Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У лютому 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем 28.12.2012 року. Позов мотивований тим, що між позивачем і відповідачем 28.12.2012 року було укладено договір про надання кредиту в розмірі 1600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] не виконав належним чином умов укладеного договору, внаслідок чого станом на 11.01.2016 року має заборгованість у розмірі 22655 гривень 39 коп., з яких: 5156 грн. 74коп. заборгованість за кредитом, 14062 грн. 87 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 1880 грн. 76 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 1055 грн. 02 коп. штраф (процентна складова), тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду повернулися зворотні повідомлення в яких зазначено, що відповідач за зазначеною адресою не проживає. Відповідно до даних адресно-довідкового бюро м. Вінниці місце проживання [PERSON] в межах Вінницької області не значиться. Згідно положень п.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Враховуючи вищезазначене, відповідача [PERSON] було повідомлено через засоби масової інформації, опубліковано оголошення про виклик до суду у газеті «Урядовий кур'єр» від 31.03.2016 року №61. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді\~ справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.\~ Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає\~ задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем [PERSON] 28.12.2012 року було укладено договір б/н про надання кредиту в розмірі 1600.00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60 % на рік на суму залишку заборгованості зі сплатою відсотків за користування кредитом. Протягом тривалого часу відповідач не виконував умови погашення кредиту згідно умов договору. За період користування кредитом виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, станом на 11.01.2016 року відповідач має заборгованість у розмірі 22655 гривень 39 коп., з яких: 5156 грн. 74коп. заборгованість за кредитом, 14062 грн. 87 коп. заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом, 1880 грн. 76 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також 500 грн. штраф (фіксована частина), 1055 грн. 02 коп. штраф (процентна складова). Згідно норм статей 526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач не надав суду доказів про припинення дії договору, тому суд вважає, що на день розгляду справи укладений договір діє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 1378 гривень та витрати за публікацію оголошення в пресі в розмірі 420 грн..

Outcome: approved