overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-26 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просила не застосовувати строк на примирення. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 16.07.2005 укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №630 (а.с. 3). У вказаному шлюбі у сторін є спільні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 7, 8). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 640 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

У листопаді 2017 р. представник [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] [INFO] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що 01.11.2017 р. Оболонським р/с м. Києва ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивачів було задоволено повністю. Вважає дане ухвалене заочне рішення незаконним, так як судом не було всебічно з'ясовано обставини справи та не з'ясовано, яким чином він був повідомлений про слухання справи, і він був позбавлений можливості надати суду докази, якими він заперечує проти позову. Тому посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просить суд скасувати заочне рішення Оболонського р/с м. Києва від 01.11.2017 р. та призначити справу до розгляду. Представник заявника в судове засідання так і не з'явився, належним чином був повідомлений При цьому до суду з'явились і представник позивача і 3 особа № 2 [PERSON], які заперечили проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення та призначення справи до розгляду. У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява представника відповідача [PERSON], який діє в інтересах [PERSON] [INFO] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві остання не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

У листопаді 2017 р. представник ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Соколов О.Є., про визнання недійсним договору дарування частини квартири. Одночасно з позовною заявою ПАТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на ? частину кв. [ADDRESS] яка належить на праві приватної власності відповідачу № 2 - [PERSON], посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив обставини, що викладені нижче. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Тому враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що заява представника ПАТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-29 00:00:00

У листопаді 2017 р. представник позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.01.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 44. У шлюбі у сторін народилась [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що із відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства із липня 2016 р. Спору щодо мешкання дитини та поділу майна між сторонами не має. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати даний шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву щодо підтримки свого позову із нотаріальною заявою від відповідача про визнання даного позову З урахуванням вимог ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що неявка позивача і відповідача не перешкоджає вирішенню питання по суті справи. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що 19.01.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано у відділ державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 44. Від шлюбу у сторін народилась [PERSON] [INFO] (а.с. 6). Як з'ясував суд, сторони з липня 2016 р. не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. при цьому обидва мешкають поза межами України. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову щодо розірвання шлюбу, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У листопаді 2017 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (далі по тексту - ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 52 926,80 грн. Позов обґрунтований такими обставинами, що 23.09.2008 між публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі по тексту - ПАТ «Альфа банк», банк) та відповідачем був укладений кредитний договір №690022466, за умовами якого банк надав кредит відповідачу в розмірі 21900 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зобов'язання перед банком не виконав, у зв'язку з чим станом на 23.11.2017 року утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 28153,51 грн., відсоткам - 24773,29 грн. 18.12.2012 року між ПАТ «Альфа банк» та ТОВ «ФК «Кредит-капітал» укладено договір про відступлення права вимоги №2012-1-2/1. А потім 27.12.2012 року між ТОВ «ФК «Кредит-капітал» та ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» було укладено про відступлення права вимоги №27/12/2012-01. За умовами договору ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] згідно вищевказаного кредитного договору. Листом від 20.11.2017 р. позивач повідомив відповідача про заміну кредитора та висунув вимогу про виконання зобов'язань за кредитним договором, проте вказана вимога виконана не була. Представником позивача до суду подану заяву про розгляд справи у його відсутність, також просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений судом належним чином. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У листопаді 2018 Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду із зазначеним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 30.09.2016 на загальну суму 22143,98 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначає, що в супереч умов укладеного між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі Банк/позивач) та [PERSON] кредитного договору від 30.09.2016 (далі Кредитний договір), остання своїх зобовязань за кредитним договором належним чином не виконувала. У звязку з чим, станом на 16.10.2018, у [PERSON] перед банком виникла заборгованість за кредитом, що складає 22143,98 грн., яку остання не погашає у добровільному порядку, що змусило банк звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибула повторно, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив проти позову та клопотань про розгляд справи за її відсутності та/або про відкладення розгляду справи не подавала. За таких обставин,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулись з вказаним позовом, у якому просять визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS] (7), посилаючись на те, що вони є співвласниками зазначеного житла, за адресою якого зареєстрована [PERSON], яка там не проживає з 2011\~р., оскільки переїхала жити до Російської Федерації. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житла (по 1/4 частці у кожного) за адресою: [ADDRESS] (7) (а.с.\~21, 22). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], яка є тіткою [PERSON] (а.\~с.\~18, 19, 20, 25). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (7) (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власників цього житла [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] (7), не проживає з 2011\~р., оскільки переїхала жити до Російської Федерації (а.\~с.\~12, 19, 20). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] (7), відсутня з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: [ADDRESS] (7), який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратила право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01.08.2013 Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1681. У сторін спільних дітей немає. Вони мають різні життєві плани, спільно не проживають понад рік та не ведуть спільного господарства. Спільне життя не склалося в силу різниці характерів. Позивач подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - відзив із заявою про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що понад рік їх сім'я існує лише формально: разом вони не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнала позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22.11.2002 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1863. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . На протязі останнього року сімейні стосунки між сторонами стали вкрай напруженими, між ними виникають сварки по причині складності характерів, розбіжностей у поглядах на сімейне життя та ведення спільного господарства. Ніяких почуттів між ними зараз немає, спілкуються між собою тільки з питань дитини. У зв`язку з цим сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з відповідачем. Позивач подав заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Сторони просили провести судове засідання у їх відсутність. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що на протязі року їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнала позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 06.09.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1196. У подружжя спільних дітей немає. Протягом декількох років сторони проживають окремо, оскільки в сім`ї склалась психологічна несумісність, що призводить до постійних конфліктів та непорозумінь. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що позивач та відповідач мають різні характери та погляди на життя, не можуть знайти взаємопорозуміння між собою, у зв`язку з цим у них виникають сімейні конфлікти. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що протягом декількох років їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved