Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з 23 березня 2013 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільного малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Виходячи з того, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2016 року і до повноліття дитини. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте через канцелярію суду надала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Додатково пояснила, що донька має задовільний стан здоров'я, жодних доходів, крім соціальної допомоги на утримання дитини у мінімальному її розмірі, вона (позивачка) не отримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка в своїй заяві проти цього не заперечувала. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. В матеріалах справи відсутні докази надання [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дитини. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). Суд, при визначенні підстав для стягнення та розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відсутність в матеріалах справи жодних відомостей щодо особи відповідача, які б вказували на неможливість виконання ним свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки у звичайному розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved