Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У листопаді 2018 року громадянин держави Ізраїль [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про зменшення розміру утримуваних із нього аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з 250 Доларів США до 100 Доларів США щомісячно. В обґрунтування позову вказував, що за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року із позивача стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 250 Доларів США щомісячно, починаючи стягнення з 30.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття. За твердженням позивача, на даний час у нього суттєво погіршився матеріальний стан оскільки його заробіток складає лише 3 639 Шекелей, що дорівнює 970 Доларів США і на його утриманні перебуває ще троє неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . За таких обставин, стверджуючи що стягувані з нього аліменти перевищують прожитковий мінімум в Україні для дитини до 6 років майже в 4,5 рази, вважає можливим мінімізувати витрати [PERSON] на утримання дитини та встановити справедливий для нього розмір аліментів із врахуванням інтересів його інших дітей. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності з проханням задоволення позову з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Відповідач до суду не з`явилась, подала до суду відзив на позов у якому піддала сумніву належність та допустимість доказів позивача, вказувала про те, що останній не виконує рішення про сплату аліментів та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. З огляду на заяви учасників процесу, виказану позицію з приводу позову, підтвердження належного повідомлення про час та місце розгляду справи, суд вважає можливим проведення судового засідання та ухвалення рішення за відсутності останніх. Вивчивши позовну заяву та відзив на позов, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як встановлено судом [PERSON] народжений на території України 11.06.1983 року є громадянина держави Ізраїль. З 09.02.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року ухвалено стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , яка є громадянкою України в розмірі 250 Доларів США щомісячно з 30.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки [PERSON] є громадянином іншої держави відповідач в межах норм чинного законодавства України та Конвенції про стягнення аліментів за кордоном від 1956 року в примусовому порядку через Міністерство юстиції України 10.12.2015 року подала Компетентному органу держави Ізраїль Клопотання про визнання і виконання рішення про стягнення аліментів на підставі Конвенції про стягнення аліментів за кордоном з проханням визнання та виконання рішення Українського суду на території Ізраїлю. 06.02.2017 року на вимогу Міністерства юстиції України [PERSON] надано належним чином завірені копії документів для звернення до суду з сімейних питань м. Тель-Авів держави Ізраїль щодо виконання рішення про стягнення аліментів. При цьому, згідно листа Міністерства юстиції України, станом на лютий місяць 2019 року офіційної відповіді від Департаменту правової допомоги та Єрусалиму та Південних районів Держави Ізраїль інформація про виконання на території Держави Ізраїль судового рішення про стягнення аліментів з [PERSON] відсутня. Наявна роздруківка інформації про проведені операції у АТ КБ «Приват Банк» за грошовими переказами за період з 08.07.2015 року по 22.03.2019 року свідчить про періодичні грошові перекази здійснювані [PERSON] на ім`я [PERSON] , які за своїм розміром явно не відповідають встановленому рішенням суду порядку сплати та розміру аліментів і спростовують добросовісне виконання [PERSON] рішення суду і відсутність заборгованості за аліментними зобов`язаннями. Таким чином, підсумовуючи мінімальні прожиткові мінімуми на дитину в Україні та стверджуючи про мінімізацію витрат [PERSON] на утримання доньки і встановлення, для нього, справедливого розміру аліментів позивач не доводить неможливість сплати аліментів у зв`язку зі зміною стану та добросовісність намірів, а намагається піддати сумніву рішення суду, яке набрало законної сили та уникнути його виконання. Згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. З матеріалів справи вбачається, що на час винесення рішення Оболонським районним судом м. Києва від 08.07.2015 року про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та визначення розміру аліментів судом досліджувалось та враховано зобов`язання останнього з утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та наявність рішення компетентного суду держави Ізраїль (Суд з сімейних справ в м. Ейлат) від 10.04.2013 року про стягнення аліментів у розмірі 1500 шекелів. Також, при визначенні розміру можливих аліментів судом враховано середньомісячна заробітна плата на території держави Ізраїль за 2013 рік яка складала 9 204 шекеля, що становило близько 2000 Доларів США. При цьому, визначаючи розмір аліментів у сумі 250 Доларів США в рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 08.07.2015 року також враховано, що [PERSON] не отримував регулярного та стабільного доходу. За ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до даних сайту http://9tv.co.il/news/2019/03/11/268083.html з посиланням про надходження інформації з Центрального статистичного бюро Ізраїлю, середньомісячна заробітна плата на території держави Ізраїль за 2018 рік складає 10 474 шекеля, що становить близько 2500 Доларів США. При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зміни майнового стану [PERSON] після ухвалення рішення про стягнення аліментів в сторону погіршення у результаті втрати роботи або неможливості працювати за станом здоров`я. В свою чергу, твердження позивача про мінімальний щомісячний дохід без зазначення його походження та причин отримання саме в такому розмірі не є свідченням погіршення майнового стану особи, яка й до цього не отримувала регулярного і стабільного доходу. Ст.ст. 77,78,79 ЦПК України визначає поняття належних, допустимих та достовірних доказів на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, відповідачем поставлено під сумнів належність та допустимість виписки з копії актів громадянського стану виданої «[PERSON] .» тоді як прізвище позивача « [PERSON] ». Таким чином, суд не вважає належними та допустимими доказами копії актів громадянського стану на підтвердження зміни сімейного стану, видану на прізвище особи відмінної від учасника справи без виправлення можливих описок та належного посвідчення її достовірності. Враховуючи зазначене, посилання позивача на наявність підстав для зменшення розміру аліментів не знайшло підтвердження в судовому засіданні. З огляду на зазначене, позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed