Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом зазначивши, що є власником квартири № 35, яка знаходиться у будинку № 116 по проспекту Олександрівському в м. Харкові. 18 травня 2006 року він зареєстрував у вказаному житлі свого брата [PERSON] У 2008 році відповідач перевіз особисті речі за адресою мешкання дружини та не користується житлом більше восьми років. Перешкод у користуванні квартирою він відповідачу не чинив та ніякої домовленості або ж договору стосовно того, що відповідач буде проживати у спірному житлі між ними не було. Крім того, позивач змушений самостійно сплачувати комунальні платежі. В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, проте надав до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, своєчасно, про що в справі є конверти з відміткою про відсутність особи за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення справи не надходило. Також відповідача було повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Третя особа в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином та своєчасно, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність, в задоволенні позовних вимого стосовно зняття відповідача з реєстрації просила відмовити, в іншій їх частині покладалася на розсуд суду. Враховуючи, що причина неявки відповідача є неповажною, відзив не надано, у справі є наявні дані про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, за згодою позивача на заочний розгляд справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач по справі зареєстрований у спірній квартирі № 35, яка знаходиться у будинку № 116 по проспекту Олександрівському в м. Харкові, з 18.05.2006 року, що підтверджується довідкою відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області та довідкою, виданою керівником ЖБК «Тракторобудівник». (а.с. 4, 16) Згідно акта огляду, складеного головою та комісією ЖБК «Тракторобудівник» від 14.11.2017 року, в квартирі № 35, розташованої у будинку 116 по проспекту Олександрівському в м. Харкові, власником якої є [PERSON], мешкає він та його дружина [PERSON] Зареєстрований [PERSON] в даній квартирі не мешкає протягом трьох років. (а.с 5) Відповідно до довідки КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 18» № 2455 від 02.11.2017 року, надання медичних послуг [PERSON] за період з 01.01.2014 року не зафіксовано та медична карта останнього в розпорядженні клініки відсутня. (а.с. 6) Крім того, заяв та повідомлень з приводу порушень житлових прав [PERSON] за адресою: [ADDRESS], до Індустріального ВП ГУНП України в Харківській області з 01.01.2014 не надходило. (а.с. 30) Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Тому право члена сім'ї власника квартири користування цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це житло. Таким чином, лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом у відповідності до вимог закону. При цьому приміщення, яке вони мають право займати, визначається самим власником. Частина 2 ст.405 ЦК України визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом», а ст. 391 ЦК України передбачає право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У своїх позовних вимогах позивач вказує на те, що відповідач з 2008 року у квартирі не проживає, квартплату та комунальні послуги не сплачує, будь-яких домовленостей між ними та відповідачем з приводу його проживання в квартирі не було і не могло бути, у зв'язку з чим він просить визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Позивач також просить суд зняти [PERSON] з реєстрації у вказаному житловому приміщенні. Проте це питання віднесено до компетенції виконавчого органу міської ради на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. До того ж, відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі закон №1382-IV) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснене на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів сплаченої ними суми судового збору при зверненні до суду.

Outcome: partial