Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «КБ «Експобанк» [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «АвтоБізнес Україна» на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Експобанк» заборгованість за договором кредиту № 91/АК-2007 від 05.10.2007 р. у розмірі 144\~918,13 дол. США та заборгованість у розмірі 47\~555,12 грн. (сорок сім тисяч пятсот пятдесят пять гривень 12 копійок). Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, згідно надісланої на адресу суду письмової заяви просить справу розглядати у відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Представник ТОВ «АвтоБізнес Україна» у судове засідання не зявився, про час та місце проведення судового засідання відповідач повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що 05 жовтня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк», яке є повним правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк» (далі Банк, Кредитор) та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений Договір кредиту № 91/АК-2007 (далі за текстом - Кредитний договір). Згідно п. 1.1., 1.3. та 1.4. Кредитного договору Банк надає Позичальнику кредит у сумі 32\~000,00 дол. США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності, а Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі 12 % ( дванадцяти відсотків) річних. Також, Позичальник зобовязався протягом строку дії Кредитного договору щомісяця сплачувати на рахунок Банку комісію за кредитне обслуговування в розмірі 0,2 % від залишку заборгованості за кредитом (п. 4.5.1. Договору кредиту). На виконання п. 1.1. Договору кредиту Банком було видано [PERSON] грошові кошти у розмірі 32\~000,00 дол. США, що підтверджується заявою на видачу готівки № 10 від 05.10.2007 р. Пунктами 1.1, 1.2. Договору кредиту передбачено, що Позичальник повертає Банку кредит і сплачує проценти за користування кредитом на умовах, що передбачені Договором. Строк користування кредитом закінчується 04 жовтня 2014 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 4.1. Договору кредиту його сторони повинні належним чином виконувати свої обовязки за цим договором. Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обовязковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інакше не встановлено договором або законом. Окрім того, у відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Проте [PERSON] порушив п. 1.1, 1.2., 3.5., 4.1., 4.5.1. Договору кредиту, а саме: не повертаєт кредит у строки/терміни, передбачені Договором кредиту, не сплачує проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором кредиту, не сплачує комісію за кредитне обслуговування у строки/терміни, передбачені Договором кредиту. Згідно з п. 5.2., 5.3. Договору кредиту передбачено, що за несвоєчасне повернення кредиту (траншу кредиту) та/або несвоєчасну сплату процентів Позичальник сплачує пеню у розмірі 1% від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного повернення кредиту та процентів по ньому. За несвоєчасну сплату комісії за розрахункове обслуговування по кредиту Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 % від суми боргу за кожен день прострочення. Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобовязання по Кредитному договору Банком укладено з ТОВ «АвтоБізнес Україна» договір поруки від 05 жовтня 2007 року, згідно якого останній, як майновий поручитель, поручився перед Кредитором за виконання Позичальником Договору кредиту № 91/АК-2007 від 05.10.2007 року. Відповідно до п. 1.2. Договору поруки, ТОВ «АвтоБізнес Україна» відповідає перед позивачем, як солідарний боржник у повному обсязі, як і Позичальник, зокрема, за повернення кредиту 32\~000,00 дол. США у становлений Договором кредиту термін (строк), сплату процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному Договором кредиту, неустойки у випадках та розмірі, що передбачені Договором кредиту. З матеріалів справи вбачається, що відповідачам надсилалися вимоги про повернення грошових коштів (Вих. № 1104/2439 від 23.04.2015 р. та Вих. № 1104/2440 від 23.04.2015 р.), проте відповіді про причини невиконання умов Договору кредиту до Позивача не надходило. Таким чином, внаслідок невиконання [PERSON] умов Кредитного договору, станом на 21 квітня 2015 року, згідно розрахунків позивача, у нього виникла перед Банком заборгованість у розмірі 144\~918,13 дол. США (сто сорок чотири тисячі девятсот вісімнадцять доларів США 13 центів), яка згідно курсу НБУ станом на 23.07.2015 р. становить 3\~189\~648,04 грн. (заборгованість за кредитом та процентами, враховуючи нараховану, згідно умов договору кредиту, пеню за несвоєчасну сплату), а також 47\~555,12 грн. (заборгованість по сплаті комісії, враховуючи нараховану, згідно умов договору кредиту, пеню за її несвоєчасну сплату), яка складається з: -29\~442,64 дол. США - прострочена заборгованість за кредитом; -12\~551,96 дол. США - прострочена заборгованість за недорахованими процентами; -9\~348,05 грн. - прострочена заборгованість за нараховану щомісячно комісію за кредитне обслуговування; -63\~309,62 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості; -39\~613,90 дол. США - пеня за несвоєчасну сплату нарахованих процентів; -38\~207,07 грн. - пеня за несвоєчасну сплату нарахованої щомісячної комісії за кредитне обслуговування. Частина 2 статті 509 ЦК України визначає, що зобовязання виникають із підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: з договорів та інших правочинів. Зобовязання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом ( ч. 1 ст. 598 ЦК України). Ці підстави зазначені в ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України. За відсутності інших підстав припинення зобовязання, передбаченого договором або законом, зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином ( ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). \~ Частиною 1 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Статтею 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, суд дійшов висновку, що в зв'язку з невиконанням умов кредитного договору сума заборгованості за кредитним договором підлягає стягненню солідарно з відповідачів. Згідно\~ст. 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~ст. 533 ЦК України\~\~грошове зобов'язання має бути виконане в гривні. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно п.1 ч.2\~ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» в редакції від 27.04.2007 року, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, банк має право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до\~ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю»\~операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Згідно банківської ліцензії Національного банку України № 15 від 03.03.2003 року року та дозволу Національного банку України № 15-2 від 03.10.2005 року ТОВ Комерційному банку «Експобанк» надано право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Таким чином, суд вважає, що позивачем було правомірно надано кредит в іноземній валюті. Враховуючи, що сплата пені за порушення строків сплати кредиту є не кредитним зобов'язанням, а санкцією за невиконання зобов'язання, суд вважає необхідним стягнути пеню в гривнях. Відповідно до\~ст. 214 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судом встановлено, що позивач була звільнена від сплати судового збору, відповідно до п.17 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в якому вказано, що від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у троки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян. Частиною 3 статті 88 ЦПК України визначено, що \~якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: approved