Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за комунальні послуги у розмірі 5 227 грн. 66 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги обґрунтовував тим, що ВРКП «Вишгородтепломережа» виконує зобовязання Виробника теплової енергії та Виконавця послуг з централізованого опалення згідно з ЗУ «Про житлово комунальні послуги» та правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630. Відповідач проживає в [INFO]. Позивач ВРКП «Вишгородтепломережа», належним чином виконує свої зобовязання перед відповідачем, а відповідач свої обовязки не виконує та незважаючи на повідомлення про борг, оплату послуг не здійснювала у звязку з чим виникла заборгованість за опалення за період з 1 жовтня 2012 року по лютий 2015 року у розмірі 5 227 грн. 66 коп. Окрім цього, будинок № 4 по вул. Київська, в м. Вишгороді Київської області обладнаний засобом обліку теплової енергії. Представник позивача в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не прибула. Про день, час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що відповідач по справі проживає в [INFO]. Рішенням Вишгородської міської ради Київської області від 31 липня 2003 року № 363 визначено виробником, постачальником та виконавцем послуг теплопостачання та гарячого водопостачання в м. Вишгороді (окрім обєктів з автономною теплогенерацією) - КПТМ «Вишгородтепломережа» (а.с.9). Рішенням Вишгородської районної ради від 2 вересня 2011 року №\~12010\~VI було встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води ВРКП «Вишгородтепломережа». Саме із затверджених зазначеним рішенням тарифів і здійснювався розрахунок заборгованості за надані послуги, у тому числі і [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки від 30 жовтня 2014 року № 1920 за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON]. В той же час, особовий рахунок відкрито на [PERSON] та [PERSON], проте як вбачається з цієї ж довідки [PERSON] померла (а.с. 5) Відповідно до розрахунку нарахувань за комунальні послуги по квартирі [ADDRESS] виникла заборгованість за період з жовтня 2012 року по січень 2015 року у розмірі 5 227 грн. 66 коп. (а.с. 6-7). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено, що споживач зобов'язаний своєчасно (щомісяця) сплачувати комунальні послуги. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Крім того, споживач послуг зобовязаний оплачувати послуги згідно вимог закону чи договору. Відповідно до пункту 21 частини 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. за № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садового типу) та на вводах у багатоквартирній будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством. Однак, відповідачем порушено встановлені зобовязання по оплаті наданих комунальних послуг, що є підставою для їх притягнення до цивільно-правової відповідальності, як осіб, що мають заборгованість перед позивачем. З огляду на зазначені правовідносини, що виникли між сторонами, суд вважає, що право позивача є порушеним, а тому підлягає захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved