Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У листопаді 2019 року Публічне акціонерне товариство «МТБ Банк» (далі - ПАТ «МТБ Банк») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , [PERSON] , посилаючись на те, що 14 червня 2018 року між ПАТ «МТБ Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №00163R10, згідно умов якого відповідач отримав строковий кредит у розмірі 40000,00 грн. на строк з 14 червня 2018 року по 13 червня 2019 року включно, зі сплатою 10% річних, комісії, пені, штрафів та інших платежів, що мали бути нараховані відповідно до умов даного договору. У забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань, 14 червня 2018 року між ПАТ «МТБ Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки №00111r10, відповідно до умов якого остання зобов`язалася відповідати перед Банком за виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №00163R10. Банк повністю виконав взяті на себе за вказаним кредитним договором зобов`язання щодо надання позичальнику кредиту. Позивач звертався до відповідачів з претензією від 19 липня 2019 року за вих. №820/01 про наявність заборгованості внаслідок невиконання грошового зобов`язання та необхідність її погашення. Станом на 08 жовтня 2019 року заборгованість відповідачів перед ПАТ «МТБ Банк» не погашена. Оскільки відповідачі ухиляються від належного виконання взятих на себе зобов`язань, встановлених кредитним договором, позивач просив суд: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №00163R10 від 14 червня 2018 року в розмірі 45519,85 грн. та судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 21 листопада 2019 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання (а.с. 37-38). Ухвалою суду від 16 грудня 2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду (а.с. 49-50). Представник ПАТ «МТБ Банк», діюча на підставі ордеру від 24 жовтня 2019 року, в судове засідання не з`явилася, надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу за її відсутності та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с. 28, 57). Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 43, 44, 53, 54). У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 14 червня 2018 року між ПАТ «МТБ Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №00163R10, згідно умов якого останній отримав строковий кредит у розмірі 40000,00 грн., який надавався на споживчі потреби, зі сплатою 10% річних (фіксована процентна ставка), комісії, пені, штрафів та інших платежів, що будуть нараховані відповідно до умов даного договору, на строк з 14 червня 2018 року по 13 червня 2019 року включно (а.с. 11-13). Згідно п. п. 2.1-2.2 кредитного договору, для надання та обслуговування кредиту Банк відкриває відповідні рахунки: позичковий рахунок № [NUMBER] ; рахунок по процентах №22086141630081 та рахунок по комісії №22085141630082. Надання кредиту відбувається шляхом перерахування грошових коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів у національній валюті України (у гривні) №29240101682/ [NUMBER] у Банку. Встановлено, що 14 червня 2018 року, в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №00163R10 від 14 червня 2018року, між ПАТ «МТБ Банк» та відповідачкою [PERSON] був укладений договір поруки №00111r10, відповідно до умов якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору (а.с. 16). З матеріалів справи вбачається, що позивачем направлялися відповідачам по справі листи за вих. №820/01 від 19 липня 2019 року з вимогою про погашення заборгованості по кредиту, процентам та неустойці в повному обсязі (а.с. 21-23). Станом на час звернення до суду з позовом відповідачі не виконали взяті на себе зобов`язання. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши позивальнику кредит у встановленому договором розмірі, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] , однак відповідачі від виконання своїх зобов`язань ухиляються (а.с. 19, 20). Зі змісту наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що через невиконання зобов`язань за кредитним договором №00163R10 від 14 червня 2018 року, у відповідачів станом на 15 жовтня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 45519,85 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 24878,94 грн., заборгованості по комісії - 10560,00 грн., заборгованості по пені та штрафу - 10080,91 грн. за період з 04 січня 2019 року по 14 жовтня 2019 року (а.с. 17-18). Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно п. 1.3 кредитного договору №00163R10 від 14 червня 2018 року кредит надається позичальнику на строк з 14 червня 2018 року по 13 червня 2019 року включно. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ст. 623 ЦК України зазначено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Частиною 1 ст. 624 ЦК України закріплено, якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Пунктом 1.1 Кредитного договору передбачено, що за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування позичальник зобов`язується сплатити 10% річних, комісію, пеню і штрафи та інші платежі, що будуть нараховані відповідно до умов цього Договору (а.с. 11). Матеріалами справи встановлено, що між відповідачем [PERSON] та ПАТ «МТБ Банк» був укладений строковий кредитний договір №00163R10від 14 червня 2018 року з терміном дії до 13 червня 2019 року, тобто термін дії зазначеного договору закінчився 13 червня 2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що дія кредитного договору №00163R10 від 14 червня 2018 року припинилась 13 червня 2019 року, при цьому позивач безпідставно продовжував нараховувати пеню та штрафи після закінчення дії догоровору, а саме у період з 14 червня 2019 року по 14 жовтня 2019 року. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки містяться також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). У разі порушення зобов`язання відповідно до ст. 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобов`язання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку в повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором. Таким чином, з аналізу ч. 1 ст. 554, ч. 1 ст. 543 ЦК України випливає, що солідарна відповідальність боржника і поручителя у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, передбачає право кредитора пред`явити позов за своїм вибором лише до боржника або лише до поручителя або одночасно до них обох. Судом встановлено, що з метою досудового врегулювання спірних правовідносин у липні 2019 року позивач звертався до відповідачів з вимогами про повернення кредиту в добровільному порядку, але останні свої зобов`язання не виконують (а.с. 21-23). Встановлено, що умовами п. 1.3 договору поруки №00111r10від 14 червня 2018 року, укладеного між ПАТ «МТБ Банк» та відповідачкою [PERSON] , передбачено, що у випадку порушення Боржником зобов`язань за Кредитним договором, Боржник та Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (а.с. 16). Тому позивач має право вимагати виконання зобов`язання як від боржника, так і від поручителя. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу відповідачів листи-вимогу про необхідністьвиконання зобов`язань за кредитним договором (а.с. 21-23). Відповідачами не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядились на свій розсуд. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи те, що зобов`язання щодо повернення суми заборгованості за кредитом не виконане ані боржником, ані поручителем, крім цього порука не є припиненою, а також те, що строк кредитного договору №00163R10 від 14 червня 2018року закінчився 13 червня 2019 року, суд приходить до висновку про задоволення позову частково, а саме з відповідачів слід стягнути у солідарному порядку на користь позивача заборгованість за кредитним договором №00163R10 від 14 червня 2018року у розмірі 39715,72 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом та відсотками у розмірі 24878,94 грн., заборгованості по комісії - 10560,00 грн., заборгованості по пені - 4276,78 грн. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1921,00 грн., у зв`язку із задоволенням позову дані виплати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках (а.с. 1). На підставі ст. ст. 526, 530, 543, 554, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial