Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідачки [PERSON] про скасування заборгованості по аліментах. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області у цивільній справі №2-1639/07 з нього на користь відповідачки стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 235 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 14.11.2007 р. до досягнення кожною дитиною повноліття. В листопаді 2018 р. він отримав з Костопільського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ в Рівненській області розрахунок заборгованості за аліментами. Згідно розрахунку за період з 14.11.2007 р. до жовтня 2018 р. включно нарахована заборгованість зі слати аліментів в сумі 61836 грн. В період, за який нарахована заборгованість, старша донька [PERSON] проживала з ним і знаходилася на його утриманні. Після розірвання шлюбу з відповідачкою в 2007 р. деякий час обидві дочки проживали з ним, відповідачка допомогу на утримання не надавала. Дочка [PERSON] проживала в будинку його батьків та навчалася в Дюксинській ЗОШ. В серпні 2018 р. дочка [PERSON] була зарахована студенткою до Рівненського коледжу НУБП України, де навчається за контрактом, він оплатив навчання доньки. Позивач створив нову сім`ю, має малолітніх синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Отже, на його утриманні фактично перебуває четверо неповнолітніх дітей, а молодшій дочці від першого шлюбу [PERSON] , яка на даний час проживає з бабусею - матір`ю відповідачки, він також допомагає, купує одяг. Позивач працює в ТзОВ «Ліс-Транс-Логістик» та отримує мінімальну заробітну плату. З нього на користь відповідачки були стягнуті аліменти на утримання двох дітей в однаковій сумі, одна дитина [PERSON] увесь цей період проживала з ним, а друга [PERSON] - проживала з матір`ю, тому вважає, що у нього не виникло будь-яких аліментних зобов`язань на користь відповідачки. Ухвалою суду від 15.02.2019 р. позов залишено без руху. Ухвалою суду від 22.04.2019 р. відкрито спрощене позовне провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимог підтримав. Крім того, пояснює, що відповідачка обіцяла відмовитися від аліментів, два роки назад вона на себе оформила право власності на їх спільний будинок. Донька [PERSON] проживає разом з ним у с.Суськ з часу, коли пішла до школи у перший клас. Менша донька [PERSON] проживає в с.Оржів з бабою - матір`ю відповідачки, постійно її доглядає. Відповідачка зареєструвала новий шлюб і їй взагалі доньки [PERSON] та [PERSON] не потрібні. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася повторно, була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується письмовим повідомленням про врученням поштових відправлень. Заяви про розгляд справи в її відсутність до суду не подала, про причини поважності своєї неявки суд не повідомила. Письмового відзиву на позов не подала. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачки на підставі наявних у справі матеріалів з постановленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України, проти чого не заперечив в судовому засіданні позивач [PERSON] . Вислухавши позивача, показання свідків, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що згідно з виконавчим листом №2-1639/07, виданого 09.01.2008 р. було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти щомісячно в твердій грошовій сумі по 235 грн. на кожну дитину, починаючи з 14.11.2007 р. до досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.06.2019 р. неповнолітня донька [PERSON] з народження проживає разом з батьком - позивачем [PERSON] , що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно з довідкою №211 від 29.11.2018 р., виданою директором Дюксинської ЗОШ І-ІІІ ім. Н.А. Хасевича [PERSON] , [INFO] , дійсно навчалася з 2007 р. по 2018 р. у Дюксинській ЗОШ І-ІІІ ст. ім.Н.Хасевича. В судовому засіданні неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона дійсно за домовленістю з батьками та її згодою з 2007 року проживає разом з батьком в с.Суськ, де була зареєстрована. На даний час з вересня 2018 р. вона зареєстрована в [ADDRESS] у зв`язку з навчанням. Пояснює, що відповідачка обіцяла відмовитися від аліментів, оскільки вона дійсно проживає разом з батьком [PERSON] постійно з 2007 р. та перебуває на його повному матеріальному утриманні, мати не бере участі в її матеріальному утриманні та вихованні. Батько платить кошти на її навчання. Неповнолітня донька [PERSON] проживає окремо від позивача [PERSON] , про що він неодноразово пояснював у судовому засіданні. Будь-яких спорів з приводу місця проживання вказаних неповнолітніх дітей сторін [PERSON] та [PERSON] немає. Згідно з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 14.11.2018 р. №15213 державного виконавця Костопільського РВ ДВС у Рівненській області ГТУЮ МЮУ Кроки Г.В. заборгованість по аліментах за виконавчим листом №2-1639/07, виданого 09.01.2008 р. за період з 2007 р. по 2018 р. становить 61836 грн., з якої вбачається про відсутність сплачених аліментів боржником [PERSON] на обох неповнолітніх дітей. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно до ч.3 статті 12 ЦПК України Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. На думку суду, позивачем було надано суду належні та допустимі докази, які свідчать про те, що неповнолітня [PERSON] , проживала з 2007 року по 2018 р. з ним, де і проживає на даний час, і саме він її матеріально утримує увесь цей період, про що свідчать як акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 11.06.2019 р., показання свідків [PERSON] та [PERSON] , довідка №211 від 29.11.2018 р., видана директором Дюксинської ЗОШ І-ІІІ ім. Н.А. Хасевича та пояснення самої неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості за аліментами відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , позивач посилається на те, що вона не проживає разом з відповідачкою [PERSON] , а живе разом зі своєю бабусею - матір`ю відповідачки, оскільки постійно її доглядає, та його участь в утриманні дитини, зокрема витратами на випускний. Однак позивач не подав належних та допустимих доказів щодо вказаних обставин. При цьому суду не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження наявності будь-яких передбачених частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України обставин, що мають істотне значення та могли б слугувати перешкодою для позивача скористатися своїм правом на звернення до суду з позовом про припинення стягнення аліментів відносно доньки [PERSON] . У частині першій статті 10 Сімейного кодексу України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Слід зауважити, що відповідно до частини четвертої 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Позивачем не доведено наявності істотних обставин, які унеможливлюють належну сплату заборгованості з аліментів відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] . На думку суду, звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам, виходячи із підстав позову, призведе до повторного порушення права дитини, чиї права вже були порушені неналежним утриманням з боку [PERSON] , що встановлено рішенням Костопільського районного суду Рівненської області, на підставі якого виданий виконавчий лист про стягнення аліментів. До суду позивачем були надані докази на підтвердження його матеріального та сімейного стану: довідка про доходи, свідоцтва про народження малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , перебування у новому шлюбі з 24.10.2008 р., а також зазначено обставини, які, на його думку, мають істотне значення та унеможливлюють сплату ним заборгованості з аліментів щодо неповнолітньої доньки [PERSON] , які не є належними у розумінні ч.2 ст. 78 ЦПК України доказами у вирішенні вказаного спору, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому посилання позивача [PERSON] на наявність на його утриманні ще чотирьох дітей не може бути підставою для обмеження прав неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , на належне утримання від батька. До суду не подано жодних доказів про наявність між сторонами будь-яких договірних зобов`язань щодо участі у вихованні чи утриманні неповнолітньої доньки [PERSON] , окрім як обов`язку згідно з виконавчим листом №2-1639/07, виданого 09.01.20058 р. позивача [PERSON] сплачувати аліменти на неповнолітню доньку. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Положеннями статей 180, 183, 185 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185 СК України). Позивач вказує про добровільну участь у матеріальному утриманні неповнолітньої доньки [PERSON] , натомість вказана обставина у вирішенні вказаного спору не дає підстав звільнити його від стягнення заборгованості по аліментах на її утримання за наявності існуючого обов`язку згідно рішення суду сплачувати аліменти та відкритого згідно нього виконавчого провадження. Слід зауважити, що відповідно до ч.ч.1,2,3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. У зв`язку з цим суд не бере до уваги посилання позивача, що факт окремого проживання неповнолітньої доньки [PERSON] від відповідачки сам по собі повинен підтверджувати факт матеріального утримання доньки позивачем і, на думку позивача, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до частини другої статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. Положення частини другої статті 197 СК України у даній справі не є підставою звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки заборгованість, яка має місце, не виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення. На думку суду, вказана заборгованість виникла внаслідок безпідставного невиконання [PERSON] рішення суду про стягнення аліментів. Позовні вимоги позивача про звільнення його від сплати заборгованості за аліментами відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] необґрунтовані належними та допустимими доказами у справі, а тому задоволенню не підлягають. Позивачем не доведено наявності істотних обставин, які унеможливлюють належну сплату заборгованості з аліментів відносно його неповнолітньої доньки [PERSON] .

Outcome: dismissed