Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Вказував, що 22.11.2017 року між ним та [PERSON], яка є його дружиною, укладено договір купівлі-продажу автомобілю №1441/2017/718318, за яким [PERSON] продала йому автомобіль марки Geely моделі EMGRAND7, державний номерний знак [NUMBER], номер кузову L6T7844Z4EN007861. Згідно договору ціна транспортного засобу складає 130889,85 грн., оцінка не проводилась, вартість була взята з бази даних територіального сервісного центру. Вказаний автомобіль належав відповідачці на підставі договору купівлі-продажу № Е01-1771 від 07.12.2013 року, був оформлений на неї, проте був придбаний в період шлюбу та за спільні кошти подружжя, тобто є обєктом права спільної сумісної власності, частки у вказаному спільному сумісному майні визначені не були, а тому відповідачка могла здійснити відчуження лише 1/2 частини зазначеного автомобілю. Договір купівлі-продажу 22.11.2017 року було укладено лише з метою внесення змін до технічного паспорту в частині власника транспортного засобу та договором купівлі-продажу як таким не був, оскільки ніякої грошової суми позивач відповідачці не сплачував. Просив визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобілю [NUMBER] укладений між ним та [PERSON] 22.11.2017 року за №1441/2017/718318, визнати зазначений автомобіль спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а також в порядку поділу спільного сумісного майна визнати за ним та [PERSON] право власності на 1/2 частину за кожним на автомобіль [NUMBER]. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, визнала вимоги позивача та не заперечувала проти їх задоволення у повному обсязі. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст.60 Сімейного Кодексу України, передбачено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст.63 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленості між ними. Відповідно до частини 1 ст.67 Сімейного Кодексу України дружина, чоловік мають право вкласти з іншою особою договір - купівлі продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном. Отже, оскільки, частки у вказаному спільному сумісному майні (автомобілі) визначені не були, [PERSON] мала право розпорядитися належною їй 1/2 частиною у вказаному автомобілі лише після її визначення у встановленому законом порядку. Крім того, відповідно до ч.1 ст.203 Цивільного Кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.5 ст.203 Цивільного Кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона(продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Таким чином, договір купівлі - продажу це оплатний договір, внаслідок укладення якого продавець майна повинен отримати від покупця певну грошову суму за майно. Як вбачається з договору купівлі-продажу транспортного засобу №1441/2017/718318 від 22.11.2017 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], вказаний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання (п.9.1). Додатком до вказаного договору є акт приймання-передачі транспортного засобу, проте відомості щодо передачі грошових коштів за придбання зазначеного автомобілю відсутні. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів.

Outcome: approved