Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У лютому 2014р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та додаткових витрат на дитину. Свої вимоги мотивувала тим, що від спільного проживання мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється. Крім цього, відповідач не бере участі у додаткових витратах на нього. У зв'язку із тим, що [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та кошти на додаткові витрати не надає, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини; стягнути з відповідача на користь позивачки додаткові витрати на утримання сина в розмірі 500,00 грн. щомісячно, до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 35% від свого доходу, проти стягнення з нього додаткових витрат на дитину заперечував. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а/з № 201 від 27.09.2005року), який проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина відмовляється. Крім цього відповідач не бере участі у додаткових витратах на нього. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 184 СК України встановлено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Довідкою від 24.01.2014р. за Вих. № 1.8-189 підтверджено, що [PERSON] працює в Комунальному закладі ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» на посаді лікаря-педіатра з 01.10.2013р. по теперішній час. За такого, відповідач має постійне місце роботи, регулярний дохід, а тому не підлягають застосуванню до нього приписи ст. 184 СК України. З огляду на вказане, аліменти повинні стягуватися у частці від доходу відповідача. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо). Відповідно до довідок наданих позивачем, [PERSON] страждає на бронхіальну астму, у зв'язку з чим позивач несе додаткові витрати, пов'язані з лікуванням дитини. Враховуючі добровільну участь батька в допомозі дитині, суд вважає за можливе стягувати з відповідача додаткові витрати на дитину у розмірі 250грн. щомісяця. Розмір аліментів визначено судом з врахуванням матеріального становища сторін і не суперечить інтересам неповнолітньої дитини. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп..

Outcome: partial