Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із даним позовом, в якому просять встановити їм додатковий строк у два місяці з моменту набрання чинності рішенням суду для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті 25 грудня 2014 року їхньої бабусі [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що 25 грудня 2014 року померла їхня бабуся [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно. За життя, а саме 28 серпня 2004 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла все своє майно своїм дітям: [PERSON] - 1/8 частину, [PERSON] 3/8 частини, [PERSON] 3/8 частини, та [PERSON] 1/8 частину. Як зазначають позивачі, [PERSON] є їхньою матірю, однак остання 29 травня 2011 року померла. Про існування вказаного заповіту позивачам відомо не було, тому вони не зверталися до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті своєї бабуся [PERSON]. Причинами пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивачі також зазначають, що проживають зі своїм батьком, який хворіє та потребує постійного стороннього догляду, тому позивачі змушені весь час бути біля батька. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що пропустив строки звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки є опікуном свого батька, який хворіє та потребує постійного стороннього догляду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що працює поліцейським-водієм Державної установи «Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України» з листопада 2015 року. Після роботи допомагає зі своєю дружиною своєму брату [PERSON] доглядати батька, який хворіє. За таких обставин позивач вважає такі причини пропуску звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] поважними, тому просив визначити йому додатковий строк. Представник позивачів [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення відповідні фабулі позовної заяви. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали у повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Однак, у судовому засіданні 06 квітня 2016 року проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, посилаючись на те, що причини пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, наведені у позові [PERSON] та [PERSON] не є поважними, оскільки останнім ще раніше було відомо про наявність майна у померлої [PERSON] та про наявність заповіту, оскільки позивачі були присутні на похороні померлої. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25 грудня 2014 року померла [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть серії І-ОК № 330498, видане 26 грудня 2014 року виконавчим комітетом Літківської сільської ради Броварського району Київської області (а. с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавцем 28 серпня 2004 року складено заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], та відповідно до якого [PERSON] все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що вона за законом матиме право заповіла своїм дітям: [PERSON] 1/8 частину, [PERSON] - 3/8 частину, [PERSON] 3/8 частини, та [PERSON] 1/8 частину (а.с. 17). Даний заповіт на день смерті спадкодавцем не переписаний та не скасований. Як вбачається із матеріалів справи, позивачі є синами [PERSON], яка 29 травня 2011 року померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть серії І-ОК № 218126, виданого 30 травня 2011 року виконкомом Літківської сільської ради Броварського району Київської області. Із копії спадкової справи № 370/2015 до майна померлої 25 грудня 2014 року [PERSON] вбачається, що позивачі не зверталися у визначений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої 25 грудня 2014 року [PERSON] Так, матеріалами справи встановлено, що батько позивачів [PERSON] є інвалідом першої групи та потребує сторонньої допомоги, про що свідчать копія пенсійного посвідченні серії ААЗ № 476836 та довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серії АВ № 0070434 (а.с. 25-26). Згідно довідки № 619, виданої 17 квітня 2015 року Управлінням праці та соціального захисту населення Соломянської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та одержує допомогу по догляду за інвалідом [PERSON] (а.с. 27). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р., особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Аналізуючи наведені причини пропуску строку для подання заяв про прийняття спадщини, суд вважає, що причини пропуску [PERSON] такого строку є поважними, оскільки матеріалами справи підтверджено, що останній є опікуном свого хворого батька та здійснює постійний догляд за ним. Позовні вимоги в частині визначення додаткового строку [PERSON] для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки [PERSON] не надано належних доказів поважності пропуску такого строку. Доводи позивача [PERSON] про те, що він після роботи також доглядає за батьком, тому не міг подати заяву про прийняття спадщини, жодними доказами у судовому засіданні не підтверджені. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: partial