Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Обґрунтовуючи позов позивачка посилається на те, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у сторін народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Після припинення фактичних шлюбних відносин з відповідачем, дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Як зазначила позивачка, вона зі свого боку прикладає усі зусилля для забезпечення потреб дитини, але їх не вистачає для повного забезпечення потреб малолітньої дитини. У свою чергу відповідач, який є батьком дитини, не приймає участі у матеріальному забезпеченні всім необхідним для належного її розвитку та виховання. При цьому, вказує позивачка, відповідач є працездатною особою, може надавати матеріальну допомогу дитині, батьком якої він є. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від батьківського обов`язку утримувати дитину та забезпечувати її матеріально з огляду на вищевикладені обставини, позивачка просить суд задовольнити пред`явлені вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4105,00 грн. Ухвалою судді від 13 березня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та надано відповідачеві строк протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів з дня вручення відповіді позивача на відзив подати заперечення на відповідь. 12 квітня 2019 року від позивачки на адресу суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з моменту подання позову відбулися суттєві зміни, а саме 15.02.2019 було укладено договір № 08-04-01 з ФОП [PERSON] . Відповідно до вказаного договору Виконавець бере на себе зобов`язання забезпечити навчання [PERSON] за програмою курсу: Комплексна програма розвитку та навчання дітей віком від 2 до 6 років, «Комплексна програма з англійської мови для дітей віком від 2 до 6 років». Вартість послуг, що надається Виконавцем, на момент підписання договору становить 10950, 00 грн. за один календарний місяць. У зв`язку із здійсненням позивачем одноосібної оплати за вказаним договором, вона просить збільшити позовні вимоги та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у фіксованому розмірі 10 000, 00 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття. 26 червня 2019 року на адресу суду від відповідача надійшли пояснення, у яких відповідач зазначає про свою згоду надавати матеріальну допомогу на утримання їх спільної з позивачкою дочки. Однак відповідач зазначив, що його єдиним джерелом доходу є заробітна плата у розмірі 6000, 00 грн. на місяць. У зв`язку з цим відповідач просив суд стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 від його заробітної плати. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити, відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково та просили їх задовольнити відповідно до наданих письмових пояснень. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 2015 року. Від шлюбу у сторін народилася дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Дана обставина позивачкою підтверджена шляхом надання суду копії свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Як встановлено судом малолітня дочка проживає з матір`ю, що відповідачем в ході розгляду справи не заперечувалось. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач будучи батьком дитини, матеріальну допомогу на її утримання не надає, тим самим не виконує свого батьківського обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами частини 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття. До того ж, обов`язок утримувати дитину у рівній мірі покладається як на матір, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Чинним законодавством України встановлено, що діти рівні у своїх правах незалежно від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов`язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв`язку між батьками й дитиною (кровний зв`язок між батьками та дитиною або зв`язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ратифікованої Постановою Верховної ради України № 789-XII від 27.02.1991 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава докладає всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції). Згідно з частинами 1, 2 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у національному та міжнародному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відповідно до ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, наявність у платника аліментів рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; докази про витрати платника аліментів, що перевищують десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, а також наявність інших обставин, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька дитини визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.2 ст. 184 СК України). У відповідності до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 21 лютого 2019 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. З огляду на встановлені у справі обставини, що мають юридичне значення та наведені положення Закону, а також виходячи з того, що дитина сторін проживає разом із позивачкою, у зв`язку з чим цілодобовий обов`язок останньої полягає не тільки у матеріальному забезпеченні дитини, а ще й у постійному вихованні, контролі, що потребує більших моральних витрат ніж періодичні зустрічі, враховуючи вік дитини, суд вважає необхідним присудити стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3000, 00 грн. щомісячно з їх подальшою відповідною індексацією, починаючи з 21 лютого 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Визначаючи вказаний розмір аліментів, враховує стан здоров`я позивача, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодим працездатним чоловіком. Відомостей про незадовільний стан його здоров`я суду не надано. Окрім того, відповідачем не доведено, що на його утриманні знаходиться інші особи, які в силу закону потребують матеріальної допомоги з його боку. Більш того, єдиним джерелом доходів відповідача є заробітна плата розмір якої відповідно до на наданої ним довідки вих. 01/02 від 26.06.2019 становить 6000, 00 грн. на місяць. Інших доходів відповідач не має, а твердження позивачки про наявність у відповідача нерухомого майна та транспортного засобу ніяким чином нею не доведені та не підтвердженні наявними в матеріалах справи доказами. Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В той же час, ч. 1 ст. 192 СК України гарантує право платника аліментів звернутись до суду із позовом про зміну розміру аліментів у разі істотної зміни матеріального становища, яке унеможливлює виконання ним відповідного рішення про стягнення аліментів. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Посилання відповідача на те, що він працює та має регулярний дохід у вигляді заробітної плати, що у свою чергу не може бути підставою для стягнення аліментів у спосіб визначений позивачем, судом до уваги не приймаються, оскільки право визначати спосіб стягнення аліментів у твердій грошовій сумі або у частці від доходу належить виключно стягувачу аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Оскільки позивач згідно Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768, 40 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial