 2015 року на підставі рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради [PERSON] видано ордер на вселення на койко-місце та зареєстровано у кімнаті [ADDRESS] . 20 квітня 2016 року до виконавчого комітету Нетішинської міської ради надано медичний висновок ЛКК №1 від 12.04.2016 року, згідно з яким [PERSON] потребує надання ізольованої житлової площі. Проте, [PERSON] не поновили в списках осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, як дитина-сирота, з часу, коли він був разом із сім`єю поставлений на даний облік, а саме з 17.02.1994 року. Крім цього, зазначає, що відповідно до ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Після завершення перебування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у відповідних закладах для таких дітей, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї, або завершення терміну піклування над такими дітьми, та у разі відсутності в таких права на житло, органи місцевого самоврядування забезпечують дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб з їх числа протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом. Також, відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають не тільки особливі потреби, а й громадські, політичні, соціальні, культурні та економічні права. Держави-учасниці визнають права дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх та розважальних заходах, що відповідають її віку, вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом. Конституцією України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст.3). Одним із найважливіших стратегічних завдань нашої держави в забезпеченні соціального захисту дитинства є реалізація права дитини на оздоровлення та відпочинок. Відповідно до ст.49 Конституції України та ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» держава гарантує дитині право на охорону здоров`я, безоплатну кваліфіковану медичну допомогу в державних та комунальних закладах охорони здоров`я, сприяє створенню безпечних умов для життя і здорового розвитку дитини, раціонального харчування, формуванню навичок здорового способу життя. Таким чином, [PERSON] являється інвалідом 2-ї групи, потребує постійного стороннього догляду, тому позивачка посилаючись на положення ст.49 Конституції України та ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.15 , ч.10 ст.16 ЦК України, просить визнати недійсним рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 04.01.2018 року та виділити [PERSON] , [INFO] протягом місяця, у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування». 27.06.2019 року відповідач виконавчий комітет Нетішинської міської ради подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивачки вважають незаконними та необґрунтованими, у зв`язку із тим, що [PERSON] неодноразово зверталася до громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради щодо надання житлового приміщення або ізольованої квартири для [PERSON] , упродовж 2016-2019 років. Рішенням громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 04 січня 2018 року [PERSON] було надано житлове приміщення №318 у гуртожитку, що на [ADDRESS] , житловою площею 11,5 кв.м. Однак, не зважаючи на неодноразові звернення виконавчого комітету Нетішинської міської ради та громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від січня 2018 року, отримати ордер на вселення у вищевказане житлове приміщення [PERSON] не звернувся. У зв`язку з цим та у відповідності до ст.58 ЖК Української PCP, додатку 7 до Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP, затверджених постановою Ради Міністрів Української PCP і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470, рішенням громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 11 квітня 2019 року визнано таким, що втратило чинність рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 04 січня 2018 року в частині надання. Щодо другої частини позовних вимог [PERSON] , а саме: «зобов`язання вчинити певні дії, зокрема: виділити [PERSON] , [INFO] протягом місяця у позачерговому порядку впорядкованим соціальним житлом відповідно до вимог ст.33 ЗУ «Про забезпеченні організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлена батьківського піклування», зазначають, що ЗУ «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, поширюється на дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також із їх числа. А [PERSON] не є дитиною сиротою, чи дитиною позбавленого батьківського піклування, або особою із їх числа, оскільки йому вже 26 років, тому цей Закон не поширюється на [PERSON] , а отже, позовні вимоги в цій частині є неправомірними, та такими, що суперечать чинному законодавству. Також стверджують, що у житловому фонді міста Нетішина відсутнє вільне впорядконе соціальне житло придатне для проживання, про що Скорових неодноразово повідомлялося. Ухвалою суду від 26.02.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Ухвало суду від 10.04.2019 року замінено первісного відповідача - громадську комісію з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради Хмельницької області, належним відповідачем - виконавчим комітетом Нетішинської міської ради. Ухвалою суду від 18.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позові та просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Гнатів І.І. просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Заслухавши сторін, вивчивши подані сторонами докази, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку про те, що позовна заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства 2 групи. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видано Нетішинським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 19.05.1997 року, [PERSON] (мати [PERSON] ) померла [INFO] , актовий запис №57. Згідно з рішенням опікунської ради при виконкомі Нетішинської міської ради народних депутатів від 12.12.1996 року «Про влаштування неповнолітнього [PERSON] » [PERSON] направлено в дитячий будинок «Веселка» м.Хмельницький на час лікування матері. Як вбачається із довідки №886 від 23.04.2015 року [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Красилівської РДА, як одержувач державної соціальної допомоги інваліду з дитинства 2-ї групи, згідно Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам». Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 04.01.2018 року [PERSON] виділили кімнату [ADDRESS] . Згідно із витягу з протоколу №5 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 11.04.2019 року, визнано таким, що втратило чинність рішення громадської комісії при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 04.01.2018 року. Відповідно до медичного висновку ЛКК №1 від 12.04.2016 року, [PERSON] хворіє важкою розумовою відсталістю. Згідно із паспорта громадянина України, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Положення цього конституційного принципу закріплені у частині четвертій статті 9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст.4 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», заходи соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також осіб із їх числа гарантуються, забезпечуються та охороняються державою. Відповідно до статті 46 ЖК України поза чергою жилі приміщення надаються дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, які досягли 16 років, у разі відсутності в таких дітей житла мають право зараховуватися на квартирний облік та соціальний квартирний облік за місцем їх походження або проживання до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, за заявою опікуна чи піклувальника, прийомних батьків, батьків-вихователів, адміністрації закладу, де проживає дитина, або органу опіки та піклування. Після досягнення 18 років такі діти протягом місяця забезпечуються соціальним житлом до надання їм благоустроєного житлового приміщення для постійного проживання. Згідно зі статтею 43 ЖК УРСР громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Законодавством Української РСР окремим категоріям громадян, які перебувають у загальній черзі, може бути надано перевагу в строках одержання жилих приміщень у межах календарного року взяття на облік. Перелік громадян, які мають право на першочергове та позачергове отримання житлових приміщень, визначений статтями 45, 46 ЖК УРСР. Згідно зі статтею 46 ЖК УРСР поза чергою жиле приміщення надається, зокрема, дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, після завершення терміну перебування у сім`ї опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладах для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також особам з їх числа у разі відсутності житла або неможливості повернення займаного раніше жилого приміщення в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також передбачено, що громадяни, які мають право на позачергове одержання жилих приміщень, включаються до окремого списку. Порядок надання жилих приміщень громадянам, які перебувають на квартирному обліку, врегульовано Правилами обліку громадян, потребуючих покращення житлових умов, та надання їм жилих приміщень, що затверджені постановою Ради Міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних союзів від 11 грудня 1984 № 470. Відповідно до підпункту 1 пункту 39 зазначених Правил жилі приміщення надаються в порядку загальної черги, за винятком осіб, маючих право першочергового отримання цих приміщень. Підпунктом 3 пункту 38 згаданих Правил встановлено, що черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття осіб, які потребують поліпшення житлових умов, на облік (включенням до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень). Таким чином, надання житлового приміщення [PERSON] раніше, ніж його отримують особи, що поставлені на квартирний облік перед ним суперечитиме вищезазначеним нормам щодо черговості надання житла, а тому позовна вимога щодо зобов`язання вчинити певні дії, а саме виділити [PERSON] , [INFO] протягом місяця у позачерговому порядку забезпечити впорядкованим соціальним житлом відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» не підлягає до задоволенню. При цьому, доказів того, що [PERSON] має перевагу над іншими пільговиками суду не надано. Також суд вважає доцільним зазначити, що задоволення пред`явлених позивачкою вимог, захист їхніх прав та інтересів у обраний позивачкою спосіб суперечить принципу розподілу влади, що заперечує надання суду адміністративно-дискреційних повноважень, котрі визначають певний ступінь свободи адміністративних органів приймати рішення самостійно й на власний розсуд. Що стосується позовної вимоги про визнання недійсним рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради то така не підлягає до задоволенню, оскільки відповідно до витягу з протоколу №1 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 04.01.2018 року [PERSON] виділялася кімната [ADDRESS] . Проте, [PERSON] не отримав ордер на вселення і згідно витягу з протоколу №5 засідання громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті міської ради від 11.04.2019 року, визнано таким, що втратило чинність рішення громадської комісії при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 04.01.2018 року. Водночас суд зазначає, що позивачка не надала для суду належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтування позовної вимоги щодо визнання недійсним рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 04 січня 2018 року щодо виділення [PERSON] кімнати № 318 , житловою площею 11,5 кв .м . в гуртожитку на [ADDRESS] . Крім того судом встановлено, що для надання такого житла орган місцевого самоврядування ні в особі Нетішинської міської ради, ні виконавчого комітету Нетішинської міської ради, не приймав відповідного рішення. Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України). Цивільним процесуальним законодавством України встановлено, що докази у справі повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відтак, суд прийшов до висновку, що позивачкою не надано належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд в силу принципу диспозитивності не може вийти за межі позовних вимог. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. З урахуванням викладеного, у суду відсутні правові підстави для задоволення заявлених вимог позивачки щодо визнати недійсним рішення громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Нетішинської міської ради від 04 січня 2018 року щодо виділення [PERSON] кімнати № 318 , житловою площею 11,5 кв .м . в гуртожитку на [ADDRESS] та зобов`язання вчинити певні дії , а саме: виділити [PERSON] , [INFO] протягом місяця у позачерговому порядку забезпечити впорядкованим соціальним житлом відповідно до вимог ст.33 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей - сиріт та дітей , позбавлених батьківського піклування».

Outcome: dismissed