Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У лютому 2016 року представник заявника звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із скаргою на дії державного виконавця. Вимоги скарги мотивовані тим, що 27 січня 2016 року відповідач отримав постанову державного виконавця ВДВС про відкриття виконавчого провадження. Під час вирішення питання про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем допущено ряд порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження», а саме: заява про відкриття виконавчого провадження подана представником стягувача, який уповноважений лише на подання виконавчих документів з питань, пов'язаних з захистом авторських прав [PERSON] Крім того, боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, датовану 22 січням 2016 року, лише 27 січня 2016 року, що позбавляє його скористатися своїм правом на добровільне виконання рішення. За таких підстав, заявник просить визнати незаконними дії головного державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Чернової Л.В. в частині винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 49827791, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22 січня 2016 року ВП № 49827791. Представник заявника у судовому засіданні підтримав вимоги скарги. Представник стягувача заперечував проти задоволення скарги на дії державного виконавця. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року позов [PERSON] про стягнення заборгованості за договором строкового банківського вкладу задоволено, стягнуто з ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» на користь позивача заборгованість по договору № SAMDN25000731635006 (Вклад «Стандарт 12 мес., ЧП») від 20 грудня 2012 року, що виникла станом на 24 лютого 2015 року, а саме: заборгованість з видачі вкладу у сумі 1182532,46 грн., проценти по банківському вкладу за період з 24 грудня 2013 року по 22 липня 2014 року у сумі 28915,04 грн., три проценти річних у сумі 21407,77 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. Рішення суду першої інстанції залишено в силі ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 09 квітня 2015 року. (а.с. 206-208) У зв'язку з втратою оригіналу виконавчого листа позивачу на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року видано дублікат виконавчого листа про стягнення з банку на користь позивача заборгованість за договором банківського вкладу. Представник стягувача [PERSON] звернувся 15 січня 2016 року до органу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження. Постановою головного державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Черновою Л.В. 22 січня 2016 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 756/12806/14-ц, виданого 25 листопада 2015 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] заборгованості за договором банківського вкладу. Статтею 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами. У відповідності до положень ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 25 закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові. За приписами ст. 31 закону копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Статтею 27 Закону передбачено, що у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. (стаття 32 Закону України «Про виконавче провадження») Відповідно до ст. 35 Закону у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладання провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам. Матеріалами справи підтверджено, що на підставі заяви представника [PERSON] - [PERSON] державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. На звернення до органів державної виконавчої служби представник стягувача уповноважений довіреністю від 02 вересня 2014 року, посвідченою приватним нотаріусом Новокаховського МНО Олійник І.І. Довіреність видана [PERSON] на ім'я представника на п'ять років, тобто до 02 лютого 2019 року. Відповідно до змісту довіреності [PERSON] уповноважив [PERSON], [PERSON], [PERSON] на представлення його інтересів у всіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, установах, організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності. Крім того, представники мають право представляти інтереси довірителя в судових органах України будь-якої ланки з усіма повноваженнями, які надано законом заявнику, позивачу, відповідачі та/чи потерпілому, подавати виконавчі документи до стягнення, - з питань, пов'язаних із захистом авторських прав довірителя (як майнових, так і особистих немайнових), в тому числі, але не виключно, передбачених ст.ст. 423, 424, 438, 440 ЦК України. Також представники мають повноваження на представлення інтересів [PERSON] у відповідному відділі державної виконавчої влади з питань, пов'язаних з виконанням судових рішень та одержання належних довірителю грошових сум та речей, дозволів, свідоцтв, тощо. Відповідно до ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно з ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Форма довіреності представника [PERSON] відповідає вимогам чинного законодавства України. За своїм змістом представнику стягувача надані повноваження на представлення інтересів довірителя в судах з усіма повноваженнями, наданими законом заявнику, а також подавати виконавчі документи до стягнення. Крім того, конкретизовані права представника стягувача подавати виконавчі документи до стягнення з питань, пов'язаних із захистом авторських прав [PERSON] За таких обставин, суд вважає, що представник [PERSON] - [PERSON] був уповноважений належним чином на звернення до ВДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження та подання виконавчого документа, а тому в цій частині дії державного виконавця щодо прийняття такої заяви та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є правомірними. Також представник заявника посилається на те, що державним виконавцем порушені вимоги ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» в частині направлення копій постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника не пізніше наступного дня з дня винесення. Оскаржувана постанова про відкриття виконавчого провадження надійшла на адресу банку 27 січня 2016 року. Боржнику встановлено строк для самостійного виконання рішення суду до 29 січня 2016 року. Представник заявника повідомив суд, що отримання постанови про відкриття виконавчого провадження 27 січня 2016 року позбавляє боржника виконати самостійно рішення суду. Проте, суд не погоджується з такою позицією боржника, оскільки положеннями ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість відкладення виконавчих дій державним виконавцем на підставі заяви боржника, у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом. Боржник із подібними заявами до державного виконавця не звертався. Відтак, на переконання суду, позиція боржника ПАТ «КБ «ПриватБанк» не є послідовною. Посилаючись у своїй скарзі на позбавлення боржника скористатися своїм правом на добровільне виконання рішення суду, банк не звертається до державного виконавця за вирішенням цього питання у позасудовому порядку, а навпаки обирає більш складний та тривалий спосіб захисту своїх прав та інтересів, направлений фактично на затягування строків виконання рішення суду, яке набуло законної сили та є обов'язковим до виконання. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги ПАТ «КБ «ПриватБанк» на дії державного виконавця.

Outcome: dismissed