Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину: [PERSON] , 2009 року народження. Неповнолітня дитина проживає разом з відповідачкою. За рішенням суду з нього стягненні аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини його доходів. Рішення суду він виконував. Але його матеріальний стан змінився: одружився вдруге та має ще одну дитину [PERSON] , 2019 року народження. Його дружина не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку. Також він має сплачувати комунальні послуги. Коштів на все не вистачає. Просив суд зменшити розмір аліментів та стягнути з нього аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2009 року народження, в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з моменту набранням рішення суду законної сили; судові витрати покласти на відповідача. \~ \~ \~ \~ 30 січня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача. Не погоджуючись з позовом, [PERSON] вказала, що позивач не надав жодних доказів на підтвердження зміни майнового стану, зменшення його доходу і як наслідок неспроможність сплачувати аліменти у стягненому розмірі. Зазначила, що дитина проживає разом з нею та повність перебуває на її утриманні. Вона несе витрати на розвиток здібностей дитини самостійно: заняття танцями, додаткові платні заняття з математики та англійської мови. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки дитини несуть відповідальність за створення умов, необхідних для розвитку дитини. Просила відмовити в задоволенні позову. У судове засідання позивач не з`явився. Подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов у повному обсязі. У судове засідання позивач не з`явився. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зважаючи на подання суду відзиву на позов, сторони інших доказів не подали, не заявили клопотань про витребування доказів, достатність доказів, поданих сторонами, тому суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність сторін з урахування поданих доказів, обґрунтування позову та відзиву. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заочним рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 05 лютого 2016 року стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , 2009 року народження, у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 січня 2016 року і до її повноліття. За ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , 2009 року народження. 31 травня 2018 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] у Солом`янському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у місті Києві. Шапінський С.О. та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наказу командира військової частини [NUMBER] №161 від 29 червня 2019 року лейтенанту [PERSON] з 28 червня 2019 року по 18 лютого 2022 року надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, надані суду докази щодо витрат на утримання дитини, наявність на утриманні позивача ще неповнолітньої дитини та дружини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/5 частини доходів позивача до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Даний розмір аліментів буде відповідати як доходам позивача, витратам на дитину, так і рівному утриманню всіх неповнолітніх дітей. Тому непогоджується з доводам позивача про визначення розміру аліментів в розмірі 1/6 частині. Такий розмір аліментів є занадто низьким (біля 16%), враховуючи доходи [PERSON] та його можливість забезпечити дитини не лише мінімальний розмір аліментів. Посилання відповідача, що позивач не надав доказів яким чином змінився його матеріальний стан, суд до уваги не бере, оскільки народження дитини, необхідність утримання і дитини, і непрацюючої дружини, мають наслідком несення додаткових витрат. Відповідач, заперечуючи дані обставини, не надала суду доказів на підтвердження своїм доводам, не заявила клопотань про витребування доказів. Щодо вимог відповідача про залишення розміру аліментів на рівні ј частини доходу, то в цій частині доводи суд оцінює критично. Оскільки відповідачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження таких витрат, враховуючи що права та обов`язки батьків по утриманню дитини є рівними. Посилання [PERSON] на навчання дитини, заняття з репетиторами, тощо не є крайньою необхідністю чи особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, при цьому суд також враховує, що вирішуючи питання навчання дитини позивачка не погоджувала даного питання з відповідачем та можливості його на покриття таких витрат, і як вказує у відзиві самостійно несе такі витрати. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved