Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У позові проти Громади [PERSON] просить визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 0,13 га по [ADDRESS]. Вимоги мотивовані тим, що спадкодавець [PERSON] набув за життя право власності на спірні ділянки, однак через невідповідність цільового призначення у державному акті витягу з ДЗК оформити спадщину неможливо. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду [PERSON] позов підтримала, просила справу розглядати без її участі. Представник сільської ради звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Як убачається зі справи, батько позивача [PERSON] на підставі рішення 4-ї сесії зарічанської сільської Ради народних депутатів від 23.05.1995 отримав спірну земельну ділянку площею 0.13 га для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується державним актом серії І-ЖТ №013514 (а.с. 19). Таким чином, останній отримав у власність земельну ділянку у спосіб, передбачений законом. [INFO] [PERSON] помер (а.с. 6). Внаслідок цього відкрилася спадщина на все належне спадкодавцеві майно, у тому числі на спірну землю, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщину після батька фактично прийняламати позивача [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.7,10, 12). За спадковою справою №405/2010 позивач - єдиний спадкоємець після смерті матері (а.с. 11). Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва, проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з невідповідністю даних у державному акті витягам з ДЗК щодо цільового призначення (а.с.18). Аналіз наданих документів свідчить, що загальна площа земельних ділянок повністю збігається (0,13 га). Невідповідність цільового призначення ділянок зумовлена змінами в законодавстві з цього приводу, що були впроваджені разом з прийняттям ЗК України 2002 року. Отже, суд дійшов висновку, що спірні земельні ділянки відноситься до складу спадщини, а позивач, як спадкоємець за законом, має право на земельні ділянки батька. У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Отже, суд дійшов висновку, що зміна цільового призначення земельної ділянки внаслідок удосконалення законодавства не може жодним чином обмежувати прав позивача, а тому позов підлягає до задоволення .

Outcome: approved