overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначає, що 11.10.2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, було зроблено актовий запис - № 1171. \~ \~ \~ \~Спір про поділ майна відсутній. Від шлюбу подружжя мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], який проживає з позивачем [PERSON] за адресою [ADDRESS]. Посилаючись на те, що подружнє життя не склалося, позивач та відповідач мають різні погляди на подружнє життя, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, позивач просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання\~ не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, 20.04.2017 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач, який належним чином повідомлений в судове засідання не зявився, заперечень не надав, внаслідок чого суд\~ на підставі ст. 224-226 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача, та ухвалює заочне рішення. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З наданої до матеріалів справи копії свідоцтва про одруження вбачається, що 11.10.2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, було зроблено актовий запис - № 1171. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини Гаврилюк. Згідно свідоцтва про народження від 18.01.2011 року [PERSON] 1-НО № 362588 22.12.2010 року у подружжя народився син [PERSON], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку зроблено відповідний актовий запис № 53. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подальше спільне життя та збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки шлюбні відносини між сторонами припинені, сторони спільного господарства не ведуть, примирення не можливе, сторони проживають окремо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 12.08.2015 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо з жовтня 2015 року та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити, позивач не заперечувала проти заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.08.2015 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 27.02.2008 року, від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не з'явилась, від її представника надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався через оголошення у пресі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2008 року. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких умов суд вважає, що подальше збереження шлюбу між сторонами суперечитиме їхнім інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-27 00:00:00

. У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 31 січня 2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 66 від 31 січня 2015 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. Упродовж всього часу після укладення шлюбу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між шлюбних відносин. В судове засідання учасники судового процесу не прибули 28 грудня 2017 року подали до суду заяви в яких просили проводити розгляд справи за їх відсутності, та наполягають на розірванні шлюбу. Згідно з ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції » від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 січня 2015 року який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 66 . Від шлюбу мають сина - [PERSON] [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Судом встановлено, що спору про поділ майна на даний час не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що між нею та відповідачем 31 жовтня 2007 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1985. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у позивача із відповідачем не склалося через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволені. Відповідач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення. В порядку ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 31 жовтня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1985. Від вказаного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та різні погляди на життя. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача налагодити стосунки між подружжям є неможливим та жодним чином не допоможе збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між подружжям існують формально вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У лютому 2017року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання представник позивача надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 28.08.2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1602. Від мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 21.07.1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 820. Від мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини з відповідачем не склались, мешкають окремо, відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, чим ставить її в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дитини на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, при цьому наполягала на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що підтверджено матеріалами справи, проте до суду не прибув, про причину не явки не повідомив. 23 березня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, сторони з 26 вересня 2009 року перебувають у шлюбі, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 5-6). Як встановлено судом, шлюбні відносини подружжя не підтримують, мешкають окремо один від одного, малолітня дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Позивач працює, проте коштів на утримання дитини не вистачає. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. Аліментних стягнень за виконавчими листами на користь третіх особі відповідач не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у вказаному розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З огляду на зазначене, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що відповідають вимогам ст. 180 СК України, а тому підлягають задоволенню. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір, розмір якого визначений ЗУ «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулася в суд з позовом, в якому, із врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 06.04.2017 року, просить шлюб з відповідачем розірвати, дитину [PERSON] залишити проживати з нею. В обгрунтування позову послалася на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 26.11.2009 року. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, мають різні погляди на шлюб та сімю, спільне господарство, бюджет не ведуть. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, тому просять такі задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, погодившись на розірвання шлюбу з позивачем та не заперечує стосовно проживання дочки [PERSON] з матірю. Заслухавши пояснення позивача, її представника та відповідача, зясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Згідно ч.1\~ст.174 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. Також відповідно до ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене та згоду відповідача на розірвання шлюбу та залишення дочки - [PERSON] проживати з матірю, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулася в суд з позовом, у якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] В обґрунтування позову вказала, що є колишньою дружиною відповідача, за час їх шлюбу народився син [PERSON]. Відповідач сином не цікавиться, коштів на його утримання не надає, не вчасно сплачує аліменти. Вважає, що у звязку з ухиленням від виконання батьківських обовязків відповідача слід позбавити відповідних прав. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач не зявився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини спору, оцінивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що сторони перебували з 17.04.2008 року у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний у судовому порядку на підставі рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 30.08.2010 року. У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу проживає з матір'ю. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.12.2011 року вирішено стягувати аліменти з [PERSON] на утримання сина [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості від 01.02.2017 року, складеного державним виконавцем, станом на 01.02.2017 року відповідач має борг по аліментах на суму 23 736,31 грн. Згідно рішення виконавчого комітету Червоноградської міської ради від 18.05.2017 р. № 106, затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини, відповідно до якого позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] є доцільним. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дітей. Зважаючи на те, що відповідач протягом тривалого часу сином не цікавиться, не спілкується з ним, ніяким чином не приймає участі у вихованні останнього, не цікавиться його фізичним і духовним розвитком, коштівна утримання не надає, позов визнає, суд прийшов до переконання, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків щодо своєї дитини [PERSON], [INFO] Беручи до уваги представлені суду докази, суд вважає, що даний позов є підставним і підлягає до задоволення.

Outcome: approved