Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментах, неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Як на підставу своїх вимог зазначала про те, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 червня 2014 року шлюб з відповідачем був розірваний. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: син - [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO], які проживають з нею позивачкою по справі та перебувають на її повному утриманні. 28 листопада 2013 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова вирішено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей у розмірі 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2015 року вказане рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2018 року змінено, та розмір аліментів зменшено до 600 грн. щомісячно на кожну дитину. 30 січня 2014 року Шевченківським районним судом м. Львова був виданий виконавчий лист №466/6578 від 28 листопада 2013 року про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання двох дітей. Внаслідок злісного невиконання відповідачем рішення суду, за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.02.2016 року у сумі 44 218,44грн. що підтверджується розрахунком державного виконавця. Згідно з ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від сум несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки (пені) відповідача на користь двох неповнолітніх дітей у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення станом на 28 лютого 2016 року становить 212 973,86 грн. Зазначає, що крім того її діти знаходяться на «Д» спостереженні в лікаря з діагнозом: дискінезія жовчновивідних шляхів і потребують відповідного лікування, особливого догляду та оздоровлення. У зв»язку з тим вона несе додаткові витрати на дітей, викликані їх хворобою. Крім того, нею здійснюються постійні витрати на придбання одягу, взуття та обладнання для навчання дітей а також оплати гуртків. Так, у 2013 році нею було оплачено гурток плавання, де займається її син [PERSON] у сумі 2 560,00грн.. У 2014 році на оздоровлення дітей в санаторії нею було витрачено 3 276,00грн., на оплату плавання - 3480,00грн. У 2015 році на оздоровлення в санаторії - 11 254,00грн., на плавання - 3900 грн., відпочинок в таборі - 4 760грн., на одяг та лікування - 3848,49 грн. та 292,77 польських злотих, що відповідно до курсу НБУ становить 2 049,39 грн. У 2016 році на лікування - 357,94 грн., одяг - 99,99 злотих (699,93 грн.) І це лише частина витрат. Діти ще займаються в інших гуртках, що також потребує додаткових витрат. Зазначає, що протягом 2013 - 2016 років вона понесла додаткові витрати на дітей щонайменше в розмірі 36 185,75 грн. і вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй половину здійснених витрат одноразово в сумі 18 092,88 грн. З огляду на такі факти, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON]. на її користь заборгованість по аліментах у розмірі 44 218,44 грн., неустойку за несплату аліментів за період з 28 серпня 2013 року по 28 лютого 2016 року в сумі 212 973,86 грн., та понесені нею додаткові витрати на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 18 092,88 грн. У ході судового розгляду позивач зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача в її користь неустойку за несплату аліментів за період з 28 серпня 2013 року по 28 лютого 2016 року в сумі 212 973,83 грн. та додаткові витрати, понесені на утримання дітей в сумі 18 092,88 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив зіславшись на долучені до справи письмові заперечення на позов. Просить у задоволенні позову відмовити у зв'язку з його безпідставністю. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.3 ст.12 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. 196 Сімейного кодексу України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували між собою в зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року до 10 червня 2014 року та від подружнього життя мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2015 року змінено рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2013 року та вирішено стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] в розмірі по 600 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача та відповідача, долученими до справи копіями рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2014 року, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07 грудня 2015 року про стягнення аліментів, свідоцтв про народження дітей та іншими зібраними у справі доказами. Пред'являючи позов про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, позивач [PERSON] зазначила, що відповідач [PERSON] ухиляється від сплати аліментів, які встановлені рішенням суду, та сума заборгованості згідно розрахунку складає 212 973,86 грн. Однак, відповідно постанов Верховного Суду України № 6-94 цс 15 від 01.07.2015 року та № 6-300цс16 від 16.03.2016 року (яка є обов'язковою для всіх судів), при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відтак, сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 28 серпня 2013 року по 28 лютого 2016 року становить 13 497,75 грн., яка підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Крім того, позивач [PERSON] понесла додаткові витрати на утримання дітей протягом 2013 - 2016 р. р. в сумі 18 092,88 грн., що підтверджується копіями квитанцій, долучених до матеріалів справи. Згідно з ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до часткового задоволення. Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в доход держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial