Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19 березня 2019 року, від даного шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, з серпня 2020 року вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Примирення між ними неможливе, тому просила шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 09 квітня 2021 року, про що відповідача повідомлено шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем його проживання. У зв`язку із неявкою відповідача в судове засідання 09 квітня 2021 року, слухання справи було відкладено на 29 квітня 2021 року, про що відповідача повідомлено шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем його проживання та повідомленим позивачем місцем його проживання без реєстрації. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у сьогоднішнє судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов до суду не направив. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 19 березня 2019 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконавчим комітетом Загальцівської сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 10). Від шлюбу мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з позовної заяви, і відповідач заперечень щодо цього суду не надав, сімейне життя у сторін не склалося, вони проживають окремо один від одного, сімейних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, бажання до примирення відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить інтересам позивача, у зв`язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.

Outcome: approved