Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2011 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. Постановляючи дане рішення, суд виходив із обставини, що відповідач не мав постійного доходу. Відтоді позивачка створила нову сім`ю, в якій у неї народилася ще одна дитина, в той же час [PERSON] є здоровою та працездатною особою, з 2017 року і по даний час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, інших утриманців не має.Зазначає, що дана сума є недостатньою для забезпечення належного рівня утримання та виховання дитини. У зв`язку з цим [PERSON] просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, який було встановлено рішенням суду, та стягувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник адвокат Карун В. П. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти задоволення даного позову надавши при цьому письмовий відзив, у якому вказав про недоведеність позивачем обставин викладених у позові та необхідності змінювати розмір та спосіб стягуваних аліментів. Вважає достатнім та необхідним суму сплачуваних ним аліментів на утримання їхньої дитини, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Крім того просить врахувати його додаткові витрати на утримання сина, а саме купівлю речей, ліків, продуктів харчування та інше. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 27.05.2007 було зареєстровано шлюб, який за рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 07.07.2011, був розірваний. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , - який проживає з позивачкою. Рішенням Ізяславського районного суду від 02.11.2011 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі, в розмірі 400 грн. щомісячно, до повноліття дитини. Згідно свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 20.04.2012, [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 18.06.2014, [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище по чоловіку на « [PERSON] », актовий запис № 62. Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою. Із довідки про доходи № 173 від 23.10.2021 вбачається, що [PERSON] працює в ТОВ «Зелений Парк» на посаді інженер-контролер, та її дохід з 10.03.2021 по 30.09.2021 склав 91 149,39 грн. Згідно довідки про доходи № мл00-000001 від 22.12.2021, [PERSON] працює в ТОВ «Мартін Логістик» на посаді водія з 08.11.2021, та його дохід з 08.11.2021 по 30.11.2021 склав 4 636,36 грн. У відповідності до довідки про суму нарахування та сплату аліментів виданої другим відділом державної виконавчої служби у м. Хмельницькому № 67386 від 25.10.2021 вбачається, що у виконавчій службі перебуває на виконанні виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] , та з 01.12.2012 по 28.02.2021 [PERSON] аліментів не сплачував, та відповідно станом на 30.09.2021 у нього виникла заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 54129,3 грн. Так, згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила змінити розмір аліментів стягнутих за рішенням суду з 400 грн., на 1/3 частину всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на погіршення, зміну її матеріального та сімейного стану, а саме наявність на її утриманні ще одної малолітньої дитини, що зумовлює понесення додаткових витрат на повноцінне утримання обох дітей. Тобто, позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження у частці від заробітку батька дитини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач на теперішній час офіційно працевлаштований та отримує заробітну плату, є особою працездатного віку, інших осіб яких за законом зобов`язаний утримувати не має. Однак слід зазначити, що стягнення аліментів у розмірі, заявленому у позовній заяві не в повній мірі відповідає засадам рівності прав та обов`язків батьків. На думку суду справедливим та достатнім розміром аліментів, які підлягають до стягнення на утримання неповнолітнього сина, який відповідатиме інтересам обох сторін по справі єј частина від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Також виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 75%, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 681,00 грн. (908х75%). На підставі викладеного,

Outcome: partial