Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона та її дочка - [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], по 1/2 частині якої належить їм на праві приватної спільної часткової власності, на підставі ордеру на жиле приміщення №004485, виданого 08.02.2008 року відділом з обліку та розподілу житлової площі Маріупольської міської ради Донецької області та свідоцтва про право власності на житло від 09.04.2008 року. Відповідно до інформаційної довідки Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради у вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який ніколи не прожив в зазначеній квартирі, на теперішній час його місце проживання позивачці не відоме. За квартиру комунальних послуг не сплачує, участі в її утриманні не приймає. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], який діє на підставі договору на надання правової допомоги №25 від 26.07.2018 року, у судове засідання не з'явилися, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги позивачки підтримує. Ухвалою суду від 09.01.2019 року ухвалено провести заочний розгляд вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі не з'являвся до судового засідання, про причини неявки суд не повідомляв, відзив не подав, позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до ордеру на жиле приміщення №004485, виданого 08.02.2008 року відділом з обліку та розподілу житлової площі Маріупольської міської ради Донецької області та свідоцтва про право власності на житло від 09.04.2008 року, [PERSON] та [PERSON], на праві приватної власності, володіють по 1/2 частини квартири [ADDRESS], що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19284852 від 23.06.2008 року. Як вбачається з інформаційної довідки Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради №52-126-1749 від 18.10.2018 року [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але в квартирі не проживає, що також підтверджується актом №133 від 22.10.2018 року, складеним комісією КСН «Азов'є». Свідки [PERSON] та [PERSON] в письмових поясненнях вказали, що є сусідами позивачки та підтвердили, що відповідача по справі не знають та ніколи не бачили, так у квартирі [ADDRESS] [PERSON] ніколи не мешкав, його особисті речі у квартирі відсутні. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже відповідач є не членом родини позивачки, ніколи у квартирі не проживав, його особисті речі в ній відсутні, внаслідок чого суд вважає, що [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved