Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Управління соціальної політики Тернопільської міської ради звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути із останньої на свою користь надмірно отримані кошти у вигляді житлової субсидії в розмірі 10\~653,83 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач 05 травня 2015 року звернулась до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення їй житлової субсидії за адресою: [ADDRESS] . Разом із заявою відповідачем було подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, в якій зазначено, що доходом заявниці є зарплата. На підставі поданої заяви та декларації відповідачу було призначено субсидію на період з квітня 2015 року по березень 2016 року. В результаті проведення Управлінням західного офісу Держаудитслужби у Тернопільській області у лютому 2018 року перевірки використання коштів субвенції з державного бюджету місцевими бюджетами на надання житлових субсидій населенню було встановлено, що один із членів домогосподарства [PERSON] , зокрема її чоловік 29 липня 2014 року продав автомобіль вартістю 63,46 тис. грн. про що містяться відомості у Регіональному сервісному центрі МВС у Тернопільській області. Автомобіль був проданий, але дохід не задекларований. Після виявленого порушення було проведено перерахунок та встановлено, що сума надміру виплачених коштів за призначеними субсидіями за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року складає 10\~653,83 грн. 07 березня 2018 року відповідачу надіслано повідомлення про припинення надання житлової субсидії за адресою [ADDRESS] та зобов`язано [PERSON] повернути переплачену суму грошової субсидії в розмірі 10\~653,83 грн. на рахунок управління. Станом на момент звернення з позовом до суду надміру виплачені кошти відповідачкою добровільно не повернуто, що призвело до ненадходження коштів до Державного бюджету України та заподіяння матеріальної шкоди державі. Тому просить позов задовольнити та стягнути з [PERSON] незаконно отриману субсидію за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року в розмірі 10\~653,83 грн. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28\~лютого 2020\~року відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом. \~ \~ \~ \~Представник позивача в судове засідання не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, відзиву на позов не подала, про поважність причин неможливості прибуття її в судове засідання суд не повідомила. Тому суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановлення заочного рішення відповідно до статті 280 ЦПК України, оскільки, щодо заочного вирішення справи не заперечує позивач. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з частиною 2 статті 247 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) врегульовано Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 року № 848 (далі в тексті - Положення). Відповідно до п. 6 Положення (в редакції, яка діяла на час призначення відповідачу субсидії) субсидія призначається одному з членів домогосподарства, на якого відкрито особовий рахунок за місцем реєстрації, або особі, яка не зареєстрована, але фактично проживає у житловому приміщенні (будинку) на підставі договору найму (оренди) житла, і на яку відкрито особові рахунки із сплати житлово-комунальних послуг (далі - орендар). Субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу (п. 7 Положення). Згідно п. 13 Положення для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації: заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами. Забороняється вимагати від громадян документи, що не передбачені цим Положенням. Зазначені заява та декларація можуть бути надіслані поштою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації заявника. Громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру. Судом встановлено, що 05 травня 2015 року [PERSON] звернулась із заявою до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради про призначення житлової субсидії. При цьому у заяві відповідач власноруч зазначила, що вона ознайомлена з порядком призначення соціальної допомоги та повідомлена про те, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання житлової субсидії (зміни складу осіб, які зареєстровані (фактично проживають), джерел доходу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, придбання майна, товарів або оплати послуг на суму, що перевищує 50 тис. гривень), зобов`язується протягом місяця повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення. Разом із заявою про призначення житлової субсидії [PERSON] подано декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, де в розділі ІІ декларації зазначила про суми доходу за період з 01 січня 14 року по 31 грудня 2014 року заробітну плату. За результатами розгляду звернень відповідачу було призначено та виплачено субсидію з квітня 2015 року по березень 2016 року. Відповідно до пункту 20 Положення сума субсидії, перерахованої (виплаченої) надміру внаслідок свідомого подання громадянином документів з недостовірними відомостями або неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення, повертається ним за вимогою органу, що призначив субсидію. У бланку декларації на призначення субсидії від 05 травня 2015 року [PERSON] власним підписом підтвердила, що в разі подання нею у неповному обсязі або недостовірних відомостей про осіб, які зареєстровані (фактично проживають) у житловому приміщенні/будинку, їх доходи і витрати, їй може бути відмовлено у призначенні житлової субсидії або припинено її надання. У такому разі отримувач субсидії зобов`язується повернути надміру перераховану (виплачену) суму субсидії. Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради проведено перевірку правильності та повноти інформації, наданої на призначення субсидії заявником [PERSON] та виявлено, що 29 липня 2014 року [PERSON] продано транспортний засіб «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , що вбачається із реєстру надміру отриманих субсидій жителями м. Тернополя в результаті невідображення в деклараціях про доходи та майновий стан інформації про продаж транспортних засобів. Таким чином, при зверненні до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради із заявою про призначення субсидії [PERSON] подала недостовірні дані про дохід її чоловіка, який був зареєстрований та проживав разом з нею за адресою [ADDRESS] на момент подання декларації, що відповідно до п. 20 Положення, вплинуло на встановлення права на призначення субсидії. Відповідно до розрахунку коштів субсидії, що підлягає поверненню за період з 01 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року загальна сума коштів субсидії, яка підлягає поверненню становить 10\~653,83 грн. [PERSON] було направлено повідомлення за №94 про повернення житлової субсидії від 07 березня 2018 року, яке відповідач отримала особисто. За нормами ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню, зокрема, безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; а також інше майно, якщо це встановлено законом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У своєму заперечені на позов відповідач, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, посилається на те, що транспортний засіб був придбаний її чоловіком [PERSON] (на даний час вже покійним) у 2008 році для чого ним було отримано кредит у ПАТ «Західінкомбанк». Вказаний кредит потрібно було погасити до 26 лютого 2012 року, проте у зв`язку із скрутним матеріальним становищем виконати боргові зобов`язання не вдалося, після чого її чоловік змушений був продати автомобіль за довіреністю ще у квітні 2012 року. Проте вказаний автомобіль перебував у заставі та можливість його відчуження була наявна лише після погашення кредиту, тому всі кошти які отримав [PERSON] від продажу автомобіля були переданні банку в рахунок погашення кредиту. На підтвердження своїх доводів відповідач надала копію довіреності посвідченої приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Костецьким Ю.Г. 09 квітня 2012 року за реєстровим номером 1667, згідно якої [PERSON] уповноважує [PERSON] та [PERSON] продати за ціну і на умовах на розсуд уповноважених належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 26 лютого 2008 року автомобіль «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] . Проте суд не може погодитися з вказаними твердженням з огляду на наступне. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 4 ст. 203 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно ч. 1, ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Частиною 1, ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Згідно п. 3, ст. 208 Цивільного кодексу України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян належить вчиняти у письмовій формі. Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена чинним на час виникнення правовідносин між сторонами Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.98 N 1388. Відповідно до п. 1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (п. 2 Порядку). Пунктом 6 Порядку визначено, що транспортні засоби реєструються за юридичними та фізичними особами в реєстраційно-екзаменаційних підрозділах Державтоінспекції (далі - підрозділи Державтоінспекції). Пунктом 8 Порядку передбачено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, оцінку їх вартості (проводиться спеціалістом, що пройшов необхідну підготовку в порядку, встановленому МВС, Мін`юстом, Мінпромполітики, Держмитслужбою та Фондом державного майна, і має відповідні документи), відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. В абзаці 2 п. 8 Порядку наведено перелік документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, якими є: довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб, митна декларація, акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. Як видно із даного пункту, розписка чи довіреність не входять до переліку документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів. Згідно ч. 1 ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Також довідка видана ПАТ «Західінкомбанк» 09 квітня 2012 року за №47 засвідчує факт виконання зобов`язання [PERSON] перед банком в повному обсязі у зв`язку із чим банк надав дозвіл на продаж автомобіля «Chevrolet Lacetti», номерний знак [NUMBER] , проте жодним чином не вказує на факт відчуження транспортного засобу у період 2012 року. Отже, наведене підтверджує ту обставину, що відповідачем при поданні заяви про призначення житлової субсидії була зазначена недостовірна інформація, яка б вплинула або могла вплинути на встановлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру, а надані відповідачем докази не доводять факт відчуження нею авто у період дохід за який не враховується при призначенні субсидії згідно поданих нею заяв. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що відповідачем добровільно не повернуто надміру отримані кошти, що за своїми наслідками спричинило матеріальні збитки для Державного бюджету України, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] в користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради надмірно отримані кошти у вигляді житлової субсидії в розмірі 10 653 гривень 83 копійок. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн.

Outcome: approved