Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного між ним та ТОВ «Вакула-Дом» кредитного договору № 61 від 11.06.2008 року позичальник отримав кредит у розмірі 65500,00 євро зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних, зі строком повернення до 10.06.2010 року, але через невиконання позичальником грошових зобов'язань виникла заборгованість в сумі 947813,35 грн., що була стягнута з нього рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.02.2011 року, однак до теперішнього часу рішення суду не виконане. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та відповідачем 11.06.2008 року укладено іпотечний договір, за умовами якого він передав в іпотеку належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS]. Тому оскільки зазначена сума заборгованості не погашена позивач просить у рахунок часткового погашення заборгованості ТОВ «Вакула-Дом» звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу ним від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, зазначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням йому всіх прав продавця, а також передати йому предмет іпотеки в управління на умовах безоплатності послуг управителя на період до її продажу в порядку ст. 34 Закону України «Про іпотеку». Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не направляв. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 11.06.2008 року між ТОВ «Вакула-Дом» та ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]», який в подальшому змінив назву та тип акціонерного товариства на ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», укладено кредитний договір № 61, відповідно до умов якого та згідно додаткових угод № 1 від 12.06.2008 року, № 2 від 13.06.2008 року, № 3 від 17.06.2008 року, № 4 від 18.06.2008 року, № 5 від 19.06.2008 року, № 6 від 20.06.2008 року, № 7 від 25.06.2008 року, № 8 від 07.07.2008 року, № 9 від 08.07.2008 року, № 10 від 05.08.2008 року, № 11 від 04.09.2008 року, № 12 від 19.11.2008 року до кредитного договору позивач надав позичальнику кредит у розмірі 65500,00 євро зі сплатою відсотків за користування ним у розмірі 13,5 % річних та зі строком повернення до 10.06.2010 року. У звязку з неналежним виконанням позичальником грошових зобовязань щодо сплати коштів за договором виникла заборгованість в сумі 947813,35 грн., що була стягнута з нього рішенням Господарського суду Житомирської області від 24.02.2011 року (справа № 17/1419), яка складається з: прострочена заборгованість за кредитом - 654 581,21 грн., заборгованість за процентами - 195709,39 грн., пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 53 199,63 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів - 13 408,44 грн., 3 % річних на суму простроченої заборгованості по кредиту - 17 223,92 грн., 3 % річних на суму простроченої заборгованості по процентах - 4 095,35 грн., а також витрат зі сплати державного мита - 9 382,18 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу - 213,38 грн. Як убачається з інформації про виконавче провадження від 05.02.2015 року, постановою державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції [PERSON] 30.05.2013 року відкрито виконавче провадження 38182857 на виконання наказу Господарського суду Житомирської області № 17/1419, виданого 17.03.2011 року, але станом на час подання даного позову до суду рішення Господарського суду Житомирської області від 24.02.2011 року у справі № 17/1419 не виконане. Відповідно до\~ст. 590 ЦК України та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, окрім іншого, на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві у разі ухвалення судом відповідного рішення. Суд встановив, що у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 61 між банком та відповідачем 11.06.2008 року укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2910. Предметом договору іпотеки є квартира № № 77 по вул. Черняховського, 108-б в м. Житомирі, що складається з трьох житлових кімнат та службових приміщень, житловою площею 50,20 кв.м загальною площею 121,50 кв. м, яка належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 02.04.2008 року за реєстровим № 6086, внесеного в Державний реєстр правочинів 02.04.2008 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 2805195. Загальна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін визначена у п. 1.3 договору та становить 630099,00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день укладення договору становить 129917,32 дол. США з розрахунку 4,85 грн. за 1 дол. США. 11.06.2008 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі Закону України «Про нотаріат» та у звязку з посвідченням договору іпотеки накладена заборона відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна, що є предметом іпотеки, до припинення дії договору іпотеки, що зареєстровано в реєстрі заборон за № 2911. Згідно з п. 5.1.12 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення та реалізувати предмет іпотеки на підставах, умовах і в порядку, передбаченому цим договором. Позивач неодноразово звертався до позичальника та іпотекодавця з вимогою про погашення суми заборгованості та зазначав, що в разі непогашення суми заборгованості банк буде змушений звернути стягнення на предмети іпотеки, що підтверджується відповідними листами. Оскільки судом встановлено на підставі зібраних у справі доказів те, що позичальник взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, а виконання умов кредитного договору забезпечується іпотекою нерухомого майна, тому банк має право звернути стягнення у разі невиконання позичальником взятих на себе зобовязань, через що суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законом у рахунок погашення заборгованості. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід підлягає стягненню судові витрати у виді судового збору в сумі 3654,00 грн. за вимогою майнового характеу та 243,60 грн. за вимогою немайнового характеру, а всього 3897,60 грн.

Outcome: approved