Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного управління юстиції у місті Києві, у якому просить скасувати накладений на підставі постанови головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмишина Е.М. від 22 лютого 2017 року в рамках виконавчого провадження № 53457236 на все нерухоме майно [PERSON], скасувати накладений на підставі опису й арешту майна головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмишина Е.М. від 24 травня 2017 року в рамках виконавчого провадження № 53457236 арешт на машиномісце підвалу 1 рівня, загальною площею 19, кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що виконавче провадження зупинено, посилаючись на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року про зупинення рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів до закінчення касаційного провадження та постанови головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмишина Е.М. від 19 вересня 2017 року про зупинення виконавчого провадження, а тому виконавче провадження фактично є закінченим. Позивач в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду неповідомив (а.с. 25). Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання свого уповноваженого представника не направив, про причини неявки представника суд не повідомив. Заяви про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходило. (а.с.28) Тому, на підставі ч.3 ст. 223 ЦПК України, суд визнав можливим розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи судом встановлено, 27 жовтня 2016 року рішенням Печерського районного суду м. Києва було відмовлено у повному обсязі у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів 16 січня 2017 рішенням Апеляційного суду м. Києва скасовано рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 323 310 грн. та 6 789,51 судового збору. Печерським районним відділом державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмишина Е.М. від 22 лютого 2017 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] (а.с.7) Постановою описом й арешту майна головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмишина Е.М. описано та арештовано майно [PERSON], а саме машиномісце підвалу 1 рівня, загальною площею 19, кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. (а.с.8) Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 вересня 2017 року зупинено рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 січня 2017 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів до закінчення касаційного провадження. 15 вересня 2017 року головного державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Кузьмишина Е.М. виконавче провадження зупинено. Разом із тим, питання щодо скасування арешту з машиномісця підвалу 1 рівня, загальною площею 19, кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], судом вирішено не було. Відповідно до положень ч. 1, 2, 5 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації; стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Відповідно до ч.4 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження», що арешт, накладений виконавцем на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах, протягом строку, на який виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, не знімається, крім випадку, передбаченого пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У період зупинення вчинення виконавчих дій виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому цим Законом, а також вживати заходів до розшуку боржника (його майна) або проведення перевірки його майнового стану. Відповідно до положень ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. » Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Таким чином у ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі зазначено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту. Отже, як вбачається з матеріалів справи, постанови про закінчення виконавчого провадження до матеріалів справи не надано та підстави для завершення виконавчого провадження відсутні, а тому суд вважає, що необхідність у накладені арешту на вказане майно не відпала, оскільки зупинення виконавчого провадження не є підставою для зняття арешту майна. Посилання позивача на те, що виконавче провадження закінчено, є необґрунтованим та нічим не підтвердженим, оскільки суду не надано суду доказів на підтвердження вказаних тверджень позивача, про те що будь-які дії державного виконавця після зупинення виконавчого провадження не здійснюються, а саме виконавче провадження є фактично закінченим. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги про скасування арешту майна є передчасними та необґрунтованими, а тому відсутні підстави для задоволення позову, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позову, сплачена сума судових витрат, у тому числі судовий збір, не відшкодовується позивачеві. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed