Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

у лютому 2020 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача пені внаслідок заборгованості по сплаті аліментів за період з березня 2019 р. по 25.02.2020 у розмірі 38492 грн 24 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2014 присуджено з відповідача стягнення аліментів на користь позивача та утримання спільної дочки у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на підставі чого 21.08.2014 видано виконавчий лист №2/759/3939/14, однак через ухилення від сплати аліментів у відповідача виникла заборгованість у розмірі 39224 грн 00 коп. на підставі чого нараховується пеня на суму несплачених аліментів за кожен день прострочення сплати у розмірі 38492 грн 24 коп. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.03.2020 позовну заяву залишено без руху з підстав наявності недоліків позовної заяви (а.с. 10). Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 14.04.2020 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 18). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим для нього ст. 191 ЦПК України, та не надав відзиву на позовну заяву у встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження від 14.04.2020 строк. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 21.08.2014 на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 04.08.2014 судом було видано виконавчий лист №2/759/3939/14 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з 13.06.2020 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 4). На підставі виконавчого листа №2/759/3939/14 від 21.08.2014 у Святошинському РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження №44747053. У рамках виконавчого листа №2/759/3939/14 від 21.08.2014 Святошинським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві видано довідки розрахунки заборгованості по аліментам 25.07.2019, за період з грудня 2018 р. по 01.08.2019 у розмірі 31394 грн 00 коп.; 30.10.2019 за період серпня 2019 р. по 01.10.2019 у розмірі 39224 грн 00 коп.; та 10.01.2019 за період жовтня 2020 р. по січень 2020 у розмірі 51176 грн 50 коп. (а.с. 5-8). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Частиною 1 ст. 195 СК України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (постанова Верховного суду від 25.04.2018, провадження № 14-37цс18). Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16.03.2016 № 6-300цс16. При розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів суд вважає за необхідне виходити з розрахунку заборгованості по аліментам, складеного старшим державним виконавцем Святошинським РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві станом на березня 2019 по грудень 2020 р. відповідно до ч. 4 ст. 195 СК України. Відповідно до вказаного розрахунку за [PERSON] рахується заборгованість: березень 2019 р. 4051 грн 75 коп.; квітень 2019 р. 3969 грн 00 коп.; травень 2019 р. 3789 грн 25 коп.; червень 2019 р. 3789 грн 25 коп.; липень 2019 р. 3912 грн 50 коп. серпень 2019 р. 3923 грн 50 коп.; вересень 2019 р. 3906 грн 50 коп.; жовтень 2019 р. 3965 грн 50 коп.; листопад 2019 р. 3993 грн 50 коп.; грудень 2019 р. 3993 грн 50 коп. Позивач просить стягнути пеню за три місяці березень 2019 р. : 4051,75 * 1% 331 дні прострочення = 13411 грн 29 коп., квітень 2019 р. : 3969,00 * 1% 301 дні прострочення = 11946 грн 69 коп. та лютий 2020 р. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за 25.02.2020 задоволенню не підлягають у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів у підтвердження позовних вимог у цій частині. В довідці про розрахунок заборгованості старшого державного виконавця від заборгованість по сплаті аліментів з [PERSON] за виконавчим листом за №2/759/3939/14 від 21.08.2014 не значиться. Інших доказів у підтвердження позовних вимог у цій частині позивачем не надано. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач в силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду з цим позовом звільнена від сплати судового збору, в такому разі судовий збір по справі необхідно стягнути у дохід держави. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 25357 грн 98 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 553 грн 90 коп. (25357,98 грн. х 100% : 38492,24 грн. = 65 % х 840,80). На підставі викладеного,

Outcome: partial