Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що мати позивача [PERSON] померла 02.06.2003 року, і позивач є спадкоємцем першої черги. На момент смерті його мати була власником квартири [ADDRESS] разом з відповідачами [PERSON], [PERSON]. Ще до смерті матері, у 2002 році позивач переселився проживати за адресою: [INFO] у звязку із тим, що мати хворіла та потребувала постійного догляду. При цьому, при спільній домовленості, один із відповідачів переїхав жити у квартиру за адресою: [ADDRESS], де фактично проживає по сьогоднішній день. Після смерті матері позивач вступив у володіння спадковим майном, а саме почав постійно проживати у квартирі за адресою: м. Харків, вул. новгородська, 4, кВ. 86, проводить там ремонти, здійснює оплату за комунальні послуги. Оскільки частина квартири померлої складає 1/3, просить суд визнати право власності в порядку спадкуванняна 1/3 частину квартири [ADDRESS] за позивачем. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, на підставі частини 2 статті 31 ЦПК України позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву щодо розгляду справи за його відсутністю, на підставі частини 2 статті 31 ЦПК України позовні вимоги визнав у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Представник третьої особи Шостої Харківської державної нотаріальної конторив судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Суд, дослідивши доводи представника позивача, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17.06.1998 року, реєстраційний №1-98-126401, виданим Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира за адресою: [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням від 17.06.1998 року №25330 (а. с. 11). Як вбачається із свідоцтва про народження позивача [PERSON], його матірю записано [PERSON], що підтверджує свідоцтво про народження серії №Р7477960, актовий запис №671 (а. с. 12). [PERSON] померла 02 червня 2003 року у віці 87 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 03.06.2003 року зроблено запис за №1222, що підтверджує свідоцтво про смерть, видане міським відділом реєстрації актів громадянського стану №4 Харківського міського управління юстиції 03.06.2003 року (а. с. 13). У відповідності до листа Шостої Харківської державної нотаріальної контори від 17.02.2015 року №1428/02-17, після померлої [PERSON] спадкова справа не заводилася, що також підтверджує інформаційна довідка №39649080 зі Спадкового реєстру (а. с. 36-37). Згідно із статтею 16 Цивільного кодексу\~України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів, у відповідності із частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, можуть бути визнання права. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (стаття 1220 ЦК України). Відповідно до\~статті 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі\~статтею 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259 ЦК України. Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до частини 2 статті 370 Цивільного кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до частини 5\~статті 1268 Цивільного кодексу України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, а також те, що відповідачі, користуючись свої правом, передбаченим частиною 2 статті 31 ЦПК України, визнали позовні вимоги у повному обсязі, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа: Шоста Харківська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved