Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У листопаді місяці 2016 року позивач [PERSON] звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що їй на праві власності належить одна четверта частина житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 25 вересня 2006 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Балац Т.П. зареєстрованого в реєстрі за № 3-2572. [PERSON] володіє на праві власності також однією четвертою житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 25.09.2006 року. Означені обставини підтверджуються витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, реєстраційний номер 153999243. Житловий будинок поділений на дві відокремлені квартири, що відображено у технічному паспорті. У належній їм частині житлового будинку з 26.08.2015 року зареєстрована [PERSON] (дружина [PERSON].), що підтверджується записом у домовій книзі. Відповідач до означеного будинку не вселялась, хоча зареєстрована у ньому, особистих речей та майна у ньому не залишала. Факт не проживання відповідача у означеному будинку підтверджується актом від 04 листопала 2016 року. Фактично вона проживає у помешканні своїх батьків у с. Чаульске Немирівського району Вінницької області. Просить визнати відповідача такою, що втратила право на житло. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи, [PERSON], заявлені вимоги підтримала, просить їх задовольнити та визнати [PERSON] такою, що втратила право на житло у вказаному будинку. Суду пояснила, що відповідач ніколи у вказаному будинку не проживала, власних речей та майна у ньому не зберігає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Заслухавши доводи представника позивача та третьої особи, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що позивач [PERSON] є власником однієї четвертої частини житлового будинку за [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 25 вересня 2006 року Третя особа [PERSON] є власником однієї четвертої частини цього будинку за свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 25.09.2006 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори. Житловий будинок [ADDRESS] поділений на дві частини, однак позивач [PERSON] та третя особа, її син, [PERSON] використовують половину будинку спільно, і їх частки є не виділеними. У вказаному будинку з 26.08.2015 року зареєстрована, але не проживає дружина [PERSON], [PERSON], що підтверджується актом від 04.11.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право зайняти, визначається його власником. Відповідно до частини 2 статті 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Частиною 2 статті 64 ЖК України передбачено, що до членів сім»ї наймача належать дружина, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом із наймачем, і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України з урахуванням положень частини 1 статті 405 ЦК України члени сім»ї власника житла, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Отже право члена сім»ї власника квартири користуватись житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Судом достовірно установлено, і ці обставини є беззаперечними, що відповідач [PERSON] не проживала та не проживає без поважних причин у житловому будинку [ADDRESS] в якому зареєстрована. Відповідно частина 2 статті 405 ЦК України передбачає втрату права на користування житлом лише для членів сім»ї власника житла у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Як видно, з аналізу вищевказаних норм цивільного законодавства, основною умовою втрати права користування житлом членом сімї власника є відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік в даному житловому приміщенні. Тому із наведених підстав позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] втратила право користування житлом. На підставі наведеного та

Outcome: approved