Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-07 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу, третя особа Одеська товарна біржа. У обґрунтування\~позову та\~пояснюючи підстави\~звернення до\~суду сторона\~позивача посилалась\~на ті\~обставини,\~що 22 червня 1999 року між [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, з одної сторони, та [PERSON] , що діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір №25422 купівлі-продажу нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] , загальною площею 56,40кв.м., відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] набула право власності на вказане майно в рівних частках. Проте в теперішній час позивачі не мають можливості розпоряджуватись квартирою, оскільки договір не був посвідчений нотаріально. Зважаючи на виконання сторонами усіх істотних умов договору, позивачі звернулись з цим позовом до суду, в якому просили визнати дійсним указаний правочин. Процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву відповідач [PERSON] не скористались, відзив на позовну заяву [PERSON] , [PERSON] до суду не надходив. Позивачі [PERSON] , [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явились, але від представника осіб надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась, повідомлялась судом про розгляд цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Одеська товарна\~біржа \~у відкрите\~судове засідання\~не з`явився,\~біржа повідомлялась\~судом про\~розгляд цивільної\~справи,\~причини неявки\~суду не\~відомі.\~ Згідно з частиною 1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на викладене, врахувавши позицію сторони позивачів, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи суд установив, що 22 червня 1999 року між [PERSON] , що діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, з одної сторони, та [PERSON] , що діяла від власного імені, а також від імені та в інтересах неповнолітньої [PERSON] (після зміни прізвища [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір №25422 купівлі-продажу нерухомого майна у виді квартири [ADDRESS] , загальною площею 56,40кв.м., відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] набули право власності на вказане майно в рівних частках. Договір на момент укладання був зареєстрований на Одеській товарній біржі за №25422 від 22 червня 1999 року, майнові права [PERSON] , [PERSON] були належним чином зареєстровані в Одеському МБТІ 29 червня 1999 року. Суд звертає увагу, що правовідносини між\~сторонами виникли в момент укладення відповідного договору 22 червня 1999 року, в той час як Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року. За загальним правилом нормативно-правовий акт не має зворотної дії у часі, а це свідчить про те, що до кожних події, факту чи відносин має застосовуватись той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказані подія, факт чи відносини мали місце. Принцип незворотності дії нормативно-правового акту в часі закріплений в статті 58 Конституції України, у якій зазначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Таким чином заявлені вимоги підлягають оцінці за нормами ЦК УРСР від 18 липня 1963 року та Закону України «Про товарну біржу» у відповідних редакціях, що діяли на момент укладення договору. Як регламентували статті 8, 9, 15 Закону України «Про товарну біржу» членами товарної біржі є прийняті до її складу згідно із статутом біржі вітчизняні та іноземні юридичні і фізичні особи. Член товарної біржі має право здійснювати біржові операції на біржі. Водночас біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Відповідно до статті 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Тобто ЦК УРСР від 18 липня 1963 року не встановлював вимог щодо нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу квартир. Відповідно до статті 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Зважаючи на викладені вимоги законодавства і регламентацію правовідносин, що виникли між сторонами, суд не встановив неправомірності в діях продавця відносно підстав для відчуження зазначеної квартири. У той же час суд не виявив порушень закону і в придбанні позивачами указаної нерухомості. Отже перевіривши факти і обставини, якими позивачі обґрунтовували свої вимоги, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, установивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позову. Суд визнає укладений договір дійсним, оскільки вимоги діючого на час його укладення цивільного законодавства були виконані в повному обсязі, відбулось фактичне виконання умов договору сторонами та була здійснена державна реєстрація набутих майнових прав. Відповідно до частин 1, 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак суд уважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору в розмірі 840,80 гривень.

Outcome: approved