Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У поданій позовній заяві [PERSON] просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, що знаходиться за адресою: с. Мшанець, вул. Степова, 23, Любомльського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 31.08.2017 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що після смерті батька відкрилась спадщина, до складу якої входить вищевказане нерухоме майно. Заповіту за життя [PERSON] не укладав, тому спадкування після його смерті здійснюється за законом. Спадкоємцями першої черги є дружина та діти спадкодавця: [PERSON] (дружина), [PERSON] (син) та [PERSON] (дочка). Позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а інші спадкоємці спадщину не приймали. Зокрема, [PERSON], яка на день відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем, у передбачений законом шестимісячний строк, подала заяву про відмову від прийняття спадщини, а [PERSON] - зі спадкодавцем не проживала та заяви у встановлений законом строк про прийняття спадщини не подавала. Незважаючи на це, реалізувати свої спадкові права на вищевказане нерухоме майно позивач в позасудовому порядку не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю, про що нотаріусом йому було видано відповідну постанову. Учасники справи в підготовче засідання не зявились. Позивач подав в канцелярію суду заяву про підтримання позову та розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] селищна рада Любомльського району Волинської області подала заяву від 08.05.2018 року вих. №2.1/64 за підписом селищного голови про визнання позову [PERSON] та розгляд справи без участі представника селищної ради. Третя особа [PERSON] також подала в канцелярію суду заяву про підтримання позовних вимог [PERSON] та розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин, розгляд справи здійснювався у підготовчому засіданні без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. З копії свідоцтва про смерть серії І-ЕГ №208449, виданого виконавчим комітетом Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області 05.09.2017 року, встановлено, що [PERSON] помер 31.08.2017 року в місті Луцьку Волинської області (а.с.4). Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Копією довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 24.01.2018 року №88-2 та виданим цією ж селищною радою 23.01.2018 року за №89-2 витягом з погосподарської книги №6 за 2017 рік Нудиженської сільської ради Любомльського району Волинської області, стверджено, що будинок з надвірними будівлями і спорудами, 1972 року побудови, який знаходиться в селі Мшанець по вул.Степова, 23, по особовому рахунку №0478-1 належав [PERSON] (а.с.5, 6). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. З копії довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 24.01.2018 року №88-2 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти / спадкові договори) від 20.02.2018 року №50977142 встановлено, що заповіту [PERSON] за життя не складав, тому, в силу ч.2 ст.1223 ЦК України, спадкування після його смерті здійснюється за законом (а.с.5, 65 на звороті). У справі встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом, відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, є дружина спадкодавця: [PERSON], та діти: [PERSON], [PERSON], що доводиться наявними у справі копіями свідоцтв про одруження та народження (а.с.8, 10, 63 на звороті). Копією довідки [PERSON] селищної ради Любомльського району Волинської області від 24.01.2018 року №88-2 стверджено, що на день смерті спадкодавця [PERSON] разом з ним у спадковому будинку проживали та були зареєстровані його дружина [PERSON] та син [PERSON] (а.с.5). З копії матеріалів спадкової справи №14/2018 до майна померлого 31.08.2017 року [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] прийняв спадщину в порядку ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, що доводиться його заявою від 20.02.2018 року, поданою приватному нотаріусу Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON], а спадкоємець [PERSON] в порядку ст.ст.1273, 1274 ЦК України від прийняття спадщини відмовилась на користь позивача, про що також цьому ж приватному нотаріусу подала відповідну заяву від 18.01.2018 року (а.с.60 на звороті, 66 - на звороті). Інший спадкоємець третя особа [PERSON] спадщину після смерті батька не прийняла ні в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, ні в порядку ст.ст. 1269, 1270 ЦК України. З копії матеріалів спадкової справи №14/2018 також встановлено, що інших спадкоємців, які відповідно до ст.1241 ЦК України мають право на обовязкову частку у спадковому майні після смерті [PERSON], немає (а.с.60-69). Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], що спадкує приналежне останньому майно, є позивач [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою приватного нотаріуса Любомльського районного нотаріального округу Волинської області [PERSON] від 02.03.2018 року №118/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом - на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: село Мшанець, вул.Степова, 23, Любомльського району Волинської області, після смерті [PERSON] з підстав відсутності правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцю (а.с.12). Така відмова нотаріуса узгоджується з вимогами ст.ст.68, 69 Закону України «Про нотаріат» та підпунктів 4.14, 4.15 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, а тому спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку. Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 18.05.2018 року за №124449411 підтверджено відсутність записів щодо нерухомого майна, розташованого за адресою: Волинська область, Любомльський район, с. Мшанець, вул. Степова, 23, зокрема, щодо реєстрації його права власності, іпотеки, заборони відчуження (а.с.75). Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна: житлового будинку, господарської будівлі для худоби і птиці, убиральні, огорожі та питного колодязя, які знаходяться в с. Мшанець по вул. Степова, 23, Любомльського району Волинської області, та їх придатність до експлуатації, а будинку - для проживання (а.с.20-24). На підставі наведеного комплексного висновку та технічного паспорта від 07.03.2018 року встановлено, що зазначене нерухоме майно побудоване за життя спадкодавця [PERSON] та ознак самочинного будівництва не має (а.с.14-24). Частиною 1 статті 82 ЦПК України регламентовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Зясовані по справі обставини свідчать, що позиція відповідача та третьої особи щодо предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому фактичні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, у звязку із визнанням відповідачем позову, суд вважає доведеними, а заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню. У звязку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved