Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство «Альфа-банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 85 573,87 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 14.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство «Альфа-банк», та [PERSON] було укладено договір № 500581411, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 99 299,20 грн. зі строком повернення до 15.02.2021 року. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 15.10.2018 року виникла заборгованість у розмірі 85 573,87 грн., яка складається з наступного: 73 319,78 грн. - заборгованість за кредитом; 3 954,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7 500,00 грн. - заборгованість по комісії; 800,00 грн. - штраф, яку просить стягнути з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 лютого 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав суду заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, хоча був повідомлений про день та час розгляду справи, заяву про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 14.02.2017 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-банк», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство «Альфа-банк», та [PERSON] було укладено договір № 500581411, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 99 299,20 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом 12,99% річних, зі строком повернення до 15.02.2021 року. Згідно ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує. У зв`язку з чим, за кредитним договором станом на 15.10.2018 року виникла заборгованість у розмірі 85 573,87 грн., яка складається з наступного: 73 319,78 грн. - заборгованість за кредитом; 3 954,09 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7 500,00 грн. - заборгованість по комісії; 800,00 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved