Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У лютому 2014 року позивачк [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що йому 24 березня 2010 року призначено пенсію, як інваліду третьої групи загального захворювання, інших джерел доходів немає. Тому його матеріальне становище вкрай нужденне. Позивач посилається на те, що відповідачі [PERSON], [PERSON] є його синами працездатного віку, а тому посилаючися на ст.. 202 Сімейного кодексу України (далі - СК України) просить суд стягувати з відповідачів аліменти в твердій грошовій сумі по 200 грн. із кожного. Представник позивача ([PERSON]) в судовому засіданні 25 лютого 2014 року позовну заяву позивача підтримав повністю й просив її задоволити. 12 березня 2014 року в судове засідання представник позивача не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву в якій просив справу розглядати без його участі. Відповідачі 25 лютого 2014 року в судовому засіданні заперечили проти позову, посилаючись на те, що батько ухилявся від виконання батьківських обов'язків, а тому просили винести рішення яким звільнити їх від обов'язку утримувати батька [PERSON] 12 березня 2014 року в судове засідання відповідачі не з'явилися, однак у своїй заяві поданій через канцелярію суду просили справу розглядати без їх участі. Відповідно до ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення позовних вимог позивача немає, з огляду на таке. Як встановлено в судовому засіданні позивач народився [INFO] року, про що свідчить паспорт серії [NUMBER] виданий 04 квітня 2007 року та проживає в [ADDRESS]. Згідно пенсійного посвідчення [NUMBER], серії [NUMBER], виданого 24 березня 2010 року вбачається, що пенсія позивачу призначена по інвалідності 3 групи, загальне захворювання. В позивача є два сини, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 18 січня 1989 року та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 02 лютого 1993 року. Діти є повнолітніми і проживають окремо від позивача в смт.Коропець Монастириського району Тернопільської області. З вищевказаного вбачається, що позивач є пенсіонером та перебуває на обліку в Пенсійному фонді Монастириського району, що підтверджується пенсійним посвідченням, тобто у сенсі положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» він є непрацездатною особою. З довідки відділу державної виконавчої служби Монастириського районного управління юстиції №819/02-19 від 12 березня 2014 року вбачається, що в них на виконанні перебував виконавчий лист про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку починаючи з 2002 року. До 2012 року боржник ухилявся від сплати аліментів. В письмовому поясненні [PERSON], що міститься в матеріалах справи, позивач визнає, що дійсно, протягом усього життя ухилявся від виконання свого батьківського обов'язку, не спілкувався з дітьми, не надавав їм матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У випадку, коли мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає. Право на утримання від дочки, сина мати чи батько матимуть за умови, що є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатним вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ, ІІІ групи. Потреба в матеріальній допомозі, як правило, визначається залежно від наявності чи відсутності прожиткового мінімуму. Згідно ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв'язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред'явлено позов про стягнення аліментів, зобов'язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов'язків щодо них. Отже, як установлено в судовому засіданні, надані представником позивача письмові докази, свідчать про визнання позивачем обставин про ухилення його від виконання батьківського обов'язку по утриманню дітей, які є відповідачами по справі. Зазначена обставина є підставою для звільнення дітей позивача [PERSON] та [PERSON] від обов'язку утримувати свого батька [PERSON] З врахуванням наведених обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed