Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить постановити рішення про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №9582, вчинений 06.10.2017 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., про стягнення з позивача заборгованості в сумі 2999540,11 гривень за кредитним договором №39/к від 19.10.2007 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «КБ Приватбанк»(далі - Банк). Вимоги обґрунтував тим, що на час звернення Банку до нотаріуса сплив строк позовної давності за кредитним договором, оскільки строк повернення кредиту договором встановлено до 10.10.2012 року. Про порушення зобов'язань позивачем по сплаті за кредитним договором Банк щонайменше дізнався з моменту публікації оголошення у газеті «Голос України» про визнання банкрутом фізичної особи [PERSON], тобто з 01.12.2009 року. Перебіг строку позовної давності за вимогами по кредитному договору настав з часу виникнення зобов'язань за кредитним договором, тобто з часу винесення постанови господарського суду Волинської області від 18.11.2009 року про визнання [PERSON] банкрутом. Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням строку давності, оскільки за ним проводиться стягнення строком 9 років 9 місяців та 8 днів, а саме - з 19.10.2007 року по 27.07.2017 року. Також, стверджує, що вимоги за кредитним договором №39/к є фактично задоволеними у ході справи про банкрутство фізичної особи підприємця [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні заявлені позивачем вимоги підтримав. Представник відповідача Кузін Є.В. позов не визнав, у встановлений судом строк направив відзив. В ньому зазначив, що виконавчі написи - це позасудовий спосіб задоволення вимог кредитора у випадку порушення виконання грошових зобов'язань з боку позичальника, а правовідносини, в яких застосовується позовна давність, мають місце виключно під час судового розгляду справи. Тому при вчиненні нотаріусом виконавчого напису давність застосовуватись не може. Як відповідач приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. направила у суд заяву про розгляд справи за її відсутності. У своєму відзиві вказала, що виконавчий напис вчинено з дотриманням всіх вимог законодавства, а посилання в позовній заяві на необхідність його визнання таким, що не підлягає виконанню, не заслуговують на увагу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. 06.10.2017 року приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна виконавчим написом, зареєстрованим в реєстрі за №9582, запропонувала стягнути готівкові кошти в сумі 2999540,11 гривень з [PERSON], які є його боргом за кредитним договором №39/к від 19.10.2009 року укладеним між ним та ПАТ КБ «Приватбанк». В написі зазначено, що строк, за який проводиться стягнення, становить 9 років 9 місяців та 8 днів, а саме - з 19.10.2007 року по 27.07.2017 року. Датою набрання чинності виконавчого напису вказано дату його реєстрації в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, тобто 06.10.2017 року. За заявою ПАТ КБ «Приватбанк» від 28.12.2017 року головним державним виконавцем Любомльського РВ ДВС 22.01.2018 року було відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису №9582. Відповідно до ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Оспорюваний виконавчий напис вчинено відповідно Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції постанови КМ України від 26.11.2014 року №662. Зокрема, відповідно до п.2 Переліку кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п/п.1.1 п.1 даної Глави для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 зазначено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п/п.3.1 п.3 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Відповідно до п/п.5.1, 5.2 п.5 даної Глави виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. За загальним правилом дублікат - це другий примірник документа, що має ту саму силу, що й оригінал. Згідно з п/п.6.2 п.6 Глави 22 розділу ІІ Порядку на дублікаті документа робиться відмітка про те, що він має силу оригіналу, і вчиняється посвідчувальний напис. Крім того, про видачу дубліката нотаріус робить відмітку на примірнику документа, який зберігається у справах державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого напису №9582 від 06.10.2017 року, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису вимоги Порядку дотримано не було. Виконавчий напис виконаний на спеціальному бланку і прикріплений до документа, який не є оригіналом чи дублікатом кредитного договору і навіть не посвідчений як його копія. Однією з основних умов вчинення виконавчого напису нотаріусом, є безспірність розміру заборгованості. Оскільки нотаріус порушила вимоги Порядку і вчинила виконавчий напис на непередбаченому документі, можна дійти висновку, що на момент вчинення нотаріальної дії в нотаріуса не було належних доказів безспірної заборгованості. Крім цього, згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виконавчий напис був винесений нотаріусом на підставі кредитного договору №39/к від 19.10.2007 року, який був предметом розгляду в межах розгляду справи №1/90-Б за заявою суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи [PERSON] про визнання банкрутом. Ухвалою господарського суду Волинської області від 03.03.2010 року суд ухвалив визнати грошові вимоги кредиторів, в тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», та затвердити реєстр вимог кредиторів. З моменту постановлення ухвали господарського суду 03.03.2010 року у відповідача АТ КБ «Приватбанк» виникла вимога про дострокове погашення кредитного договору. У постанові Верховного Суду в справі №310/11534/13-ц від 04.07.2018 року було зроблено висновок, що нарахування процентів за кредитним договором припиняється з моменту пред'явлення вимоги до позикодавця про дострокове погашення за договором позики. Отже, нарахування Банком з 19.10.2007 року відсотків по кредитному договору №39/к, щодо яких вчинено виконавчий напис, дає підстави для обгрунтованого сумніву і очевидно свідчить про спірність такого боргу. Зважаючи на встановлені фактичні обставини, відповідні їм правовідносини і наведені положення чинного законодавства, суд з викладених підстав та мотивів вважає, що оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням діючого законодавства та є таким, що не підлягає виконанню. Згідно із ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача АТ КБ «Приватбанк».

Outcome: approved