Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У лютому 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про розірвання шлюбу з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між ним та відповідачем 06.09.2009р. було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, дочку - [PERSON] [INFO]. Як зазначив позивач, подружнє життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя та шлюб, що призвело до того, що більше року шлюбно-сімейні відносини між ними припинено. Позивач, посилаючись на те, що протягом тривалого часу, сторони подружні стосунки не підтримують, спільного бюджету та господарства не ведуть, майнового спору, а також, спору про місце проживання дитини між ним та відповідачем немає, дочка проживає разом з відповідачем, наміру помиритися з відповідачем не має, просив розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила розірвати шлюб. Відповідач проти позову не заперечувала, просила розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 06.09.2009р. у відділі РАЦС Солом'янського управління юстиції у м.Києві, актовий запис №1375, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Згідно свідоцтва про шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу у сторін: позивач - «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]». [INFO] у сторін народилася дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4). В судовому засіданні встановлено, що з січня 2013р. шлюбні відносини між сторонами припинені, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя, втрати почуттів один до одного, фактичних шлюбних відносин у сторін не має, спільного господарства сторони не ведуть, проживають окремо один від одного, позивач працює за кордоном, майнового спору чи спору про місце проживання дитини між ними немає, дитина проживає разом з відповідачем, примирення неможливо, шлюб носить формальний характер. Згідно з ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст.112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Також, відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивач бажає залишити собі прізвище «[PERSON]», відповідач - «[PERSON]» відповідно.

Outcome: approved