Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

У лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (далі Банк) предявило до суду даний позов, посилаючись на те, що 06 червня 2008 року відкрите акціонерне товариство „Фінанси та Кредит, правонаступником якого є позивач, і [PERSON] уклали договір про відкриття кредитної лінії № КЛ-1206/08, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1, 4.2, 4.3 договору, з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2010 року. Унаслідок неналежного виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором станом на 01 серпня 2012 року утворилась заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 82258 грн 24 коп., яка складається з 25064 грн 30 коп. простроченої (несанкціонованої) заборгованості за кредитом, 22436 грн 08 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 34757 грн 86 коп. процентів на прострочену (несанкціоновану) заборгованість. На підставі ст. 611 ЦК України та пункту 6.1 укладеного між сторонами договору позивач нарахував пеню у сумі 206958 грн 61 коп. У звязку з цим Банк просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитом разом з пенею в сумі 289216 грн 85 коп., а також понесені судові витрати. Заочним рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 17 грудня 2014 року позов задоволений повністю (ас. 157-160 т. 1). Ухвалою цього ж суду від 17 лютого 2015 року за результатами розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення останнє скасоване, справу призначено до розгляду в загальному порядку (ас. 183 т. 1). Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 16 червня 2017 року ( з урахуванням ухвали про виправлення описки від 25 вересня 2017 року) позов задоволений частково. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором у розмірі 74316 грн 37 коп., яка складається з 25064 грн 30 коп. заборгованості за кредитом, 14802 грн 18 коп. процентів на прострочену заборгованість, 33909 грн 89 коп. заборгованості за процентами. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом та пені у сумі 215440 грн 48 коп. відмовити. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Не погоджуючись з рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. В обґрунтування скарги зазначає, що суд зазначив в рішенні про розгляд справи за участю представників позивача, проте останні в судове засідання 16 червня 2017 року не зявилися. У звязку з цим суд не перевірив повноваження представників позивача, відносно якого розпочата ліквідаційна процедура. Суд не перевірив наданий відповідачем розрахунок заборгованості та не урахував, що нарахування додаткових відсотків (крім за користування кредитом) не передбачено ні умовами кредитного договору, ні умовами договору на використання платіжної картки. У судовому засіданні [PERSON] і його представник [PERSON], уточнивши межі оскарження, підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів. Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився. Встановивши факт порушення [PERSON] зобовязання за кредитним договором, суд задовольнив позов частково, стягнувши заборгованість за кредитом і процентами, нараховані відсотки на прострочену заборгованість. У задоволенні вимог про стягнення процентів у сумі 8481 грн 87 коп. та пені у сумі 206958 грн 61 коп. суд відмовив з підстав пропуску позовної давності, про застосування якої була зроблена заява відповідачем. Рішення суду в частині відмови у решті позовних вимог сторонами не оскаржено. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення в частині задоволення позову в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області зробила наступний висновок. У силу частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Зобовязання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За правилами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд першої інстанції правильно встановив, що 05 червня 2008 року відкрите акціонерне товариство „Фінанси та Кредит, правонаступником якого є позивач, і [PERSON] уклали договір № 005-Р/004944 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки; а 06 червня 2008 року - договір про відкриття кредитної лінії № КЛ-1206/08, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 21% річних з кінцевим терміном повернення до 05 червня 2010 року (ас. 6-7 т. 1, 65-69 т. 2). Відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання, внаслідок чого станом на 01 серпня 2012 року утворилась заборгованість. Невиконання боржником зобовязань щодо погашення заборгованості за кредитним договором порушує права Банку. У звязку з цим суд, задовольняючи позов частково, обґрунтовано захистив порушене право позивача шляхом стягнення з відповідача 25064 грн 30 коп. заборгованості за кредитом, 33909 грн 89 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, 14802 грн 18 коп. процентів на прострочену (несанкціоновану) заборгованість. Разом з тим, правильно встановивши складові заборгованості, що стягується з [PERSON], суд першої інстанції неправильно визначив загальний розмір заборгованості 74316 грн 37 коп. За таких обставин рішення в частині визначення загального розміру заборгованості підлягає зміні з 74316 грн 37 коп. на 73776 грн 37 коп. (25064 грн 30 коп. + 33909 грн 89 коп. + 14802 грн 18 коп.). За правилами частини першої ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм договір № 005-Р/004944 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 05 червня 2008 року, розділом 5 якого встановлено відповідальність позичальника за виникнення несанкціонованого овердрафту (сплата процентів); Тарифи комісійної винагороди Банку «Фінанси та Кредит»…, пунктом 3.10 яких установлено відповідальність у вигляді сплати відсотків, та Правила користування платіжною карткою (ас. 65-69 т. 2) є складовою частиною укладеного між сторонами 06 червня 2008 року договору про відкриття кредитної лінії № КЛ-1206/08, оскільки такі Тарифи та Правила містять підпис позичальника; підтверджують, що саме ці умови та правила щодо сплати процентів (крім процентів за користування кредитом, передбачених пп. 4.1, 4.2, 4.3 кредитного договору) розумів позичальник, укладаючи договір, а також те, що Тарифи та Правила містили таку відповідальність в момент підписання договору. У звязку із цим доводи скарги про те, що нарахування додаткових відсотків, крім за користування кредитом, не передбачено ні умовами кредитного договору, ні умовами договору на використання платіжної картки, є хибними, а підстави для стягнення судом процентів у сумі 8645 грн 60 коп., тобто у визначеному відповідачем розмірі, відсутні. Також не можна погодитись із зазначеним в апеляційній скарзі розміром заборгованості за кредитом 24922 грн 30 коп., оскільки сума заборгованості 25064 грн 30 коп. розрахована позивачем відповідно до умов укладеного між сторонами у справі договору. Колегія суддів, ураховуючи, що позов предявлений юридичною особою, відхиляє доводи скарги про те, що позивачем у справі є філія «Слобожанське РУ» АТ «»Банк «Фінанси та Кредит». Інші наведені в апеляційній скарзі доводи (щодо відсутності представників позивача, неможливості перевірити їх повноваження тощо) не спростовують правильність висновків суду щодо порушення [PERSON] законного права позивача на повернення кредитних коштів. Відповідно до вимог частини пятої ст. 88 ЦПК України суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення, відповідно змінює розподіл судових витрат з 743 грн 16 коп. на 737 грн 79 коп. Рішення в частині відмови у задоволенні решти позовних вимог сторонами не оскаржено і не було предметом апеляційного перегляду.

Outcome: approved