Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У лютому 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № CVНМAL00000047 від 07.02.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 6746,67, дол. США з умовами сплати відсотків за його користування на строк до 06 лютого 2015 року. Зокрема, відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник зобовязався надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, визначено, що позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Підписуючи кредитний договір, відповідач засвідчив, що ознайомився та погодився з умовами надання кредиту фізичним особам. Посилаючись на те, що банк свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі, однак відповідач у порушення умов договору кредитні кошти не повернув, що призвело до того, що станом на 10 лютого 2016 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 9818,14 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 3034,98 дол. США, заборгованості по процентах за користування кредитом 0,37 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6306,08 доларів США, штрафу (фіксована частина) 9,64 доларів США, штрафу (процентна складова) 467,07 доларів США, банк просив позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором CVНМAL00000047 від 07.02.2008 року в сумі 9818,14 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 10.02.2016 року складає 254682,63 грн. та судовий збір. \~\~\~\~ Представник позивача\~\~в судове засідання не з'явився, у поданому позові, а також у клопотанні, направленому на адресу суду, просив розгляд справи провести у відсутності представника банку, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за останньою відомою адресою місця його проживання, а також шляхом розміщення оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомив, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~ Ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. \~\~ Як убачається з наявних у справі доказів, 07.02.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № CVНМAL00000047, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 6746,67 доларів США з умовами сплати відсотків за його користування на рік на суму залишку заборгованості по кредиту на термін до 06.02.2015 року в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів в обумовлених у кредитному договорі строки та порядку. Зокрема, відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник зобовязався надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно договору (а.с. 8-10). Крім того, умовами договору визначено, що у випадку порушення Позичальником зобовязань, передбачених статтями 6.2.2 та 6.2.3 Договору, щодо сплати винагород та процентів, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 (однієї) гривні за кожен день прострочки (п. 14.2 Договору). Відповідно до п. 14.9 Договору визначено, що при порушенні Позичальником будь-якого грошового зобовязання за Договором понад 30 календарних днів, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити банку штраф у розмірі 250 гривень плюс 5% від суми невиконаного зобовязання. Нарахування неустойки за цим договором здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобовязання повинно було бути виконано відповідною стороною. Сплата неустойки здійснюється в гривнях. У випадку, якщо Кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (п. 14.10). Крім того, відповідач [PERSON], підписуючи кредитний договір, засвідчив, що ознайомився та погодився з усіма умовами надання кредиту фізичним особам, що свідчить про те, що відповідач з умовами кредитування був ознайомлений. Так, частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання перед позичальником виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник у порушення умов договору, взяті на себе за кредитним договором зобовязання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Зокрема, станом на 10.02.2016 року у [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 9818,14 доларів США, яка складається із: заборгованості за кредитом 3034,98 дол. США, заборгованості по процентах за користування кредитом 0,37 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6306,08 доларів США, штрафу (фіксована частина) 9,64 доларів США, штрафу (процентна складова) 467,07 доларів США, що підтверджується наданим представником позивача на підтвердження своїх вимог відповідним розрахунком суми боргу (а.с. 3-6). Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому, відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного повернення кредиту та сплати процентів й відповідно належного виконання взятих на себе за договором кредиту зобовязань. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved