Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свою заяву позивач пояснює тим, що відповідно до договору № Z008 від 30.03.2007 року, ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 35000,00 доларів США у тимчасове користування до 29.03.2012 року зі сплатою 13,5 річних щомісячно рівними частинами по 583,33 доларів США до 10 числа кожного місяця. Однак відповідач не виконує умов договору. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2009 року стягнуто заборгованість за даним договором (кредит 25316,64 доларів США, відсотки 1139,93 доларів США, пеня 5943,44 грн.). Після постановлення рішення відповідач також не виконав своїх зобовязань. Станом на 17.10.2016 року грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 948985,79 грн. з них: 0 грн. заборгованість за кредитом; 26677,41 доларів США (еквівалентно 688031,48 грн.) заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 357502,11 грн. заборгованість за пенею. У судове засідання представник позивача не зявився, але від нього надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча повідомлявся про час і місце розгляду справи належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та виклик в газеті Черкаський край від 22.03.2017 року № 12 (20151), але не повідомив про причини неявки. Тому суд рахує за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення суду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно умов укладеного договору № Z008 від 30.03.2007 року, ПАТ «ВіЕйБі Банк» надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 35000,00 доларів США у тимчасове користування до 29.03.2012 року зі сплатою 13,5 річних щомісячно рівними частинами по 583,33 доларів США до 10 числа кожного місяця. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 04.11.2009 року: кредитний договір № Z008 від 30.03.2007 року достроково розірвано; стягнуто заборгованість за даним договором (кредит 25316,64 доларів США, відсотки 1139,93 доларів США, пеня 5943,44 грн.). Станом на 17.10.2016 року грошові вимоги банку до відповідача по кредитному договору складають 948985,79 грн. з них: 0 грн. заборгованість за кредитом; 26677,41 доларів США (еквівалентно 688031,48 грн.) заборгованість по відсоткам за користування кредитом (п. 1.3 договору); 357502,11 грн. заборгованість за пенею (п. 4 договору). Обґрунтування і розрахунок вимог банку ґрунтується на умовах кредитного договору № Z008 від 30.03.2007 року, при цьому позивач посилається на правову позицію ВСУ у справі № 6-120цс15 за якою наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій , передбачених умовами договору та ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Відповідно до ч. 2,3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Таким чином, з моменту набрання законної сили рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 04.11.2009 року, за яким кредитний договір № Z008 від 30.03.2007 року було розірвано, зобовязання за кредитним договором № Z008 від 30.03.2007 року укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] припинилися, тому відповідно вимоги банку про стягнення нарахованих відсотків та пені на підставі кредитного договору, задоволенню не підлягають. Також суд звертає увагу, на ту обставину, що в постанові ВСУ у справі № 6-120цс15 обставини справи стосувалися строку дії зобовязань за договором, після наявності рішення суду про задоволення вимог кредитора, та відповідно права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України на підставі ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України. Натомість згідно постанови ВСУ у справі № 6-120цс15, кредитний договір між сторонами розірваний не був, а тому обставини викладені у вказаній постанові не є тотожними. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з позивача на користь держави належить стягнути судовий збір в сумі 15683,00 грн.

Outcome: approved