Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] 583 018,00 грн боргу за розпискою, з яких 535 000 грн сума основного боргу та 48 018 грн 3 % річних від суми заборгованості. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 19 серпня 2014 року він надав відповідачу у борг 261 466 грн, що на той час становило 20 000 доларів США, і відповідач зобов'язався повернути цю суму до 19 лютого 2015 року з урахуванням курсу долара США за даними НБУ на день повернення суми, про що надав відповідну розписку. Однак відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань та у визначений строк борг не повернув, що є підставою для його стягнення у судовому порядку та сплати 3 % річних від простроченої суми. Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмовий відзив на позов не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 19 серпня 2014 року [PERSON] надав, а [PERSON] отримав у борг грошові кошти в сумі 261 466,00 грн, що за домовленістю між сторонами становило 20 000 доларів США, та зобов'язався повернути борг до 19 лютого 2015 року, що підтверджується розпискою (а.с.7). Вказаною розпискою визначено, що відповідач зобов'язався повернути борг з урахуванням курсу долара США за даними НБУ на день повернення коштів. Однак взятих на себе зобов'язань не виконав, у визначений у розписці строк та до цього часу борг не повернув. Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства , а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. ст. 1046, 1047 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Позивачем на підтвердження своїх вимог надано відповідну розписку, складену відповідачем, яка свідчить про те, що між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав, а відповідач отримав в борг грошові кошти та зобов'язався їх повернути у визначений строк з урахуванням курсу долара США за даними НБУ на день повернення коштів, однак свої зобов'язання за договором позики не виконав і борг до цього часу не повернув, що є підставою для задоволення позову. За таких обставин, з відповідача на користь позивача потрібно стягнути суму боргу в розмірі 20 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату звернення до суду становить 535 000,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Ураховуючи те, що відповідач прострочив повернення боргу за договором позики, то він повинен сплатити позивачу 3 % річних від простроченої суми. Оскільки заборгованість відповідача станом на 16 лютого 2018 року складає 535 000,00 грн, то за період з 20 лютого 2015 року по 16 лютого 2018 року (1093 днів) прострочення 3 % річних складають 48 018,08 грн (535 000,00 грн *3%:365днів*1093 дні), які підлягають стягненню на користь позивача. Таким чином, з відповідач на користь позивача підлягає стягненню сума боргу у розмірі 535 000,00 грн та 3 % річних у розмірі 48 018,08 грн, а разом 583 018,08 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 5835,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved