Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У провадженні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до Маріупольської міської ради, в якій позивач просить суд: визначити [PERSON] , додатковий строк тривалістю два місяці, з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що [INFO] у м.\~Донецьк померла її матір [PERSON] , [INFO] . До початку бойових дій на окремих територіях Донецької та Луганської областей [PERSON] перебувала на обліку та отримувала пенсію в УПФУ в Будьонівському районі м. Донецька. У зв`язку з тим, що з 2014 року органи державної влади на території м. Донецька не здійснюють свої повноваження та [PERSON] виїхала на підконтрольну територію до м. Маріуполя та до лютого 2015 року перебувала на обліку та отримувала пенсію у Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина. До спадкової маси відноситься недоотримана [PERSON] за життя пенсія за період з лютого 2015 року по 08\~січня 2019 року, яка зберігається у Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України. 06 серпня 2019 року позивач звернулася до Другої краматорської державної нотаріальної контори з питання видачі їй свідоцтва про праву на спадщину за законом на недоотриману спадкодавцем за життя пенсію, однак їй відмовлено, у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини. Крім позивача, інших спадкоємців після смерті [PERSON] немає. [PERSON] померла за місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , на території, що є тимчасово непідконтрольною українському урядові, тому позивач не мала можливості отримати свідоцтво про її смерть українського зразка та звернутися у встановлені законом строки до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після смерті спадкодавця ніхто спадщину не прийняв. 18 жовтня 2019 року від Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України до суду надійшов відзив на позов, в якій представник відповідача просив залишити указану позовну заяву без розгляду, посилаючись на те, що належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заява про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Маріупольська міська рада не скористалася своїм правом та відзив на позов на адресу суду не направила. Від позивача [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона наполягали на задоволенні позовної заяви. Від представника Маріупольської міської ради Карацюби В.Л. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій він позовні вимоги визнав у повному обсязі. Рух справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 вересня 2019\~року звільнено [PERSON] від сплати судового збору, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовчі судові засідання. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 16 жовтня 2019\~року замінено неналежного відповідача Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України на належного Маріупольську міську раду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Судом досліджуються саме представлені письмові докази, на які посилалася кожна із сторін, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань. Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого. Судом установлено, що матір`ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька від 05 грудня 2001 року. Відповідно до довідки від 14 лютого 2002 року № 07-54-12, виданої Відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька, 08 жовтня 1979 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Пролетарського районного управління юстиції м. Донецька зареєстровано одруження [PERSON] та [PERSON] , прізвище після реєстрації одруження [PERSON] [PERSON] померла [INFO] , про що Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області складений актовий запис № 2425. Згідно з довідкою від 27 серпня 2019 року № 6044/02-16, виданою Маріупольським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України, [PERSON] не перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та пенсію не отримує, раніше перебувала на обліку та отримувала пенсію з 25 листопада 2014 року по 31 січня 2015\~року. Постановою державного нотаріуса Другої краматорської державної нотаріальної контори Костюкової\~Н.С. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на законом на майно, яке залишилося після смерті її матері [PERSON] , у зв`язку з тим, що із заяви [PERSON] вбачається, що така подана із порушенням строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, разом із спадкоємцем [PERSON] на день смерті не проживала, тому спадщину не прийняла. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 05 серпня 2019 року задоволено заяву [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON] , встановлено факт смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у м. Донецьку Донецької області. Проводячи оцінку аргументів сторін, які ґрунтуються на поданих доказах, враховуючи, що свідоцтво про смерть [PERSON] видане лише 06 серпня 2019 року, у зв`язку з тим, що така померла у м.\~Донецьк,\~який відповідно\~до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07\~листопада 2014\~року №\~1085-р входить до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності вони вказують на наявність підстав для задоволення позову у заявлений позивачем спосіб. Оцінка доказів. За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Представлені суду докази відповідають змісту статей 77 80 ЦПК України щодо належності, допустимості, достовірності кожного з них окремо та у своїй сукупності, та відповідно достатності їх для прийняття у справі законного та справедливого рішення. У суду відсутні мотив, які є підставою для відхилення цих доказів та про їх відхилення не заявлено клопотання жодної із сторін. Мотиви суду. Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1258 ЦК України зазначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно зі статтею 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України в постанові від 23\~серпня 2017\~\~року у справі № 1320цс17. У справі установлено, що 09 червня 2019 року закінчився строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак з документів наявних у матеріалах справи вбачається, що [PERSON] померла у м.\~Донецьк, тобто на території, яка є тимчасово непідконтрольною органам державної влади України. Для встановлення факту смерті останньої позивач звернулася до Краматорського міського суду Донецької області, а свідоцтво про смерть [PERSON] видане Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області лише 06\~серпня 2019 року. З викладеного вбачається, що причиною несвоєчасного звернення до нотаріальної контори було те, що померла проживала на тимчасово непідконтрольній території України, а також те, що позивач мала можливість отримати свідоцтво про смерть останньої лише 06 серпня 2019 року, тому необхідно дійти висновку, що строк пропущений позивачем з причин, які не залежали від її волі. Стосовно того, чи є інші спадкоємці померлої [PERSON] , то з матеріалів цивільної справи не вбачається факт звернення інших осіб до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. У статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За наведених обставин та норм процесуального та матеріального права, суд дійшов висновку, що у позивача як спадкоємця були обґрунтовані перешкоди для подання заяви, тому позивач пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини з поважної причини, у зв`язку з чим наявні підстави для визначення позивачу додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували доводи позивача, впливали на законність і обґрунтованість його вимог суду не представлено. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18\~липня 2006 року). Щодо судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору про подачі позову, відповідач вимоги визнав, суд не вбачає підстав для його стягнення з відповідача.

Outcome: approved