Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з даною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в результаті невиконання належним чином відповідачами умов кредитного договору та договору поруки від 29.08.2012р. утворилась заборгованість на загальну суму 6 762,39 грн., яку відповідачі-боржники у добровільному порядку не сплачують. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Клопотань або заяв про відкладення судового засідання чи про розгляд справи за їх відсутності, заперечень проти позову до суду не надходило. Зі згоди представника позивача, суд, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Згідно ст. 197 ч.2 ЦПК України у зв'язку з неявкою учасників процесу в судове засідання фіксування технічними засобами не проводилось. Матеріалами справи та дослідженими у судовому засіданні доказами встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.08.2012 року між Кредитним союзом Кримської Республіканської Асоціації колишніх співробітників спецслужб «Єдність» та [PERSON] укладено кредитний договір № 000083, відповідно до умов якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000 грн. на весілля сина зі сплатою відсотків за користування кредитом щомісячно на протязі 36 місяців/а.с.8-9/. На виконання кредитного договору №000083 між Кредитним союзом Кримської Республіканської Асоціації колишніх співробітників спецслужб «Єдність» та [PERSON] було укладено договір поруки №000083/1 від 29.08.2012 року, згідно якого поручитель - [PERSON] відповідає перед кредитором - за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором у тому же розмірі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків за користування кредитом та інших платежів /а.с.11/. Відповідач [PERSON] не виконувала належним чином умови кредитного договору, у зв'язку з чим на 05.02.2014 р. утворилась заборгованість на загальну суму 6762,39 грн., яка складається з наступного: 3556,88 грн. - заборгованість за кредитом; 458,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 458,40 грн. - штраф, 2288,71 грн. - пеня /а.с.7/. 08.01.2014 року, 22.01.2014 року на адресу поручителя [PERSON] направлено повідомлення про існування заборгованості за кредитним договором № 000083 /а.с.25-26/. До теперішнього часу в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором №000083 не погашено. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України, якою встановлений принцип диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких між сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з простроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, а одностороння відмова від зобов'язання та одностороння зміна умов зобов'язання згідно зі ст. 525 ЦК України не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Ст.612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд виходить з того, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], укладаючи та підписуючи кредитний договір № 000083 від 29.08.2012 року, погодилась з зазначеними в ньому умовами. Відповідачі [PERSON], укладаючи та підписуючи договір поруки № 000083/1 від 29.08.2012 року, також погодилась з зазначеними в ньому умовами і зобов'язалася нести солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність за невиконання останньою зобов'язань (неповернення кредиту, несплати відсотків) за основним договором. Позивач виконав належним чином свої зобов'язання за договором, тобто надав відповідачеві обумовлену договором суму кредиту, відповідачі у свою чергу умови кредитного договору та договорів поруки належним чином не виконували, у зв'язку з чим виникла заборгованість. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Договором поруки передбачено, що поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, штрафів тощо. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну)відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Право позивача вимагати дострокового повернення кредиту передбачене ст. 1050 ЦК України. Відповідач не надали суду доказів відсутності їх вини у порушенні зобов'язання, а також того, що ними були вжитті всі залежні від них заходи щодо належного виконання зобов'язання. Підстав, передбачених статтею 617 Цивільного кодексу України, для звільнення відповідачів від відповідальності за порушення зобов'язання судом не встановлено. Оскільки відповідачі не виконали умов кредитного договору та договорів поруки, суд доходить висновку, що позивач має право на повернення кредиту, отримання відсотків, а відповідачі зобов'язані погасити заборгованість згідно з умовами договору. Разом з тим, суд не в повній мірі погоджується із розрахунком заборгованості, що наданий позивачем, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України пеня і штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а їх одночасне застосування суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, таким чином суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафу в сумі 458,40 грн. Таким чином, стягненню солідарно з відповідачів підлягає заборгованість на загальну суму 6303,99 грн., яка складається з наступного: 3556,88 грн. - заборгованість за кредитом; 458,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 2288,71 грн. - пеня. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідачів на користь позивача сплачені та документально підтверджені судові витрати по справі.

Outcome: partial