Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У лютому 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов вказаний позов, який мотивовано наступним. Згідно з рішенням № 5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15 жовтня 2019 року, прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п. 1.2 визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року. 19 жовтня 2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Договір кредиту № 311Ж032-К. Позивач свої зобов`язання за Договором кредиту виконав, надавши позичальнику кредит в сумі 80800,00 грн., проте [PERSON] не виконав належним чином кредитного зобов`язання, у зв`язку з чим, станом на 23.01.2020, у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 200711,60 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 59994,00 грн., за відсотками - 134953,12 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 150,95 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 5613,53 грн. З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором № 311Ж032-К від 19.10.2007, між кредитором та іпотекодавцем - [PERSON] укладено Іпотечний договір № 311Ж032-І від 19 жовтня 2007 року, відповідно до умов якого останній передав кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: приватний будинок, загальною площею 76,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 101000,00 грн. На виконання умов Кредитного договору та Іпотечного договору, відповідачу направлено Вимогу, а саме: Повідомлення про усунення порушень, але вимога не була виконана. В іпотечному договорі міститься відповідне застереження, що передбачає право іпотекодержателя на задоволення своїх забезпечених іпотекою вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, яким є кредит. На підставі викладеного АТ «Альфа-Банк» просило в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 311Ж032-К від 19.10.2007 в розмірі 200711,60 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: приватний будинок, загальною площею 76,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на користь АТ «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів, а також стягнути з відповідача на користь банку витрати по сплаті судового збору в розмірі 3010,67 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає з підстав зазначених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з`явився, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою, вказаною у позові, яка є його зареєстрованим місцем проживання, відповідно до довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Запорізькій області (а.с. 67). Крім того, судові повістки про виклик до суду направлялась відповідачу за адресою місцезнаходження спірного майна. Також відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджується роздруківкою в офіційного веб-сайту суду з оголошенням про виклик до суду, яка міститься в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву суду не надав. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 19 жовтня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено Договір кредиту № 311Ж032-К, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 80800,00 грн. зі сплатою 13,5 % річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 18.10.2032. Кредит надавався позичальнику для придбання нерухомого майна, а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5-8). В якості забезпечення позичальником - [PERSON] виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» уклав з [PERSON] Іпотечний договір № 311Ж032-І від 19 жовтня 2007 року, предметом якого є приватний будинок, загальною площею 76,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вартість предмету іпотеки за згодою сторін виначена у розмірі 101000,00 грн. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 19.10.2007 з [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округа Масловець Л.С., зареєстрованого в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 886 та в Державному реєстрі правочинів за № 2429205. (а.с. 9-11). Іпотечний договір № 311Ж032-І від 19 жовтня 2007 року нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Масловець Л.С., зареєстровано в реєстрі за № 889. Засвідчивши його своїм підписом, [PERSON] погодився з усіма його умовами (а.с. 9-11). 15 жовтня 2019 року рішенням № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» прийнято рішення щодо припинення Акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» шляхом приєднання до Акціонерного Товариства «АЛЬФА-БАНК», де в п.п. 1.2 визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15 жовтня 2019 року (а.с. 18-24). Встановлено, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі. У свою чергу, у зв`язку з неналежним виконання умов кредитного договору, за [PERSON] , станом на 23.01.2020, утворилась заборгованість перед АТ «Альфа-Банк» у розмірі 200711,60 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом - 59994,00 грн., за відсотками - 134953,12 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом - 150,95 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками - 5613,53 грн. (а.с. 16-17). Відповідно до вимог ст.ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно з ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. У п. 4.1 Іпотечного договору № 311Ж032-І від 19.10.2007, міститься застереження, що передбачає право іпотекодержателя задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання. Відповідно до п. 4.2 Іпотечного договору № 311Ж032-І від 19.10.2007, у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Закон України «Про іпотеку» визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина 4 статті 33 Закону): судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 317/1292/16-ц (провадження № 61-21794св18) Третя судова палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду зазначила, що «Судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону. Тому потрібно звернути увагу на те, що процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку» має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя)». Частина 2 статті 36 Закону України «Про іпотеку», яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса (близькі за змістом висновки сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/17423/17). За змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 33 та ст.ст. 35, 39 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє невиконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону. За змістом припису ч. 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», визначена у ч. 1 цієї статті процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору (яка передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору) не є перешкодою для реалізації іпотекодержателем права звернутись у будь-який час за захистом його порушених прав до суду з вимогами: 1) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб його реалізації шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону) - незалежно від того, які способи задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили у відповідному договорі (в іпотечному застереженні); 2) про звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб продажу предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону) - якщо у відповідному договорі (в іпотечному застереженні) сторони цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, встановлений статтею 38 Закону, не передбачили (передбачили тільки можливість передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону). Визначений ст. 35 Закону України «Про іпотеку» порядок надсилання вимоги про усунення порушень позивачем був дотриманий та листом від 23.01.2020 № 167 АТ «Альфа-Банк» направлено на адресу [PERSON] вимогу про усунення порушень та про добровільне виселення, відповідно до якої банк вимагав від відповідача сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку, а у разі відсутності наміру усувати зазначені порушення умов основного зобов`язання - банк вимагав добровільно звільнити житлове приміщення, яке є предметом іпотеки (а.с. 14-15). Проте, вказані у вимозі порушення відповідачем усунуто не було. Відповідно до п. 4.5 Іпотечного договору № 311Ж032-І від 19.10.2007, Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: 4.5.1. на підставі рішення суду; або 4.5.2. на підставі виконавчого напису нотаріуса; або 4.5.3. шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.4. шляхом продажу Предмета Іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або 4.5.5. шляхом організації Іпотекодержателем продажу Предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц (провадження № 14-14-112цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «частина друга статті 36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у частині третій статті 36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (статті 37, 38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателя у спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса». Згідно з п. 4.6 Іпотечного договору № 311Ж032-І від 19.10.2007, у разі звернення стягнення на Предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація Предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: 4.6.1. шляхом продажу Предмета Іпотеки Іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі - покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; або 4.6.2. шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Оскільки [PERSON] у добровільному порядку не виконав основне зобов`язання; розмір його заборгованості за кредитним договором, яка складає 200711,60 грн., значно перевищує вартість предмета іпотеки, яка визначена у договорі в розмірі 101000,00 грн.; іпотекодержателем була дотримана процедура звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме направлена вимога дострокового виконання основного зобов`язання, суд вважає позовні вимоги АТ «Альфа-Банку» в частині задоволення вимог позивача за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в цій частині. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Крім того, слід зауважити, що відповідачем не надано доказів щодо визнання вищевказаних укладених договору кредиту та іпотечного договору недійсними та їх розірвання в установленому законом порядку, а також відповідач не надав заперечень щодо самого факту підписання ним договорів. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача - в сумі 3010,67 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved