Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, третя особа: Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади. Позовні вимоги мотивовані тим, що з лютого 2011 року вона перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова, та отримує пенсією державного службовця. Для призначення пенсії позивачу вперше, останньою до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському (Дзержинському) районі м. Харкова надано довідку про складові заробітної плати № 14 від 07.02.2011 року за період з 01.02.2009 року по 31.01.2011 року, за формою, затвердженою Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11. На підставі цієї довідки їй було призначено пенсію. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 року справі № 2а-4753/09/2670 постанова правління Пенсійного Фонду України від 30.10.2008 № 19-11 визнана такою, що не відповідає правовим актам вищої юридичної сили в частині не включення деяких складових заробітної плати. У липні 2017 року позивач звернулась до третьої особи із заявою про перерахунок пенсії та разом із заявою подала довідку про складові заробітної плати від 15.05.2017 року № 62, видану Харківською міською радою харківської області. При цьому, їй відмовлено у перерахунку пенсії, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися до суду із адміністративним позовом. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2017 року позов [PERSON] задоволено частково та дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо відмови в перерахунку пенсії позивачу визнані протиправними, зобов`язано провести перерахунок пенсії позивачу державного службовця з 01.08.2017 року, включивши до складу заробітної плати надбавку до посадового окладу 50% згідно з рішенням ІІ сесії ХХІІ скликання Харківської міської ради, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та на оздоровлення, індексацію заробітної плати із збереженням відсотку нарахування пенсії на час виходу на пенсію (80%), та виплатити різницю пенсії після перерахунку за вказаний період. Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 року апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України повернуто заявнику. На виконання постанови суду третьою особою позивачу проведено перерахунок пенсії. З урахуванням викладених обставин, відповідно до ст. 22, 1166, 1173 ЦК України просила стягнути з Держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, завданих їй діями Пенсійного фонду України щодо не нарахованої та не отриманої різниці у пенсії державного службовця за період з 01.02.2011 року по 01.08.2017 року, з урахуванням індексу інфляції в сумі 218 083,82 грн., шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з єдиного казначейського рахунку, призначеного для відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень. Ухвалою суду від 15.11.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для підпису позовної заяви (а.с. 23). Після усунення недоліків та подання підписаної позивачем позовної заяви ухвалою суду від 12.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.03.2019 року (а.с. 37). 02.01.2019 року від представника відповідача Пенсійного фонду України - Карпіленко Н.В. надійшов відзив на позов, відповідно до якого заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись, що фактично вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди виникла, на її думку, через протиправність дій Пенсійного фонду України. При цьому, відсутній один з обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності Пенсійного фонду України, тому вимоги позивача, що ґрунтуються на ст. 1173, 1175 ЦК України є безпідставними. Крім того, позивач за період з 01.02.2011 року по 01.08.2017 року просить відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, хоча насправді це є суми самостійно обрахованої позивачем недоотриманої пенсії за зазначений період. До того ж розрахунки є теоретично побудованими позивачем на можливих очікуваннях певних доходів та не підтверджені відповідними документами. Вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та заявленими з пропущеним строком позовної давності (а.с. 43-46). 31.01.2019 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив представника відповідача Пенсійного фонду України, відповідно до якої заперечила щодо доводів представника відповідача, посилаючись на те, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 року справі 2а-4753/09/2670 встановлено факт незаконності постанови Пенсійного фонду України 30.10.2008 № 19-11. Крім того, посилання Пенсійного фонду України, що строк позовної давності сплинув у жовтні 2016 року також є безпідставними, оскільки позивачу про порушене право стало відомо лише після повернення Харківським апеляційний адміністративним судом апеляційної скарги Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова 19.02.2018 року. Позивачем складений розрахунок з урахуванням індексів інфляції, які встановлюються і оприлюднюються щомісяця органами статистики у урядовому печатному органі «Урядовий кур`єр» та постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.1.2017 року у справі № 638/13736/17 (а.с. 55-61). 04.02.2019 року від представника третьої особи - Іванової І. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник третьої особи щодо позову заперечила посилаючись на те, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2017 року у справі № 638/13736/17 вимоги позивача з лютого 2011 року по 12.03.2017 року залишено без розгляду у зв`язку з пропуском строку для звернення до суду, тому повторне стягнення коштів не допускається. На виконання постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2017 року позивачу здійснено перерахунок пенсії державного службовця з 01.08.2017 року, включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, надбавки працівникам управління Харківської міської ради у розмірі 50% посадового окладу згідно рішення ІІ сесії ХХІІ скликання від 19.10.1994 року на загальну суму 32 389,41 грн. на підставі довідки від 15.05.2017 року № 62. Крім того сума, яка не отримана позивачем за період з 01.02.2011 року по 01.08.2017 року є сумою недоотриманої пенсії та в розумінні ч. 2 ст. 22 ЦК України вона не є упущеною вигодою. Крім того, позивач просить відшкодувати збитки у вигляді упущеної вигоди за період з 01.02.2011 року по 01.08.2017 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 218 083,82 грн., проте інфляційні збитки розраховані з 01.02.2011 року по 08.11.2018 року (а.с. 66-69). Ухвалою суду від 01.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.04.2019 року (а.