Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», [PERSON] про визнання правочину недійсним та застосування наслідків його недійсності. 27.11.2018 року на адресу суду надійшла заява представника [PERSON] - [PERSON] про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заяви про забезпечення позову вказує, що в межах виконавчого провадження, на підставі виконавчого листа від 24.11.2016 року, який виданий на виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва №756/12735/15-ц цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Український фінансовий світ» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, було накладено арешт на вищевказану квартиру. В подальшому ПАТ КБ «Український фінансовий світ» переуступило право вимоги новому іпотекою держателю - ТОВ ««Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Також в обґрунтування заяви посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 05.05.2018 року відбулося незаконне заволодіння [PERSON] вказаної квартири, договір здійснено з порушенням правових норм, які визначають вимоги до договорів купівлі - продажу, оскільки були наявні зареєстровані обтяження речових прав на вказану квартиру, а тому звертається до суду з вказаною заявою. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання для вирішення питання забезпечення позову сторони не викликались. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Разом з тим, всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону заява представника позивача не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду цій справі у випадку його задоволення. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Outcome: dismissed