Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-26 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до [PERSON] кізі, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] . Ухвалою Центрального районного суду м, Миколаєва від 12.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 01.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі № 490/1247/21 та призначено її до розгляду по суті. Відповідач станом на час розгляду справи до суду не з`явився, бажання брати участь у судових засіданнях не виявив, правом на подання відзиву не скористався. Від позивача надійшла заява, у якій він просив провести розгляд справи за його відсутності та задовольнити позовні вимоги. Заперечень щодо розгляду справи у заочному порядку до суду не надходили. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, суд ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. З матеріалів справи слідує, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.1986 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Комаровою Л.М. З цього договору вбачається, що [PERSON] продала [PERSON] будинок [ADDRESS] . Право власності на будинок [ADDRESS] зареєстровано за №5570 26.06.1986 року в БТІ за [PERSON] . З паспортних даних [PERSON] , копія якого долучено до матеріалів, вбачається, що позивач зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.07.1986 року. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.09.2021 року право власності на будинок [ADDRESS] за реєстрова за [PERSON] огли З акту про огляд домоволодіння від 12.01.2021 року за підписами [PERSON] та [PERSON] слідує, що [PERSON] кізі у домоволодінні [ADDRESS] не проживає, її особисті речі відсутні. Також з матеріалів справи вбачається, що відповідачка [PERSON] кізі являється донькою позивача, про що свідчить напис у домовій книзі, копію якого долучено до матеріалів позову. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Виходячи з положень ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, при вирішенні питання про втрату членом сім`ї власника житла права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягає як строк його відсутності, так і поважність причини такої відсутності. Отже, судом встановлено, що позивач є власником спірного будинку, а відповідач [PERSON] кізі не проживає в даному будинку. Позивач зазначив, що на даний час відповідач постійно проживає на території Російської Федерації у м. Санк-Петербург та надав копію посвідки на проживання іноземного громадянина на ім`я [PERSON] кізі [INFO] . З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що відповідач, залишившись зареєстрованим на даній жилій площі, мав право на користування даним жилим приміщенням, проте, не проживаючи в спірному будинку, відповідач втратив право користування даним жилим приміщенням. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати [PERSON] , [INFO] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір сплачений під час подачі позову. Враховуючи вищевказане,

Outcome: approved