Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У лютому 2015 року до суду із позовом про стягнення заборгованості звернулося Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( далі Банк). Свої вимоги обґрунтувало тим, що [PERSON] 13 червня 2013 року став клієнтом Банку, підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку « Універсальна». 16 січня 2014 року [PERSON] було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold», відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у розмірі 10000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Однак відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 25 січня 2015 року становила 12906 гривень 98 коп. і складалася із заборгованості за кредитом у розмірі 9368 гривень 70 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 2447 гривень 47 коп., а також штрафу у розмірі 500 гривень (фіксованої частини) та штрафу у розмірі 590 гривень 81 коп. (процентної складової). Тому Банк просив позов задовольнити, стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та 243 гривні 60 коп. на відшкодування судових витрат. У судовому засіданні представники Банку позов підтримали у повному обсязі, обґрунтовуючи його доводами, викладеними у позовній заяві, з посиланням на докази, які містяться у матеріалах справи. Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що 14 липня 2009 року він став клієнтом Банку і отримав кредитну картку «Універсальна». У звязку із закінченням строку дії картки [PERSON] звернувся до Банку і 13 червня 2013 року йому було виготовлено і видано нову картку кредитка «Універсальна» № 5457 0829 2552 0236. По цьому ж договору Банк виготовив і видав [PERSON] платіжну карту «Gold» № 5168 7423 2477 8624. Відповідач зазначав, що остання картка не є кредитною картою, а як на ній зазначено дебетовою карткою. Окрім цього зазначав, що жодного разу нею не користувався. Також [PERSON] спростовував твердження Банку про те, що Банк по цьому ж договору видав йому картку «Gold» № 5168 7423 2174 7226, оскільки позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження цього. Під час судового розгляду [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про застосування строків позовної давності, і у звязку із вищевикладеним просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відомості, викладені у позовній заяві з приводу дати 13 червня 2013 року, з якої [PERSON] став клієнтом Банку, ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Банку, згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна» не відповідають дійсним обставинам справи. А саме, на підставі пояснень, як усних, так і письмових, які надавали представники Банку та відповідач у ході судового розгляду (а.с. 129-130), та копії заяви, яку надав представник Банку (а.с. 131-132), було встановлено, що [PERSON] став клієнтом Банку 14 липня 2009 року, отримавши картку № 5457 0829 2552 0236. Строк дії вказаної картки був встановлений до 30 червня 2013 року. У звязку із закінченням строку дії картки [PERSON], будучи клієнтом Банку, звернувся до позивача та отримав нову кредитну картку взамін старої, № 5211 5373 1558 9350, зі строком дії картки до 30 квітня 2016 року (а.с. 164). [PERSON] зазначав, і проти цього не заперечував представник Банку, що з липня 2009 року неодноразово знімав різні суми грошей з кредитної картки «Універсальна», разом з цим неодноразово на різні суми поповнював вказану картку, чим виконував свої кредитні зобовязання. Вказане також підтверджується виписками по рахунку, які були надані сторонами (а.с. 135-138, 142-161). Також [PERSON] вказував, що у січні 2014 року позивач по цьому ж договору видав йому ще одну карту «Gold» «Бонус плюс Debit» № 5168 7423 2477 8624, яка є дебетовою, а не кредитною. Попри це, відповідач даною картою жодного разу не скористався, що підтверджується виписками по рахунку, які були надані як представниками Банку, так і відповідачем (а.с. 110-123, 135-138, 142 161). Виписки по рахунку, які були надані представником Банку у судовому засіданні (а.с. 69-100), у наступних судових засіданнях представник Банку просив не враховувати при вирішенні справи, тому суд їх не бере до уваги. Суд оцінює критично розрахунок заборгованості за договором б/н від 16 січня 2014 року (а.с. 5) з наступних підстав. Відповідач стверджував, що жодних договорів з Банком 16 січня 2014 року не укладав. Представник Банку на неодноразові звернення [PERSON] не надав ні відповідачеві, ні суду копії договору б/н від 16 січня 2014 року, укладеного між Банком та [PERSON], по якому Банком розрахована заборгованість за даним позовом. Судом встановлено, що 16 січня 2014 року Банком пакетом Groupdeals була створена проводка та списано кошти з картки № 5168 7423 2174 7226 (а.с. 145), в подальшому на ці кошти нараховувалась заборгованість (а.с. 5). Підтвердження того, що [PERSON] 16 січня 2014 року отримав від Банку вказану суму суду надано не було. Окрім цього, суд оцінює критично твердження Банку про те, що [PERSON] отримав у Банку та в подальшому користувався кредитною карткою «Gold» № 5168 7423 2174 7226 з наступних підстав. Відповідно до інформації, наданої Банком (а.с. 164) по договору, укладеному між Банком та відповідачем, були відкриті картки з визначеним терміном дії - № 5457 0829 2552 0236 дата старту 25 червня 2009 року, строк дії 30 червня 2013 року (далі перша картка); № 5211 5373 1585 9350, дата старту 08 квітня 2012 року, строк дії 30 квітня 2016 року (далі друга картка); № 5168 7423 2174 7226, дата старту 12 листопада 2013 року, строк дії 30 листопада 2017 року (далі третя картка). Підтвердженням того, що [PERSON] отримав першу карту, окрім пояснень сторін, суд визнає копію заяви (а.с. 131, 132), де міститься номер картки, яку отримав [PERSON] 14 липня 2009 року та його підпис. Підтвердженням того, що [PERSON] отримав другу картку, крім пояснень сторін, є демонстрація цієї картки [PERSON] у судовому засіданні та долучення копії цієї картки до матеріалів справи (а.с. 134). Жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] отримував третю картку, Банк не надав, натомість [PERSON] заперечував проти отримання ним третьої картки. Попри те, що відповідач визнає, що на фотографії зображений саме він та не заперечує, що отримував у Банку картку «Gold» № 5168 7423 2477 8624, суд оцінює критично копію фотографії, яку надав представник Банку на підтвердження того, що [PERSON] отримував у Банку третю картку (№ 5168 7423 2174 7226) (а.с. 173), оскільки з даної фотографії неможливо встановити, картку з яким номером отримав [PERSON] Суд бере до уваги пояснення [PERSON] з приводу того, що він ніколи не отримував від Банку карту з № 5168 7423 2174 7226, відповідно ніколи не користувався цією карткою у звязку з наступним. [PERSON] наполягав, а представник Банку не заперечував, що операції по картці № 5168 7423 2174 7226, які відображені у виписках по рахунку, що були надані позивачем (а.с. 142-161) та відповідачем (а.с. 135-138) здійснені у автоматичному режимі. Тобто, суду не було надано доказів того, що [PERSON], отримував від Банку картку № 5168 7423 2174 7226 та за допомогою неї 16 січня 2014 року отримав від Банку кошти у розмірі 8 688 гривень 23 коп., на які в подальшому нарахована заборгованість, погашав прострочену заборгованість, списував відсотки за користування кредитом, оплачував штрафи за кредитом чи будь-яким іншим способом користувався зазначеною карткою. Аналізуючи в сукупності докази, здобуті у ході судового розгляду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі ст. 526, 530, 548, 1049,1054 ЦК України,

Outcome: dismissed