Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-18 00:00:00

У листопаді 2020 р. [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову посилалася на те, що 02.05.2018 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. У шлюбі народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між позивачем та відповідачем не розірвано, однак однією сім`єю вони не проживають. Дитина проживає із позивачкою. Відповідач не бере участі у утриманні спільної дитини, а також не утримує її як дружину . Просила стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дитиною трьох років. У судове засідання позивач не з`явилася , подала заяву про розгляд справи у її відсутність , позов підтримала , просить задовольнити. Відповідач та його представник проти позову заперечували , просили відмовити, оскільки відповідач не може утримувати дружину та надавати матеріальну допомогу , так як не працевлаштований та матеріально не забезпечений. Суд, заслухавши пояснення відповідача , його представника , дослідивши письмові докази, допитавши свідка , дійшов до наступних висновків. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 02.05.2018 р. між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області , про що складено відповідний актовий запис за №20 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.9). Дитина сторін проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка не працює, доглядає дитину. Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 09.10.2020 року , [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] . ( а.с. 10). Як свідчить довідка Краснокутського УПСНЗ від 28.10.2020 року, позивач перебувала на обліку в УСЗН Краснокутської РДА Харківської області та отримала одноразову допомогу при народженні дитини за період з квітня по вересень 2020 року у сумі 5160,00 грн.( а.с. 11) Батько дитини відповідач по справі з сім`єю не проживає. Відповідач є особою працездатного віку, офіційно не працевлаштований. Крім того , згідно судового наказу Краснокутського районного суду Харківської області від 11.12.2020 року , [PERSON] сплачує на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , аліменти в розмірі ј частки від його заробітку (доходу) , але не менше 50 відстоків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів, починаючи з 27.11.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідач проживає в одному будинку з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] , про що свідчить акт обстеження від 12.02.2021 року. З довідки Краснокутської районної філії Харківського оласного центру зайнятості , [PERSON] на обліку як безробітній в Краснокутській районній філії обласного центру зайнятості не перебуває. Довідка ОК-5 Пенсійного фонду України від 27.01.2021 року свідчить про те , що відповідач [PERSON] з 2011 року по даний час офіційно не працює. Допитаний по справі свідок [PERSON] пояснив , що відповідач допомогає дружині та утримує дитину. Він особисто бачив , як відповідач відвозив позивачу дрова для опалення будинку , купував дружині продукти харчування. Звертаючись з даним позовом, [PERSON] вказувала, що її чоловік та батько дитини [PERSON] не надає матеріальної допомоги на її утримання, через що позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, між сторонами виник спір стосовно надання відповідачем утримання позивачці як дружині, яка доглядає дитину до трьох років. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом № 475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. За приписами ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно з частиною першою ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Частини 2, 4, 6 статті 84 СК України передбачають, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Підстави для припинення такого права передбачені ст. 85 СК України: право дружини на утримання, передбачене статтею 84 цього Кодексу, припиняється в разі припинення вагітності, народження дитини мертвою або якщо дитина передана на виховання іншій особі, а також у разі смерті дитини, а також право дружини на утримання припиняється, якщо за рішенням суду виключено відомості про чоловіка як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до ч.1 ст.79 СК України час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя) аліменти присуджуються одному з подружжя від дня подання позовної заяви. Так, відповідач є особою працездатного віку, доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини, ним не надано. Також суд зазначає про те, що відсутність офіційного працевлаштування відповідача , не є беззаперечним доказом відсутності можливості надавати допомогу дружині. Зокрема відповідачем не надано доказів відсутності у нього заробітку через наявність об`єктивних поважних причин , як то стан здоров`я , тощо. Так, відповідач може мати інші, альтернативні види заробітку, майно яке приносить дохід , тощо. Суд при визначенні розміру на утримання дружини враховує доводи відповідача про його обв`язок надавати утримання також малолітньому синові . Таким чином, підставами для виникнення права у дружини на утримання за даною нормою є проживання з нею дитини віком до трьох років та наявність у відповідача можливості надавати дружині матеріальну допомогу, через що вимоги позивачки, з якою проживає їх з відповідачем син, який не досяг трьох років, є обґрунтованими з урахуванням того, що відповідач є працездатною особою, тобто має можливість надавати дружині матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 12, 80 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущення. Суд вважає, що є підстави для стягнення на користь позивачки аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, оскільки саме такий розмір відповідає інтересам дружини, обов`язку відповідача з її утримання , не призведе до порушення прав позивачки. Посилання відповідача на той факт, що він не працює, сплачує комунальні платежі за власний будинок , не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки він є працездатним і взмозі надавати матеріальну допомогу дружині. Факт стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини , не є обставиною, яка згідно зі ст. 84 СК України, спонукає до звільнення його від сплати аліментів на утримання дружини, адже вона на даний час не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку, знаходиться у скрутному матеріальному становищі. Показання свідка [PERSON] , що відповідач допомагає дружині , не є підставою для відмови в позові. За такий підстав позов [PERSON] законний , обгрунтований та підлягає задоволенню частково та стягненню з відповідача аліментів на її утримання до трирічного віку дитину в розмірі 1/6 частки від заробітку (доходу) відповідача , починаючи з часу пред`явлення позову до суду . Позивач , під час звернення до суду з позовом, звільнена від сплати судового збору , тому судовий збір у розмірі 908,00 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави, на підставі ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial