Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до Войнівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач мотивує позовні вимоги наступним. 21.03.2008 року помер [PERSON], який є батьком позивача про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ОЛ №069049 від 21 березня 2008 року. Після його смерті відкрилася спадщина на майно: земельну ділянку площею 7,27 га, що розташована на території Войнівської сільської ради, яка належала померлому відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР №00338 та на земельну ділянку площею 7,31 га, що розташована на території Войнівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР №00334, що 03.08.2007 року оформлена [PERSON], після його померлої 14.06.1997 року дружини, але державної реєстрації після її оформлення, що посвідчувалася на той час Державним актом, проведено не було. Позивач просить визнати за [PERSON], [INFO] право власності на: земельну ділянку площею 7,27 га, що розташована на території Войнівської сільської ради, яка належала померлому відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР №00338; та на земельну ділянку площею 7,31 га, що розташована на території Войнівської сільської ради, яка належала померлій [PERSON] відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР №00334, яка 03.08.2007 року оформлена [PERSON] у спадок, після його померлої дружини, але державної реєстрації після її оформлення проведено не було, в порядку спадкування за законом, після померлого 21.03.208 року [PERSON]. Представник позивача надала письмову заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує позовні вимоги у повному обсязі та просить їх задоволити. Представник відповідача надав письмову заяву в якій просив розглянути справу у їх відсутність. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини. 21 березня 2008 року помер [PERSON] про що свідчить свідоцтво про смерть серії 1-ОЛ №069049 від 21 березня 2008 року. Згідно свідоцтва про народження серії І-АГ 3145286 виданого 28.11.1967 року, [PERSON] народився 26.11.1967 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] є рідним сином померлого 21 березня 2008 року [PERSON]. Постановою від 13.11.2014 року державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як відсутній державний акт на землю. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Стаття 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Суд дійшов висновку, що позивач є дитиною померлого, а тому має право на спадкування у першу чергу. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 ст. 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Стаття 125 ЗК України вказує, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст. 140 ЗК України, підставами припинення права власності на земельну ділянку є смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця. Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Судом встановлено, що [PERSON] за час життя не встиг переоформити земельну ділянку, яка належала його дружині [PERSON] відповідно державного акту на право приватної власності на землю серії КР №00334, тому постановою від 04.12.2014 року державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, так як померлим 21.03.2008 року [PERSON] після його померлої 14.06.1997 року дружини [PERSON] право на спадщину на земельну ділянку не пройшло державної реєстрації. Відповідно до ст. ст. 524, 529 ЦК УРСР, чинного на час відкриття та оформлення спадщини після смерті [PERSON], спадкоємство здійснювалося за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Спадкоємцями за законом першої черги є, в рівних частках, діти та дружина померлого. Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно з положеннями ст. ст. 549, 554 ЦК УРСР визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. В разі неприйняття спадщини спадкоємцем за законом або за заповітом або позбавлення спадкоємця права спадкування (ст. ст. 528 і 534 цього Кодексу) його частка переходить до спадкоємців за законом і розподіляється між ними в рівних частках. Якщо спадкодавець заповідав усе своє майно призначеним ним спадкоємцям, то частка спадщини, яка належала б спадкоємцеві, який відпав, переходить до інших спадкоємців за заповітом і розподіляється між ними в рівних частках. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР, спадкоємець за законом або за заповітом в праві був відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважалося, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини. Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину. У матеріалах справи відсутні докази, які вказують, що померлий 21.03.2008 року [PERSON] за час життя відмовився від отримання спадщини після померлої 14.06.1997 року [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved