Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діяв її представник - адвокат Біленський А.Г., звернулася до Новоодеського районного суду Миколаївської області з позовною заявою про стягнення аліментів та позбавлення батьківських прав до [PERSON] .. На обґрунтування позову зазначено, що у серпні 2006 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, в якому мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Рішенням суду від 17.09.2018 року шлюб між сторонами розірвано. З березня 2018 року відповідач проживає окремо, не спілкується з дитиною, не бере участі у вихованні, не провідує її, не цікавиться здоров`ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, не створює умови для отримання нею освіти. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, його поведінка обмежує права дитини на різносторонній розвиток та виховання у повній сім`ї, відповідач матеріальної не утримує свою доньку, позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від усіх його доходів та позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 15.03.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації. Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися. Від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його та позивача відсутності. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У чергове судове засідання відповідач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, неодноразово, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не подав. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Миколаївської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідача, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, позивач не заперечував проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися до зали судового засідання. Вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що 05.08.2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який розірвано рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 17.09.2018 р. Сторони мають спільну малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Виконавчим комітетом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області 14.11.2016 року). За даними довідки Гур`ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області №31 від 02.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , проживає та зареєстрована в [ADDRESS] , разом з малолітнєю донькою [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на її утриманні та вихованні. Батько дитини - [PERSON] , який з сім`єю не проживає з 2018 року, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї [PERSON] , що проживає за [ADDRESS] , остання проживає разом із донькою у будинку батьків, працює, розлучена, виховує самостійно малолітню доньку. Дитина відвідує Гур`ївський ДНЗ . Батько у вихованні дитини участі не приймає. Згідно з висновком органу опіки Миколаївської РДА від 07.06.2021 року № 157/0218/19/21 доцільним є позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. П.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК країни, аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи встановлене у судовому засідання свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками по вихованню власної дитини, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не піклується про свою доньку, ухиляється від своїх обов`язків по її вихованню, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. та на користь держави в сумі 908 грн.

Outcome: approved