overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 3 травня 1998 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від спільного проживання у сторін народився син [PERSON] [INFO]. Подальше спільне життя сторін не склалось, сторони проживають окремо. Наміру поновлювати сімейних відносин позивач не має. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, направив на адресу суду заяву згідно якої позов підтримує, просить його задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Так як відповідачка, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не з'явилася, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. В зв'язку з відсутністю сторін судове засідання проводиться без повної фіксації судового процесу за допомогою технічних засобів фіксації, відповідно до положень ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сторони проживають окремо, сімейних відносин не підтримують. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майновий пай члена КСП визначений у розмірі 21596 грн або 0,33 в пайовому фонді корпорації «Липівка» СТОВ «Липівка», засвідчений майновим сертифікатом серії ВІ ХХ № 016661, виданий Липівською сільською радою 30 травня 2001 року. Спадкоємцями майна [PERSON] залишилися його дружина [PERSON], дочка [PERSON] - відповідачі у справі та [PERSON] син спадкодавця - позивач у справі. Після смерті [PERSON] позивач прийняв спадщину, так як постійно з ним проживав на час смерті. За оформленням права на спадкове майно [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори, однак йому відмовили в цьому так як він пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак направив на адресу суду заяву про зміну позовних вимог згідно якої просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] р. Крім того, справу просить розглянути без його участі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], представник Липівської сільської ради Томашпільського району в судове засідання не з'явилися, однак надіслали до суду заяви, згідно яких позов визнають, просять справу розглянути без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення змінених позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом установлено, що [INFO] року у с. Яришівка Томашпільського району помер [PERSON] (а. с. 4). Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме майновий пай в пайовому фонді корпорації «Липівка» СТОВ «Липівка», засвідчений майновим сертифікатом серії ВІ ХХ № 016661, виданий Липівською сільською радою 30 травня 2001 року (а. с. 8-9). [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] за законом першої черги, так як є його сином (а. с. 9 ). Також [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском строку для прийняття спадщини (а. с.12). Обставини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини суд визнає поважними, так як такі обставини сторонами визнаються, а тому вважає визначити [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цією заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку, що розташована та території Пеньківської сільської ради Томашпільського району. Вказану спадщину прийняв внук покійної [PERSON], але не встиг її оформити та помер [INFO] Після смерті [PERSON] заявник залишився єдиним спадкоємцем, так як він доводиться [PERSON] родичем четвертої черги спорідненості. Однак на даний час відсутні необхідні документи, які підтверджують родинні стосунки [PERSON] та [PERSON] так як з часом вони не збереглися. В судовому засіданні заявник [PERSON] заяву підтримав за обставин зазначених у ній, попросив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Пеньківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак направив на адресу суду заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Пунктом 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Метою встановлення факту є реалізація заявником права на спадщину, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину. Доказами родинних відносин, а саме те, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Пеньківка Томашпільського району є онуком [PERSON], яка померла [INFO] у с. Пеньківка Томашпільського району Вінницької області, є довідка видана виконавчим комітетом Пеньківської сільської ради Томашпільського району від 23 лютого 2015 року, з якої вбачається, що дійсно [PERSON], який помер [INFO] в с. Пеньківка являвся онуком [PERSON], яка померла [INFO] в с. Пеньківка (а.с.6). Крім того з виписки із по господарської книги Пеньківської сільської ради за 1961-1963 роки вбачається , що [PERSON], 1920 року народження - голова двору, [PERSON], 1963 року народження - внук ( а.с.8). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що він та відповідачка перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1998 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що він з дружиною перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, просив розірвати шлюб, зареєстрований між ним, [PERSON], та [PERSON] 03 жовтня 1998 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 131. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 1998 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Крім того, суд приймає визнання позову відповідачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON], звернувся до суду із зазначеним позовом. Позивач зазначав, що 06 жовтня 2014 року між ним та [PERSON], був укладений письмовий договір купівлі - продажу житлового будинку, господарських споруд та земельних ділянок, які розташовані по [ADDRESS]. В день підписання договору позивач сплатив 62850 гривень, а відповідач передав житловий будинок у власність та технічну документацію на житловий будинок та земельні ділянки. А також сторони погодили дату нотаріального посвідчення даного договору. Але відповідач в зазначений час до нотаріуса не з'явився, на виклики та претензії на реагує. Просить визнати договір купівлі продажу житлового будинку та земельних ділянок від 06 жовтня 2014 рок дійсним. Та визнати за ним право власності на житловий будинок та земельні ділянки згідно договору купівлі продажу від 06 жовтня 2014 року. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Не заперечував щодо розгляду справи в порядку заочного розгляду. Відповідач, в судове засідання не з'явився. Про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Про причини не явки суд не повідомив. Судом ухвалено про заочний розгляд справи відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України. Заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивач [PERSON], та відповідач [PERSON], 06 жовтня 2014 року уклали письмовий договір купівлі - продажу житлового будинку, господарських споруд та земельних ділянок, які розташовані по [ADDRESS] На підтвердження свого позову позивач надав суду договір купівлі продажу житлового будинку, технічний паспорт на житловий будинок та технічну документацію на земельні ділянки площею 0.1000 гектарів для будівництва і обслуговування житлового будинку, а також земельну ділянку площею 0,0320 гектарів для ведення особистого селянського господарства. Згідно умов договору позивач сплатив відповідачу вартість будинку та земельних ділянок в сумі 62850 гривень, а відповідач передав житловий будинок у власність та технічну документацію на житловий будинок та земельні ділянки.(а.с.8,10-27) Крім того на підтвердження отримання коштів відповідач надав позивачу розписку про отримання коштів. (а.с.9). Відповідач в зазначений час до нотаріуса не з'явився, на виклики та претензії позивача на реагує.(а.с.28-29) За загальним правилом право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.334 ЦК України). Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. ( ч.3 ст.334 ЦК України). Судом встановлено порушення прав позивача на володіння та розпорядження належним майном, тому звернення до суду є обґрунтованим, позовні вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню повному обсязі

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання особи недієздатною, посилаючись на те, що його дід [PERSON], [INFO] є інвалідом групи «А» (поранення, контузія), та потребує стороннього догляду. Також зазначав, що його дідусь проживає разом із ним. В наслідок стійкого психічного розладу [PERSON] не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим потребує постійного догляду, уваги та представництва в різних державних органах, громадських організаціях та товариствах. Потребує захисту його прав та законних інтересів, для чого його необхідно визнати недієздатним. На підставі вищевикладеного, просив визнати [PERSON], [INFO] недієздатним. В судовому засіданні заявник вимоги підтримав, посилаючись на докази, наявні в справі та просив визнати [PERSON] недієздатним з підстав, вказаних в заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи - Органу опіки та піклування Чернівецької міської ради в судовому засідання подану заяву про визнання особи недієздатною визнав у повному обсязі, не заперечував щодо її задоволення. Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги заяви обґрунтовані і підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є внуком [PERSON], [INFO], який є інвалідом 1 групи, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 4). [PERSON] проживає разом із заявником у квартирі [ADDRESS], що підтверджується довідкою ТОВ «ТД Укрвторресурс» від 12 лютого 2015 року (а.с. 10). Згідно із висновком судово-психіатричного експерта № 99, проведеним за клопотанням заявника про призначення судово-психіатричної експертизи, [PERSON] на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі судинної деменції (недоумства). За своїм психічним станом [PERSON] не може розуміти своїх дій та керувати ними (а.с. 18-19). Таким чином, судом встановлено, що унаслідок хронічного стійкого психічного розладу [PERSON] не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим потребує постійного догляду, уваги та представництва в різних державних органах, громадських організаціях та товариствах, потребує захисту його прав та законних інтересів, для чого необхідно визнати його недієздатним. Відповідно до ст. 236, ч.3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, і подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу. Згідно із ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним, у зв'язку з чим заява [PERSON] про визнання особи недієздатною підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме - Архівної довідки за № 31 від 26 січня 2015 року, виданої Теплицькою районною радою Вінницької області, районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», згідно якої у документах колгоспу «Росія» с.Соболівка Теплицького району у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, значиться «[PERSON]» замість «[PERSON]» та трудової книжки №1286, яка видана 17 серпня 1972 року колгоспом «Росія» с.Соболівка Теплицького району, де його ім'я значиться «[PERSON]» замість «[PERSON]». Заявник [PERSON] підтримав свою заяву про встановлення даного факту, який необхідний для оформлення пенсії за віком, просить її задовольнити. Заінтересована особа - Управління пенсійного фонду України у Теплицькому районі не заперечує проти встановлення заявленого факту, про що до суду надіслано відповідну заяву. Просять справу розглянути без участі їх представника. Свідок [PERSON] пояснив, що знає заявника як [PERSON], оскільки спільно працювали з ним та підтвердив той факт, що ім'я заявника «[PERSON]». Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, показання свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що Архівна довідка за № 31 від 26 січня 2015 року, видана Теплицькою районною радою Вінницької області, районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», згідно якої у документах колгоспу «Росія» с.Соболівка Теплицького району у книгах обліку трудового стажу і заробітку колгоспників, значиться «[PERSON]» замість «[PERSON]» та трудова книжка №1286, яка видана 17 серпня 1972 року колгоспом «Росія» с.Соболівка Теплицького району, де ім'я заявника значиться «[PERSON]» замість «[PERSON]», дійсно належать - [PERSON]. Даний факт необхідно встановити для оформлення документів для пенсії за віком. Підтвердженням факту належності правовстановлюючих документів є паспорт заявника; копія свідоцтва про народження заявника, Серії ЯЖ №755252 та показання свідка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, а саме - Архівної довідки за № 82 від 17 лютого 2015 року, виданої Теплицькою районною радою Вінницької області, районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», згідно якої у документах колгоспу ім. «ХХ з?їзду КПРС» смт.Теплик Вінницької області у книгах обліку праці та розрахунків з працівниками, значиться «[PERSON]» замість «[PERSON]» та Архівної довідки за № 83 від 17 лютого 2015 року, виданої Теплицькою районною радою Вінницької області, районною комунальною архівною установою «Трудовий архів», згідно якої у документах колгоспу ім. «ХХ з?їзду КПРС» смт.Теплик Вінницької області у книгах обліку праці та розрахунків з працівниками, значиться «[PERSON]» замість «[PERSON]». Заявник [PERSON] підтримав свою заяву про встановлення даного факту, який необхідний для оформлення пенсії на пільгових умовах, просить її задовольнити. Заінтересована особа - Управління пенсійного фонду України у Теплицькому районі не заперечує проти встановлення заявленого факту, про що до суду надіслано відповідну заяву. Просять справу розглянути без участі їх представника. Свідок [PERSON] пояснив, що знає заявника, як [PERSON], оскільки спільно працював з ним та підтвердив той факт, що по батькові заявника «[PERSON]». Відповідно до ст.256 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, показання свідка, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт, що Архівні довідки дійсно належать - [PERSON]. Даний факт необхідно встановити для оформлення документів для пенсії на пільгових умовах. Підтвердженням факту належності правовстановлюючих документів є паспорт заявника; копія свідоцтва про народження заявника, [NUMBER]; копія трудової книжки [NUMBER] та показання свідка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання їх спільної дитини - [PERSON], [INFO] Обґрунтовує свої вимоги тим, що Позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з Відповідачем з 03.11.2006 року, від шлюбу мають доньку [PERSON]. Позивач вказує, що спільне життя з Відповідачкою у нього не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Крім того, Позивач, зазначаючи, що Відповідач є громадянкою Російської Федерації, має намір повернутись до своєї країни, просив залишити їх спільну дочку проживати разом з ним. В судовому засіданні Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечувала, проти визначення місця поживання доньки [PERSON] разом з батьком не заперечувала. Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації проти задоволення позову в частині визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з Позивачем, враховуючи фактичну відсутність спору між батьками з цього приводу, не заперечувала, та просила розглянути справу у відсутність представника служби. Суд вислухавши пояснення Сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 03.11.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 4). Від шлюбу Сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Спільне життя з у сторін по справі не склалося, між ними відсутнє взаєморозуміння, що поступово призвело до втрати почуття любові та поваги, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер, а тому вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою. Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. У судовому засіданні встановлено, що батьки фактично досягли згоди щодо місця проживання малолітньої дочки [PERSON], 2009 р.н., яка буде проживати разом із батьком. За таких обставин суд не має підстав для відмови у задоволенні вимоги про визначення її місця проживання саме з батьком. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved