Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

У провадженні Ватутінського міського суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] у якому вона просить розірвати шлюб з відповідачем, який зареєстровано 04.09.2015 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 287, а також визначити місце проживання їх спільного сина [PERSON] , [INFO] , разом з нею. Позовні вимоги мотивовані тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та постійні сварки, які призвели до втрати любові та поваги одне до одного. На даний час спільне проживання між ними припинено, жодних перспектив на відновлення сімейних стосунків немає, оскільки подальше спільне життя в якості подружжя суперечитиме їх інтересам. Також вказала, що вона піклується про їх спільного з відповідачем сина [PERSON] , створила належні умови для його проживання, а тому після розірвання шлюбу просить визначити місце його проживання разом з нею. Додатково зазначила, що після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Сторони, будучи належним чином та завчасно повідомленими про місце, дату та час проведення підготовчого судового засідання, до суду не з`явилися. Позивач подала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач подав до суду заяву за змістом якої позовні вимого визнає в повному обсязі , не заперечує проти задоволення позову стосовно розірвання шлюбу з позивачем, та не заперечує відносно проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з позивачем. У відповідності до ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до змісту ч.ч. 3, 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову за результатами підготовчого провадження, в порядку, встановленому ст. 207 ЦПК України. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 04.09.2015 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено актовий запис за № 287. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . За час перебування у шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 05.04.2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Сторони припинили спільне проживання як подружжя та не бажають вживати заходів до примирення з метою збереження сім`ї. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та протоколами до неї. Згідно із ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Положеннями ст. 21 СК України передбачено, що шлюб це сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі змістом ст. 24 СК України добровільність шлюбу є однією з його основних засад. Шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до змісту положень ст.ст. 105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу судом не встановлено. Сторони тривалий час проживають окремо. Позивач категорично налаштована на припинення даних шлюбних відносин, збереження шлюбу не відповідає її інтересам, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував, що суд оцінює як її незацікавленість у збереженні шлюбу з позивачем. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] як подружжя неможливе, а тому їх шлюб підлягає розірванню. З урахуванням прохання позивача, після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Враховуючи те, що відповідач не заперечував проти визначення місця проживання його неповнолітнього сина [PERSON] з позивачем, суд вважає, що сторони досягли згоди з даного питання, та спір про це відсутній. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача до державного бюджету судовий збір, що підлягає сплаті за пред`явлення позовної вимоги немайнового характеру, що становить 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп., оскільки позивач була звільнена від його сплати. На підставі викладеного,

Outcome: approved