Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

У лютому місяці 2017 року [PERSON] звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтовування позову зазначила, що 17 липня 2016 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді домоволодіння №241 по вул. Передова в м. Дніпрі, яку вона прийняла фактично оскільки на момент смерті чоловіка проживала разом з ним та була зареєстрована у зазначеному домоволодінні. Позивач зазначає, що вона звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON], проте постановою державного нотаріуса від 21.01.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що рішення виконкому про визнання права власності за померлим належним чином не зареєстровано в відповідних органах державної реєстрації прав власності. Зважаючи на викладене вище, позивач просить визнати за нею право власності на домоволодіння №241 по вул. Передова в м. Дніпрі в порядку спадкування за законом після померлого 17.07.2016 року [PERSON]. В судове засідання позивач не зявилася, її представник направили до суду заяву про розгляд справи за її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечували. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за свого життя придбав домоволодіння №241 по вул. Передова в м. Дніпропетровську, що підтверджується договором купівлі продажу від 27.07.1976 року посвідчений Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою. Рішенням відділу комунального господарства виконкому Амур-Нижньодніпровського району, надано дозвіл на проведення будівельних робіт на території домоволодіння №241 по вул.Передовій у м. Дніпропетровську. Рішенням виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської ради народних депутатів введено в експлуатацію новозбудований будинок. Відповідно до додатку 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 15 січня 1966 року, що діяла на момент винесення виконкомом рішення, до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться зокрема рішення суду про визнання за громадянином права власності на будинок, що набуло законної сили, а також рішення виконкому. [PERSON] право власності на частину домоволодіння в бюро технічної інвентаризації не зареєстрував, проте відповідно до ст.128 ЦК України РСР право власності у набувача майна виникало з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. 17.07.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть зареєстроване 26.07.2016 року Амур-Нижньодніпровським районним у м.Дніпропетровську відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Позивач, [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого [PERSON], яка спадщину прийняла фактично, оскільки на момент смерті свого чоловіка проживала разом з ним та була зареєстрована у домоволодінні. Доньки померлого [PERSON] та [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, шляхом подання заяви про відмову своєї частки у праві власності на майно. Позивач звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка [PERSON], проте постановою державного нотаріуса від 21.01.2017 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у звязку з тим, що рішення виконкому про визнання права власності за померлим належним чином не зареєстровано в відповідних органах державної реєстрації прав власності. Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно з частинами 1, 3, 5 статті 1268 ЦПК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Так, як позивач позбавлена можливості захистити свої спадкові права в іншому порядку, крім судового, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved