Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У поданій до суду заяві представник позивача просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Здолбунівського районного центру зайнятості Рівненської області незаконно отримані ним кошти в сумі 16460 грн. 77 коп. та судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 12 травня 2015 року [PERSON] звернувся в Здолбунівський районний центр зайнятості Рівненської області за сприянням у працевлаштуванні та йому було надано статус безробітного, призначено допомогу по безробіттю терміном 360 календарних днів з 19 травня 2015 року по 12 травня 2016 року. Під час обміну інформацією між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України було виявлено факт отримання відповідачем у період перебування на обліку як безробітний доходів від приватного підприємства «Крамар», що виключає можливість отримання ним допомоги по безробіттю. У добровільному порядку відповідач незаконно отримані кошти не повернув, а тому підлягають стягненню у судовому порядку. Сторони у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Статтею 1213 ЦК України визначено, що набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно у натурі. Позивач є державною установою у централізованій системі державних установ Державної служби зайнятості та виконує, серед іншого, завдання і функції у сфері зайнятості населення та соціального захисту від безробіття. Установлено, що 12 травня 2015 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про надання йому статусу безробітного, у якій, зокрема, зазначив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно, ознайомлений з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення». Наказом Здолбунівського районного центру зайнятості Рівненської області №НТ150513 від 13 травня 2015 року [PERSON] надано статус безробітного та наказом №НТ150519 від 19 травня 2015 року йому призначено допомогу по безробіттю у передбачених Законом України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» розмірі строком по 12 травня 2016 року. Відповідно до п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону. Зокрема, реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг) (п.9 ч.1 ст. 45 Закону). За повідомленням Приватного підприємства «Крамар» відповідач [PERSON] з цим підприємством у трудових відносинах у 4 кварталі 2015 року не перебував, однак одноразово з ним було укладено угоду на перевезення вантажу автомобільним транспортом №1510/15 від 15 жовтня 2015 року, за якою останній отримав 2087,50 грн. доходу. З акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» №73/16 від 07 вересня 2016 року вбачається, що відповідач, у період перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітний у пошуку роботи приховав відомості про отримання ним доходів у жовтні 2015 року, тому сума допомоги по безробіттю в розмірі 16460,77 грн. підлягає поверненню. Згідно довідки Здолбунівського районного центру зайнятості Рівненської області №1983-д від 07 вересня 2016 року за період з 15 жовтня 2015 року по 01 квітня 2016 року [PERSON] нараховано 16460,77 грн. допомоги по безробіттю, яку перераховано на відкритий останнім у ПАТ «Райффайзен банк Аваль» рахунок. 09 вересня 2016 року позивачем направлено відповідачу копію наказу про повернення коштів у сумі 16460,77 грн. з вимогою протягом 15 календарних днів сплатити ці кошти на рахунок позивача, отриману відповідачем 19 вересня 2016 року та яку не виконано. За правилами частин другої та третьої ст.36 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття», яка визначає права, обов'язки та відповідальність застрахованих осіб, такі особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч.1 ст.7 Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Згідно з підпунктом 2 п.1 розділу 5 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 липня 2015 року за №821/27266, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою КМУ від 20 березня 2013 року №198. Підпунктом 1 п.37 указаного Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку пов'язують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обов'язків та відповідно є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення і така права позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2015 року по справі №21-20а15. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Відповідно до положень ст.88 ЦПК України з відповідача до стягнення на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати у розмірі 1450 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved