Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

у лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого між ними 26.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управлівння юстиції Хмельницької області. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки мають різні погляди на сімейне життя та обовязки. Через постійні сварки втратили почуття любові та поваги один до одного, стали чужими людьми. Подружні відносини з січня 2015 року не підтримують, не спілкуються, спільного господарства не ведуть, кожний з них живе власним життям. Відповідач добровільно в органах державної реєстрації актів цивільного стану шлюб розірвати не бажає, а тому просить суд шлюб між ним розірвати. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити, так як за наданий судом строк з відповідачем не примирились, він на даний час проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сім'ю. Представник позивача за довіреністю для надання безоплатної вторинної правової допомоги №12 від 23.02.2017 року [PERSON] позов підтримала з підстав, викладених у ньому, просила його задовольнити. \~ Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши письмову думку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 26.07.2008 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №196. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 051504, виданим 26.07.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шепетівського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом з січня 2015 року не проживають, спільного господарства не ведуть, дітей від шлюбу не мають. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту протягом тривалого часу, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, протягом наданого судом строку для примирення, сторони примирення не досягли. З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~А тому, судові витрати у виді судового збору понесені позивачем та документально підтверджені, суд знаходить за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved