Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №\~76 у будинку №\~7 по вулиці Воззєднання у місті Бровари Київської області. В обґрунтування позову зазначала, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло вона є співвласником квартири [ADDRESS]. 02 грудня 2013 року вона і [PERSON] уклали мирову угоду, за умовами п. 4 якої вони погодили, що відповідач буде проживати у даній квартирі до 31 травня 2014 року. На теперішній час відповідач залишається зареєстрованим у квартирі, проте з травня 2014 року, тобто більше року, у квартирі він не проживає. Реєстрація місця проживання відповідача у цій квартирі порушує її права володіння та користування належним їй майном. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у суді позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеному, просили суд позов задовольнити. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON], будучи повідомленим про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, подав до суду заперечення на позов, у яких зазначав, що він та його колишня дружина [PERSON] з метою поділу майна подружжя уклали мирову угоду, якою погодили, що він буде проживати у квартирі до 31 травня 2014 року. Натомість у січні 2014 року позивач змінила замки на вхідних дверях, що у свою чергу не дало йому змоги потрапити до квартири та змусило проживати за іншою адресою, що свідчить про невиконання позивачем умов мирової угоди. Просив залишити позовну заяву без розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі з 31 серпня 2001 року перебували у шлюбі. Рішенням суду від 02 липня 2012 року шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 грудня 2013 року визнано мирову угоду укладену сторонами у цивільній справі №\~361/9558/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, за умовами якої відповідач відмовився від належної йому 1/3 частки квартири [ADDRESS] на користь позивача. Умовами вказаної мирової угоди сторонами було погоджено, що відповідач [PERSON] буде проживати у зазначеній квартирі до 31 травня 2014 року. [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що позивачу [PERSON] і сину сторін [PERSON] на праві спільної часткової власності належить відповідно 2/3 та 1/3 частки квартири [ADDRESS]. 1/3 частка цієї квартири за позивачем [PERSON] зареєстрована на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою суду 02 грудня 2013 року. Із довідки №\~128 від 01 лютого 2017 року, виданої Комунальним підприємством Броварської міської ради Житлово-експлуатаційна контора-4, видно, що у зазначеній квартирі зареєстровані відповідач [PERSON], [INFO], позивач [PERSON], [INFO], та їхній син [PERSON], [INFO] Із акта обстеження житлово-побутових умов від 02 лютого 2017 року, складеного депутатом Броварської міської ради [PERSON] у присутності сусідів, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (до перейменування Воззєднання)[ADDRESS], проте у цій квартирі він не проживає більше року. Факт реєстрації [PERSON] у вказаній квартирі підтверджується також відомостями, наданими суду Відділом адресно-довідкової роботи Управління ДМС України в Київській області. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт припинення права власності відповідача [PERSON] на 1/3 частку квартири [ADDRESS] та факт непроживання його у даній квартирі більше одного року без поважних причин знайшов своє підтвердження в суді. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved