Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 22.06.2013 року між нею та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстрований Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №183. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначала, що після укладання шлюбу їх сімейне життя поступово погіршувалось. У зв'язку з тим, що кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, між сторонами виникали постійні сварки, що в результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Починаючи з жовтня 2014 року сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що спільне з відповідачем життя та збереження їхнього шлюбу неможливе. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб укладений із [PERSON] У судовому засіданні позивач позовну заяву підтримала та просила її задовольнити. Зазначила, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з січня 2015 року, з цього часу вони мешкають окремо. Причинами припинення шлюбних відносин стали постійні сварки, з причин відсутності взаєморозуміння щодо сімейного життя та взагалі шлюбу. Також зазначила, що перебуваючи у нетверезому стані, під час сварок відповідач постійно погрожував їй фізичною розправою. Крім того, з грудня 2014 року будь-якої матеріальної допомоги на її утримання та утримання їх спільної дитини не надає, у зв'язку з чим, незважаючи на вік їх дитини, вона була вимушена вийти на роботу. Спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам, оскільки чоловік їй постійно погрожує та ображає, категорично наполягала на задоволенні позову та розірванні шлюбу укладеного із [PERSON] Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та розірвання шлюбу укладеного з [PERSON] Зазначив, що шлюбні відносини між ними припинені з січня 2015 року. З цього часу вони мешкають окремо. Неодноразові спроби налагодити подружнє життя позитивного результату не дали. Позивач постійно дорікала, що він мало заробляє, у зв'язку із чим між ними і виникали постійні сварки. Просив суд надати додатковий строк для їх примирення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які брали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 22.06.2013 року між [PERSON] та [PERSON], було укладено шлюб, який зареєстровано Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №183. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через фактичне припинення шлюбних відносин з січня 2015 року. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки, спільне життя суперечить її інтересам, та на її думку неможливе. Категорично наполягала на розірванні шлюбу. Зазначила, що примирення між сторонами неможливе. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні 31.03.2015 року судом було оголошено перерву у розгляді справи та надано сторонам строк для примирення, який склав більше 1 місяця. Проте, сторони не примирилися і позивач просила не надавати їм додатковий строк, оскільки примирення не можливе. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені і суд не має права примушувати одного із подружжя до шлюбу.

Outcome: approved