Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У поданій в суд заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 997,35 грн. та моральну шкоду в сумі 6000 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 10 листопада 2014 року в проміжок часу з 16 до 17 години до нього прибула слідчо-оперативна група Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області та [PERSON] зі своїм представником. Причиною виїзду слугував розгляд заяви [PERSON] про крадіжку її майна, в чому його і підозрюють. Під час візиту остання ображала його нецензурними словами, публічно звинувачувала у крадіжці її майна та неодноразово намагалася вдарити. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача у нього підвищився артеріальний тиск, стався серцевий напад і він був госпіталізований до лікарні з діагнозом: «Ішемічна хвороба серця». На стаціонарному лікуванні він перебував з 10 по 24 листопада 2014 року та витратив 997,35 грн. на придбання ліків і лікарських засобів. Окрім матеріальної шкоди неправомірними діями відповідача йому завдано і моральну шкоду, оскільки він зазнав постійного та триваючого фізичного болю в результаті завданих йому тілесних ушкоджень, порушення нормального способу життя, так як змушений був докладати додаткових зусиль для захисту своїх прав і для лікування у закладах охорони здоровя. У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів. Відповідач позовні вимоги не визнала, пояснюючи тим, що в її діях немає протиправної поведінки, оскільки вона намагалася відновити свої порушені права і була змушена звернутися до правоохоронних органів для встановлення місцезнаходження свого майна (трактора), який переховує від неї її колишній чоловік [PERSON] та чинить перешкоди для працівників державної виконавчої служби. Після того, як вона побачила трактор на подвірї [PERSON] (тестя [PERSON]В.), у неї не виникло жодних сумнівів, що це її трактор, який позивач навмисно не хотів показувати, поводив себе агресивно. Зазначені в епікризі позивача хвороби «Стенокардія, атерокардіорсклероз, гіпертонічна хвороба» не виникають раптово, а носять хронічний характер та зважаючи на його вік факту заподіяння йому шкоди він не довів. Просить у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, показання свідків, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Установлено, що 10 листопада 2014 року близько 13.01 години [PERSON] звернулася в Здолбунівський РВ УМВС України в Рівненській області із служби «102» про те, що по вул.Коперника 101 в м.Здолбунів Рівненської області вона виявила свій трактор, який забрав без дозволу її колишній чоловік [PERSON] Право звернення громадян до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, передбачено ст.40 Конституції України. А згідно п.3 ч.1 ст.10 Закону України «Про міліцію» міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана приймати і реєструвати заяви й повідомлення про кримінальні та адміністративні правопорушення, своєчасно приймати по них рішення. Дане повідомлення було зареєстровано в «Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події» за №4232. Обставини виїзду працівників міліції та перевірку повідомлення [PERSON] підтверджується матеріалами Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області та висновком №2850, з якого вбачається, що подальший розгляд звернення було припинено, оскільки з пояснень [PERSON] трактор марки «Т-40 АМ» реєстраційний №20154 ВК№18-02871, який є предметом поділу майна подружжя, знаходиться на подвірї за місцем його проживання [INFO] та останні півроку з двору не виїжджав. Водночас, згідно виконавчого листа №1, виданого Здолбунівським районним судом Рівненської області від 18 серпня 2014 року на виконання рішення суду від 27 травня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] по поділ майна, вирішено провести поділ майна подружжя, виділивши у власність [PERSON] комбайн зернозбиральний «Kela» 1987 року випуску вартістю 24836 грн. та трактор «Т-40» 2006 року випуску вартістю 38511 грн. Постановою старшого державного виконавця відділу ДВС Здолбунівського РУЮ Рівненської області [PERSON] від 22 серпня 2014 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду про поділ майна подружжя. Указані обставини відкриття виконавчого провадження свідчать про наявний між [PERSON] та її колишнім чоловіком [PERSON] спір з приводу їх майна, зокрема, трактора марки «Т-40», щодо якого відповідач 10 листопада 2014 року звернулася у міліцію, оскільки дане майно незаконно вибуло з її володіння і суперечить поясненням останнього щодо місцезнаходження трактора. Так, за повідомленням Здолбунівського РВ УМВС України в Рівненській області від 23 лютого 2015 року у провадженні слідчого відділення міліції перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного 20 листопада 2014 року до ЄРДР за №42014180130000052 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, за фактом невиконання [PERSON] рішення суду від 27 травня 2014 року щодо поділу майна подружжя. У вказаному кримінальному провадженні [PERSON], як потерпіла, 16 березня 2015 року надавала показання у справі стосовно належного їй трактора «Т-40», який [PERSON] від неї переховує і вона бачила його у листопаді 2014 року по вул.Коперника, 101 в м.Здолбунів Рівненської області. За таких обставин, дії [PERSON], яка 10 листопада 2014 року у передбачений законом спосіб звернулася із заявою щодо свого майна в міліцію, працівники якої в силу наділених повноважень здійснювали відповідну перевірку цих обставин, не є неправомірними. Допитані у судовому засіданні в якості свідків працівники міліції [PERSON] та [PERSON] показали, що за вказівкою чергового Здолбунівський РВ УМВС України в Рівненській області 10 листопада 2014 року вони виїжджали за адресою вул.Коперника 101 в м.Здолбунів Рівненської області, для перевірки повідомлення [PERSON] По приїзду на місце вони пояснили ціль свого прибуття [PERSON], який категорично заборонив їм оглядати господарство та казав, щоб вони залишили його власність. З приводу трактора, який був накритий і знаходився на подвірї, між [PERSON] та [PERSON] виникла словесна суперечка, оскільки господар не дозволив їм його оглянути. При опитуванні [PERSON] документів на трактор не представив, пояснюючи тим, що його притягли на ремонт невідомі йому люди, які своїх даних та документів не залишили. Під час розмови з [PERSON] останньому стало погано, але від надання медичної допомоги та виклику швидкої медичної допомоги він відмовився. Із супровідного листка Здолбунівської ЦРЛ вбачається, що [PERSON] [INFO] 10 листопада 2014 року о 22.10 годині був доставлений в лікарню у супроводі дочки, де надалі він знаходився на стаціонарному лікуванні у терапевтичному відділенні по 24 листопада 2014 року з діагнозом: «Ішемічна хвороба серця. Стенокардія напруги ІІІ ф.кл. Атерокардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., помірно-важка за рівнем АТ, високий ст. ризику. СН І ст. ФК ІІІ» /епікриз №7807/. Хворому [PERSON] за вказаний період призначалося відповідне лікування, що підтверджується листком лікарських призначень, та ним понесені певні витрати на придбання ліків і лікарські засоби. Відповідно до положень ст.1166 ЦК України та розяснень, які містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Аналогічні положення містяться у ст.1167 ЦК України та п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року. З огляду на встановлені судом обставини словесний конфлікт, що виник 10 листопада 2014 року між сторонами під час перевірки заяви [PERSON] внаслідок категоричної відмови [PERSON] надати дозвіл на огляд трактора, який перебував на його подвірї та йому не належний, і ненадання працівникам міліції будь-яких документів на нього, чим останній унеможливив спростування або підтвердження повідомлення [PERSON] про належність цього трактора саме відповідачу, не доводить причинного зв'язку між її діями та завданою позивачу шкоди, а також її вину у цьому, а не інших обставин і переживань, пов'язаних з перебуванням на його подвір'ї невідомого транспортного засобу та проведенням у звязку з цим перевірки працівниками міліції. Отже, неправомірність дій відповідача [PERSON], безпосередній причинний зв'язок між її діями і завданою [PERSON] шкодою та її вину позивачем не доведено. А відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, а тому у їх задоволені слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed