Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», де третя особа - Новокодацький відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилаючись на те, що позивачу, її сину [PERSON] та колишньому чоловіку [PERSON] на праві спільної сумісної власності, в рівних частках, належить квартира [ADDRESS]. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості. На виконання рішення суду про стягнення заборгованості 18.12.2012 Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з накладенням арешту на майно боржника. 01.07.2013 виконавчий документ повернено стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується витягом з виконавчого провадження. На теперішній час відкриті виконавчі провадження, по яким боржником є [PERSON], відсутні. 22 вересня 2014 року син позивача [PERSON] загинув під час бойових дій в АТО. Наявність арешту на майно сина перешкоджає позивачу у реалізації своїх спадкових прав. Оскільки виконавчих проваджень де стороною є [PERSON] немає, ПАТ КБ «Приватбанк» не скористався правом подання повторно виконавчі листи на виконання, строк предявлення виконавчих листів сплив, а тому просила суд зняти арешт з нерухомого майна, яке належить [PERSON], реєстраційний номер обтяження 13401657 в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, накладений на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження №35729582 18.12.2012, державним виконавцем Ленінського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції [PERSON], обтяжувач - Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, код 34984467, та стягнути судові витрати. Ухвалою суду від 05 лютого 2018 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 30 березня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 13 квітня 2018 року. 11 травня 2018 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду. В судовому засіданні позивач та її представник просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому. Зокрема, представник позивача [PERSON] пояснила, що на теперішній час порушуються права позивача, оскільки вона не може оформити свої спадкові права. Виконавчі листи, де стороною є [PERSON], на виконанні виконавчих служб міста відсутні, строки звернення з виконання рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2011 сплили. Відповідач ПАТ КБ «Приватбанк» своїм правом надання відзиву не скористався. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, оскільки арешт накладено законно у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», зняття якого призведе до невиконання рішення суду на користь ПАТ КБ «Приватбанк». Представник третьої особи Новокадацького відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суду надано пояснення на позов, в яких зазначено, що 01.07.2013 постановою державного виконавця повернено ПАТ КБ «Приватбанк» виконавчий лист на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», після чого виконавче провадження передано на зберігання до архіву. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки. По закінченню цього строку виконавче провадження було знищено. Повернення виконавчого документу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачає зняття арешту з майна державним виконавцем. На підставі викладеного просили вирішити дане питання відповідно до норм чинного законодавства. Суд, вислухавши позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що заочним рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2011 по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості стягнено солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором (а.с.8-9). На виконання рішення суду про стягнення заборгованості 18.12.2012 Новокодацьким ВДВС м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження з накладенням арешту на майно боржника. 01.07.2013 винесено постанову, якою повернено стягувачу відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується витягом з виконавчого провадження (а.с.11-12). Відповіддю Новокадацького відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 01.11.2017 за №53956/16 повідомлено, що 01 липня 2013 року виконавчий лист повернено стягувачеві. Положеннями ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. За приписами ч.1 та п.3 ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5. Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, наразі на виконанні Новокадацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області не перебуває відкритих виконавчих проваджень боржником по яким є [PERSON] 22 вересня 2014 року [PERSON] загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому при житті майно. Позивач є спадкоємцем першої черги і накладення арешту на майно сина перешкоджає їй у оформленні своїх спадкових прав. Статтею 41\~Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує права позивача, внаслідок чого вона позбавлена можливості оформити спадкові права і вона позбавлена змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Заперечуючи проти позову, представником відповідача не надано належних доказів перебування на виконанні у виконавчих службах м. Дніпра відкритих виконавчих проваджень з виконання заочного рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26.04.2011, у звязку із чим було накладено арешт на майно [PERSON] Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна боржника [PERSON] відсутні, виконавчий лист повернено стягувачеві, доказів того, що виконавчий лист повторно подавався на виконання не надано, суд вважає, що необхідність забезпечення виконання рішення суду шляхом накладення арешту відпала, а дія арешту порушує права позивача, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем у вигляд зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтований та передбачений законом, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, результат розгляду справи, з відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] слід стягнути понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved