Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

У провадженні Артемівського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] (далі - [PERSON] ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі - ТОВ «Фінпром маркет»), за участю третьої особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 16 листопада 2021 року від Гуревича Родіона Геннадійовича , який діє в [PERSON] , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «Фінпром маркет» на користь [PERSON] , судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. В позовній заяві представник позивача Гуревич Р.Г. зазначав, що відповідно до вимог абз. 2 ч.8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), розрахунок витрат, які він поніс на професійну правничу допомогу, договір про надання правової допомоги та докази в обґрунтування будуть ним подані протягом 5 днів після ухвалення рішення суду у справі. Від представника ТОВ «Фінпром маркет» 14 вересня 2021 року надійшла заява про зменшення витрат на професійну правову допомогу з 9 0000 грн до 1 907 грн, в обґрунтування якої посилається на їх завищений розмір і неспіврозмірність складності справи та фактично виконаній адвокатом роботи, оскільки справа є типовою і судова практика усталеною, адвокат у судових засіданнях участі не приймав. Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. На підставі ч.4 ст.270 ЦПК, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, представник позивача надав заяву про розгляд заяви за їх з позивачем відсутності. Представник відповідача про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 270 ЦПК України). Так, судом установлено, що рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2021 року позовні вимоги представника позивача-адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича, який діє в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 36385 від 12.05.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості у розмірі 12 663,64 грн. Стягнути з ТОВ «Фінпром маркет» на користь [PERSON] судові витрати в розмірі 681,00 грн. Повернуто [PERSON] з державного бюджету 50% судового збору. 16 листопада 2021 року представником позивача Гуревичем Р.Г. до заяви про ухвалення додаткового рішення додано договір про надання правової допомоги від 15 липня 2021 адвокатом Гуревич Р.Г. клієнту Дубовому Є.Л., акт прийняття-передачі наданих послуг від 15 листопада 2021 з додатком № 1- звітом про надану правову допомогу, рахунок № 1511ю та товарний чек № 1511. При цьому, у позовній заяві представником позивача зазначалось, що розрахунок витрат, які понесла позивача на професійну правничу допомогу, відповідний договір про надання правової допомоги, акт виконаних робіт та докази в його обґрунтування будуть подані протягом п`яти днів після ухваленні судом рішення по справі. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За змістом статті 9 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК витрати на професійну правничу допомогу входять до судових витрат. Визначення розміру витрат та порядок їх розподілу між сторонами здійснюється на підставі ст.ст. 137, 141 ЦПК. Згідно частин 1-6 статті 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно з частинами 3 і 8 статті 141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді представником позивача Гуревичем Р.Г. був наданий договір № б/н від 15 липня 2021 року про надання правової допомоги, в п. 4.3 якого визначено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 9 000 грн. Також надано акт прийняття-передачі наданих послуг від 15 листопада 2021 року з додатком № 1 - Звітом про надану правову допомогу, рахунок № 1511ю та товарний чек № 1511 на суму 9 000 грн. Зі звіту про надану правову допомогу від 15 листопада 2021 року вбачається, що адвокатом було складено наступні процесуальні документи: позовна заява; заява про забезпечення позову; заява до Бахмутського МВ ДВС СМУ МЮ (м. Харків) про надання документів; клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, а під час підготовки до судового процесу по справі адвокатом здійснено наступне: роздруківка, посвідчення копій документів щодо спірних правовідносин; складено текст позовної заяви; складено текст заяви про забезпечення позову; формування доказової бази, систематизації, групування доказів, додатків до відзиву на позовну заяву; надання консультацій клієнту з питань відкриття провадження у справі, порядку і строків судового розгляду, порядку оскарження рішень суду та ухвал з процесуальних питань, порядку виконання ухвали про забезпечення позову від 17 травня 2021 року; ознайомлення та правовий аналіз змісту документів виконавчого провадження № 66066458; правовий аналіз чинного законодавства України та постанов ВСУ. У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Разом з тим, враховуючи заперечення відповідача, його клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 1 907,00 гривень, яке обґрунтоване тим, що гонорар адвоката у сумі 9 000 гривень не відповідає критеріям співмірності та є вочевидь завищеним, а також дії ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, виходячи з розумності та співмірності заявлених вимог, категорії складності цивільної справи, по якій судова практика є усталеною, ціни позову, та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягають частковому задоволенню, оскільки розумним і співмірним буде розмір витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 3000 гривень. При цьому суд ураховує, що в судових засіданнях адвокат Гуревич Р.Г. участі не приймав, а також не надано доказів, скільки часу витрачав адвокат на професійна правничу допомогу. На підставі викладеного, суд доходить висновку про обґрунтованість поданої заяви про ухвалення у справі додаткового рішення та необхідність її часткового задоволення, у зв`язку з чим на виконання вимог ст.ст. 137, 270 ЦПК України суд вважає за необхідне ухвалити у цивільній справі за позовною заявою представника позивача-адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича, який діє в інтересах [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.

Outcome: partial