Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення аліментів, у якому зазначила, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем з 01.11.2009. Від спільного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні дитини та добровільно допомоги на утримання сина не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Позивач у судове засідання не з'явилася, проте від неї надійшла заява, у якій позивач просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з'явився, проте від нього надійшла заява, у якій відповідач позов визнає, просить справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вирішуючи спір, суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] та свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] (а.с. 4, 5). Із довідки, виданої виконавчим комітетом Пеньківської ільської ради Шаргородського району Вінницької області № 345 від 29.01.2016 вбачається, що на утриманні [PERSON] знаходиться її син [PERSON] (а.с. 6) Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі - СК України). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-183, 191 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що судом установлено, що відповідач не приймає участі у матеріальному утриманні сина і весь обсяг обов'язків по його утриманню покладено на позивача, то це ставить сторони у нерівні умови. Оскільки право позивача та її малолітнього сина на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. За таких обставинах, суд уважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на дочку повинен бути визначений у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 3 лютого 2016 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. Отже, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли утримувалася обома батьками. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а тому рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Окрім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, в дохід держави з відповідача підлягають стягненню 551,20 грн судового збору.

Outcome: approved