Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання за [PERSON] право приватної власності на прибудову літ. «а2» площею 42,1 кв.м. до одноповерхового житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач з метою збільшення житлової площі житлового будинку, покращення умов проживання здійснив самочинну прибудову до приміщення житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . 26.01.2020р. звернувся до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва з пакетом документів, в яких просив прийняти в експлуатацію самовільно збудовану прибудову літ. «а2» площею 42,1 кв.м до одноповерхового житлового будинку, що розташований по [ADDRESS] . З наданого Департаментом витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, Департаментом з питань державного аріхтектурно-будівельного контролю м. Києва вбачається, що враховуючи рік реконструкції, самовільно реконструйований об`єкт будівництва не може бути прийнятий в експуатацію, відповідно до Порядку. Таким чином, оскільки органом аріхтектурно-будівельного контролю органу місцевого самовірядування не визнається суб`єктивне право власності позивача на житловий будинок, позивач вважає за необхідне звернутися до суду за захистом своїх невизнаних прав. Просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.02.2021року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 28.09.2021 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва підготовче провадження закрито та призначено розгляд справи по суті. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, повідомлені про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Представник Київської міської ради надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що аналізуючи чинні нормативно-правові акти, що регулюють порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та процедуру прийняття в експлуатацію таких об`єктів будівництва, дійшов висновку, що зареєструвати право власності на індивідуальний житловий будинок на прибудову до приміщення житлового будинку у вказаному випадку, збудований до 09.04.2015без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, можливо лише при наявності зареєстрованої органом державного архітектурно- будівельного контролю декларації про готовність об`єкта до експлуатації. З наданого до позовної заяви витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва Департаментом з питаньдержавного архітектурно-будівельного контролю міста Києва вбачається, що будівництво прибудови до приміщення житлового будинку здійснено позивачем в період березня 2019 року, а тому самовільно реконструйований об`єкт будівництва не може бути прийнятий а експлуатацію. Незважаючи на те, що прибудова до житлового будинку збудована позивачем на земельній ділянці, що була відведена тільки для обслуговування жилого будинку, вона є самочинним будівництвом, оскільки збудована без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту. Просить відмовити в задовленні позову. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням КМР від 09.11.2017р. № 232/3239 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] та [PERSON] для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] та передано у спільну часткову власність земельну ділянку площею 0,0554 га (кадастровий номер 8000000000:75:016:0009) із земельної комунальної власності територіальної громади м. Києва для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на [ADDRESS] з розподілом часток у праві власності, а саме [PERSON] - Ѕ від 0,0554 га та [PERSON] - Ѕ від 0,0554 га/а.с.12/. Відповідно до договору поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю від 21.01. 2019р. співвласники домовилися про поділ належної їм на праві спільної часткової власності, земельної ділянки, площею 0,0554 га , яка розташована за адресою: [ADDRESS] , визначена планом меж за кадастровим номером 8000000000:75:016:0009, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у натурі кожному з них відповідно до їх часток у спільному майні/а.с.13/. Судом встановлено, що [PERSON] виділена ділянка ІІ, площею 0, 0278 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: [ADDRESS] /а.с.13/. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2020р. поділено в натурі житловий будинок, загальною площею 70,60 кв.м., житловою площею 50,90 кв.м., з господарськими спорудами і спорудами, розташовані за адресою: [ADDRESS] , наступним чином: виділено в натурі у приватну власність [PERSON] приміщення житлового будинку (літ. А; а; а1) - 1-1; 1-2; частину 1-3; 1-4; 1-5; 1-6, загальною площею 35,9 кв.м., житловою площею 18,2 кв.м.; сарай літ. Б, площею 17,2 кв.м.; ворота з хвірткою літ. №1; частину огорожі літ. №2; огорожу літ. №4, приміщення житлового будинку (літ. А) - частину 1-3; 1-7; 1-8, загальною площею 34,7 кв.м., житловою площею 20,6 кв.м.; частину огорожі літ. №2 та огорожу літ. №3, передано у власність [PERSON] .. Право спільної часткової власності між співвласниками припинити/а.с.14-16/. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності земельна ділянка з кадастровим номером 8 000000000:75:016:0041, площею 0, 0278 га належить [PERSON] /а.с.17/. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок (літ. А) загальною площею (кв.м.) 34.7 кв.м, житлова площа (кв.м. ) 20.6 кв.м. за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] /а.с.18/. Судом встановлено, що з метою збільшення житлової площі житлового будинку, покращення умов проживання здійснив самочинну прибудову до приміщення житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку експерта № 64/2020 за результатами проведення будівельно-технічного дослідження від 17.12.2020р. встановлено, що за результатами проведення технічного обстеження будівельних конструкцій самовільно збудованої прибудови літ «а2» площею 42,1 кв.м. до одноповерхового житлового будинку , загальна площа - 51,4 кв.м., що розташований по [ADDRESS] встановлено їх відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації будівель-можливість їх експлуатації; прибудова літ. «а2» до одноповерхового житлового будинку розташована відповідно до ДБН 360-92** та ДБН В.2-15-2005 з дотриманням санітарних і протипожежних вимог/а.с.22-36/. 26.01.2021р. [PERSON] було подано до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва заяву про прийняття в експлуатацію об`єкта/а.с.37/. Крім того, було подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації /а.с. 38-39/. З витягу Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що враховуючи рік реконструкції, самовільно реконструйований об`єкт будівництва не може бути прийнятий в експлуатацію, відповідно до порядку/а.с.40/. Відповідно до ч.1,2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Відповідно до ч. 3,4 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Пунктом 1 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництвата житлово-комунального господарства України03 липня 2018 року № 158 встановлено процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме: індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року; будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року. Як вбачається із технічного паспорту прибудова «а2» за адресою: [ADDRESS] побудова без дозвільних документів, загальна площа житлового будинку становить 278 кв.м., усього під забудовою 109 кв.м та під основною будівлею 109 кв.м/а.с.20/. У п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. №6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. При вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи, та передбачених ст. 27, 29-31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (ст. 34, 37 цього Закону). Порядком встановлюється, що для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що прибудова до житлового будинку збудована позивачем на земельній ділянці, яка була відведена тільки для обслуговування жилого будинку, та є самочинним будівництвом, оскільки збудована без відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, та належно затвердженого проекту, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed