Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, третя особа: [PERSON], про визнання права власності на земельну ділянку та земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 2-6). В судовому засіданні позивачка підтримала позов і просить суд позов задовольнити та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 6,5681 га у межах згідно з планом, розташованої на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області КСП «Жовтень», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322886000:04:000:0040, вартістю 158 741,44 гривня (сто п'ятдесят вісім тисяч сімсот сорок одна грн. 44 коп.), в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], яка належала йому на підставі права власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] дружини [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серія ХР № 096911, виданого Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області 28 вересня 2009 року на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації від 30 грудня 2004 року № 561, зареєстрованого в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01096720003115. Визнати за нею право власності на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Жовтень», розміром 7,94 в умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 169 937,93 гривень (сто шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять сім грн. 93 коп.), в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], яка належала йому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0197014, виданого Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації від 17 жовтня 1996 року № 519, зареєстровано 14 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 145. Судові витрати залишити за нею. Представник відповідача Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, відповідач заперечень на позов не надав. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги, заявив про відмову від своїх спадкових прав на користь сестри - позивачки [PERSON]. Вислухавши пояснення позивачки [PERSON], третьої особи [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи|речі|, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. За правилами ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно роз'яснення п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У відповідності до ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно п. 22-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) відповідно до статей 1225 ЦК і 131 ЗК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 09.08.1979р. значиться, що [PERSON] народилася [INFO], батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 9). Відповідно свідоцтва про одруження [NUMBER] від 03.05.2002р. значиться, що [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб 03 травня 2002 року, після одруження прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 9). Відповідно свідоцтва про народження [NUMBER] від 04.06.1983р. значиться, що [PERSON] народився [INFO], батько є [PERSON], мати [PERSON] (а.с. 15). Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 24.12.2009 року [PERSON] померла [INFO] в м. Ізюм Харківської області (а.с. 10). На підставі Державного акту на право власності на землю серія ХР № 096911, виданого Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області 28 вересня 2009 року на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації від 30 грудня 2004 року № 561, зареєстрованого в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01096720003115, [PERSON] належало на праві власності та після смерті відкрилася спадщина на право власності на земельну ділянку площею 6,5681 га у межах згідно з планом, розташованої на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області КСП «Жовтень», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322886000:04:000:0040, вартістю 158 741,44 гривня (сто п'ятдесят вісім тисяч сімсот сорок одна грн. 44 коп.) (а.с. 12, 19). Судом установлено, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] був її чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, та її рідні дочка [PERSON], яка здійснювала догляд за матір'ю та батьком і не відмовлялась від своєї частки у спадщині, та син [PERSON], який відмовився від своєї частки у спадщині на користь сестри [PERSON] (а.с. 14). Згідно відповіді Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області № 812/02-14 від 19.03.2014 року щодо спадкової справи вбачається, що після смерті гр. [PERSON], померлої [INFO], заведена спадкова справа № 441/2010р., до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулась донька померлої [PERSON], свідоцтва про право на спадщину не видавалось (а.с. 28). Листом Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області №4221/02-17 від 06.12.2013 року на заяву [PERSON] від 02.12.2013 року щодо отримання постанови про відмову у вчинення нотаріальної дії після смерті гр. [PERSON], померлого [INFO], просили заявника надати необхідні документи в оригіналах (а.с. 17). Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, згідно свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 13 квітня 2012 року [PERSON] помер [INFO] в м. Ізюм Харківської області (а.с. 11). На підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0197014, виданого Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації від 17 жовтня 1996 року № 519, зареєстровано 14 лютого 1997 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 145, [PERSON] на праві власності належала та після смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Жовтень», розміром 7,94 в умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 169 937,93 гривень (сто шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять сім грн. 93 коп.) (а.с. 13, 19). В порядку спадкування за законом після померлої [INFO] дружини [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на землю серія ХР № 096911, виданого Ізюмською районною державною адміністрацією Харківської області 28 вересня 2009 року на підставі розпорядження Ізюмської райдержадміністрації від 30 грудня 2004 року № 561, зареєстрованого в Ізюмському районному відділі земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01096720003115, [PERSON] на праві власності належало та після смерті відкрилася спадщина на право власності на земельну ділянку площею 6,5681 га у межах згідно з планом, розташованої на території Куньєвської сільської ради Ізюмського району Харківської області КСП «Жовтень», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6322886000:04:000:0040, вартістю 158 741,44 гривня (сто п'ятдесят вісім тисяч сімсот сорок одна грн. 44 коп.). Судом установлено, що спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його рідні дочка [PERSON], яка здійснювала догляд за батьком і не відмовлялась від своєї частки у спадщині, та син [PERSON], який відмовився від своєї частки у спадщині на користь сестри [PERSON] (а.с. 14). Згідно відповіді Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області № 811/01-16 від 19.03.2014 року щодо спадкової справи вбачається, що після смерті гр. [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа відсутня та не заводилась (а.с. 29). На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, позов підлягає задоволенню. Судові витрати по справі суд залишає за позивачкою (а.с. 1).

Outcome: approved