Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №б/н від 07.08.2006 року у розмірі 23844 грн. 22 коп. та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 07.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до кредитного договору - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 15.02.2018 року має заборгованість у сумі 23844 грн. 22 коп., з яких: 3170 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 19061 грн. 98 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1111 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова), у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. Судом вірно визначено найменування позивача як Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». У судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що отримавши кредит, відповідач того ж дня 07.08.2006 року погасив грошові кошти у сумі 200 грн. Потім, впродовж року відповідач погашав кредит за кредитним договором. Так, 09.10.2006 року за кредитним договором сплачено 800 грн., 06.12.2006 року сплачено 1000 грн., 11.06.2007 року сплачено 3900 грн., 06.11.2007 року сплачено 1100 грн. Таким чином, кредит у сумі 7000 грн. відповідачем погашено у повному обсязі 06.11.2007 року. Крім того, з 07.09.2006 року кредитна картка була заблокована. Крім того, представник відповідача просила суд застосувати строк позовної давності, так як позивач звернувся до суду з позовом 23.02.2018 року, тобто після спливу загального трирічного строку позовної давності, який сплив 07.09.2009 року, у зв'язку з чим, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.08.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (арк.с.9). Згідно з п. 6.6. Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний сплачувати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених Договором (арк.с.13). Згідно з п. 8.6. Умов і правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів за будь - яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більш як на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (арк.с13 зворот). Таким чином, кредитний договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг. Згідно з розрахунком, наданим банком, заборгованість за кредитним договором станом на 15.02.2018 року складає 23844 грн. 22 коп., з яких: 3170 грн. 61 коп. - заборгованість за кредитом, 19061 грн. 98 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1111 грн. 63 коп. - штраф (процентна складова), відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг. Отже, між позивачем та відповідачем, відповідно до ст.1046 ЦК України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим до виконання, в порушення ст.525 ЦК України односторонньо відмовився від своїх зобов'язань за цим договором, порушив свої зобов'язання по поверненню суми позики за цим договором. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. В судовому засіданні встановлено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки, так, відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано кредитну картку [NUMBER], дата відкриття 15.08.2006, терміном дії до 05/08 (арк.с.198). Як вбачається з виписки по рахунку основної картки [NUMBER] [PERSON], наданої позивачем на підтвердження існування кредитного зобов'язання між Банком та [PERSON], останній отримав картку [NUMBER] з кредитним лімітом 7000 грн., термін дії картки не зазначено. Посилання позивача на те, що дія зазначеного договору лонгується щорічно на 12 місяців, а відповідач не звертався з відповідною заявою про припинення договірних правовідносин - безпідставні, оскільки автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов'язання, отже, продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості, значення немає. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором б/н від 07.08.2006 року станом на 15.02.2018 року, та виписки за карткою [NUMBER] [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 10.11.2018 року, останній платіж був зроблений 05.08.2015 року на суму 113,78 грн. «автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER]» (арк.с.7-8, 110-114). Проте, представником відповідача в судовому засіданні зазначено, та підтверджено наданими суду квитанціями, що [PERSON] здійснювалися платежі з погашення кредитної заборгованості: 09.10.2006 року сплачено 800 грн., 06.12.2006 року сплачено 1000 грн., 11.06.2007 року сплачено 3900 грн., 06.11.2007 року сплачено 1100 грн. (арк.с.94-95). Таким чином, відповідно до наданих суду квитанцій [PERSON] сплатив заборгованість за кредитом у розмірі - 6800 грн. Останній платіж здійснено 06.11.2007 року, що узгоджується також і з випискою по картковому рахунку наданому позивачем. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала, що [PERSON] здійснювалося погашення кредитної заборгованості 05.08.2015 року в розмірі 113, 78 грн., що в судовому засіданні підтверджено розрахунком заборгованості за договором б/н від 07.08.2006 року станом на 15.02.2018 року, та виписки за карткою [NUMBER] [PERSON] за період з 01.01.1999 року по 10.11.2018 року, а також представником позивача, який в судовому засіданні пояснив суду, що 05.08.2015 року банком було здійснено автоматичне списання заборгованості, особисто відповідач останній раз здійснював погашення заборгованості 06 листопада 2007 року у розмірі 1100 грн. За таких обставин, наданий Банком доказ сплати [PERSON] 05.08.2015 року суми 113 грн. 78 коп. «автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти [NUMBER]», спростований в судовому засіданні поясненнями представника позивача, який підтвердив суду, що кошти були списані саме банком, без повідомлення та згоди клієнта, що відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, є обставиною, визнаною учасником справи та не підлягає доказуванню, та є однією з підстав звільнення від доказування. Отже, позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог, чим останній не виконав вимоги Закону. Інші посилання представника позивача є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилається останній, не ґрунтуються на законі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed