Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 51 723, 15 грн та три проценти річних в розмірі 16 439, 06 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили, з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти в сумі 184 204, 34 грн. Вказане рішення суду перебувало на примусовому виконанні, проте відповідач його виконав із затримкою, внаслідок чого фактично прострочив грошове зобов`язання, наслідки за що передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України. Ухвалою судді від 20 листопада 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Згідно з частиною першою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною четвертою статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року справі №755/2855/15-ц позов АТ «Страхова компанія «Країна» до [PERSON] задоволено та стягнено з відповідача 204 094, 34 грн матеріальної шкоди та 2 049, 97 грн судового збору. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року частково задоволено апеляційну скаргу відповідача, а позов АТ «Страхова компанія «Країна» до відповідача задоволено частково та стягнути з відповідача на користь позивача 184 204, 34 грн матеріальної шкоди та 1 850, 19 грн судового збору. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 квітня 2016 року касаційну скаргу представника відповідача відхилено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2015 року у незміненій частині та рішення Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року залишено без змін. Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 22 липня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51725179 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 186 054, 53 грн. Постановою державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Лазюка Д.М. від 18 жовтня 2019 року закінчено виконавче провадження № 51725179 у зв`язку з повною оплатою заборгованості. Інфляційні втрати позивача у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань з грудня 2016 року по вересень 2019 становлять 51 723, 15 грн, а три проценти річних - 16 439, 06 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться Частинами 1 та 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність їх задоволення, у зв`язку із невиконанням відповідачем грошового зобов`язання відповідно до рішення суду. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1 921, 00 грн.

Outcome: approved