Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

у лютому 2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та стягнути з відповідача судовий збір по справі. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.09.2004 був зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем, в якому у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] та 28.08.2007 шлюб між сторонами було розірвано, відповідач з моменту народження дочки деякий час проживав з сім`єю приблизно рік, а після розлучення відповідач декілька разів на місця телефонував у нетверезому стані, умовами життям і вихованням дитини не цікавився, матеріально не забезпечував, тому рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2007 з відповідача було присуджено стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, однак відповідач вказане рішення не виконував, внаслідок чого сума заборгованості по аліментах станом на лютий 2020 р. складає 113162 грн 61 коп., що свідчить про ігнорування з боку відповідача та ухиляння від покладених на нього батьківських обов`язків щодо виховання своєї дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, та не проявлення до неї піклування, а тому для повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.02.2020 відкрито загальне позовне провадження (а.с. 31). Позивач у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 18.05.2020 позивач подала заяву про розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримує у позовному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 41). Відповідач у судове засідання не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 18.05.2020 надіслала до суду висновок позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини, крім цього просила слухати справу у відсутності представника служби (а.с. 42-45). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що 11.09.2011 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб у ВРАЦС Солом`янського РУЮ у м. Києві (а.с. 8). У вказаному шлюбі у сторін народилася спільна дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). 28.08.2007 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 10). Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 09.11.2007 з відповідача стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (а.с. 14, 15). Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 04.12.2019 №17417 станом на 01.12.2019 у відповідача існує заборгованість у розмірі 113162 грн 61 коп. (а.с. 11-13). Відповідно до довідки від 04.12.2019 №631 виданої ГТУ у Кіровоградській області Новоукраїнського РВДВС [PERSON] дійсно не отримувала аліменти з [PERSON] за період з 05.09.2007 по 30.11.2019 згідно з виконавчим листом №2-3703 від 12.11.2007 виданого Солом`янським районним судом м. Києва (а.с. 19). На період видачі довідки від 12.11.2019 №188 виданої середньої загальноосвітньою школою №297 [PERSON] , дійсно навчалася в 8-А класі, вихованням доньки займається мати [PERSON] , батько [PERSON] за період навчання доньки не відвідував жодні батьківські збори, не з`являвся до школи, не цікавився навчальними досягнення [PERSON] (а.с. 21). Як вбачається із листа від 15.11.2019 №1291 виданого КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги№2» Святошинського району м. Києва [PERSON] , [INFO] спостерігається в медичному закладі з народження. На прийом до лікаря педіатра дитину зазвичай супроводжує мати (а.с. 26). Згідно висновку Святошинської РДА у м. Києві від 15.05.2020 №107-40/3060 про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітньої [PERSON] встановлено, що за результатами зібраних документів, рекомендацій з питань захисту прав дитини, Святошинська РДА в м. Києві, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 43-45). Відповідно до статті 121 СК України права і обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому в установленому законом порядку. Саме на батьків покладається відповідальність за виховання дітей, захист їх прав та інтересів, турботу про здоров`я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини. Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківських прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов`язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з`ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки щодо своєї неповнолітньої дитини. Положенням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» унормовано, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлюється в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму, що в грошовому еквіваленті становить 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved