Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1286,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дати звернення до суду. Позивач вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано 07.07.2011. Від спільного шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач, який має постійний дохід, матеріальну допомогу на утримання дитини не надає та не допомагає в її вихованні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заяву про розгляд справи за своєї відсутності та письмових заперечень проти позову відповідач до суду не надав. У відповідності до статей 224, 225 ЦПК України судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши зібрані в ній докази, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 07.07.2011. Від шлюбу сторони мають дочку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яка проживає з позивачем і перебуває на її утриманні. Із слів представника позивача встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків та матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини третьої статті 181 наведеного Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до частини другої статті 182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно статті 191 вказаного Кодексу аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Частиною першою статті 184 наведеного Кодексу встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що неналежне виконання відповідачем обов'язку із утримання дитини та приймаючи до уваги доводи представника про отримання відповідачем постійного доходу, суд вважає за можливе позов задовольнити частково шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в частці від отриманого доходу (заробітку), розмір якої слід встановити на рівні 1/4, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Одночасно, суд роз'яснює, що відповідно до частини першої статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Також, згідно з частиною першою статті 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Так як позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial