Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду позивач вказував, що на виконанні Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження ВП51023955 від 06 липня 2016 року. При примусовому виконанні виконавчого листа державною виконавчою службою було ухвалено постанову про арешт майна [PERSON] та оголошено заборону його відчуження за №15888767 від 06 липня 2016 року. Як зазначає позивач, вона виконала усі зобов`язання у рамках вищевказаного виконавчого провадження. Проте, звернувшись до відповідача із заявою про звільнення майна з-під арешту, [PERSON] було повідомлено про неможливість зняття арешту з майна. Виходячи з викладеного, [PERSON] звернулася з даним позовом до суду, в якому просила скасувати постанову про арешт майна [PERSON] та оголошення заборони його відчуження за №15888767 від 06 липня 2016 року у рамках виконавчого провадження ВП51023955 від 06 липня 2016 року. Представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позовну заяву не надходив. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в прядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Представник Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області у відкрите судове засідання не з`явився, відділ повідомлявся про час та місце проведення судового засідання належним чином, причини неявки представника суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами по справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №58126397 від 18 січня 2019 року на підставі постанови про арешт майна боржника та заборону його відчуження у рамках виконавчого провадження ВП№51023955 від 06 липня 2016 року Малиновським відділом ДВС Одеського міського управління юстиції накладено обтяження на все майно [PERSON] Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] належить на праві власності автомобіль марки «OPEL COMBO», 2006 року випуску, білого кольору, державний номерний знак [NUMBER] . Як вбачається із листа Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області №6768 від 22 лютого 2019 року [PERSON] ., зокрема, повідомлено про те, що відповідно до відомостей АСВП у Малиновському відділі ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області перебувало виконавче провадження в АСВП №51023955 з примусового виконання судового наказу №521/20552/15-ц від 25 квітня 2016 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення заборгованості на користь ПАТ «Одесаобленерго» грошових коштів у розмірі 1 950,92 гривень. Проте, виконавче провадження завершено на підставі ст. 37 ч. 1 п. 5 Закону України «Про виконавче провадження». У матеріалах справи знаходиться квитанція ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» №N1DPR52792 від 26 грудня 2018 року, відповідно до якої [PERSON] сплатила на користь АТ «Одесаобленерго» суму у розмірі 1 950,92 гривень. Також, сплата вказаної заборгованості підтверджується заявою представника АТ «Одесаобленерго» №14/1641 від 21 лютого 2019 року, відповідно до якої Перший Малиноський ВДВС м. Одеса ГТУЮ повідомлений, зокрема, про відсутність заборгованості у [PERSON] за виконавчим листом №521/20552/15-ц. Згідно із ст. 39 ч. 1 п. 9 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ст. 40 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» у поточній редакції, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. При цьому у силу ст. 59 ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» у поточній редакції особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття арешту з нього. Таким чином, суд погоджується з позицією сторони позивача, що станом на теперішній час відсутні підставі для обтяження майна [PERSON] , у зв`язку з чим суд доходить висновку про задоволення даного позову.

Outcome: approved