Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з цивільним позовом, в якому, з урахуванням уточнення вимог від 09.03.2016 року, поставлено питання про солідарне стягнення на користь позивача з відповідачів: ПрАТ «СК «Соверен» та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» страхової виплати (страхове відшкодування) та завданої їх діями і бездіяльністю шкоди в сумі 12474,32 грн. Також позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів судовий збір в сумі 551,21 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 30.08.2011 року по вул. Павлівський, 18 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить ТОВ «Комерційний індустріальний банк», під керуванням позивача [PERSON] Винним у ДТП визнано водія [PERSON] При цьому, автомобіль [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СК «Соверен», а цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], на момент ДТП була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна. ПрАТ «СК «Соверен» виплатив на користь власника автомобіля [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 27058,54 грн. На підставі страхового акту №14431 від 20.02.2012 року ПрАТ «АСК «ІНГО Україна на користь ПрАТ «СК «Соверен» на покриття витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, виплачено страхове відшкодування в розмірі 16193,72 грн. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2012 року у справі №5011-42/6676-2012 у відповідності до ст.ст. 993, 1188, 1172, 1194 ЦК України з власника транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER] - ТОВ «Комерційний індустріальний банк» за умовами Полісу №АА/3203040, з урахуванням положень ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» стягнуто 10864,82 грн., та 1609,50 грн. судового збору. В подальшому, 25.01.2013 року ТОВ «Комерційний індустріальний банк» на реалізацію права зворотної вимоги до винної особи у відповідності до ст.ст.1172, 1191 ЦК України та ст.130 КЗпП України розпорядженням стягнув з водія [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 12474,32 грн., завдану під час виконання трудових обов'язків. Позивач, вказуючи на те, що обидва автомобілі, які були учасниками ДТП, застраховані на всю суму збитків, тому він не погоджується із обґрунтованістю покладення збитків на ТОВ «Комерційний індустріальний банк», як власника автомобіля, водій якого визнаний винним у ДТП. Таким чином, посилаючись на приписи ст.1190 ЦК України, якою врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої спільно кількома особами, позивач стверджував, що діями та бездіяльністю страхових компаній (відповідачів у справі) йому завдано шкоду в розмірі 12474,32 грн., суми яку з нього стягнув роботодавець розпорядженням від 25.01.2013 року. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача ПрАТ «СК «Соверен» в судове засідання не прибув, надав письмове заперечення проти задоволення позовних вимог та клопотання про розгляд справи за його відсутністю. В судовому засіданні представник ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» проти задоволення позову заперечувала повністю з підстав, викладених у письмових запереченнях. Зокрема, вказувала на те, що ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на виконання договору ОСЦВВ (поліс №АА/3203040) у повному обсязі відшкодувала заподіяну шкоду, сплативши страхове відшкодування ПрАТ «СК «Соверен» на умовах, визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Вказані обставини установлені постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2012 року у справі №5011-42/6676-2012 та не потребують доказуванню у відповідності до приписів ст.61 ЦК України. Крім того, представник відповідача зазначала, що в розумінні ст.28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» шкода, заподіяна у результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов'язана із пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП. А оскільки позивач не є особою, майну якої задано шкоду в наслідок ДТП, він не є потерпілою особою в розумінні ст.1.3 вказаного вище Закону, тому він є неналежним позивачем, а такий позов не підлягає до задоволення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30.08.2011 року по вул. Павлівський, 18 у м. Києві сталася ДТП за участю автомобілів [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], що належить ТОВ «Комерційний індустріальний банк», під керуванням водія [PERSON] Внаслідок ДТП транспортний засіб «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Постановою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2011 року в справі №3-9102/11 водія [PERSON] визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. 17.01.2011 року між ПрАТ «СК «Соверен» та [PERSON] (страхувальник) було укладено Договір страхування транспортного засобу №1-010-005/11, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем [NUMBER]. На виконання зобов'язань за Договором страхування транспортного засобу №1-010-005/11 від 17.01.2011р., на підставі страхового акту №10/11-01 Т від 05.10.2011 року, ПрАТ «СК «Соверен» здійснив виплату страхувальнику [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 27058,54 грн. Вказані обставини установлено постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2012 року у справі №5011-42/6676-2012. Автомобіль «Toyota», д.н.з. [NUMBER], водієм якого спричинено ДТП, що потягло за собою завдання шкоди автомобілю [NUMBER], застрахованому ПрАТ «СК «Соверен», - належить ПАТ «Комерційний індустріальний банк». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER], на момент ДТП була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» Полісом №АА/3203040 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з терміном дії полісу з 17.06.2011 року до 16.06.2012 року. Вина особи, яка керувала автомобілем [NUMBER], під час ДТП, встановлена постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.11.2011 року в справі №3-9102/11, а керування вказаним автомобілем водієм [PERSON] - працівником відповідача, не заперечувалося сторонами. Отже, відповідальними за заподіяну автомобілю [NUMBER] шкоду є ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах ліміту 50000,00 грн., передбаченого Полісом №АА/3203040, та ПАТ «Комерційний індустріальний банк», як власник транспортного засобу «Toyota», д.н.з. [NUMBER], відповідно до вимог ст.ст.1188, 1194 ЦК України в тій частині, що не підлягає відшкодуванню ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». А саме, витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням його зносу, відшкодовує ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», а решту матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП - відшкодовує ПАТ «Комерційний індустріальний банк». Правомірність зазначених висновків підтверджена постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.09.2012 року у справі №5011-42/6676-2012, яка залишена в силі постановою Вищого господарського суду України від 08.01.2013 року. Щодо стягнення з позивача роботодавцем (ПАТ «Комерційний індустріальний банк») у відповідності до ст.ст.1172, 1191 ЦК України та ст.130 КЗпП України матеріальної шкоди в розмірі 12474,32 грн., завданої позивачем під час виконання трудових обов'язків, то в даному випадку відповідачі не є учасниками цих правовідносин. Звертаючись з позовом до суду, позивач просить стягнути саме з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 12474,32 грн. Проте, позивачем не надано доказів протиправних винних дій (бездіяльності) ПрАТ «СК «Соверен» та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», які б перебували у причинному зв'язку зі стягненням з позивача матеріальної шкоди на користь ПАТ «Комерційний індустріальний банк». Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Частиною третьою статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належним є відповідач, який дійсно є суб'єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред'явленим позовом. Відповідно до ст. 33 ЦПК України суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що а тому вимоги позивача про відшкодування завданої матеріальної шкоди з відповідачів не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які мали підтвердити той факт, що відповідачі ПрАТ «СК «Соверен» та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» є винним стягненням з позивача коштів на користь ПАТ «Комерційний індустріальний банк», тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed