Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що є власником земельної ділянки загальною площею 3,2803 га, що розташована на території Колядинецької сільської ради Сумської області. Земельну ділянку він успадкував після смерті матері [PERSON] За життя мати уклала договір оренди земельної ділянки з СВК «Колядинець». Після того, як він успадкував земельну ділянку, 23 червня 2015 року він уклав додаткову угоду до договору оренди з СВК «Колядинець», якою було змінено деякі умови договору, а також змінено орендодавця. Умови договору виконуються, орендар сплачує орендну плату. Але нещодавно йому стало відомо, що земельну ділянку було передано в оренду ТОВ «Колядинець 2017». Звернувшись до відповідача, йому повідомили, що 14 листопада 2017 року між ним та ТОВ «Колядинець 2017» укладено договір оренди землі, який зареєстровано державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав Лебединської міської ради Сумської області». Зазначає, що не підписував жодного договору з відповідачем. З підстав відсутності волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки просив визнати недійсним укладений 14 листопада 2017 року договір оренди землі. За клопотанням представника позивача по справі була призначена та проведена судова почеркознавча експертиза, на вирішення якої було поставлено питання чи виконано підпис від імені орендодавця [PERSON] на оскаржуваному договорі, чи іншою особою. Провадження у справі у зв'язку з цим було зупинено з 30 травня 2018 року до 18 вересня 2018 року. Згідно наданої заяви, представник позивача просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі фактичні обставини. Відповідно до договору оренди землі від 15 січня 2007 року [PERSON] надала, а СВК «Колядинець» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 3,281 га, у тому числі ріллі 2,737 га, сінокоси 0,425 га, пасовища 0,120 га на строк 15 років, зареєстрований у Липоводолинському районному відділенні Сумського регіональної філії «Центр ДЗК» за №040763104760 (а.с. 8-10). Відповідно до Акту приймання-передачі від 15 січня 2007 року земельна ділянка фактично була передана СВК «Колядинець» (а.с. 11). 21 грудня 2013 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області Рудь Г.О. на земельні ділянки площею 0,4240 га, 2,7359 га та 0,2104 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області та належали [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] (а.с. 16). 23 червня 2015 року між [PERSON] та СВК «Колядинець» укладено додаткову угоду до договору від 31 липня 2007 року (а.с. 15). Згідно договору оренди землі від 14 листопада 2017 року [PERSON] надав, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Колядинець 2017» прийняв у строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами [NUMBER] загальною площею 3,281 га на строк 7 років. Договір був зареєстрований 17 листопада 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Туча Б.О. (а.с. 12-14, 108-111). Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 19/119/6-6/97е, який виконано 6 вересня 2018 року експертом Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, підпис від імені [PERSON] в договорі оренди землі від 14 листопада 2017 року виконано не [PERSON], а іншою особою (а.с. 165-176). При вирішенні справи суд застосовує такі норми права. Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності (ч. 1 ст. 93 ЗК України). Відповідно до статті 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтями 18, 20 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов. Частиною першої ст. 205 ЦК України передбачено, що правочини можуть вчинятися в усній або письмовій формі. Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Отже, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладання договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на те, що договір оренди землі від 14 листопада 2017 року позивачем [PERSON] не підписувався, що підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи, суд вважає, що було відсутнє вільне волевиявлення позивача на укладення договору. З урахуванням того, що позивач оскаржуваного договору не підписував, що свідчить про порушення вимог щодо форми договору і укладення його без вільного і дійсного волевиявлення, права позивача були порушені, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. При вирішення питання розподілу судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Згідно вимог ч. 2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із проведенням експертизи. З огляду на викладене, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 704 грн. 80 коп. судового збору та 2250 грн. 24 коп. витрат, пов'язаних із проведенням експертизи, а всього з відповідача підлягає стягненню 2955 грн. 04 коп. судових витрат.

Outcome: approved