Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області звернулося до суду з позовом до [PERSON] , де просить стягнути з відповідача надмірно виплачені кошти допомоги на поховання в розмірі 1673 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано, що на обліку в управлінні перебував [PERSON] як одержувач державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю. [PERSON] мав право на отримання вищевказаної допомоги, оскільки не отримував пенсію (соціальну допомогу), був малозабезпеченою особою, був інвалідом. 02.09.2015 [PERSON] помер. 04.09.2015 [PERSON] , як особа, яка здійснила його поховання, надала до управління заяву про призначення допомоги на поховання, яка їй була призначена та отримана в сумі 1898 грн. У той же час на момент смерті [PERSON] уже не був отримувачем допомоги, оскільки не мав на неї права (не надав нову довідку МСЕК із встановленням групи інвалідності з 01.09.2015). Вважають, що відповідач [PERSON] набула майно, а саме грошові кошти 1898 грн. без достатньої правової підстави, а тому зобов`язана повернути це майно управлінню. [PERSON] була повідомлена про необхідність повернути надміру виплачені кошти допомоги, 09.10.2015 і 29.08.2016 написала заяви про добровільне щомісячне повернення коштів частинами та відшкодувала 255 грн., але в подальшому припинила повертати кошти. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву, де вона вказала, що позивач не тільки міг, але й був зобов`язаний знати про припинення підстав для нарахування та виплати допомоги [PERSON] Отже, на її думку очевидним є факт завдання шкоди позивачу не відповідачем, а посадовою особою, з вини якої було помилково призначено та виплачено допомогу на поховання. Крім того, вважає, що позивачем пропущено строк на звернення з позовом до суду, який слід рахувати з 02.09.2015, тобто дати, з якої у позивача були відсутні підстави для нарахування та виплати допомоги на поховання. У відзиві також звертає увагу на те, що з її боку не було допущено недобросовісності, як не було допущено і рахункової помилки. Позивачем також подано до початку розгляду справи по суті заяву про збільшення позовних вимог, де управління просить стягнути з відповідача надмірно виплачені кошти допомоги на поховання в розмірі1698 грн., оскільки сплата відповідачем коштів у розмірі 25 грн. не підтвердилася. Також позивачем подано відповідь на відзив, де управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області вказує, що положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Оскільки [PERSON] отримала допомогу на поховання, але права на її отримання не мала, безпідставно надана допомога підлягає поверненню. Вважають помилковою позицію відповідача щодо того, що ці кошти не підлягають поверненню, оскільки нею не допущено недобросовісності та відсутня рахункова помилка. Зазначають, що не підлягають поверненню безпідставно набуті грошові суми, які виплачувалися лише як засіб до існування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові. Додатково вказала, що [PERSON] визнала той факт, що вона отримала кошти без достатньої правової підстави, оскільки подавала до управління заяви, де зобов`язувалася погашати безпідставно отримані кошти періодичними платежами. Також відповідач двічі, 31.01.2017 та 04.07.2017, сплачувала по 100 гривен в рахунок погашення боргових сум, що перервало строк позовної давності. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні заяви у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Додатково вказала, що вона виховує одна двох дітей, в тому числі дитину-інваліда, отримує невелику заробітну плату, а тому стягнення з неї цих коштів суттєво погіршить її матеріальне становище, хоча ні недобросовісності з її боку, ні рахункової помилки допущено не було. Суд,вислухавши сторони, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні [INFO] помер [PERSON] , який перебував на обліку в управлінні праці, соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука (рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 27.09.2016 назву змінено на управління соціального захисту населення Крюківського району департаменту соціального захисту населення та питань АТО виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області) та отримував державну соціальну допомогу як особа, яка не має права на пенсію, та особа з інвалідністю. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть [NUMBER] , копією заяви [PERSON] про призначення соціальної допомоги від 13.09.2012, випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією [PERSON] , відповідно до якої у останнього було встановлено третю групу інвалідності з 01.09.2014 по 01.09.2015. Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» (далі - Закон) в редакції, чинній на момент призначення та отримання [PERSON] державної соціальної допомоги визначено, що державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам - це щомісячна державна допомога, що надається відповідно до норм цього Закону у грошовій формі особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам (ст..1 Закону). Відповідно до ст..2 цього Закону громадяни України, які досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону або є інвалідами і не одержують пенсію та постійно проживають на території України, мають право на державну соціальну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. При цьому Порядком призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд в редакції, чинній на момент призначення та отримання [PERSON] державної соціальної допомоги (далі - Порядок) визначено, що до малозабезпечених осіб, що мають право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державну соціальну допомогу на догляд, належать особи, середньомісячний