Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

у лютому 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. В обґрунтування останнього посилалась на неправомірні дії з боку відповідача, що виразились у недотриманні останнім вимог п. 2 ст. 15 ЖК України щодо забезпечення належного технічного стану, капітального та поточного ремонту житлового фонду, що, як наслідок стало причиною пожежі в квартирі її матері [ADDRESS] та потягло за собою виникнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг. Зазначила, що [INFO] року її мати померла, а вона як спадкоємиця має погасити виниклу заборгованість. Проте, вважаючи, що КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» є винним у виникненні пожежі, то останнє має провести взаєморозрахунок, а тому просила суд назначити експертну будівельну комісію для оцінки відбудови квартири, яка згоріла по вині КП «ЖЕО-103», та стягнути з останнього на її користь як спадкоємиці грошову компенсацію в розмірі 18 225,00 грн. В судовому засідання позивач позовні вимоги та обґрунтування позову підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявленого позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні, виходячи з його безпідставності та необґрунтованості. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Так, судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно довідки Відділу з питань наглядово-профілактичної діяльності Голосіївського району від 29 грудня 2006 року в квартирі [ADDRESS] 01 грудня 2006 року дійсно виникла пожежа, причиною якої стало коротке замикання електропроводки. Внаслідок пожежі вогнем знищено меблі, два телевізори, побутові речі, холодильник, газову плиту, два магнітофони (а.с. 5). 29 жовтня 2013 року позивач звернулась до відповідача з приводу проведення погашення заборгованості за житлово-комунальні послуги за рахунок коштів, необхідних для відбудови квартири [ADDRESS] (а.с. 7). КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» у відповіді № 3-403 б/д зазначило про те, що вирішення всіх спірних питань матиме місце після встановлення дійсної причини пожежі у квартирі [ADDRESS] (а.с. 6). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ст. 15 ЦК України). Частиною 1 ст. 16 ЦК України надано право кожній особі на звернення до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Положеннями ч. 2 ст. 16 ЦК України регламентовано, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо) (ст. 22 ЦК України). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Звернувшись до суду, позивач, іменуючи себе спадкоємцем та обґрунтовуючи свій позов, посилалась на те, що винним у виникненні пожежі в квартирі її матері є відповідач у справі, через що КП «ЖЕО-103 Голосіївського району» має погасити наявну заборгованість по житлово-комунальним послугам за рахунок коштів, винних їй в якості матеріальної компенсації за збитки, задані пожежею. Крім того, зазначила, що випадки проведення взаєморозрахунків вже мали місце серед мешканців будинку [ADDRESS] та КП «ЖЕО-103», про що Апеляційним судом було ухвалено відповідне рішення. Разом з тим, судом критично оцінюються вказані твердження позивача з огляду на їх недоведеність в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, як того вимагає ст. 60 ЦПК України. Позивач протягом розгляду справи не скористалась жодним із наданих цивільно-процесуальним законодавством та роз'яснених в судовому засіданні їй як особі, яка бере участь у справі, правом, визначеним у ст. 27 ЦПК України, а також порядком витребування доказів, який передбачений правилами ст.ст. 133-137 ЦПК України, та не витребувала у встановленому законом порядку доказів, необхідних для обґрунтування своєї позиції. Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ст. 3 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тому, приймаючи до уваги те, що позивачем не надано доказів про розмір прямої дійсної шкоди, винне порушення її прав, в тому числі як спадкоємиці, відповідачем у справі і наявність причинного зв'язку між його протиправною поведінкою та шкодою, яка наступила, його вини, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства. закріпленого в с. 11 ЦПК України, положень ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України, приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed