Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що вона 01.12.2007 з відповідачем уклала шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 01.12.2007 [NUMBER]. В цьому шлюбі народилася донька, [PERSON], [INFO], що також підтверджується копією свідоцтва про народження. 26.05.2010 шлюб між нею та відповідачем було розірвано (свідоцтво від 26.05.2010 [NUMBER]). Після припинення шлюбних відносин дитина постійно мешкає з нею. З цього часу батько з донькою не спілкувався та не зустрічався. Він не виявляє батьківської турботи до дитини, не займається її вихованням, не цікавиться її здоров'ям, умовами життя. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Батько не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Відповідач жодного разу не відвідав святкові заходи у дитячому садочку. Привітав її з днем народження лише один раз - при самому народженні, власно. Відповідачу ніколи не чинили перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач добровільно самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов'язків. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надавав жодного разу. Відповідач не бачив доньку з дати розірвання шлюбу. Тобто дитині на той час було менше року. Один раз після цього ми випадково побачилися, проте він пройшов мимо, ніби то не впізнав. Донька взагалі не пам'ятає, як виглядає її батько, тому не звернула уваги на те, з ким спробувала привітатися її мама. Враховуючи, що з 2009 року вона фактично є матір'ю одиначкою, мені довелося змінити роботу з графіком з дев'ятої до шостої на роботу з більш гнучким графіком. Наразі, вона забезпечує [PERSON] повністю матеріально та має можливість приділяти час після її навчання. З цією метою вона змінила роботу, заснувала власну дизайн студію та влаштувалася до фітнес клубу тренером. Її графік є вільним, вона самостійно розпоряджається часом, виходячи з потреб дитини. Має можливість залишатися та працювати дома у разі хвороби дитини. Крім того, вони спільно з дитиною після школи займаються спортом. Вона здобуває перші нагороди на конкурсах. Трапляються випадки, що дитині треба їхати на змагання за кордон за рахунок команди. Проте такі можливості нехтувалися, батько не надає згоди на виїзд дитини, оскільки зв'язки всі обірвані. Вважає, що тим самим, наявність батьківства у відповідача не те що спонукає до розвитку власної дитини, а гальмує можливості розширення інтересів, кругозору [PERSON]. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач, маючи можливість виконувати свої обов'язки відносно своєї неповнолітньої дитини [PERSON], не вчиняє відповідних дій, свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дитини, а саме: не проявляє до неї ніякої батьківської турботи, не займається вихованням, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не піклуються про її фізичний та духовний розвиток, не надає в повному обсязі матеріальної допомоги на її утримання, що підтверджує ухилення відповідача від виконання обов'язків, вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав. На підставі вищевказаного просила суд позбавити громадянина України [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON]. Стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 700 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття та судові витрати по сплаті судового збору. У судове засідання позивач та представник позивача до суду не з»явилися, до суду направили заяву про слухання справи у їх відсутності в яких позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило. Служба у справах дітей та сім»ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області направили до суду лист про слухання справи у їх відсутності. За згодою позивача та її представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Статтею 150 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 ч.1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що 01.12.2007 з відповідачем уклала шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 01.12.2007 [NUMBER]. В цьому шлюбі народилася донька, [PERSON], [INFO], що також підтверджується копією свідоцтва про народження. 26.05.2010 шлюб між сторонами було розірвано (свідоцтво від 26.05.2010 [NUMBER]). Після припинення шлюбних відносин дитина постійно мешкає з позивачкою. З цього часу батько з донькою не спілкувався та не зустрічався. Відвовідач не виявляє батьківської турботи до дитини, не займається її вихованням, не цікавиться її здоров'ям, умовами життя. Він не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Батько не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Відповідач жодного разу не відвідав святкові заходи у дитячому садочку. Привітав її з днем народження лише один раз - при самому народженні, власно. Відповідачу ніколи не чинили перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач добровільно самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов'язків. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надавав жодного разу. Києво-Святошинською РДА Київської області від 28.12. 2016 року надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Більш того відповідач написав заяву проте, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дудко Ю.А. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судове засідання відповідач не надав жодного доказу або ж свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав та відсутності його вини у невиконанні своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, тому суд, враховує лише ті докази, які містяться в матеріалах справи та вважає, що позивачем повністю доведено необхідність позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки у зв'язку з невиконанням ним своїх батьківських обов'язків та стягнення аліментів. Отже, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved