Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У лютому 2015 року Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство (далі - ІКВ ВКП) звернулося до суду з вказаним позовом, вказавши на те, що позивачем надаються послуги відповідачам з централізованого водопостачання та водовідведення, особовий рахунок № [NUMBER], за адресою: [ADDRESS], але відповідачі не здійснювали повну оплату послуг з водовідведення з 03.12.2007 року по 21.10.2013 року, і допустили заборгованість станом на 15.01.2015 року у розмірі 2 892 грн 31 коп. (а.с. 3-4). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 28 квітня 2015 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] Ірину Анатоліївну (а.с. 51). Представник позивача Іванченко В.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі і підтвердив обставини справи. Відповідачка [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду заперечення на позов, вказавши на те, що позивачем дійсно з кінця 2007 року надавалися, а їх сім'я отримувала послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, особовий рахунок № [NUMBER], за адресою: [ADDRESS], та здійснювали щомісячну оплату послуг по водопостачанню та водовідведенню згідно квитанціям ІКВ ВКП, сплачували ті суми, які значаться у квитанціях. Крім цього, вказала, що квартира є власністю [PERSON], [PERSON], та їх дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Крім того відповідачка з посиланням, що заборгованість нарахована за 6 років, вказала на строк позовної давності 3 роки і просила суд відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. (а.с. 34-35) Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилася з поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, відбуває покарання в Качанівській виправній колонії № 54, надала суду письмову заяву щодо невизнання позовних вимог у повному обсязі, вказала, що перебуває в місцях позбавлення волі з 8 липня 2012 року по цей час, тому не проживала за адресою: [ADDRESS], та не користувалася послугами з централізованого водопостачання та водовідведення. Крім цього, вказала, що її діти [PERSON] і [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS], разом з сестрою [PERSON]., яка є їх опікуном та отримує матеріальні кошти. (а.с. 55, 56) Зі згоди сторін, виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідачки [PERSON]. Вислухавши пояснення представника позивача Іванченка В.В., пояснення відповідачки [PERSON]., перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Суд встановив факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 1, 4 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЖК, ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що відповідно свідоцтва на право власності на житло від 1 грудня 2006 року та витягу з реєстрації права власності на нерухоме майно від 30.01.2008 року квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві приватної, спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], та їх дітям: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 13, 14). Із 3 грудня 2007 року позивачем надаються послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, особовий рахунок № [NUMBER], за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11-12, 36). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов'язки визначено Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV із змінами, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» установлено, що споживач - це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до вимог статей 67, 162 Житлового Кодексу УРСР від 30 червня 1983р., плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами і в установленні строки. Рішеннями виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 30.01.2008р. № 0127, від 22.03.2010р. № 0269 затверджувалися тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (а.с. 16). Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV із змінами, Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» із наступними змінами, Правил користування системами водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, з подальшими змінами і доповненнями, визначені права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладання договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Згідно п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 9 зазначених Правил передбачено, що у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії (далі - квартирні засоби обліку) проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік. У відповідності п.17 вказаних Правил послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Пунктом 29 вказаних Правил передбачено, що споживач має право на: 5) установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік; 6) періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку; 7) ознайомлення з нормативно-правовими актами у сфері житлово-комунальних послуг; 8) внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги. Із матеріалів справи вбачається, що згідно копії договору № 9790/8 від 19.08.2008 року між сторонами укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води (без послуг водовідведення) квартири за адресою: [ADDRESS], за яким позивачем надаються послуги відповідачам з централізованого постачання холодної води (без водовідведення), особовий рахунок № [NUMBER], відповідач зобов'язаний надані послуги оплачувати з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з показаннями засобів обліку води (а.с. 6-9). Згідно копії службової записки працівника ІКВ ВКП від 29.10.2013 року Затолока Н.М. вбачається, що у квартирі за адресою: [ADDRESS], споживачі [PERSON] підключено до системи централізованої каналізації згідно документації від 14.11.2007 року, тому просила провести нарахування оплати за водовідведення з 14.11.2007 рок (а.с. 10, 37). Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. На підтвердження своїх вимог позивачем надано довідку донарахування за спожиті послуги з централізованого водовідведення згідно Акту без номеру від 8 листопада 2013 року квартири за адресою: [ADDRESS], споживач [PERSON]., особовий рахунок № [NUMBER], за період з 03.12.2007 року по 21.10.2013 року в сумі 3 075 грн 50 коп (а.с. 5). Позивач вказав, що відповідачі в період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року сплатили послуги за водовідведення в сумі 183 грн 19 коп. (а.с. 30-32). Так, згідно наданим ІКВ ВКП довідки донарахування за спожиті послуги з централізованого водовідведення квартири за адресою: [ADDRESS], споживач [PERSON]., особовий рахунок № [NUMBER], за період з 03.12.2007 року по 21.10.2013 року (а.с. 5), та наданими відповідачкою [PERSON]. копіям квитанцій сплати коштів за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, вбачається, що за послуги з водопостачання та водовідведення оплачувалися споживачем [PERSON]. з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з показами засобу обліку води - водоміра, і згідно квитанцій ІКВ ВКП (а.с. 38-47). Судом установлено, що власники житла за адресою: [ADDRESS], - відповідачі по справі, зобов'язанні були надані послуги з водовідведення оплачувати з розрахунку обсягу витрат холодної води згідно з показаннями засобів обліку води, але за вини працівників ІКВ ВКП, які почали вказувати у квитанціях послугу стоки тільки з листопада 2013 року (а.с. 38, 40-44, 47), відповідачі проводили оплату за вказані послуги з централізованого водовідведення щомісячно з листопада 2013 року (а.с. 39, 45-46). Відповідачка [PERSON]. просить у запереченнях на позов про застосування судом позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк може бути визначено актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. На підставі ч. 1 ст. 252, ч. 1 ст. 253 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. У відповідності до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 264 ЦК України передбачено переривання перебігу позовної давності. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Позивач в особі представника заперечував на вимогу відповідачки і просить суд про відмову у застосуванні строку позовної давності, посилаючись на ст. 264 ЦК України, що перебіг позовної давності для позивача не порушувався. Постановою Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року п. 11 « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 судам роз'яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Судом установлено, що у лютому 2014 році позивач ІКВ ВКП звертався до суду з заявою до відповідачки [PERSON]. про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 3 075 грн 50 коп. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 3 квітня 2014 року скасовано судовий наказ по справі № 2-н/263/87/2014 року від 5 березня 2014 року, виданий Ізюмським міськрайонним судом Харківської області за заявою Ізюмського комунального виробниче водопровідно-каналізаційного підприємства про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 3 075 грн 50 коп. та судового збору в сумі 121 грн 80 коп. (а.с. 15). Із позовних вимог та наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за спожиті послуги з централізованого водовідведення (стоки) квартири за адресою: [ADDRESS], споживач [PERSON]., особовий рахунок № [NUMBER], за період з 03.12.2007 року по 21.10.2013 року виникла заборгованість в сумі 3 075 грн 50 коп., за період станом 15.01.2015 року вказана заборгованість зменшилась на суму 183 грн 19 коп. Судом встановлено, що позивач ІКВ ВКП звернувся до суду з вказаним позовом 18.02.2015 року (а.с. 3), тоді як вимоги позову стосуються стягненню сум щомісячних платежів за послуги водовідведення (стоки), починаючи з 03.12.2007 року по 21.10.2013 року, яка складала загальну суму позову 2 892,31 грн (3 075,50 грн - 183,19 грн), тому вимоги позову, що склали суму заборгованості в розмірі 1 618,60 грн (4,3 + 5,12 + 219,56 + 123,91 + 414,23 + 53,87 + 330,81 + 466,71) за період з 3 грудня 2007 року по 18 січня 2012 року, не підлягають задоволенню, оскільки подані в не межах встановлених законом строків позовної давності, так як перебіг позовної давності у позивача починався від дня, коли позивач довідався про порушення свого права - з 01 листопада 2013 року, що підтверджується копією квитанцій ІКВ ВКП споживачу [PERSON]. про заборгованість в сумі 3 136,35 грн (а.с. 39, 45), з урахуванням переривання перебігу позовної давностів період з 01.03.2014 року по 03.04.2014 року відповідно до ухвали Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 3 квітня 2014 року (а.с. 15). За таких установлених обставин суд застосовує правила ч.4 ст. 267 ЦК України для відмови у частині позовних вимог за період з 03.12.2007р. по 19.01.2012р. з підстав спливу позовної давності. У даному випадку вимоги позивача повинні стягуватися за час, що не перевищує трьох останніх років, які передували моменту звернення особи до суду, з урахуванням переривання перебігу позовної давностів період з 01.03.2014 року по 03.04.2014 року. Таким чином, власники приватизованого житла та мешканці квартири за адресою: [ADDRESS], - відповідачі у справі зобов'язані нести витрати, пов'язані з централізованого водопостачання та водовідведення, оплачувати ці комунальні послуги щомісячно в строки, встановлені відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та статей 67, 162 Житлового Кодексу УРСР. Суд частково задовольняє вимоги позивача до відповідачів щодо стягнення заборгованості за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 18.01.2012 року по 15.01.2015 року в сумі 1 273,31 грн (1456,5 - 183,19) як подані в межах встановлених законом строків позовної давності. Згідно ст. 88 ЦПК України суд відшкодовує з відповідачів на користь позивача судові витрати, які складаються із судового збору в сумі по 121,80 грн з кожного відповідача (а.с. 2).

Outcome: partial