Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

у лютому 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 149620 грн 66 коп. та судовий збір по справі у розмірі 1496 грн 20 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між сторонами 22.05.2013 укладено договір позики згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 39950 грн 00 коп., які останній зобов'язався повернути у готівковій формі не пізніше 22.08.2013, однак у вказаний строк відповідач позику не повернув, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість із врахуванням 3% річних, що відповідає положенням ст. 625 ЦК України. На підставі ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 03.10.2017 вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 52). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.12.2017 цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено по ній судове засідання (а.с. 63). Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 22.04.2019 від нього надійшла заява про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с. 76). Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 74, 75). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.05.2013 між сторонами укладено договір позики згідно умов якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняв у власність грошові кошти у розмірі 39950 грн 00 коп., що еквівалентно 5000 доларів США 00 центів, згідно курсу НБУ станом на 22.05.2013, які зобов'язався повернути у готівковій формі не пізніше 22.08.2013 (а.с. 5). Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу (ч. 1 ст. 1050 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 30.03.2016 у справі № 6-2168цс15. Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.09.2015 у справі №6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. На підставі наведеного, відповідно до ст. 625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач обґрунтовано вимагає стягнення боргу з урахуванням 3% від простроченої суми. Згідно ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Для розрахунку суми заборгованості, що підлягає до сплати використовується офіційний курс долара ША станом на дату подання позовної заяви 31.01.2017 (а.с. 21), що становить 27 грн 00 коп. 12 коп. за 1 дол. США 00 цен. (а.с. 6), тому враховуючи обставину, що сума позики є еквівалентною 5000 дол. США 00 цен., сума яку повинен повернути відповідач дорівнює 5000,00 х 27,12 = 135600,00. Сума 3% річних від простроченої суми розраховується за формулою: S x 3 х Д :100, де І - сума боргу, Д - кількість днів прострочення. Перший день прострочення згідно договору позики є 23.08.2013 по дату подання позовної заяви 31.0.2017, що складає 1258 днів, таким чином сума 3% річних станоить 135600 х 3 х 1258 : 365 : 100 = 14020 грн 66 коп. На підставі наведеного позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума боргу в розмірі, яка складається із: 135600 + 14020,66 = 149620, 66. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір 1496 грн 20 коп., тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved