Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач вказувала, що на підставі свідоцтва про право власності від 22 листопада 2000 року №6-ІІ062 власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO] [PERSON] помер, та 22 грудня 2006 року П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину зазначеної квартири на ім'я [PERSON] за реєстровим №3-1220. Однак, як зазначає позивач, з 1997 року [PERSON] та [PERSON] за адресою квартири [ADDRESS] не проживають, але в позасудовому порядку не здійснили необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку. У зв'язку з викладеними обставинами та з огляду на те, що [PERSON] змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг, виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилась, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином. Згідно ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши відповідний позов, письмові докази, що були представлені суду, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами, належну правову оцінку, суд приходить до висновку про задоволення заявленого позову - виходячи з наступного. Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 22 листопада 2000 року, зареєстрованого за №6-ІІ062, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] в рівних частках. Як зазначено у вищевказаному документі, 22 грудня 2006 року П'ятою Одеською державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на ? частку зазначеної у свідоцтві квартири після смерті [PERSON], який помер [INFO], на ім'я [PERSON] за реєстровим №3-1220. Так, технічний паспорт на приватизовану квартиру [ADDRESS] виданий ТОВ «ЮРІКС» на ім'я [PERSON] Як свідчать довідка з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію №2939 від 28 березня 2017 року, за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], 1943 року народження, - з 17 червня 1977 року, [PERSON], 1992 року народження, - з 05 липня 1995 року, [PERSON], 1970 року народження, - з 05 липня 1995 року. Проте, відповідно до розписок про вручення судових повісток по справі №521/17406/17 на ім'я [PERSON] та [PERSON], засвідчених КП «ЖКС «Хмельницький», вручити повістки неможливо у зв'язку із тим, що особи зі слів сусідів не проживають за вказаною адресою. Також факт не проживання за вказаною адресою [PERSON] та [PERSON] з 01 жовтня 1997 року підтверджений показаннями свідків: [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER], виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26 грудня 2001 року, [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER], виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 09 грудня 1998 року, [PERSON], [INFO], паспорт [NUMBER], виданий Іллічівським РВ ОМУ УМВС України в Одеській Області 16 вересня 1996 року. Крім того, відповідно до паспорту громадянина РФ [NUMBER], виданого УФМС по м. Москва по району Дорогомилово 23 жовтня 2015 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до паспорту громадянина РФ [NUMBER], виданого Віддлом УФМС Росії по Тверській області у Кімрському районі 16 квітня 2013 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Виходячи з наведеного, судом встановлено що відповідачі не проживають за вказаною адресою на протязі більш ніж 20 років. Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів [PERSON] та [PERSON] втратили право користування відповідним житловим приміщенням. Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз'яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідачів на користь держави судові витрати, а саме: суму неоплаченого судового збору - у розмірі 704,80 гривень.

Outcome: approved