Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-02 00:00:00

У лютому 2017 [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про збільшення розміру аліментів, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з часу набуття останніх змін щодо збільшення мінімального розміру аліментів - 08 липня 2017 року і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 22.11.2006 р. на відповідача був покладений обов'язок виплачувати аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу). Зважаючи на те, що у відповідача на сьогодні, крім сина [PERSON], 2005 р.н., немає неповнолітніх дітей, а також те, що витрати на дитину є значними, а грошові кошти, які надає відповідач (на сьогодні це - 670 грн.) є недостатніми для створення умов гармонійного розвитку дитини, а також є меншими за встановлений мінімальний розмір аліментів, позивач звернулася до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що погоджується зі зміною розміру аліментів, який не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме для дітей від 6 років - 930 грн. на місяць. Однак, не погоджується із часом, з якого позивач просить стягнути збільшений розмір аліментів, а саме «з часу набуття останніх змін щодо збільшення мінімального розміру аліментів - 08 липня 2017 року». Відповідач вважає, що новий розмір аліментів має сплачуватись з моменту набрання судовим рішенням законної сили. Крім того, відповідачем зазначено, що з 05 квітня 2018 року він був звільнений із місця офіційного працевлаштування - TOB «Пулвер Україна», у зв»язку із виходом на пенсію за віком. Окрім, пенсії, відповідач іншого доходу не має. Рухомого та нерухомого майна в наявності не має також. У відповіді на відзиві до позовної заяви позивач просила призначити аліменти у зазначеному неї розмірі від для пред»явлення позову. Окрім того, зазначила, що відповідач звільнився з роботи за власним бажанням, а не у зв»язку з виходом на пенсію. Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у відповіді на відзиві до позовної заяви позивач просила задовольнити її заяву в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів в розмірі ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але просив стягувати вказаний розмір аліментів від дня набрання рішенням у даній справі законної сили. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області дану справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 12.04.2018 року вказана цивільна справа була передана до провадження судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А., а ухвалою суду від 16.04.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено спрощене позовне провадження по її розгляду з повідомленням учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). 31.10.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 4). Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалось сторонами в ході розгляду справи, з відповідача на користь позивача на утримання їх спільного сина [PERSON] стягується аліменти на підставі рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 22.11.2006 року в розмірі 1/6 частини з усіх видів доходу щомісячно до повноліття дитини (а.с. 5). На даний час, на підставі наказу № 28-к (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту) від 05.04.2018 року, відповідача звільнено за власним бажанням у зв»язку з виходом на пенсію за віком. З довідки №4663 від 18.04.2018 року, вбачається, що [PERSON] дійсно знаходиться на обліку в Центральному об»єднаному управлінні Пенсійного фонду України і отримує пенсію за віком; починаючи з листопада 2017 року по квітень 2018 року отримав пенсію всього в розмірі 20167,71 грн. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При цьому, суд не вбачає за можливе задовольнити позовну заяву в частині стягнення аліментів з часу набуття останніх змін щодо збільшення мінімального розміру аліментів - 08 липня 2017 року, враховуючи вимоги ст. 191 СК України. В той же час, твердження відповідача з приводу того, що аліменти на дитину необхідно стягувати з моменту набрання судовим рішенням законної сили не ґрунтується на вимогах закону. Тому, позовна заява підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на дитину від дня пред'явлення позову. В той же час, як вбачається з відзиву, відповідач просить стягувати з нього на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі, а саме 50% для дитини відповідного віку, тобто 930 гривень на місяць, про що слід зазначити наступне. Право вибору звернення до суду з позовом про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі чи в частці від доходу належить батькам, разом з яким проживає дитина. Тому, дане питання не вправі вирішувати відповідач. При визначенні розміру аліментів, судом враховано обставини, визначені у ст. 182 СК України. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме, необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі - ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 07 лютого 2018 року до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць (п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України). В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі - 704 гривні 00 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial