Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що з 04.11.2000 вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу в них народилися двоє дітей: син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. В даний час порушено питання щодо розірвання шлюбу з відповідачем. Матеріально відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Пенсію, яку він отримує, витрачає лише на пиятику, хоча до пенсії йому доплачують на утримання дітей. Дійти згоди в добровільному порядку про надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дітей вони не можуть так, як між ними існують неприязні відносини. Відповідач спроможний надавати допомогу на утримання дітей. Просить стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на двох дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно наданих суду доказів, 04 листопада 2000 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від спільного проживання вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач. Діти постійно проживають у сім'ї матері [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріально сім'ю не підтримує, інших утриманців не має, спроможний сплачувати аліменти, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Ці обставини підтверджуються: свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON], свідоцтвом про одруження. Відповідно до стст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно стст. 10, 11 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких доказів, які б спростовували твердження позивача, свідчили про його неспроможність сплачувати аліменти, наявність інших дітей, непрацездатних дружини, батьків. Враховуючи викладене, те, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання дітей, будучи спроможним надавати таку допомогу, стан здоров'я та матеріальне становище позивача і відповідача, відсутність у платника аліментів інших утриманців, непрацездатних дружини, батьків, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь сина [PERSON] та дочки [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved