Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в ПАТ «КБ «Даніель» звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним нікчемний договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42767, укладений 16 січня 2014 року між ПАТ КБ «Даніель» і [PERSON], за яким розміщено вклад в сумі 190 300 грн. з 16 січня 2014 року по 15 лютого 2014 року. В цей же день Постановою Правління Національного Банку України від 16.01.2014 року № 14 ПАТ «Комерційний банк «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних. Фонд своїм рішенням №1 від 16.01.14 року розпочав процедуру здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Комерційний банк «Даніель» і пунктом 3 цього рішення призначив уповноважену особу. Дирекцією Фонду прийнято рішення №29 від 16.01.2014 р. про початок здійснення процедури ліквідації банку з 17.30 год. 16 січня 2014 р. по 15.04.2014 р., у подальшому строки ліквідації Банку продовжувались. Позивач вважає, що укладений договір банківського вкладу є нікчемним, з огляду на те, що укладений з порушеннями вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки повноваження органів управління банку та органів контролю призупинилися з дня прийняття постанови НБУ від 16 січня 2014 року №14. Тобто представник банку, яка укладала від його імені договір, на момент укладення договору не мала на це відповідного обсягу цивільної дієздатності. Зазначає, що повноваження органів управління банку призупиняються з дня призначення уповноваженої особи Фонду, у даному випадку з 16.01.2014 р., оскільки днем призначення названої особи є день прийняття такого рішення. Крім того, у день укладення оспорюваного договору початок операційного часу банку становив з 09 год. 15 хв. кінець о 16 год. 30 хв. 16 січня 2014 р., а фінансова операція по вкладу відповідача була здійснена о 00 год. 39 хв. 17 січня 2014 р. після операційного часу. Вважає, що за таких обставин правочин є нікчемним, зважаючи на те, що вчинений після призначення уповноваженої особи Фонду. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання, будучи належно повідомленим, не з'явився, у зв'язку із чим, враховуючи згоду позивача суд проводить заочний розгляд справи (в порядку ст. 224 ЦПК). \~ Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з таких підстав. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Також посилається на правові позиції, викладені в судових рішеннях ВССУ та апеляційного суду м.Києва. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду, є нікчемними. Встановлено, що 16 січня 2014 року між відповідачем та ПАТ «КБ «Даніель» в особі заступника голови правління [PERSON] укладено договір банківського вкладу «Швидкий прибуток» № Т-42767, згідно з умовами якого Банк прийняв, а Вкладник передав в управління Банку грошові кошти (вклад) в сумі 190 300 грн. Вклад розміщено з 16 січня 2014 року по 15 лютого 2014 року (а.с.21-22). Постановою Правління Національного банку України №14 від 16 січня 2014 року ПАТ «КБ «Даніель» віднесено до категорії неплатоспроможних банків (а.с.9-10). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» розпочато процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації, яку запроваджено з 17.01.2014 року (а.с. 7, 8). Цим же рішенням (п. 5) надано вказівку забезпечити розміщення інформації про запровадження тимчасової адміністрації в мережі Інтернет на сторінці Фонду (не пізніше 20 січня 2014 року) та у газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України» (не пізніше 27 січня 2014 року). Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» на період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділі, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності уповноваженій особі Фонду і діють у визначених нею межах та порядку. Правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженою особи Фонду, є нікчемними. Статтею 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено тимчасову адміністрацію - як процедуру виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку. Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1 від 16.01.2014 року «Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації» процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато з 17.01.2014 року, тимчасову адміністрацію банку запроваджено з 17.01.2014 року по 16.04.2014 року. Уповноваженою особою Фонду на тимчасову адміністрацію призначено [PERSON], який приступає до виконання обов'язків 17.01.2014 року. Таким чином, судом встановлено, що 16.01.2014 року питання про зупинення чи обмеження правоздатності та дієздатності банку як суб'єкта національної банківської системи жодним чином не порушувалося, посадові особи та працівники ПАТ «КБ «Даніель» мали правоздатність та дієздатність вчиняти правочини, договір, встановити нікчемність якого просить позивач, укладено 16.01.2014 року, а процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації розпочато з 17.01.2014 року, уповноважена особа Фонду приступила до виконання обов'язків з 17.01.2014 р. Викладене узгоджується із правовою позицією ВСУ від 20.01.2016 р. в справі 6-3133цс15, згідно з якою нікчемними є правочини, вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду. Тому твердження позивача щодо нікчемності правочину на підставі ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є безпідставними. Передбачених законом підстав для визнання оспорюваного договору банківського вкладу «Швидкий прибуток» нікчемним не встановлено. Доводи позивача про те, що операція за вкладним рахунком відповідача була здійснена поза операційним часом, є необґрунтованими, оскільки дане посилання позивача в установленому законом порядку не доведено. Наданий позивачем витяг з програмного засобу Операційний день банку «Б2» (а.с.26) не можна визнати належним і допустимим доказом на підтвердження цієї обставини. Крім цього, час технічного проведення операції щодо зарахування коштів на рахунок може свідчити лише про те, коли дана операція була проведена (внесена в базу) відповідним працівником банку, й жодним чином не може свідчити про те, коли ж саме відбулися дії, в ході яких вкладник фактично передав банку свої кошти. При цьому доказів з приводу того, що операція з внесення коштів (а не їх технічне оформлення) була здійснена з порушенням встановленої процедури, а також, що таке порушення було допущене не самим банком, а вкладником, позивачем також надано не було. Посилання представника позивача на те, що зі слів дружини відповідача відомо, що останній не вкладав коштів у банк, а на прохання третіх осіб лише надав свій паспорт та видав довіреність на отримання коштів, і які шафрайським способом намагались заволодіти коштами банку, суд не бере до уваги, оскільки такі доводи не підтверджені належним чином,і на висновок суду не впливають. Разом з тим, позивач не позбавлений можливості ставити питання про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності. Посилання позивача на судову практику аналогічних спорах суду касаційної і апеляційної інстанції суд до уваги не бере, оскільки в силу ст. 360-7 ЦПК не є правовою позицією, викладеною у висновку Верховного Суду України.

Outcome: dismissed