Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У лютому 2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду з відповідною заявою про встановлення факту належності [PERSON], [INFO], який помер 29 квітня 1998 року документів, а саме: довідки МСЕК серії 2-18 АЗ № 163033 та трудової книжки від 07 жовтня 1948 року. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 30 листопада 2015 року заявник звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі з питанням щодо переходу на пенсію по втраті годувальника після померлого 29 квітня 1998 року чоловіка - [PERSON], який був інвалідом війни І групи. Однак, перешкодою у переході з одного виду пенсії на інший є помилка в написанні прізвища її покійного чоловіка [PERSON] у висновку МСЕК, про те що годувальнику встановлена І група інвалідності внаслідок поранення при захисті Батьківщини та у трудовій книжці від 07 жовтня 1948 року, які зберігаються в архівній справі Пенсійного фонду м. Бердичів, а саме прізвище останнього зазначено як «Браєвський ». У зв'язку з цим заявником отримано відмову від переходу на пенсію по втраті годувальника від 13 листопада 2015 року, виданого управлінням Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі. На звернення заявника від 22 грудня 2015 року до Житомирського обласного центру медико-соціальної експертизи, їй було роз'яснено її право звернутися з цього приводу до суду з заявою про встановлення факту належності цього документу. В адміністративному порядку внести виправлення у вказаній довідці неможливо, оскільки її чоловік помер та у зв'язку з неможливістю прочитати довідку внаслідок тривалого використання. У судове засідання заявник не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала повністю з наведених у заяві підстав, просила суд задовольнити їх. Представник заінтересованих осіб в судове засідання не з'явились, надав суду письмову заяву про слухання справи у її відсутності, проти задоволення заявлених вимого заперечили, просили суд відмовити в їх задоволенні. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку про задоволення заявлених в заяві вимог з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно п.5 ч.2 ст.234 та п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до ч.1 ст.257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає заяву обґрунтованою, а докази, надані на підтвердження факту належності правовстановлюючого документа, достовірними і переконливими. Враховуючи викладене та

Outcome: approved