Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У листопаді 2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 15 квітня 2015 року в розмірі 27168,29 грн., яка станом на 18 жовтня 2020 року складається з наступного: 18902,98 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 6851,33 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 1293,98 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 120,00 грн. - нарахованої пені. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 15 квітня 2015 року за договором б/н відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 11500,00 грн. Зокрема, вказують на те, що відповідач підтвердив свою згоду підписом у заяві про те, що його заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» банку складають між ним та банком договір. Крім того послався, що відповідач має слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідач зобов`язань з повернення кредиту не виконав, а тому утворилась заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, у позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, АТ КБ «ПриватБанк» не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у його відсутність та з повідомленням причин неявки до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надавав. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини. Договір з ПриватБанком є договором приєднання, коли підписуючи відповідну заяву про надання картки та відкриття картрахунку, клієнт приєднується до розроблених фінансовою установою відповідних умов, які є однаковими для всіх клієнтів. Про зазначене свідчить, зокрема, назва цієї заяви «Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПРИВАТБАНКУ». Матеріалами справи встановлено, що відповідач будучи клієнтом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», яке 14 червня 2018 року змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», з використанням кредитної картки з 15 квітня 2015 року за договором б/н отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Так, згідно анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку позичальника від 15 квітня 2015 року, він підтвердив згоду, що заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, та Тарифами банку складають договір з банком, про ознайомлення з яким і розписався клієнт в заяві. (а.с.13) Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] , банком неодноразово змінювався кредитний ліміт картки, так 23 червня 2016 року Банком встановлено кредитний ліміт у розмірі 2500,00 грн., 05 липня 2017 року - збільшено кредитний ліміт до 5000,00 грн., 05 листопада 2017 року - збільшено до 11000,00 грн., 08 березня 2018 року - збільшено до 11500,00 грн., 08 березня 2018 року - зменшено ліміт до 1000,00 грн., 08 березня 2018 року - зменшено кредитний ліміт до 500,00 грн., 04 червня 2019 року - ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с. 11) Згідно розрахунку заборгованості за договором станом на 18 жовтня 2020 року заборгованість становить 27168,29 грн., яка складається з наступного: 18902,98 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту; 6851,33 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 1293,98 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 120,00 грн. - нарахованої пені. (а.с. 6-10) Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Правилами надання банківських послуг ознайомився і погодився відповідач шляхом проставлення підпису в анкеті-заяві. Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Крім того, звертаючись до суду з указаним позовом, банк зазначив про те, що оскільки зобов`язання належним чином не виконується, то банк просить стягнути в його користь з відповідача 6851,33 грн. - заборгованості за простроченими відсотками; 1293,98 грн. - заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 120,00 грн. - нарахованої пені. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повергнення позики. Крім того, частиною 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України) Згідно приписів ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Як вбачається з анкети - заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 15 квітня 2015 року, підписаної сторонами, в ній відсутні умови договору про відсоткову ставку за користування кредитом, про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. А позивачем не надано підтвердження того, що відповідач розумів Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті https://privatbank.ua/terms/, а також ознайомився та погодився з ними. А оскільки дані документи, які містяться в матеріалах справи не містять підпису відповідача про ознайомлення з ними, то вони не можуть бути частиною даного договору з визначенням істотних умов кредитування. Такої ж позиції дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження 14-131цс19). Як встановлено із наданих документів, відповідачу 15 квітня 2015 року було видано кредитну картку, термін дії якої - по серпень 2018 року. (а.с. 12) Як вбачається з руху коштів по картковому рахунку відповідача, останній користувався кредитними коштами (остання операція проведена 29 квітня 2018 року), в тому числі, оплата товарів, зняття готівки та користувався сервісом «Оплата частинами», та вносив кошти на погашення заборгованості. (а.с. 64-66) У позовній заяві банк вказує, що заборгованість за простроченим тілом кредиту становить 18902,98 грн., яку він і просить стягнути з відповідача. Проте, дана сума кредиту значно перевищує суму кредитного ліміту, встановленого по рахунку банком, та вказаного в довідці про зміну умов кредитування. (а.с. 11) Під час вивчення судом розрахунку заборгованості за договором б/н від 15 квітня 2015 року, укладеного між ПриватБанком та [PERSON] встановлено, що за період з 01 червня 2016 року (до цього дня в боржника була відсутня будь яка заборгованість) по 18 жовтня 2020 року відбулося погашення відсотків за рахунок кредиту на загальну суму 19479,98 грн., що не є сумою кредитних коштів наданих банком в платне користування клієнту, а є платою за користування наданим кредитом. Крім того, з урахуванням того, що відсотки за використання кредитного ліміту, пеня за прострочку зобов`язання, комісія за обслуговування (членський внесок) не є істотними умовами даного договору, то під час перерахунку витрат та надходжень по кредиту, судом встановлено, що позивачем було використано на власні потреби 22777,35 грн., внесено коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом 24021,61 грн. (а.с. 64-66) З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача заборгованості за кредитним договором. Тому в задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням встановлених обставин справи, судові витрати покладаються на позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed