Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулася до суду з указаним, посилаючись на те, що з 20.10.2007 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, від якого мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та повністю перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. В заяві також указала, що вона не працює, оскільки доглядає за дітьми, доходу крім соціальних виплат по догляду за дітьми, вона не має. Тому, надавши заяву про уточнення позовних вимог, позивач просить: 1) стягнути з відповідача кошти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1300,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну особу для дітей відповідного віку, кожному з них щомісяця до досягнення дітьми повноліття; 2) стягнути щомісячно з відповідача на свою користь кошти на утримання як дружини в розмірі 1051,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на одну особу для працездатних осіб на день виплат, до досягнення молодшою дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. У судове засідання позивач не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за відсутності заперечень позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Судом встановлено, що з 20.10.2007 року сторони перебувають у шлюбі, від якого вони мають двох малолітніх синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія свідоцтва про шлюб та копії свідоцтв про народження дітей. Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідач, будучи батьком малолітніх дітей, зобов`язаний здійснювати їх утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» установлено у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема для дітей віком до 6 років з 1 січня 2020 року становить 1779 грн., з 1 липня - 1859 грн., з 1 грудня - 1921 грн. Статтею 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони перебувають в шлюбі та мають малолітніх дітей, які не досягли трирічного віку, позивач має право на отримання аліментів від відповідача на підставі ст. 84 СК України. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також враховуючи визначений законом розмір прожиткового мінімуму на дитину, кожен із батьків має забезпечувати їх щомісячно матеріальною допомогою в сумі, не меншій 889,50 грн. на одну дитину. При цьому доказів на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів, сторонами до суду не надано та відповідачем не доведено неможливості надавати позивачу матеріальну допомогу на її утримання, тому суд задовольняє уточнені позовні вимоги. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1 ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за дві вимоги немайнового характеру, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: approved