Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

у лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з указаною позовною заявою. Зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка по день смерті проживала і була зареєстрована в [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається, у тому числі, права на приватизацію земельної ділянки площею 1,34 га, розташованої за межами населеного пункту на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. [PERSON] було видано сертифікат серії ВН № 0453751, зареєстрований 17.03.2000 року за № 933. Спадкоємцем зазначеного спадкового майна по закону є позивач, оскільки є сином спадкодавця. У ході оформлення спадкових прав було виявлено те, що [PERSON] розпочала приватизацію земельної ділянки, але не закінчила її, оскільки померла. Виданий [PERSON] сертифікат серії ВН № 0453751 був втрачений, на цій підставі нотаріус відмовив позивачу в оформленні спадщини, про що винесено постанову. З урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просить визнати за ним право на завершення приватизації з правом виготовлення документів (технічної документації) та отриманням на своє ім'я свідоцтва про право власності на земельну частку (пай) № 834 - ріллі, площею 1,0301 га, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділену із земель СТОВ «Мир» у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] матері - [PERSON] У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, посилаючись на ті самі обставини, що і у позовній заяві та у заяві про уточнення позовних вимог. Представники відповідачів - Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області - сільський голова Партека С.В. та Шаргородської РДА Вінницької області - Скрипник М.Г. у судовому засіданні позовні вимоги визнали повністю, посилаючись на те, що [PERSON] за життя набула право на приватизацію земельної ділянки із земель СТОВ «Мир», проте закінчити приватизацію не встигла, оскільки померла, а тому позивач має право на спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. У судове засідання після перерви представники відповідачів не з'явилися, проте, до суду надійшли заяви, у якій представники відповідачів просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги визнають (а.с. 60, 61). Представник третьої особи - Відділу Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області Голоднюк В.М. у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON] У судове засідання після перерви представник третьої особи не з'явився, проте, до суду надійшла заява, у якій представник третьої особи просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с. 62). Треті особи [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. У судове засідання після перерви треті особи не з'явилися, проте, до суду надійшли заяви, у яких вони просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги визнають (а.с. 63, 64). Представник третьої особи - Реєстраційної служби Шаргородського районного управління юстиції у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення третіх осіб та їх представників, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [INFO] у с. Мурафа Шаргородського району Вінницької області померла [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про смерть [NUMBER] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається, зокрема, з права на земельну частку (пай) № 834 - ріллі, площею 1,0301 га, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділену із земель Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мир», що підтверджується розпорядженням голови Шаргородської районної державної адміністрації від 07.05.2004 року № 159 «Про затвердження технічної документації щодо передачі земельних часток (паїв) та видачі державних актів на право власності на земельні ділянки на території Мурафської сільської ради в площі земель СТОВ «Мир» с. Мурафа», актом поділу земельних часток (паїв) між власниками земельних сертифікатів по СТОВ «Мир» від 16.12.2003 року та списком померлих власників сертифікатів, яким виділені земельні ділянки частки (паї) в площі земель СТОВ «Мир» (а.с. 19-28). Окрім того, згідно довідки Відділу Держземагенства у Шаргородському районі Вінницької області від 25.11.2014 року № 01-02-10/4896, відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0453751, зареєстрований 17.03.2000 року за № 933 (а.с. 14). У судовому засіданні позивач та його представник повідомили, що зазначений вище сертифікат на земельну частку (пай) був втрачений, у зв'язку із чим у газеті «Шаргородщина» було поміщено відповідне оголошення про втрату сертифікату та визнання його недійсним (а.с.29). Спадкоємцем після смерті [PERSON] по закону є позивач, як син спадкодавця, що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] та довідкою виконавчого комітету Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 2215 від 03.11.2014 року про прийняття позивачем спадщини (а.с. 11, 16). Інші спадкоємці брати позивача [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують, про що вони подали відповідні заяви та підтвердили це у судовому засіданні (а.с. 17, 18). Проте, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, про що нотаріусом винесено відповідну постанову за № 2651/02-31 від 03.12.2014 року (а.с. 12). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Як вбачається із листа завідуючої Шаргородською ДНК Вінницької області №323/0116 від 04.03.2015 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с. 58, 59). Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно, які з огляду на те, що спадщина відкрилась та була прийнята до 01 січня 2004 року регулюються нормами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР). Зазначене відповідає пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) та узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою у пункті 1 інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року. Так, згідно частини першої статті 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР). Частиною першою статті 534 ЦК УРСР встановлено, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК УРСР, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем померлої [PERSON], оскільки останній є сином спадкодавця та прийняв спадщину, розпорядившись речами померлої матері. Водночас, оформити спадщину на земельну частку (пай) № 834 - ріллі, площею 1,0301 га, яка знаходиться на території Мурафської сільської ради Шаргородського району Вінницької області за межами населеного пункту, виділену із земель СТОВ «Мир» позивач не може, через відсутність у нього правовстановлюючого документа, це зумовлено тим, що [PERSON] за життя не закінчила розпочату приватизацію земельної ділянки. Згідно із абзацом 2 п 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до декрету КМУ 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-V), є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що засвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509 - VI). Відповідно до роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Таким чином, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК. Отже, оскільки у даному випадку, спадкодавець розпочала процедуру приватизації, про що свідчить відповідне розпорядження Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області, однак, її не закінчила у зв'язку зі смертю, тому суд вважає, що спадкоємець має право на завершення розпочатої спадкодавцем приватизації зазначеної вище земельної частки (паю) та одержання правовстановлюючих документів на право власності на неї. Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судовому захисту підлягає лише порушене, невизнане або ж оспорюване право, свобода чи інтерес. При цьому, позивач, з огляду на принцип змагальності сторін зобов'язаний довести належними та допустимими доказами факт порушення, невизнання або оспорювання свого права, свободи чи інтересу. Не доведення даного факту є підставою відмови у задоволенні позову. За частиною 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права (п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України). У пункті 3.5. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, вказано, що право спадкоємця може бути захищено шляхом визнання за ним права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами порушення його права, окрім того, на думку суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому позов належить задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved