Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Просить суд стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] у розмірі 5000,00 гривень щомісячно починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 19 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Від спільного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO]. 19 жовтня 2017 року позивачем було подано позовну заяву про розірвання шлюбу до Голосіївського районного суду м. Києва. Позивач зазначає, що на утримання малолітнього сина вона просить призначити аліменти з відповідача на її користь у розмірі 5000,00 гривень щомісячно. [PERSON] має офіційні та неофіційні доходи, оскільки він працює лікарем-хірургом вищої категорії у КМКЛ № 12, точну суму його офіційної заробітної плати позивач вказати не може, але зазначає приблизно 6 000 - 7 000 та неофіційно середньомісячний заробіток відповідача становить близько 60 000 - 70 000 грн. Позивач вказує, що дитина проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Позивач подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду відзив на позов, в якому заперечує проти позову та просив позовну заяву залишити без задоволення, у зв'язку з відсутністю підстав для задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд надходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 січня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с.5). Від спільного шлюбу народився син - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження [NUMBER] (а.с.4) який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідністю із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття, оскільки відповідач має постійне місце роботи та постійний дохід. На думку суду, розмір аліментів у розмірі ? від усіх видів заробітку (доходу) є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного, ст. ст. 80, 84, 141, 180-184, 191 СК України,

Outcome: partial