Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У лютому 2016 року Запорізька міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми збитків в розмірі 45\~010, 00 грн. В обґрунтування заявленої вимоги зазначила, що 13.09.2013 р. Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області ( далі Інспекція) зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ЗП 082132530981 на об»єкті будівництва « Реконструкція нежитлового приміщення №2» з подальшим об»єднанням з нежитловим приміщенням №1 існуючого кафе в єдиний комплекс за адресою : м. Запоріжжя, вул.. Перемоги,37. Замовником будівництва є [PERSON] В порушення ст. 40 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» не уклав з позивачем договір про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури ( далі договір про пайову участь) та не перерахував до бюджету м. Запоріжжя кошти для створення і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури міста, чим завдав збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 45\~010, 00 грн. ( розмір пайової участі). В суді представник позивача позовну вимогу підтримав та просив її задовольнити з підстав, викладених по тексту позову. Представник відповідача в суді проти позову заперечувала з підстав, викладених по тексту письмових заперечень та пояснила, що дійсно [PERSON] з метою реконструкції нежитлового приміщення № 2 з подальшим об»єднанням з нежитловим приміщенням №1 існуючого кафе в єдиний комплекс за адресою : м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 37, здійснювалися будівельні роботи відповідно до затвердженого проекту. 13.09.2013 р. за № ЗП 082132530981 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт. 8.09.2014 р. Інспекцією зареєстровано декларацію про готовність об»єкта до експлуатації № ЗП142133620115. Будь-які роботи щодо забудови земельної ділянки чи роботи, пов»язані із зміною зовнішніх геометричних форм приміщення в розумінні Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності», з приводу чого заявлені позовні вимоги, відповідачем не проводилися, а тому [PERSON] не є суб»єктом містобудування, на якого відповідно до вимог закону покладені обов»язки укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Також представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів та не обґрунтовано причинно- наслідкового зв»язку між діями саме відповідача та спричиненням Запорізькій міській раді збитків на зазначену в позові суму. Враховуючи наведене, представник відповідача просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що 13 вересня 2013 року Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ЗП 082132530981 на об»єкті будівництва « Реконструкція нежитлового приміщення №2» з подальшим об»єднанням з нежитловим приміщенням №1 існуючого кафе в єдиний комплекс за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги,37». Замовником будівництва є [PERSON] 31 грудня 2013 року за № ЗП142133620115 Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області зареєстровано декларацію про готовність об»єкта до експлуатації ( а.с. 9-14). 29 липня 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою № 819/15 від 22 липня 2015 р., в якій вказуючи на порушення [PERSON], як замовника будівництва вимог ст. 40 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 10 вересня 2014 року № 40 щодо його обов»язку участі у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту та не виконання такого обов»язку, просив відшкодувати у двадцятиденний термін завдані таким невиконанням збитки в розмірі 45\~010, 00 грн. ( а.с. 19-21). Вказана вимога була залишена відповідачем без задоволення, що стало підставою для даного позову, предметом якого є матеріально - правова вимога про стягнення з відповідача 45\~010, 00 грн. збитків. Відповідно до ч.2 ст. 40 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у населеному пункті, зобов»язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об»єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідно до ч.5 ст. 39 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об»єкту вважається дата реєстрації Інспекцією державного архітектурно - будівельного контролю у Запорізькій області декларації про готовність об»єкту до експлуатації або видачі Сертифіката. Згідно Декларації про готовність об»єкта до експлуатації від 31 грудня 2013 року, яка була досліджена під час судового розгляду, реконструкція нежитлового приміщення №2 з подальшим об»єднанням з нежитловим приміщенням №1 існуючого кафе в єдиний комплекс за адресою : м. Запоріжжя, вул. Перемоги,37, була здійснена без зміни його зовнішніх геометричних розмірів фундаменту, відомостей щодо забудови відповідачем земельної ділянки не містить. Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» замовник це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території ( однієї чи кількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки ( далі містобудівні умови та обмеження) документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та цільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об»єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією. Аналогічна норма міститься і в Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури м. Запоріжжя, затвердженого рішенням Запорізької міської ради від 24.12.2012 р. № 77, так, відповідно у п.1.2 встановлено, що замовником є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території ( однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву про надання містобудівних умов і обмежень забудови земельної ділянки. З декларації про готовність об»єкта до експлуатації від 31 грудня 2013 року вбачається, що реконструкція вищезазначеного нежитлового приміщення віднесена до ІІ категорії складності. Проекти будівництва І ІІІ категорії складності, до яких відноситься й реконструкція відповідачем приміщення з подальшим об»єднанням з нежитловим приміщенням існуючого кафе в єдиний комплекс, відповідно до п.3 ст. 31 Закону України « Про регулювання містобудівної діяльності» не підлягають обов»язковій експертизі, а також до них не надаються містобудівні умови та обмеження, відповідно до п. 25 Переліку об»єктів будівництва , для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово комунального господарства від 7.07.2011 р. № 109. Будь-які докази, які б спростовували вказані обставини, позивач суду не надав. Отже, враховуючи те, що роботи із забудови території ( однієї чи декількох земельних ділянок) відповідачем не проводилися, суд приходить до висновку, що замовник будівництва [PERSON] не є суб»єктом містобудування в розумінні вищевказаного Закону, на якого покладені обов»язки укласти договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Також в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження позиція позивача про те, що саме завдяки тому, що [PERSON] не уклав договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, Запорізька міська рада не отримала вигоду у сумі 45\~010, 00 грн. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки) або доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене ( упущена вигода). В позовній заяві, Запорізька міська рада, зазначає, що саме внаслідок не укладання відповідачем договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, Запорізька міська рада не отримала дохід ( упущена вигода) в розмірі 45\~010, 00 грн. Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв»язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно - правової відповідальності. Проте, для застосування такого виду відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме : протиправної поведінки, збитків, причинного зв»язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Така правова позиція викладена і у постановах Верховного суду України від 20.06.2011 р. у справі № 3-56гс11 та від 4.07.2011 р. у справі № 3-64гс11. Таким чином, позивач повинен довести , що протиправна дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а шкода, яка завдана наслідком такої протиправної поведінки. Сума збитків не має обґрунтовуватися умовними припущеннями про можливість отримання ним прибутку в результаті випадкового збігу обставин, оскільки наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Позивач повинен довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодування в повному обсязі, особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зві»язок та є вина зазначеної особи. Позивач не надав суду доказів стосовно неправомірності дій відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами на іншими особами, які беруть участь у справі.

Outcome: dismissed