Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

У лютому 2019 року заявник [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства зі скаргою на дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко І.І., в якій просила: визнати неправомірними дії головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко І.І. по виконавчому провадженню №39310375 щодо винесення постанови від 15.01.2019 року про арешт коштів боржника; скасувати постанову головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко І.І. від 15.01.2019 року про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №39310375; зобов`язати головного державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко І.І. зняти арешт з майна [PERSON] , накладений на підставі постанови від 15.01.2019 року про арешт коштів боржника по виконавчому провадженню №39310375. Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, подали до суду відзив щодо скарги із проханням проводити засідання за їх відсутності. Представник Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» в судове засідання не з`явився, подали до суду заяву із проханням проводити засідання за їх відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. З огляду на зазначене, положення ст. 450 ЦПК України, суд вважає можливим розгляд скарги за відсутності представника заявника та осіб, що не з`явилися в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2012 року, яке набрало законної сили, позов ПАТ КБ «Надра» задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором №486/П/99/2007-840 від 19.09.2007 року у розмірі 175 707доларів 42 центи США, що за курсом НБУ станом на 19.12.2011 року становить 1 403 884 грн. 72 коп. та понесені судові витрати у розмірі 2 823 грн. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.11.2017 року встановлено, що 24.04.2013 року на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2012 року у справі видано два виконавчі листи (а.с. 7-8). З матеріалів справи вбачається, що в Оболонському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві перебувало виконавче провадження №39310375 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-1584/2012 від 24.04.2013 року про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором №486/П/99/2007-840 від 19.09.2007 року у розмірі 1 403 884 грн. 72 коп. З долучених до матеріалів справи документів вбачається, що постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження та надано відповідачам термін для добровільного виконання рішення суду у строк до 05.03.2014 року (а.с. 4). 23.11.2017 року Оболонським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом ПАТ КБ «Надра» про солідарне стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором у зв`язку з наявністю в матеріалах справи підтвердження начальника Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Поповича Я.В. факту перебування оригіналу виконавчого документа № 2-1584 від 24.04.2013 року на виконанні в Оболонському РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві на момент звернення з поданням про видачу дубліката виконавчого листа (а.с. 7-8). Згодом, головним державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Фещенко І.І. винесено постанову про арешт коштів боржника [PERSON] , що містяться на усіх відкритих рахунках боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів у розмірі 1 547 706 грн. 49 коп. (а.с. 5-6). За приписами ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права чи свободи. Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу усунути порушення (поновити порушене право заявника). За правилами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем здійснено ряд послідовних заходів для можливого стягнення коштів та забезпечення виконання рішення суду. І підставою для накладення арешту на майно (кошти) боржника стало тривале невиконання [PERSON] у добровільному порядку рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25.05.2012 року. При цьому, в судовому засіданні не доведено протилежного та не надано жодного документа, або інших доказів на підтвердження неправомірності дій державного виконавця. З огляду на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження» та,

Outcome: dismissed