сукупний дохід яких за останні шість календарних місяців або два квартали, що передують місяцю звернення за призначенням допомоги, не перевищує прожитковий мінімум, визначений для осіб, які втратили працездатність. Постановою КМУ від 26.03.2008 № 265 в редакції, чинній на час призначення та отримання [PERSON] державної соціальної допомоги установлено, що у разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат, державної соціальної допомоги інвалідам з дитинства і дітям-інвалідам, особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, крім інвалідів I та II груп (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), не досягає 949 гривень, таким особам надається щомісячна державна адресна допомога у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру (абзац 1 п.2 постанови). Відповідачем не заперечується, що [PERSON] з моменту призначення допомоги не отримував пенсії, був малозабезпеченою особою та був інвалідом і отримував щомісячно не менше 949 грн. державної соціальної допомоги. В силу ч.2 ст.5 Закону у вказаній редакції, державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державна соціальна допомога на догляд призначаються довічно особам, які досягли віку, встановленого статтею 1 цього Закону, а інвалідам - на весь час інвалідності, встановленої органами медико-соціальної експертизи. Аналогічна норма міститься в п.12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам і державної соціальної допомоги на догляд в редакції, чинній на момент призначення та отримання [PERSON] державної соціальної допомоги. Отже, виходячи з вищезазначених правових норм, [PERSON] з 02.09.2015 втратив право на отримання державної соціальної допомоги, оскільки згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією у [PERSON] було встановлено третю групу інвалідності по 01.09.2015. В силу ст..12 згаданого Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам» (далі - Закон) в редакції, чинній на момент смерті [PERSON] , у разі смерті одержувача державної соціальної допомоги особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної суми державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, встановленому на день смерті одержувача цієї допомоги. 04.09.2015 відповідачем [PERSON] до управління праці, соціального захисту населення виконавчого комітету Крюківської районної ради м.Кременчука заяву про виплату допомоги на поховання, яку вона отримала у розмірі 1898 грн., що відповідачем не заперечується. Згідно заяви від 09.10.2015 [PERSON] зобов`язувалася переплату допомоги на поховання в розмірі 1898 грн. погашати щомісячно в розмірі 200 грн. добровільно до повного погашення. 29.08.2016 року [PERSON] подано заяву про зобов`язання переплату на поховання в розмірі 1898 грн. вносити щомісячно добровільно в розмірі 25 грн. В судовому засіданні [PERSON] вказувала, що заяви були подані нею добровільно, але оскільки вона виховує двох неповнолітніх дітей, в тому числі дитину-інваліда, одна, то вона потребує цих коштів і не згодна їх повертати, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності і вона діяла добросовісно, надаючи всі необхідні документи для призначення допомоги та не приховуючи будь-якої інформації. Листом від 26.12.2016 управління повідомило [PERSON] про необхідність погашення переплати в розмірі 1898 грн. Згідно повідомлення Кременчуцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 01.04.2019, до Центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат від [PERSON] надходили платежі: 31.01.2017 на суму 100 грн. та 04.07.2017 на суму 100 грн., що не заперечується сторонами. Відповідно до ст.. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Згідно ст.. 1213 цього Кодексу набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. В суді відповідач [PERSON] не заперечувала тверджень представника позивача щодо того, що кошти на поховання в сумі 1898 грн. вона отримала без достатньої правової підстави, оскільки на момент смерті [PERSON] не був одержувачем державної соціальної допомоги. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки грошові кошти допомоги на поховання отримані відповідачем без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), [PERSON] зобов`язана в силу ст..1212 ЦК їх повернути, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд погоджується з доводами [PERSON] щодо того, що при нарахуванні та виплаті вказаної допомоги на поховання не було допущено арифметичної помилки та відсутня недобросовісність з її боку, а помилка була допущена саме працівником позивача. Разом з цим суд вважає, що вказана допомога на поховання, що отримана [PERSON] без достатньої правової підстави, підлягає поверненню. В силу ст..1215 ЦК, не підлягає поверненню безпідставно набуті в тому числі допомоги, інші грошові суми, що надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Допомога на поховання не може вважатися такою, що надана як засіб до існування, а тому підлягає поверненню. Суд також вважає, що не підлягає задоволенню заява відповідача про застосування наслідків спливу строків позовної давності, оскільки згідно ст..264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Письмовими доказами підтверджується та не заперечується [PERSON] у суді, що 31.01.2017 та 04.07.2017 нею сплачено добровільно кожного разу по 100 гривень в рахунок повернення безпідставно набутих коштів допомоги на поховання, що свідчить про визнання нею свого обов`язку з повернення вказаної суми. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь позивача надмірно виплачені кошти допомоги на поховання в розмірі 1698 грн (1898 грн. - 200 грн.). Зважаючи на те, що відповідно до п.9 ч.1 ст..5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: approved