с. 85). У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник позивача позов підтримала. Представник відповідача Пенсійного фонду України - Карпіленко Н.В. в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Представники відповідача Державної казначейської служби України та третьої особи до суду не з`явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни України мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина. Судом встановлено, що з лютого 2011 року позивач [PERSON] перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова, яке є правонаступником Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова та отримує пенсією державного службовця. Для призначення пенсії позивачем до Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Харкова надано довідку за останні 24 місяці роботи з 01.02.2009 року по 31.01.2011 за № 14 від 07.02.2011 за формою, затвердженою Постановою правління ПФУ від 30.10.2008 № 19-11 (а.с. 12). Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва постанову Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 № 19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визнано такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині щодо не включення деяких складових заробітної плати. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2017 року у справі № 638/13736/17 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме: - позовні вимоги [PERSON] щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з врахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, надбавки працівникам управління Харківської міської ради у розмірі 50% посадового окладу згідно з рішенням ІІ сесії ХХІІ скликання від 19.10.1994 р. за період з лютого 2011 року по 12.03.2017 року залишено без розгляду. - визнано протиправним рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова від 21.07.2017р. щодо виключення з розрахунку при донарахуванні (перерахунку) пенсії [PERSON] , суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, надбавки працівникам управління Харківської міської ради у розмір 50% посадового окладу згідно рішення ІІ сесії ХХІІ скликання від 19.10.1994 р. на загальну суму 32389 грн. 41 коп. - зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести [PERSON] донарахування (перерахунок) пенсії державного службовця з 01.08.2017 р., включивши до складу заробітної плати суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, надбавки працівникам управління Харківської міської ради у розмір 50% посадового окладу згідно рішення ІІ сесії ХХІІ скликання від 19.10.1994 р. на загальну суму 32389 грн. 41 коп. на підставі довідки від 15.05.2017 р. № 62 про складові заробітної плати (за останні 24 календарні місяці роботи або будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією), що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», яку видано Харківською міською радою із збереженням проценту нарахування пенсії на момент її виходу на пенсію та виплатити її з урахуванням уже виплачених сум (а.с. 13-15). Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 року апеляційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова на постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.11.2017р. у справі № 638/13736/17 за позовом [PERSON] до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про визнання протиправними дій суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії повернуто заявнику (а.с. 16). У статті 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. У розумінні цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За приписами вказаних норм упущеною вигодою вважаються неотримані доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушеним. Позивач повинен довести, що з вини відповідачів він не отримав прибуток, на який мав право розраховувати. Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил вищевказаної статті, оскільки її першою частиною визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. За змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Вимагаючи відшкодування збитків у виді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу. При цьому важливим елементом доказування наявності неодержаних доходів (упущеної вигоди) є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої особи. Слід довести, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - наслідком такої протиправної поведінки. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що сума, яка не отримана позивачкою за період з за період з 01.02.2011 року по 01.08.2017 року, є сумою недоотриманої пенсії, тобто, у розумінні положень ч. 2 ст. 22 ЦК України ця сума не є упущеною вигодою, унаслідок чого вказана норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Положеннями ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення - факт наявності незаконного рішення, незаконної дії чи бездіяльності Пенсійного фонду України, дії відповідача щодо невиплати пенсії позивачу не визнавались незаконними. Безпідставними є твердження позивача щодо наявності судового рішення, що підтверджує незаконність дій органу Пенсійного фонду України, оскільки поняття «визнання нормативно-правового акту незаконним» та «визнання нормативно-правового акту таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили» є різними за своїм змістом, розрізняються законодавцем, а тому не можуть породжувати однакових правових наслідків. Тому, постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.08.2010 року у справі № 2а-4753/09/2670, якою постанову Правління Пенсійного фонду України від 30.10.2008 року № 19-11 «Про затвердження форм довідок про заробітну плату, що подаються для призначення /перерахунку/ пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» визнано такою, що не відповідає актам вищої юридичної сили в частині щодо не включення деяких складових заробітної плати, не може мати преюдиційного значення для встановлення факту протиправності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо недоведеності позивачем реального завдання їй збитків відповідачем Пенсійним фондом України у вигляді упущеної вигоди у заявленій до стягнення сумі. Що стосується строків позовної давності, то слід зазначити таке. Представником відповідача Пенсійний фондом України надано заяву про застосування до вказаних правовідносин строку позовної давності до винесення судом рішення. Відповідно до ч. 3 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову по суті з підстав його необґрунтованості, тому не застосовує строк позовної давності у цій справі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Outcome: dismissed