Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову позивач зазначила, що з 13 грудня 2003 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. 28 жовтня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, після розірвання шлюбу прізвище позивача - [PERSON] . 05 листопада 2011 року позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб. 05 березня 2013 року шлюб між позивачем та [PERSON] було розірвано. 28 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося через відсутність спільних інтересів, взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Сторони з 2017 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач мешкає разом із дитиною [PERSON] , [INFO] а відповідач з дитиною [PERSON] , [INFO] . Позивач вирішила розірвати шлюб, оскільки він носить лише формальний характер, подальше його збереження є недоцільним, тому позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 05 березня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не надав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 13 грудня 2003 року [PERSON] та [PERSON] одружились, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] , виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 831 (а.с. 10). 28 жовтня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , актовий запис № 348 (а.с. 12). 05 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 3684 (а.с. 13). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 березня 2013 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 14, 15). 28 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданого повторно Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1388 (а.с. 17). Від спільного життя сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1298, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] ; [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1097, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 11, 16). Суд встановив, що на даний час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач на розірванні шлюбу наполягає, оскільки подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Провівши заочний розгляд справи, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим.

Outcome: approved