Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що шлюб між ним та відповідачкою було зареєстровано 30 березня 2018 року Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №113. Сторони спільних дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Позивач просив шлюб розірвати з причин неможливості подальшого перебування у шлюбних відносинах. Позивач у судове засідання не з`явився, відповідно до наданої заяви просив розглядати справу за його відсутності. Просить позов задовольнити та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про місце, дату, час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Відповідно до наданої заяви просила розглядати справу за її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 березня 2018 року, який зареєстровано Дніпровським районним у місті Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №113 (а.с. 7). Сторони спільних дітей не мають. Подальше подружнє життя та збереження сім`ї є неможливим, сторони втратили почуття любові друг до друга, погіршились взаємовідношення, сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо, шлюбні відношення фактично припинені. Дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і дружини та збереження даної родини суперечить інтересам обох з подружжя. Таким чином, суд, враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Враховуючи позицію відповідача суд вважає можливим після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог статей 141, 142 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі визнання позову відповідачем до прийняття рішення судом, суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином позивачу з державного бюджету підлягають поверненню 420,40 грн., що дорівнює 50-ти відсоткам судового збору, сплаченого ним при поданні позовної заяви (840,80 х 0,5 = 420,40). Інша частина понесених ним витрат зі сплати судового збору в розмірі 420,40 грн. відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягуються з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved