Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути із кредитної спілки «КС Володар» (далі - КС « КС Володар») на свою користь кошти, сплачені в рахунок внеску на депозитний рахунок за договором № ДВ-215 «Новорічний» від 14 грудня 2012 року по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок в розмірі - 65 125 грн. 63 коп.; відсотки за час користування внеском на депозитний рахунок за договором № ДВ-215 «Новорічний» від 14 грудня 2012 року по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 15 грудня 2015 року по 14 лютого 2020 року у розмірі - 42 949 грн. 37 коп.; пеню за прострочення виплати внеску на депозитний рахунок за договором № ДВ-215 «Новорічний» від 14 грудня 2012 року по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 14 червня 2019 року по 14 лютого 2020 року у розмірі - 13 703 грн. 14 коп.; пеню за прострочення виплати відсотків за користування внеском на депозитний рахунок за договором № ДВ-215 «Новорічний» від 14 грудня 2012 року по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 14 червня 2019 року по 14 лютого 2020 року у розмірі - 9 041 грн. 21 коп.; три відсотки річних за прострочення виплати внеску на депозитний рахунок за договором № ДВ-215 «Новорічний» від 14 грудня 2012 року по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 14 червня 2019 року по 14 лютого 2020 року у розмірі - 1 316 грн. 77 коп.; три відсотки річних за прострочення виплати відсотків за користування внеском на депозитний рахунок за договором № ДВ-215 «Новорічний» від 14 грудня 2012 року по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок за період з 14 червня 2019 року по 14 лютого 2020 року у розмірі - 868 грн. 40 коп. В обґрунтування вимог зазначається про те, що 14 грудня 2012 року між КП «КС Володар» та [PERSON] укладено договір № ДВ-2І5 «Новорічний» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі - договір ДВ-215), за умовами якого член кредитної спілки протягом 3 банківських днів, наступних за днем підписання даного договору, зобов`язується внести внесок у розмірі - 55 000 грн. 00 коп., а кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не пізніше 14 грудня 2015 р., що становить 36 місяців. Пунктами 2.1, 2.1.2 договору передбачено, що внесок вносить членом кредитної спілки повністю готівкою до каси кредитної спілки, або через касу банку, або з банківського рахунку, у порядку, передбаченому у пункті 2.1.2 даного договору. Внесення членом кредитної спілки внеску через касу банку або з банківського рахунку підтверджується відповідними банківським документом, а також випискою про зарахування коштів на банківський рахунок кредитної спілки Відповідно до пункту 2.1.3 договору протягом строку дії договору внесок може бути збільшений членом кредитної спілки шляхом внесення додаткових коштів в порядку, встановленому у пункті 2.1.1 даного договору Як передбачено пунктами 2.2 та 2.6 договору на внесений членом кредитної спілки внесок щомісячно нараховується 27 % річних та якщо інше не обумовлено іншими договорами, укладеними між сторонами, нараховані відсотки на внесок сплачуються члену кредитної спілки готівкою з каси кредитної спілки не раніше 6 (шостого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані. На виконання умов вказаного договору позивачем внесено грошові кошти у розмірі - 55 000 грн. 00 коп. У подальшому сума внеску на депозитний рахунок була збільшена до 100 000 грн. 00 коп. Станом на день закінчення строку дії договору ДВ-215 відповідач виплатив позивачу відсотки на внесок за договором у розмірі - 66 456 грн. 29 коп., але не повернув внесок, чим порушив обов`язок щодо своєчасного повернення грошових коштів. 01 жовтня 2016 року між сторонами був підписаний додатковий договір № 7 до договору від 14 грудня 2012 року № ДВ-215, яким змінено розмір відсотків на внесок до 16,5 % та продовжений строк дії договору до 14 квітня 2018 року. 21 жовтня 2016 року укладено додатковий договір № 8, яким збільшено депозитного внеску члена кредитної спілки на суму 9 825 грн. 63 коп., загальна сума внеску становить 109 825 грн. 63 коп. Після закінчення строку дії договору № ДВ-215 позивач неодноразово звертався до відповідача із проханням повернути внесок та відсотки. Разом з тим, 18 квітня 2018 року [PERSON] повернуто лише частину внеску у розмірі 44 700 грн. 00 коп. 25 травня 2018 року між сторонами підписано черговий додатковий договір до договору № ДВ-215, яким передбачено повернення внеску у розмірі - 65 125 грн. 63 коп. не раніше 14 червня 2019 року. У строк обумовлений у додатковому договорі відповідач не повернув позивачу внеску та відсотків. За вказаних обставин, а також посилаючись на положення статей 548, 549, 550, 610, 611, 623, 625, 627, 629, 638 Цивільного кодексу України та статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, 17 березня 2020 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також вказав, що не заперечує проти постановлення заочного рішення у справі. Відповідач КС «КС Володар» у судове засідання представника не направила, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Разом з тим, відповідно до положень частин першої та другої статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін суд, на підставі частин першої та другої статті 280 та відповідно до статті 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 14 грудня 2012 року між сторонами у справі укладено договір № ДВ-2І5 «Новорічний» по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок (далі - договір ДВ-215), за умовами якого член кредитної спілки протягом 3 банківських днів, наступних за днем підписання даного договору, зобов`язується внести внесок у розмірі - 55 000 грн. 00 коп., а кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки та даним договором, зобов`язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не пізніше 14 грудня 2015 р., що становить 36 місяців. Відповідно до пунктів 2.1, 2.1.2 договору внесок вносить членом кредитної спілки повністю готівкою до каси кредитної спілки, або через касу банку, або з банківського рахунку, у порядку, передбаченому у пункті 2.1.2 даного договору. Внесення членом кредитної спілки внеску через касу банку або з банківського рахунку підтверджується відповідними банківським документом, а також випискою про зарахування коштів на банківський рахунок кредитної спілки Пунктом 2.1.3 договору передбачено, що протягом строку дії договору внесок може бути збільшений членом кредитної спілки шляхом внесення додаткових коштів в порядку, встановленому у пункті 2.1.1 даного договору Згідно із пунктами 2.2 та 2.6 договору на внесений членом кредитної спілки внесок щомісячно нараховується 27 % річних та якщо інше не обумовлено іншими договорами, укладеними між сторонами, нараховані відсотки на внесок сплачуються члену кредитної спілки готівкою з каси кредитної спілки не раніше 6 (шостого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1124 від 14 грудня 2012 року [PERSON] на підставі договору № ДВ-215 внесено грошові кошти у розмірі - 55 000 грн. 00 коп. 01 жовтня 2016 року між сторонами підписано додатковий договір № 7 до договору від 14 грудня 2012 року № ДВ-215 щодо зміни розміру відсотків на внесок до 16,5 % та продовження строк дії договору до 14 квітня 2018 року. 21 жовтня 2016 року між сторонами укладено додатковий договір № 8 щодо збільшення депозитного внеску члена кредитної спілки на суму 9 825 грн. 63 коп. Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 21 жовтня 2016 року КС «КС «Володар» прийнято у [PERSON] грошові кошти у розмірі - 9 825 грн. 63 коп. 25 травня 2018 року між сторонами підписано черговий додатковий договір до договору № ДВ-215, яким передбачено повернення внеску у розмірі - 65 125 грн. 63 коп. не раніше 14 червня 2019 року. З матеріалів справи вбачається, що у строк, обумовлений у додатковому договорі від 25 травня 2019 року відповідач не повернув позивачу суму внеску та відсотків. Відповідно до довідки, виданої КС «КС Володар» від 30 жовтня 2019 року № 30-1/1019 сума внеску за договором від 14 грудня 2012 року складає - 65 125 грн. 63 коп., залишок несплачених відсотків - 8 986 грн. 68 коп. Заявляючи вимогу про стягнення несплачених внесків, позивач посилається на ті обставини, що при їх нарахування відповідачем невірно застосовано відсоткові ставки. Розмір несплачених відсотків за період з 15 грудня 2015 року по 14 лютого 2020 року становить 42 949 грн. 37 коп. Відповідач, маючи об`єктивну можливість, правом подати до суду відзив та контр-розрахунок суми несплачених відсотків не скористався. З урахуванням цих обставин, суд приймає до уваги розрахунок за відсотками наданий позивачем та вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі - 42 949 грн. 37 коп. За змістом статей 524, 533-535, 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частино першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною третьою цієї статті передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідності до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Таким чином, перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за прострочення виплати внеску пені за прострочення виплати відсотків, трьох відсотків річних за прострочення виплати внеску та виплати відсотків є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у заявленому розмірі. Частинами першою та другою статті 21 Закону України «Про кредитні спілки» передбачено, що кредитна спілка відповідно до свого статуту, зокрема, приймає вступні та обов`язкові пайові та інші внески від членів спілки; залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки; Відповідно до частини сьомої статті 10 Закону України «Про кредитні спілки» повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Відповідно до частини першої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому, відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 1 330 грн. 04 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved