Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] та [PERSON] , який було зареєстровано в Україні, у м. Миколаєві, відділом реєстрації одружень, актовий запис № 996 від 10 жовтня 1998 року, а неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказала на те, що у 1998 році між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] [INFO] . Протягом останніх трьох місяців між сторонами виникають постійні суперечки у зв`язку із зловживанням відповідачем алкогольними напоями в наслідок чого з його боку виникає агресія відносно нею. Спільне життя з відповідачем не склалося в наслідок різних поглядів на сімейне життя та обов`язки. На протязі останніх трьох місяців [PERSON] проживає з дітьми окремо від відповідача. На примирення не згодна. Ухвалою Центральний районний суд м. Миколаєва від 23 лютого 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 12 березня 2021 року на 09 год 00 хв. У підготовче судове засідання 12 березня 2021 року сторони не з`явилися з невідомих суду причин, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 19 квітня 2021 року на 16 год. 50 хв. У підготовче судове засідання 19 квітня 2021 року позивачка не з`явилася, не повідомивши суд про причини неявки, та надала заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги про визначення місця проживання дитини просила залишити без розгляду, а позовні вимог в частині розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився з невідомих суду причин, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Також відповідач зазначив, що проти позову не заперечує. Ухвалою Центральний районний суд м. Миколаєва від 23 лютого 2021 року задоволено заяву [PERSON] та залишено без розгляду позов в частині вимог про визначення місця проживання сина [PERSON] разом з матір`ю. Відповідно до приписів частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу (частина друга статті 200 ЦПК України). Частина перша статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач подав до суду заяву про визнання позову, суд з огляду на приписи частини другої статті 200 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на прохання позивача та відповідача про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, які не з'явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами [PERSON] та [PERSON] 10 жовтня 1998 року, відділом реєстрації одружень у м. Миколаєві, зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 996. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] , [INFO] (22 роки) та сина [PERSON] , [INFO] (12 років). Зазначене підтверджується наявним у справі копією свідоцтва про народження. Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи доказів та змісту позовної заяви слідує, що протягом останніх трьох місяців сторони проживають окремо, примиритися не бажають та наполягають на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved