Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що 14 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] і [PERSON] укладений Кредитний договір № 97/в, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000,00 доларів, що складає еквівалент 505 000,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення кредитного договору, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби, терміном по 13 вересня 2017 року включно. В забезпечення виконання зобов'язань по даному кредитному договору № 97/в від 14.09.2007 року між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] був укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано в реєстрі за № 3596 (заборона відчуження зареєстровано в реєстрі № 195). Відповідно до умов іпотечного договору, відповідачами, які є іпотекодавцями, було передано позивачу, який є іпотекодержателем, в іпотеку нерухоме майно: квартиру в житловому будинку літ. А-9 квартира № 146 зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, яка складається з: 1, 2, 3 - коридори, 4 - туалет, 5 - ванна, 6, 7, 9, 11 житлові кімнати, 8 - кладова, 10 - кухня, I лоджія, загальною площею 83,2 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності на предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.01.2012 року, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 03.01.2002 року № 1/4-02 та зареєстрована у МБТІ за № 474п-985-566. Позичальник, порушуючи виконання умов кредитного договору, всупереч ст. 629 ЦК України припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, тим самим порушив норми ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банку» стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 891\~946,72 грн. Заборгованість відповідачами погашена не була і станом на 13 липня 2016 року загальна її сума складає 5 086 879,71 грн. Згідно з п. 2.12 іпотечного договору та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель. За таких обставин позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки, здійснити його реалізацію та за рахунок коштів від такої реалізації задовольнити вимоги позивача щодо повернення йому вказаної вище суми заборгованості за кредитним договором. Також представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином. Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином відповідно до вимог ст. 74 - 76 ЦПК України, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали, з клопотанням про відкладення розряду справи до суду не звернулися, а також не скористалися правом надання заперечень проти позову. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку з чим суд, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, передбачених ст. 157 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та вирішити справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 14 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством Всеукраїнський [PERSON] і [PERSON]С був укладений кредитний договір № 97/в, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000,00 доларів США, що складає еквівалент 505 000,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення кредитного договору, цільове призначення кредиту - на споживчі потреби, терміном по 13 вересня 2017 р. включно (а.с. 7 20). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору позичальник зобовязаний був за користування кредитом сплачувати банку плату у розмірі 13% процентів річних. Також встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії з обслуговування кредиту, в розмірі 353,50 грн., що становить 0,07% процент річних від суми кредиту ( п.п. 1.4.1 кредитного договору). Факт одержання кредитних коштів в розмірі 100 000,00 доларів США позичальником, підтверджується меморіальним валютним ордером № 15203 від 14.09.2007р. (а.с. 32). 01 грудня 2008 року між банком та позичальником був укладений додатковий договір до кредитного договору, згідно якого процентна ставка за користування кредитом встановлювалась у розмірі 17% процентів річних (а.с. 30 31). Відповідно до п.п. 3.3.3 кредитного договору позичальник зобовязаний щомісячно повертати частинами кредитні кошти, сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також на вимогу банку сплачувати можливі штраф та пеню. Банк свої зобовязання щодо надання позичальнику кредиту виконав у повному обсязі, але позичальник свої обовязки по поверненню кредиту згідно графіку погашення кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та комісії за обслуговування кредиту не виконує. Позичальник, порушуючи виконання умов кредитного договору, всупереч ст. 629 ЦК України, припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, тим самим порушив норми ст. 1054 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п. 2.4.2 кредитного договору розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснюється у валюті кредиту щомісячно у день сплати який визначений у графіку. При розрахунку процентів враховується день видачі кредитних коштів та виключається останній день терміну повернення кредитних коштів. Також позичальник щомісячно в день сплати процентів та кредиту, сплачує кошти за обслуговування кредиту. Оскільки відсотки є платою за користування кредитом, то вони нараховуються та підлягають сплаті за весь час користування кредитними коштами до моменту повного погашення суми наданого кредиту. Внаслідок порушення основного зобовязання згідно ст.ст. 549, 611 ЦК України у кредитора виникло право на стягнення неустойки. Відповідно до п.4.3 кредитного договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів та за несвоєчасне повну чи часткову плати обслуговування кредиту та за несвоєчасну сплату комісій, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % відсотків від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту але не менше еквівалента 50,0 гривень. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК). Умовами п. 3.2.4 кредитного договору банк має право вимагати дострокового погашення кредиту та сплати процентів за користування ним у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем / майновим поручителем своїх зобовязань за кредитним договором та/або договором іпотеки. Право вимоги банка, як позикодавця, на дострокове повернення позичальником заборгованості за кредитом також встановлене ст. 1050 ЦК України. Відповідно п. 2.9.1 кредитного договору усі платежі для повернення кредиту та процентів за його користування повинні здійснюватися позичальником у валюті кредиту в строки та на умовах, встановлених кредитним договором. Інші платежі, крім плати за обслуговування кредитом передбаченої п.1.4.1 кредитного договору, розраховуються у валюті кредиту і підлягають сплаті в національній валюті, виходячи з курсу НБУ валюти кредиту до української гривні на день сплати. Згідно ст. 533 ЦК України, грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 97/в від 14.09.2007 між банком та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] укладений іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 3596 (заборона відчуження зареєстровано в реєстрі № 195) (а.с. 21- 28). Відповідно умов іпотечного договору відповідачами, як іпотекодавцями, було передано позивачу, як іпотекодержателю, в іпотеку наступне нерухоме майно: квартиру в житловому будинку літ. А-9 квартира № 146 зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з цим нерухомим майном, яка складається з: 1, 2, 3 - коридори, 4 - туалет, 5 - ванна, 6, 7, 9, 11 житлові кімнати, 8 - кладова, 10 - кухня, I лоджія, загальною площею 83,2 кв.м., житловою площею 48,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (предмет іпотеки). Право власності на предмет іпотеки належить іпотекодавцям на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.01.2012, виданого виконкомом міської Ради народних депутатів, згідно з розпорядженням від 03.01.2002 № 1/4-02 та зареєстрована у МБТІ за № 474п-985-566 (а.с. 29). Відповідно до п. 2.3 іпотечного договору вартість квартири, що є предметом іпотеки, згідно зі звітом про експертну оцінку від 11.09.2007, складеного субєктом оціночної діяльності ВАТ «Експерт+» (сертифікат № 2505 від 21.07.2001) становить 708365,00 грн. Згідно з витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15380222, виданим Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», реєстраційний номер 19712439 від 26.07.2007 року, вартість предмета іпотеки складає 60\~701,61 грн. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 708\~365,00 грн. Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі: 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак іпотекодавці протягом встановленого кредитним договором терміну повернення заборгованості не повертають отримані кредитні кошти та не сплачують відсотки та інші платежі відповідно до умов кредитного договору. У звязку з чим станом на 13 липня 2016 року загальна сума заборгованості позичальника перед банком складає 5 086 879,71 гривень і включає в себе: - 86 959, 72 доларів США - заборгованість по кредиту; 111 538, 48 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 31 461, 51 грн. комісія за розрахункове обслуговування; 124 392, 81 грн. погашення кредиту (неустойка). П. 1.4 кредитного договору визначено, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 процентів річних. При умові не виконання позичальником/майновим поручителем п. 2.7.1.2 та 2.7.1.3 цього договору плата за користування кредитним коштами встановлюється в розмірі 26 процентів річних. П. 1.4.1 визначено, що за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата в розмірі 136 (сто тридцять шість) гривень 35 коп., що становить 0,03 процентів річних від суми кредиту. Статтею 575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. 2 ст. 590 Цивільного кодексу України зазначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно з п. 2.12 іпотечного договору та ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього договору та умов кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, які поніс іпотекодержатель. Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Пунктом 7.2 іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання або шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. Пунктом 7.3 іпотечного договору закріплено право вибору іпотекодержателем способу задоволення своїх вимог в межах переліку, визначеного п. 7.2 іпотечного договору. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до розділу 7 іпотечного договору сторони погодились, що умови цього розділу є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та вважаються повним укладеним договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Так, згідно п. 7.4.2 договору іпотеки, у випадку набуття права звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь якій особі з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». Крім того, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Пунктом 42 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись в тому числі початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до п. 33 Постанови пленуму, невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банку» стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 891 946,72 грн. (а.с. 41 43). Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 41 своєї постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Задовольняючи позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд виходив з наступного. При вирішенні даного спору про звернення стягнення на предмет іпотеки, на виконання вимог п. 41 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5, з метою встановлення співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, судом було встановлено, що сума заборгованості за кредитним договором станом на 13 липня 2016 року становить 5 086 879, 71 грн., розмір якої в судовому засіданні стороною відповідачів спростовано не було. Розмір вартості предмету іпотеки, згідно звіту про експертну оцінку від 11.09.2007, складеного субєктом оціночної діяльності ВАТ «Експерт+» (сертифікат № 2505 від 21.07.2001) становить 708 365,00 грн. Дана заставна вартість предмета іпотеки також була погоджена сторонами в п. 2.3 іпотечного договору. З огляду на що, суд вважає, що заявлені позовні вимоги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] є співмірними, доведеними та обґрунтованими. Отже, враховуючи вищезазначене, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором № 97/в від 14.09.2007, іпотечним договором іпотечним договором від 14.09.2007, приймаючи до уваги, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення даних договорів в належній формі, встановлено невиконання [PERSON], як позичальником, на відміну від кредитора, своїх зобовязань за кредитними договорами, а також встановлена наявність у позивача права звернути стягнення в такому випадку на предмет іпотеки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору на суму 6890,00 грн. (а.с. 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved