Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Томашпільської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Позовна заява мотивована тим, що з 25 жовтня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області 26 червня 2018 року. Від проживання у шлюбі, у сторін [INFO] народився син [PERSON] . Однак, ще до офіційного розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо, оскільки відповідач по справі залишила місце проживання разом із малолітнім сином та з того часу проживає в різних місцях, не ставивши [PERSON] до відома про своє місце перебування, у зв`язку з чим останній позбавленний можливості спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні та догляді. По вказаній причині [PERSON] звернувся з заявою до органів опіки та піклування Томашпільскої РДА Вінницької області з приводу визначення часу та місця побачення з малолітнім сином, проте комісія райдержадміністрації не прийняла рішення з приводу вказаної заяви, оскільки [PERSON] проігнорувала неодноразові виклики на засідання комісії та не надала жодних документів, які вимагала комісія для прийняття рішення. Таким чином відповідач ухиляється як від пропозицій позивача щодо вирішення питання з приводу його участі у вихованні сина та спілкування з ним, так і від встановленого законом порядку вирішення цього питання в органах опіки та піклування. Крім того позивач зазначив, що в даний час йому стало відомо де та в яких умовах проживає дитина, а також відношення бувшої дружини до її догляду, зокрема в її безвідповідальному ставленню до його профілактичного огляду та можливого лікування у зв`язку з наявними у нього хворобами. На даний час позивач має постійне місце проживання, належні житлові умови, місце роботи та стабільний дохід, яким може у повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Також зазначив, що в даний час проживає разом із батьками, які є пенсіонерами та постійно знаходяться вдома та мають бажання допомагати позивачу у догляді за сином при необхідності. Житловий будинок загальною площею 120 квадратних метрів, з яких 80 квадратних метрів житлова площа. Крім того є ще літня кухня, в якій обладнана житлова кімната площею 24 квадратних метри, в якій проживають батьки. Будинковолодіння газифіковане, є водопостачання, обладнана дитяча кімната та всі умови для комфортного проживання дитини. Натомість відповідач [PERSON] на даний час не має постійного зареєстрованого місця проживання та житла на праві власності або користування з належними умовами проживання для дитини. Крім того, відповідач ніде не працює та не має достатнього доходу для матеріалного забезпечення умов проживання дитини та її утримання. Вказав, що син знаходиться на обліку у Вінницькій обласній дитячій лікарні у лікаря окуліста та ортопеда, оскільки має проблеми з зором та формування стоп ніг. 27 червня 2017 року перебуваючи на огляді у лікаря ортопеда, синові було рекомендовано носити спецвзуття та рекомендовано з`явитися на послідуючий огляд в травні 2018 року, проте у зв`язку з тим, що відповідач з дитиною залишила місце проживання та не виходила на зв`язок, тому дитина не потрапила на огляд до лікаря по вині матері. Разом з тим, зазначив, що [PERSON] має поганий стан здоров`я, зокрема має хронічне захворювання на гепатит групи А та інші захворювання. [PERSON] вказав, що з самого дитинства піклується про спільного сина та після залишення відповідачем місця проживання, ним було відкрито рахунок в банку на ім`я сина, куди він перераховував кошти на його утримання. Крім того, позивач вчасно сплачує аліменти на утримання сина та не має заборгованості по їх сплаті. Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом із ним за зареєстрованим місцем проживання в [ADDRESS] та витребувати у [PERSON] малолітнього сина, який проживає із нею. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Барвінський О.П. позовну заяву підтримали, посилаючись на обставнини зазначені в ній. Просили позов задовольнити та визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] разом із позивачем [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечила проти їх задоволення. Крім того зазначила, що дитина забезпечена усім необхідним для нормального розвитку та проживання. Син навчається у хорошому закладі освіти та має належні умови проживання. Відповідно до ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. В судовому засіданні малолітній [PERSON] в порядку ч. 2 ст. 171 СК України пояснив, що любить обох батьків, проте все ж таки хотів би проживати разом із батьком, однак не зміг пояснити з яких саме причин. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору органу опіки та піклування Томашпільської РДА - Біжан О.М. в судовому засіданні зазначила, що місце проживання дитини слід визначити разом із матір`ю [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснила, що є тіткою позивача. Вказала, що на даний час [PERSON] проживає у великому облаштованому будинку разом із батьками. Будинок має чотири кімнати та дві веранди. Біля будинку є присадибна ділянка, сараї, два гаража, літня кухня на три кімнати, з ванною кімнатою. Неподалік будинку знаходиться школа. Батьки позивача утримують домашнє господарство, мають курей, качок та кролів. Крім того, мають земельні ділянки, за користування якими отримують орендну плату. [PERSON] має постійне місце роботи та регулярно отримує заробітну плату. За час проживання сина разом із батьком, позивач постійно приділяв йому належний догляд та увагу. Купував одяг та іграшки. Постійно проводив з сином вільний час. В свою чергу мати приділяла [PERSON] менше уваги та вела неналежний догляд. Також зазначила, що батьки [PERSON] постійно допомагали йому у догляді за сином та його утриманні. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що є товаришем позивача та хрещеним батьком [PERSON] . Зазначив, що позивач проживає з батьками у великому просторому будинку на багато кімнат. В будинку є газове опалення та водовідведення. На території домогосподарства побудовані два гаража, літня кухня, є присадибна ділянка, яка засаджена плодовими деревами. Крім того, у позивача є приватизована земельна ділянка розміром 0,12 га на якій останній вирощує різного роду овочі. Також у батьків позивача є земельні паї, за які останні отримують оренду плату як зерном та і в грошовому еквіваленті. [PERSON] працює в газовому господарстві в смт. Вапнярка. Вказав, що в будинку є дитяча кімната обладнана усім необхідним для проживання та розвитку дитини. За час проживання [PERSON] в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області між позивачем та сином були хороші відносини. Коли [PERSON] приїздив на весняні канікули до позивача, то не хотів повертатися до матері. Розповідав, що вдома до нього погано ставляться, вітчим застосовує до нього психологічне та фізичне насилля. Крім того, вітчим зловживає спиртними напоями, через що між ним та матір`ю постійно виникають суперечки. Також свідок зазначив, що школа від будинку позивача знаходиться на відстані 200 м, в той час коли на новому місці проживання [PERSON] необхідно добиратися до школи біля 10 км. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що є матір`ю позивача та проживає разом із [PERSON] в одному будинку. Раніше у данному будинку проживала її невістка [PERSON] з малолітниім сином [PERSON] Житловий будинок складається із чотирьох житлових кімнат, кухні та двох веранд. Будинок газифікований, підведено водопостачання та освітлення. В будинку є окрема дитяча кімната, обладнана усім необхідним для розвитку дитини. Крім того, на території домогосподарства побудована літня кухня, яка також обладнана усім необхідним для проживання. Разом із чоловіком та сином ведуть домашнє господарство, тримають курей, кролів та качок. Також мають земельні ділянки, за користування якими отримують орендну плату. [PERSON] має постійне місце роботи та регулярно отримує заробітну плату. За час проживання онука разом із ними, вона весь час знаходилася вдома та постійно приділяла йому увагу, займалася його розвитком, готувала їжу та прала одяг, так як сторони по справі перебували на роботах. Зазначила, що позивач також постійно займався розвитком сина. В березні 2019 року на весняних канікулах, онук двічі приїздив до них. Розповідав, що мати з вітчимом погано ставляться до нього, в нього майже не має іграшок. Вітчим зловживає спиртними напоями, через що у них з матір`ю постійно виникають конфлікти. Крім того, вітчим неодноразово застосовував до нього фізичне насилля. Тому не хотів повертатися до матері, казав, що хоче проживати разом із батьком. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 25 жовтня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області. Від спільного проживання у шлюбі у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 14). Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 червня 2018 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 12-13). З копії довідки від 02 серпня 2018 року Вапнярським закладом дошкільної освіти (ясла-садок) «Ромашка» [PERSON] , [INFO] дійсно відвідував вказаний заклад дошкільної освіти з вересня 2015 року по 12 березня 2018 року. [PERSON] систематично водив дитину в дитячий садок. Приймав активну участь у вихованні дитини. Приходив на батьківські збори, святкові ранки, цікавився успіхами та поведінкою дитини в колективі. Син проживав разом із батьками. Вдома були створені всі умови для розвитку та навчання дитини (а.с. 21). Згідно довідки-характеристики № 166 від 10 жовтня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області за місцем проживання [PERSON] позитивно характеризується, як чемний сім`янин, турботливий батько, люблячий чоловік (а.с.18). Крім того, [PERSON] позитивно характеризується за місцем роботи, що підтверджується довідкою характеристикою Томашпільської дільниці Тульчинського відділення ПАТ «Вінницягаз» (а.с. 19). Відповідно до копії довідки про доходи № 449 від 17 вересня 2018 року, виданої ПАТ по газопостаченню та газифікації «Вінницягаз» [PERSON] дійсно працює у вказаному товаристві на посаді майстра та отримує заробітну плату (а.с. 20). Як вбачається з копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності житловий будинок, розташований по [ADDRESS] на праві приватної власності належить матері позивача [PERSON] (а.с. 92). Також, на підтвердження можливості утримання дитини позивач, надав копії держдавних актів на землю батьків (а.с.23, 27). З копії акту обстеження умов проживання, складеного головним спеціалістом ССД [PERSON] . та директором РЦ СССДМ [PERSON] на підставі заяви [PERSON] з метою визначення способу участі у вихованні малотітнього сина [PERSON] вбачається, що для малолітнього [PERSON] створені належні умови перебування. В будинку відсутні будь-які засоби, що загрожують здоров`ю і життю дитини (а.с. 50). Із висновку органу опіки та піклування при Томашпільській районній державній адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] біля одного із батьків вбачається, що члени органу опіки та піклування вважають доцільним визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] біля матері [PERSON] за її фактичним місцем проживання, за адресою [ADDRESS] (а.с. 139-140). За змістом статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) (далі - Конвенція) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. В силу частини першої статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Згідно з частинами першою, третьою статті 160 СК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Аналогічний висновок щодо застосування частини першої статті 161 СК України зроблений в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 754/5128/16-ц, від 02 серпня 2018 року у справі № 459/1640/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 539/1406/17. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що станом на час розгляду справи дитина проживає разом із матір`ю [PERSON] в квартирі її співмешканця за адресою: [ADDRESS] , навчається в 1-Д класі Нерубайського НВК «школа-гімназія», мати приділяє багато уваги навчанню та вихованню сина, відвідує батьківські збори, приймає участь у житті класу, що підтверджується випискою із домової книги про склад сім`ї та характеристикою Нерубайського НВК «школа-гімназія» Біляївського району Одеської області (а.с. 97, 98). При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із матір`ю, суд враховує, тривалість проживання малолітньої дитини з матір`ю, забезпечення сталості її соціальних зв`язків з матір`ю та членами її сім`ї та соціумом в цілому, добросовісне виконання матір`ю батьківських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на її виховання та розвиток. Висновок органу опіки піклування при Томашпільській районній державній адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , який на думку суду є обґрунтованим, не суперечить вимогам закону та правам дитини, враховує її інтереси. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] обоє здатні забезпечити належні матеріально-побутові умови проживання сина, його навчання та лікування в рівній мірі, але суд приходить до висновку, що все -таки в інтересах дитини слід визначити місце її проживання із матір`ю. Доводи [PERSON] про те, що в інтересах дитини проживати саме із батьком, оскільки він проживає в житловому будинку з кращими умовами проживання та умовами для розвитку дитини, близька відстань до шкільного закладу, а також дитина знаходиться на обліку у лікарів, на думку суду є недостатніми для визначення місця проживання дитини та перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі їм дитини. При цьому, визначення місця проживання дитини з матір`ю не можна тлумачити як наявність у матері переваги перед батьком, оскільки батько дитини у такому випадку не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, а тому у вихідні дні, на канікулах дитина не буде позбавлена можливості спілкуватися із батьком. Також визначення місця проживання дитини із матір`ю не створює перешкод в лікуванні дитини. Аналізуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Судові витрати згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України віднести за рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed