Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду звернувся представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 6383,48 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідно укладеного договору № б/н від 23.06.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.11.2014. Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до спадкоємців, таким чином відбувається заміна боржників за зобов'язанням. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів, де зазначена адреса: [ADDRESS]. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 12.05.2017 позивач направив претензію кредитора до Третьої Харківської державної нотаріальної контори. 25.05.2017 було отримано відповідь. 17.10.2017 до спадкодаємця - [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на 01.09.2017 заборгованість позичальника перед банком склала 6383,48 грн. Ухвалою суду від 05 грудня 2018 року відкрито провадження у справі. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з таких підстав. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що відповідно укладеного з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору № б/н від 23.06.2008 [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 17.11.2014. Позивач зазначає, що у зв'язку зі смертю боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи за загальним правилом переходять до спадкоємців, таким чином відбувається заміна боржників за зобов'язанням. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів, де зазначена адреса: [ADDRESS]. 17.10.2017 до спадкодаємця - [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на 01.09.2017 позивачем нарахована заборгованість позичальника перед банком у розмірі 6383,48 грн. Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов'язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язане з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами статті 1216 ЦК України у разі смерті фізичної особи (спадкодавця) відбувається перехід прав і обов'язків (спадщини) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже кредитор зобов'язаний довести, що заборгованість дійсно існує. Сам факт наявності боргових зобов'язань не підтверджує обов'язку спадкоємців задовольнити таку вимогу. Кредитор зобов'язаний довести, що борг дійсно не був повернутий спадкодавцем. Звертаючись до суду з позовом, позивач не доводив обставин, коли відповідачем допущено пропуск строку погашення кредитної заборгованості і в якому розмірі. Матеріали справи не містять витягу по особовому рахунку боржника, який міг би бути належним доказом на підтвердження розміру заборгованості. У позові представник позивача зазначає, що станом на 01.09.2017 заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 23.06.2008 склала 6383,48грн. Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку заборгованості, складеного станом на 01.09.2017, зазначений розрахунок був здійснений у період з 26.08.2008 по 01.09.2017, тобто в подальшому після смерті позичальника [PERSON], померлого [INFO], Банк продовжував збільшувати розмір заборгованості. Згідно з положенням ч. 2 ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню) за умови, що: 1) судом було прийнято рішення з призначенням певної суми до виплати кредитору; 2) боржник (спадкодавець) не виконав такого рішення суду. Оскільки спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальником за життя, нараховані зобов'язання після смерті [PERSON] фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України, 12.05.2017 ПАТ КБ «ПриватБанк» направив претензію кредитора до Третьої Харківської державної нотаріальної контори. 25.05.2017 Банк отримав відповідь Третьої Харківської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що Претензія Банку була зареєстрована у журналі реєстрації вхідних документів за №410/01-16. Крім того, згідно листа Третьої Харківської нотаріальної контори від 05.12.2018, спадкова справа після смерті [PERSON] у Другій державній нотаріальній конторі не заводилася, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Таким чином, 25.05.2017 позивачу було відомо, що позичальник [PERSON] помер. У відповідності до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, встановлені ст. 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право на пред'явлення вимог до спадкоємців. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту і строки позовної давності не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України щодо строків пред'явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором, передбачених статтею 1281 ЦК України строків пред'явлення вимог, (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Як зазначалось вище, позивач дізнався про смерть боржника у травні 2017 року. На думку позивача, спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS], та у зв'язку з цим 17.10.2017 направив йому лист-претензію. За приписами ст. 12, 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, як було встановлено вище про смерть спадкодавця позивачу стало відомо ще у травні 2017 року, що підтверджується направленням позивачем до Третьої Харківської державної нотаріальної контори претензії. Крім того, як свідчить надана позивачем копія паспорту відповідача з відміткою про спільне проживання з позичальником за однією адресою, це також підтверджує той факт, що позивачу у травні 2017 року достовірно було відомо, що відповідач в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину, а отже шестимісячний строк, передбачений частиною 2 ст. 1281 ЦК України сплинув ще у 2017 році. Однак, порушуючи терміни, що передбачені ст. 1281 ЦК України, з вимогою до відповідача як до спадкоємця позивач звернувся листом-зверненням 17.10.2017, а з позовом до суду 23 листопада 2018 року, тобто позивачем пред'явлено вимоги з пропуском визначеного законом шестимісячного строку, який є присічним (преклюзивним), у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed