Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-05 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним, третя особа Одеська товарна біржа. У обґрунтування\~позову та\~пояснюючи підстави\~звернення в\~суд,\~сторона позивача\~посилалась на\~ті обставини,\~що 10 квітня 1997 року між [PERSON], який діє від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітніх на той час [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON] з одної сторони, а також [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір №19913 купівлі-продажу нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] (в теперішній час Бессарабська) у місті Одесі, відповідно до умов якого [PERSON] набув право власності на вказане майно. Проте, в теперішній час позивач не має можливості розпоряджуватись квартирою, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. З огляду на факт виконання сторонами усіх істотних умов договору, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просив визнати правочин дійсним. Правом подачі відзиву на позовну заяву відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не скористались, відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не надходив. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відкрите судове засідання не зявились, повідомлялись судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Представник Одеської товарної біржі у судове засідання не зявився, біржа повідомлялась судом про розгляд цивільної справи, причини неявки представника суду не відомі. Згідно зі ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши належну юридичну оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, суд доходить висновку про задоволення заявлених вимог виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що 10 квітня 1997 року між [PERSON], який діє від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітніх на той час [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] з одної сторони, а також [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір №19913 купівлі-продажу нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] (в теперішній час Бессарабська) у місті Одесі, відповідно до умов якого [PERSON] набув право власності на вказане майно. Договір на момент укладання був зареєстрований на Одеській товарній біржі за №19913 від 10 квітня 1997 року, майнові права [PERSON] були належним чином зареєстровані в Одеському МБТІ 19 травня 1997 року. Суд звертає увагу, що правовідносини між\~сторонами виникли в момент укладення відповідного договору 10 квітня 1997 року, в той час як Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. За загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений ст. 58 Конституції України, в якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином, заявлені вимоги підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору. Як регламентували ст.ст. 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу», членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 227 ЦК УРСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Тобто ЦК УРСР від 18 липня 1963 року не встановлював вимог щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартир. В силу ст. 47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обовязкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зважаючи на дані вимоги законодавства і регламентацію виниклих між сторонами правовідносин, судом не встановлено неправомірності в діях продавців відносно підстав для відчуження зазначеної квартири. В той же час, суд не вбачає порушень закону і в придбанні позивачем вказаної нерухомості, у звязку з чим майнові права позивача підлягають захисту. З огляду на викладене, суд визнає даний договір дійсним, оскільки вимоги діючого на час його укладення цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, відбулося фактичне виконання умов договору сторонами та була здійснена державна реєстрація набутих майнових прав. Відповідно до ст. 141 ч.ч.1,2 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, у звязку із задоволенням позову, суд вважає обґрунтованим стягнути з в рівних частках з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved