Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

У листопаді 2019 року представник ТОВ «Вердикт капітал» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. Свої вимоги мотивувало тим, що між позичальником, [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 15.02.2007 року був укладений кредитний договір № 09-268/07-А, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13468 дол. США зі сплатою 10,00 % річних. Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 13468 дол. США. З метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк та [PERSON] уклали договір поруки № 09-268/07-А-П від 15.02.2007 року. 15.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №09-268/07-А та договором поруки №09-268/07-А-П від 15.02.2007 року. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені за порушення умов кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 23.10.2019 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 6086957,78 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 202504,84 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 107353,14 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 19259,05 грн.;заборгованість по комісії - 12213,69 грн.; заборгованість по пені - 5745627,05 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором №09-268/07-А від 15.02.2007 року у розмірі 108810,48 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1921 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 24 грудня 2019 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін (а.с. 60). Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками надсилались судом на адресу місця реєстрації відповідачів. 04.02.2020 відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву у якому зазначає, що з вимогами, фактами та обґрунтуваннями які позивач зазначає у позовній заяві не погоджується. Вказує, що сума заборгованості не відповідає дійсності, виходячи з наступного. [PERSON] зазначає, що дійсно між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір №09-268/07-А від 15 лютого 2007року, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 13468 дол. США., а не від 27.10.2011 року як це зазначає позивач. 23 лютого 2011 року по справі № 2-1713/11 Шевченківським районним судом міста Києва було встановлено, що 15 лютого 2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Київське регіональне управління» ТОВ Банку «Фінанси та Кредит» правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» та громадянкою України [PERSON] був укладений кредитний договір № 09-268/07- А, відповідно до якого позивач надає відповідачу (позичальнику) в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитні ресурси в сумі 13468,00 доларів США на придбання автомобіля РЕНО КЛІО з терміном погашений до 14 лютого 2014 року та оплатою по процентній ставці 10 процентів річних , а відповідач одержує та повертає кредитні ресурси, отримані за цим договором. Також судом була встановлена та обставина , що відповідачі по цій справі згідно договору взяте зобов`язання не виконали , мають заборгованість та суд задовольнив позовну заяву позивача в межах заявлених позовних вимог, тобто в сумі 97778,65 грн, з яких - 8151 долар США 70 центів, що в еквіваленті становить 65223, 38 грн - заборгованість по тілу кредиту; 807 доларів США 69 центів, що в еквіваленті становить 6462, 49 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 1118 гривень 39 копійок - заборгованість по щомісячної комісії; 24 974, 39 грн - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії. Отже Шевченківським районним судом міста Києва було вирішено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 97 778, 65 грн на користь Г1АТ «Банк «Фінанси та Кредит». Після цього ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» подали на виконання виконавчий лист. Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2019 року по ВП № 34743620 по виконавчому листу № 2-1713/11 від 19.07.2011 року було встановлено, що за період з 01.11.2015 року по 20.08.2019 року із заробітної плати [PERSON] перераховано кошти на загальну суму в розмірі 108880,93 грн., рішення виконано в повному обсязі та було постановлено виконавче провадження закінчити та вирішено припинити чинність арешту майна боржника на яке накладено арешт відповідно до постанови № 34743620 від 13.10.2015 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 66-69). 17.02.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю. направив до суду відповідь на відзив у якому зазначає, що 15.11.2018 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №09-268/07-А та Договором поруки №09-268/07-А-П від 15.02.2007 року, а тому, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідачів, а ПАТ Банк «Фінанси та Кредит» втратив такі права. Зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-1713/11 було ухвалено 23 лютого 2011 року зі стягнення в солідарному порядку з відповідачів суми заборгованості в еквіваленті до Дол. США станом на 23 лютого 2011 року, при цьому, Постанова про закінчення виконавчого провадження ВП за №34743620 була винесена 16.09.2019 р., тобто фактично через 08 років з моменту винесення судового рішення, водночас, відповідач отримав кредит у валюті кредиту Дол. США, при цьому станом на момент постановлення рішення суду (23 лютого 2011 року) та станом на момент звернення з позовом до суду -2019 рік , курс Долара США по відношенню до Української гривні значно змінився, в зв`язку з чим, твердження Відповідача 1 [PERSON] про погашення кредитного зобов`язання в повному обсязі спростовується у повній мірі, оскільки, відповідач не враховує час прострочення та курсові різниці. Представник зазначає також, що правомірність подання позову до відповідачів підтверджується і частиною 2 ст. 533 ЦПК, якою встановлено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а за змістом пункту 30.1 статті 30 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», момент виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою (ВГСУ від 20 квітня 2016 року при розгляді справи №918/1223/15). Представник вказує, що позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» підлягають задоволенню у повному обсязі, а наданий відповідачем [PERSON] відзив на позовну заяву є необґрунтованим (а.с.79-81). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від лютого 2020 року здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.91). 25.02.2020 відповідачі [PERSON] , [PERSON] направили до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву про стягнення боргу за кредитним договором, у яких зазначають, що зважаючи на те, що Кредитний договір № 09- 268/07-А від 15 лютого 2007 року припинив свою дію 20 січня 2010 року, право на звернення щодо стягнення з позичальника 3% річних від простроченої суми заборгованості за договором (тобто суми 1212 доларів США 77 центів (за курсом НБУ 8,0012 грн./ 1 дол. США - 9703 (дев`ять тисяч сімсот три) гривні, 62 копійки) існувало у ПАТ Банк «ФІНАНСИ та КРЕДИТ» до 21 січня 2013 року. Виходячи із зазначеного, вимога щодо стягнення 3 відсотків річних від суми заборгованості за кредитом є простроченою. Таким чином., станом на 15.11.2018 р. (день відступлення прав вимоги за договором № 09- 268/07-А від 15 лютого 2007 року на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») у ПАТ Банк «ФІНАНСИ та КРЕДИТ» були відсутні будь які правові підстави щодо звернення з будь якими вимогами щодо сплати сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, тобто з вимогами щодо сплати 3% річних від простроченої суми за договором № 09-268/07-А від 15 лютого 2007 року. Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва у справі 2- 1713/11 від 23 лютого 2011 року не визначено графіків, або термінів стягнення заборгованості за договором № 09-268/07-А від 15 лютого 2007 року, визначена лише сума: 97778, 65 грн. У відповідності до виконавчого провадження №34743620, відкритого за виконавчим листом 2-1713/11 від 19.07.2011 року стягнення боргу було звернуто на заробітну плату [PERSON] , а отже, строки стягнення заборгованості за вказаним виконавчим листом визначалися строками виплати заробітної плати [PERSON] , оскільки утримання із заробітної плати проводяться щомісячно аж до повного погашення заборгованості. Таким чином, зважаючи на норми законодавства визначені Законом України «Про виконавче провадження» та Кодексом законів про працю України, строки та розміри погашення заборгованості по кредитному договору № 09-268/07-А від 15 лютого 2007 року були визначені щомісячно, в розмірі 20% із суми заробітної плати [PERSON] , яка залишалася після утримання податків. Строки та розміри щомісячного стягнення заборгованості за виконавчим листом 2-1713/11 від 19.07.2011 жодного разу не порушувалися, що само по собі виключає виникнення простроченої заборгованості. Постановою державного виконавця від 16.09.2019 року встановлено, що рішення Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 2-1713/11 від 23 лютого 2011 року виконано в повному обсязі, без будь яких порушень в термінах та сумах, а отже прострочення за стягуваною сумою заборгованості по Кредитному договору № 09-268/07-А від 15 лютого 2007 року ні чим не підтверджується. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» у позові, не представило жодного доказу існування заборгованості за Кредитним договором № 09-268/07-А від 15 лютого 2007 року з боку [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до зазначеного позивач у справі не доводить встановленим чином свої вимоги, як це визначено статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України. З огляду на зазначене, факт існування заборгованості відповідачів, позивачем не доведений, і самі вимоги щодо стягнення відповідачів будь яких сум на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» є безпідставними та незаконними (а.с. 97-103). 10.03.2020 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченко В.Ю. направив до суду додаткові пояснення, у яких зазначає, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження й його примусового виконання, а тому наявність судових актів не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальність за порушення строків розрахунків по кредитному зобов`язанню, у зв`язку з чим позовні вимоги товариство просить задовольнити у повному обсязі (а.с.123-128). 26.03.2020 відповідачі [PERSON] та [PERSON] направили до суду додаткові пояснення, у яких зазначають, що додаткові пояснення позивача подані безпідставно, з порушенням процесуальних вимог. Доказів існування простроченої заборгованості відповідачів позивачем не представлено. А отже доводи позивача стосовно його права стягувати з відповідачів суми штрафів санкцій не стосується справи. Зазначають, що вимоги позову є необґрунтованими та безпідставними і не можуть підлягати задоволенню, наголошують, що на підставі вимог глави 19 ЦК України, починаючи з 21.01.2013 ПАТ Банк «ФІНАНСИ та КРЕДИТ» прострочив звернення з будь-якими вимогами до відповідачів, а отже, у відповідності до вимог ст. 612 ЦК України, починаючи з 21.01.2013 прострочення боржників за зобов`язаннями не настає, оскільки не може бути виконано внаслідок прострочення кредитором (а.с. 143-146). В судовому засіданні 16.06.2020 відповідач [PERSON] та представник відповідачів - адвокат Радченко В.Ю. проти позову заперечували, просили відмовити з підстав,зазначених у відзиві та письмових поясненнях з огляду на погашення заборгованості, встановленої судовим рішенням, просили застосувати строки позовної давності, у позові відмовити повністю. Подали заяву з проханням здійснювати подальший розгляд позову у їх відсутності. Представник позивача наголошував на наявності підстав для задоволення позову з огляду на обставини вказаної справи, позов просила задовольнити в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до таких висновків. Судовим розглядом встановлено, що між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», 15.02.2017 року був укладений кредитний договір № 09-268/07-А , за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 13468 дол. США (Тринадцять тисяч чотириста шістдесят вісім дол. США 00 центів) зі сплатою 10,00 % річних (а.с. 8-14). Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З матеріалів справи також вбачається, що з метою забезпечення належного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, банк та [PERSON] уклали договір поруки № 09-268/07-А-П від 15.02.2007 року (а.с. 16-18). 15.11.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Вердикт капітал» було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого П АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за договором кредиту №09-268/07-А та договором поруки №09-268/07-А-П від 15.02.2007 року (а.с. 23-27). Згідно ч. 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 23.10.2019 року, заборгованість становить 6086957,78 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 202504,84 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 107353,14 грн.; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 19259,05 грн.; заборгованість по комісії - 12213,69 грн.; заборгованість по пені - 5745627,05 грн. Судовим розглядом також встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду міста Києва позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 97 778,65 грн, з яких: 65223, 38 грн - заборгованість по тілу кредиту, 6462,49 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 1118,39 грн - заборгованість по щомісячній комісії, 24974,39 - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту, відсотків, комісії (а.с. 72-75). При цьому, згідно з наданою позовною заявою, яка була предметом розгляду в Шевченківському районному суді м.Києва Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» просило стягнути з [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості станом на 19.01.2010 в порядку п.3.4 Кредитного договора, згідно з яким Банк має право у тому числі, вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів (а.с.113). Відповідно до Постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2019 року по ВП № 34743620 по виконавчому листу № 2-1713/11 виданого 19.07.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» боргу у розмір 98 876,44 грн. закінчено (а.с. 76). Згідно з договором поруки №09-268/07-А-П від 15 лютого 2007 року укладеного між банком «Фінанси та Кредит», товариство з обмеженою відповідальністю, в особі начальника відділення № 9 філії «Київське регіональне управління» Банку «Фінанси та Кредит», ТОВ [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір, відповідно до якого поручитель зобов`язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором №09-268/07-А від 15 лютого 2007 року, укладеним між Кредитором та Боржником, відповідно до якого Боржникові наданий кредит у розмірі 13468 доларів США, зі сплатою 10 % річних та Договором про відкриття кредитної лінії №09-268/07-А-Л від 15 лютого 2007 року,укладеним між Кредитором та Боржником, відповідно до якого боржникові відкрито відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом у розмірі 5441,00 гривень, зі сплатою 19 % річних (а.с. 109-111). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК). За ст.526 ЦК, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.256 ЦК позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За правилами ч.3 ст.267 ЦК, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом стст.256, 267 ЦК, суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.61 Конституції ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Судовим розглядом встановлено, що за рішенням Шевченківського районного суду від 23.02.2011, заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту, всупереч положенням ст.61 Конституції, призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку із чим, позов задоволенню не підлягає. Вказане стосується й нарахованих відсотків, вимоги щодо стягнення яких не підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів та пені після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої палати ВС, висловленою у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18, а також, позицією Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленою в Постанові від 6 лютого 2019 у справі №175/4753/15-ц. У ст.1050 ЦК передбачено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу. При цьому, за змістом ч.2 ст.625 ЦК, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у цій справі кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч.2 ст.625 ЦК, відтак, з урахуванням змісту позовних вимог, розглядаючи позов у межах вимог, які заявлені, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних нарахованих на суму заборгованості, встановлену рішенням Шевченківського районного суду від 23.02.2011 в розмірі 65223,38 грн, з урахуванням строку позовної давності та дати подання позову (26.11.2019 - а.с.48), в період з 26.11.2016 до 16.09.2019 - дати фактичного виконання судового рішення, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 16.09.2019. Відтак, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості за період з 26.11.2016 до 16.09.2019, підлягають задоволення, з відповідачів солідарно слід стягнути 5 495.13 грн. За таких підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 97,01 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial