Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У лютому 2021 року АТ «Банк Кредит Дніпро» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом у якому просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в сумі 144 198 грн. 20 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що 18.09.2018 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено договір про встановлення кредитного ліміту № 25256000034146 . Відповідно до кредитного договору, банк встановлює позичальнику кредитний ліміт, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути плату за користування кредитом. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08.12.2020 становить 17 979,34 грн. Окрім того, 15.01.2019 між ПАТ «Банк Кредит Дніпро», що змінило назву на АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] було укладено кредитний договір №22030000106465. Відповідно до кредитного договору, банк надає позичальнику грошові кошти у розмірі 141 970,61 грн., а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використати та повернути кредит в строк до 15.01.2024. У порушення умов кредитного договору, позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 08.12.2020 становить 126 218,86 грн., з яких: залишок строкового кредиту 90 195,67 грн., залишок нарахованих строкових відсотків 0,05 грн., залишок простроченого кредиту 13 696,92 грн., залишок прострочених відсотків 0,52 грн., залишок прострочених комісій 22 325,70 грн. Ухвалою судді від 12.02.2021 було відкрито провадження у вказаній справі з проведенням розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, у відповідності до ст. 274 ЦПК України. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду направив заяву, відповідно до змісту якої вбачається, що останній просить проводити розгляд справи без його участі, не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог частково заперечував, відзиву на позов до матеріалів справи не надав. В обґрунтування заперечень вказав на те, що дійсно укладав два кредитних договори, сплачував кошти не регулярно по можливості, проте після хвороби матері не зміг виконувати у мови договорів та сплачувати належні суми у рахунок їх погашення. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення. Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як убачається із матеріалів справи, 18.09.2018 між ПАТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] укладено договір № 26256000034146 про встановлення кредитного ліміту. Відповідно до п.п. 1.2.1. договору, ліміт кредитної лінії на дату укладення цього Договору становить - 0,00 грн., та протягом дії цього договору може бути змінений банком в порядку зазначеному в УДБО, при цьому максимальний ліміт Кредитної лінії не може перевищувати - 1 000 000 грн. Згідно п. 1.2.3. договору, процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом 48 % річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56 % річних. Пунктом 2.2. договору визначено, що банк нараховує проценти за користування кредитом у валюті Кредиту на суму фактичної заборгованості за Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому, враховується перший і не враховується останній день користування Кредитом. Базою для нарахування процентів є фактична заборгованість за кредитом станом на кінець кожного операційного для Банку. Відповідно до п. 2.3 договору, заборгованість за цим Договором погашається Клієнтом шляхом зарахування Обов`язкового платежу на Рахунок, визначений п. 1.1. цього Договору з 01 до 05 числа місяця, що йде через один місяць після місяця в якому був використаний кредит. Розмір обов`язкового платежу становить 5 % від суми фактичної заборгованості за цим Договором станом на останній банківський день місяць за який сплачується Обов`язковий платіж. 15 січня 2019 року між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро» укладено кредитний договір № 22038000090380. Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. договору, за цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим Договором, а також здійснити всі інші платежі за кредитом у встановлених даним Договором розмірах і строках та виконати свої зобов`язання за даним договором в повному обсязі. За цим Договором Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) на наступних умовах: Сума кредиту 141 970,61 грн., Строк кредитування 60 місяців, Кінцева дата повернення Кредиту: 15 жовтня 2024 року; Цільове призначення кредиту: на споживчі потреби; Щомісячна комісія за обслуговування Кредиту: 1,99 % від суми кредиту; Процентна ставка за користування Кредитом є фіксованою та нараховується у наступному розмірі: на строкову заборгованість за Кредитом: 0,001 % річних; на прострочену заборгованість за Кредитом: 56,0 % річних. Кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта: [NUMBER] (п.1.4. договору). Як встановлено судом у ході судового розгляду, АТ «Банк Кредит Дніпро» виконало свої зобов`язання за укладеними договорами, надавши відповідачу кредит у розмірі передбаченими договорами кредиту. Проте, відповідач порушив умови договорів щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по сплаті кредитів та процентів. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Відповідно положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статі 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статей 1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно наданого позивачем розрахунку заборгованість, який перевірено судом, вбачається, що станом на 08.12.2020 заборгованість відповідача за кредитним договором № 25256000034146 становить 17 979,34 грн. з яких: залишок строкового кредиту 9 478,87 грн., залишок по нарахованим строковим відсоткам -514,34 грн., залишок простроченого кредиту - 3 594,63 грн., залишок по простроченим відсоткам-4 291,50 грн., залишок прострочених комісій - 100,00 грн. Заборгованість відповідача за кредитним договором №22030000106465 станом на 08.12.2020 становить 126 218,86 грн. з яких: залишок строкового кредиту - 90 195,67 грн, залишок простроченого кредиту -13696,92 грн., залишок прострочених комісій - 22 325,70 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед відповідачем, а останній порушив порядок і строки виконання зобов`язань за кредитним договором та не повернув заборгованість за кредитами. У спростування викладених обставин та заперечень, будь-яких доказів відповідачем суду не надано. Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеними договорами про надання банківських послуг та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначених Договорів, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредитам, та штрафним санкція за користування кредитами. Частинами 1, 2, 3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов АТ «Банк Кредит Дніпро» до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню, та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитними договорами на загальну суму 144 198,20 грн. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір в дохід держави в сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved