Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , призначити її опікуном дитини та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі ј частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є її донькою та матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2016 року дитина проживає разом з нею, позивачем по справі, та її чоловіком, який є дідусем дитини. Вони здійснюються утримання дитини та займаються її вихованням. З 2016 року відповідач ухиляється від викання свої обов`язків щодо дитини. Батька в дитини не має. В вересні 2019 року відповідач поїхала до країни Ізраїлю та повертатися не збирається. Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.03.2020 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.04.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач та представник третьої особи позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Позивач пояснила, що відповідач, яка є її дочкою, проживає за кордоном. Як їй відомо в останнє проживала в Ізраїлі. Точне місце її проживання не відомо, оскільки відповідач не бає спілкуватися з нею та батьком. Про судовий розгляд відповідачу відомо та вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно дитини, про що повідомила дитині на телефон. Представник третьої особи пояснила, що службою надано висновок на позбавлення відповідача батьківських прав виходячи виключно з інтересів дитини, яка хоча і позитивно відноситься до своєї матері, але фактично позбавлена реалізувати свої права через відсутність матері, яка розвитком та вихованням дитини не цікавиться та тривалий час проживає окремо від дитини. При цьому, позбавлення відповідача батьківських прав не перешкоджатиме поновленню нею свої прав відносно дитини, якщо вона перегляне своє ставлення до неї. Відповідач причин неявки суду не повідомила та правом на подання відзиву не скористалася. Направлена на адресу реєстрації відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Враховуючи, що відповідач безпосередньо до суду відзиву на позов не надала, причинни неявки в судове засідання не повідомила, а також зважаючи на тривалість розгляду справи судом через з`ясування службою в справах дітей місця знаходження відповідача та складання висновку щодо доцільності позбавлення її батьківських прав, не заперечення позивача проти ухвалення заочного рішення, тому відповідно до положень статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , матір`ю якої записна відповідач [PERSON] . Батько дитини записаний відповідно до частини першої статі 135 СК України. Згідно довідки Центру реінтеграції бездомних громадян Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою центру: [ADDRESS] без права проживання. За цією ж адресою зареєстрована і дитина відповідача. Відомості щодо реєстрації відповідача за вказаною адресою підтверджуються також довідкою Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 04.03.2020 № 19.03.03-11/1371/20 наданої на запит суду при відкриття провадження у справі. З пояснень позивача встановлено, що відповідач є її дочкою, з якою в неї та її чоловіка склалися складні, неприязні стосунки. З 2016 року відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків відносно своєї дитини, а в 2019 році зовсім залишила дитину на них та поїхала до Ізраїлю, де конкретно вона мешкає їй не відомо. Утриманням та вихованням дитини відповідач не займається та її опікою займається вона. Через відсутність матері в дитини є складнощі в реалізації свої прав, оскільки дитина займається спортом та приймає участь в змаганнях і має намір поїхати на змагання за кордон, що потребує дозволу матері. З дочкою відповідач спілкується по телефону, коли вважає за потрібне для себе. Згідно висновку органу опіки і піклування Миколаївської міської ради № 6802/02.02.01-22/14/21 від 20.09.2021, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її доньки [PERSON] , [INFO] . З наведеного висновку вбачається, що згідно з відомостями, наданими Миколаївською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 30 від 01.02.2021 № 10 за місцем навчання дівчина характеризується позитивно. Вихованням [PERSON] займаються бабуся і дідусь. Бабусі [PERSON] постійно цікавиться шкільним життям онуки. В судому засіданні представник служби в справах дітей пояснила, що з дитиною спілкувався психолог Миколаївського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, яким складено висновок від 04.03.2021, який враховано органом опіки та піклування при надання свого висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. У ході спілкування встановлено, що відношення дитини до матері є доброзичливим та її вона сприймає як близьку та рідну людину. Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів). Враховуючи, що відповідач тривалий час мешкає окремо від дитини, якою з 2019 року опікується позивач, не вживає заходів щоб забирати дитину до себе, відсутність доказів участі відповідача у вихованні та матеріальному утриманні дочки, що з урахуванням наявних у справі доказів свідчить про її ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а також виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до подання виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 06.10.2021 № 7434/02.02.01-22/04/14/21 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому міської ради визнано доцільним призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] за умови прийняття судом рішення про позбавлення матері дитини батьківських прав. За таких обставин, враховуючи вимоги статті 55 ЦК України, суд вважає за можливе призначити позивача опікуном малолітньої [PERSON] . При вирішенні позовної вимоги про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. У відповідності до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Приписами статті 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з 2019 року дитина знаходить на утриманні позивача та відповідач участі в її утриманні не приймає, хоча це є її прямим обов`язком. Батько в дитини відсутній. За такого, враховуючи встановлені обставини та наявні у справі докази, а також виходячи з інтересів дитини на належне матеріальне забезпечення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних про стягнення аліментів. При цьому, суд погоджується із розміром аліментів, який запропоновано позивачем, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, як опікуна дитини. Так як при звернені до суду позивач не оплатила судовий збір за позовну вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав, а по вимогі про стягнення аліментів вона звільнення від його справи на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі статті 141 ЦПК України з позивача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн., з відповідача на користь позивача 840,80 грн. та відповідача на користь держави 840,80 грн.

Outcome: approved