Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У лютому 2019 року позивач Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. В позові зазначає, що за період з 01.11.2014 по 30.04.2018 загальна сума заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, наданих Концерном «Міські теплові мережі» відповідачу [PERSON] на адресу надання послуг [ADDRESS] , складає 10 482 грн. 13 коп. Тому позивач просить стягнути з відповідача в повному обсязі суму боргу та судові витрати у сумі 1 921 грн. 00 коп. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 27.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийняте рішення розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, зазначила про наявність боргу, який виник за отримані послуги у зв`язку з скрутним матеріальним становищем. Заслухавши відповідача, дослідивши надані письмові докази, оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води. Система теплопостачання квартири відповідача є загальнобудинковою, відєднання від централізованого опалення не проводилось, тому послуги відповідачу надавались постійно і в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобовязань, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Загальні положення про плату за комунальні послуги та строки її внесення передбачені ст. 162 ЖК Української РСР. Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Із п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, випливає, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (обєму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Судом встановлено і підтверджено наявними у справі доказами, що на підставі особового рахунку № [NUMBER] , Концерн «Міські теплові мережі» у період з 01.11.2014 року по 30.04.2018 надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , на загальну суму 16 407 грн. 52 коп. Відповідач користується комунальними послугами, однак оплату вносить не в повному обсязі. З матеріалів справи вбачається, що загальна сума оплат [PERSON] за період з 01.11.2014 по 30.04.2018 становить 5 929 грн. 30 коп. В результаті невиконання обов`язків у відповідача утворилась заборгованість у сумі 10 482 грн. 13 коп., що підтверджується особовим рахунком, довідкою щодо заборгованості та розрахунок наданим позивачем. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, аналізуючи і оцінюючи докази по справі, приходить до висновку, що вони достовірні, допустимі, повністю підтверджують законність, обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судовогозбору всумі 960,50 грн. від 1 921,00 грн., сплаченого позивачем при поданні позову досуду згідно платіжного доручення № 16644 від 05.02.2019 року підлягає поверненню позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору в сумі 960,50 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved