Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду до із позовом до відповідача, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд про їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Представник Службу у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради у судовому засіданні просила суд задовольнити позовні вимоги. Допитана у судовому засіданні дитина [PERSON] суду пояснила, що батька не пам`ятає, він ніколи їй не дзвонить, не відвідує, не цікавиться її життям, е передає подарунки. Як батька сприймає свого вітчима [PERSON] , з яким у неї склалися справжні родинні відносини. Знає, що розглядається позов про позбавлення її біологічного батька батьківських прав відносно неї і повністю погоджується з таким і свідомо бажає цього. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, допитавши дитини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої у Свідоцтві про її народження серії [NUMBER] , вказано: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 лютого 2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 усіх видів прибутку щомісячно, починаючи з 8.11.2010 р. на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до досягнення нею повноліття. [INFO] [PERSON] одружилася с [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] ». Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 31.10.2016 р., розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Вказане підтверджується відомостями з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02 жовтня 2018 р. 25 серпня 2018 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №59. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, боржник [PERSON] станом на жовтень 2018 р. має заборгованість зі сплати аліментів в сумі 100 692,00 грн. Відповідно до характеристики [PERSON] від 29.10.2018 р., [PERSON] навчається у Кир`яківському ЗЗСО з шостого класу. Мама разом з вітчимом цікавляться навчанням дитини та відповідально ставляться до її виховання в сімї. Відкликаються на прохання класного керівника, регулярно відвідують школу. [PERSON] постійно допомагає в класі, відвідує батьківські збори. Рідний батько [PERSON] жодного разу не поцікавився навчанням дитини та не бере участі у вихованні доньки. Згідно психологічного аналізу відносин дитини з батьками, під час проведення різних методик, анкет, спостережень [PERSON] поводила себе привітно, спокійно, адекватно, правильно розуміла мету досліджень, вона відображає, які труднощі і проблеми у взаєминах є в родині. Відсутність на малюнку когось із членів сімї, а в нашому випадку це тата [PERSON] , говорить про те, що ця людина малозначуща для дитини. Матеріалами справи [PERSON] та [PERSON] характеризується з позитивної сторони. Згідно висновку служби у справах дітей Миколаївської районної державної адміністрації від 05.03.2019 р., остання вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON] , [INFO] Відповідно до соціально-психологічного висновку Миколаївського міського центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді від 26.03.2019 р., відносно [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина як свою сімю сприймає себе, матір, вітчима [PERSON] , дідуся та бабусю з маминого боку. [PERSON] до батька є негативним, оскільки той пішов з сімї коли дитині було три роки, а через рік взагалі перестав спілкуватися з нею. На даний час [PERSON] не спілкується з біологічним батьком, не вважає його членом своєї сімї, сприймає його як сторонню людину, відчуває до нього образу та не хочу бачитися з ним. Стосунки дівчинки з матірю є емоційно близькими, доброзичливими, довірливими, неконфліктними. [PERSON] відчуває з її боку підтримку, піклування, любов та захист. Дитина вважає матір найдорожчою людиною. Дівчинка проектує почуття доньки на вітчима [PERSON] розповідає, що любить проводити час разом зі своєю родиною. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.І ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ст.81 ч.І ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Таким чином, суд, оцінивши представлені в силу ст. 81 ЦПК України докази, вивчивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, вважає доведеним той факт, що відповідачка не піклується про свою малолітню доньку, свідомо ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому підлягає позбавленню батьківських прав . За такого, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved