Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернулася до суду з позовом в якому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання під час вагітності у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходу щомісячно з часу звернення до суду з позовом та до досягнення дитиною трьох років. Як на підставу позовних вимог вказала, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 2012 року. У шлюбі вона завагітніла, проте їх сім`я фактично розпалася. Відповідач перестав надавати їй будь-яку матеріальну допомогу під час вагітності, хоча має таку можливість, так як працює у Національній поліції України. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що сторони дійсно перебувають у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітню доньку. Крім того, позивач на даний час вагітна. Вказує, що надає матеріальну допомогу на утриманні своєї доньки та на утримання позивача (кошти на оплату комунальних послуг, продуктів харчування, одягу тощо). Після того, як відносини між сторонами погіршилися, він почав передавати грошові кошти позивачу шляхом зарахування на картковий рахунок. Також вказав, що не заперечує проти сплати на коштів на утримання дружини, проте заперечує проти їх розміру та вважає справедливим розміром стягнення в розмірі 1/10 частини його доходу. Ухвалою суду від 10.12.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності та задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився та надав відзив на позовну заяву. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Згідно довідки жіночої консультації № 2 Пологового будинку № 2 від 30.10.2018 № 240 [PERSON] на момент видачі довідки перебувала на обліку з терміном вагітності 21 тиждень 2 дні. Судом також встановлено, що відповідно до судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.09.2018 у справі № 489/5615/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Доданими до відзиву платіжними документами відповідач підтвердив щомісячне перерахування на картковий рахунок позивача коштів в розмірі 2500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі. Відповідно до ст. 74, 77 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. Відповідно до положень ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності (частина 1). Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (частина 4). Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду (частина 5). Спроможність батька дитини надавати утримання дружині, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров`я є однією з обов`язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, з огляду на матеріальних стан відповідача, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини під час вагітності і в подальшому до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/10 частини щомісячно з усіх видів його доходів, починаючи з дати звернення до суду з позовом. Визначаючи розмір стягнення, суд виходив з того, що відповідач офіційно працевлаштований та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, яка в порівнянні з відповідачем є обмеженою у певних правах через вагітність та народження дитини. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 704,80 грн. судового збору, від сплати якого позивач звільнена.

Outcome: partial