Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що з 16 липня 1994 року по серпень 2010 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, у шлюбі від нього народжено двоє дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які на день пред'явленя позову досягли повноліття, і вступили до навчальних закладів з денною формою навчання (є студентками Сумського медичного коледжу). Зазначає, що вона є інвалідом ІІ-ої групи загального захворювання, не працює, отримує лише виплати від держави в якості пенсії по інвалідності, і самостійно не взмозі утримувати двох дочок у період їх навчання. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на період навчання двох дочок, хоча має можливість це роботи (має постійний дохід у виді заробітної плати по основному місцю роботи, отримує орендну плату за пай, веде домашнє господарство), а тому просила суд щомісячно стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 250 грн. на кожну дочку у зв'язку з їх навчанням до припинення останнього. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з вищевикладених підстав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та пояснив, що він дійсно на сьогодні має змогу сплачувати вищевказаний розмір аліментів з його заробітку по основному місцю роботи, про що подав суду довідку про доходи за останні 6 місяців роботи. Заслухавши сторони, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по ній, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на нижченаведене. Судом встановлено, що сторони по справі з 16 липня 1994 року по 13 серпня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі від відповідача позивачка народила двох дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO] (а.с.5,6,10). Сторони визнали факт утримання двох дочок матір'ю (позивачкою по справі), а також те, що діти з батьком не проживають, оскільки є зареєстрованими в гуртожитку по місцю свого навчання в м.Суми (а.с.3-5,7). При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною другою ст.199 СК України передбачено припинення права на утримання (виплату аліментів) у разі припинення навчання. При цьому, суд враховує наступне: - позивачка є розлученою, реєстрована в с.Беєво та утримує двох дочок [PERSON] та [PERSON], є інвалідом ІІ-ої групи загального захворювання, проходить періодичні медичні огляди для підтвердження групи інвалідності, щомісячно отримує пенсію по інвалідності (а.с.7,11,12); - відповідач є здоровим, постійно проживає в [ADDRESS], має постійне місце роботи та щомісячний заробіток, у шлюбі не перебуває, інших дітей та аліментних зобов'язань не має (а.с.8); - спільні дочки сторін є студентками Сумського медичного коледжу І рівня акредитації, зокрема, дочка [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання (бюджетна основа) з терміном навчання з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року включно, а дочка [PERSON] є студенткою другого курсу денної форми навчання (бюджетна основа) з терміном навчання з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2014 року включно (а.с.8,9). Обставиною, що має істотне значення для даної справи, суд розглядає те, що повнолітні дочки утримуються їх матір'ю (позивачкою по справі) та проживають на період навчання окремо від батьків в м.Суми, зворотнього відповідач не довів, як і не спростував доводів позивачки. Дослідивши ці обставини справи у їх сукупності, врахувавши стан здоров'я сторін, їх сімейний стан та доходи, прийнявши до уваги той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочок на період навчання з моменту звернення позивачки до суду не надає, хоча, визнавши позов, є спроможнім її надавати (щомісячно отримує зарплату по основному місцю роботи), потребу дочок у матеріальній допомозі через навчання на денній формі в обласному центрі, наявність на боці позивачки вищевказаної обставини, що має істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, оскільки стягнення аліментів слід проводити не у твердій грошовій сумі, а у частці від постійного доходу відповідача в розмірі 24 відсотків до припинення навчання його дочок, а не до досягнення ними 23-х років. При цьому, після закінчення вказаного вище навчального закладу та продовження навчання дочками сторін в іншому навчальному закладі до 23-років включно, дочки позивачки або сама позивачка не позбавлені можливості звернутися до суду з окремим позовом про стягнення аліментів на навчання дочок саме до досягнення ними 23-років. Крім цього, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial