Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість у розмірі 72\~250,92 доларів США та судові витрати по справі. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 19.05.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNI0A8000087287, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 16\~466,60 доларів США на термін до 17.05.2013 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 27.01.2015 року має заборгованість перед банком у розмірі 72\~250,92 доларів США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14\~700 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4\~672,59 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 49\~422,70 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) у розмірі 15,73 доларів США, штраф (процентна складова) у розмірі 3\~439 грн. 77 коп. В якості забезпечення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором № DNI0A8000087287, 19 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не зявився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У судовому засіданні встановлено, що 19.05.2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNI0A8000087287, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 16\~466,60 доларів США на термін до 17.05.2013 року. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 27.01.2015 року має заборгованість перед банком у розмірі 72\~250,92 доларів США, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 14\~700 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 4\~672,59 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 49\~422,70 доларів США, а також штрафи відповідно до договору: штраф (фіксована частина) у розмірі 15,73 доларів США, штраф (процентна складова) у розмірі 3\~439 грн. 77 коп. В якості забезпечення виконання зобовязань позичальником за кредитним договором № DNI0A8000087287, 19 травня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. У відповідності до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Статтею 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованного суду України з розгляду цвільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України. Виходячи з того, що положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України та Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосування при вирішенні питання про стягнення пені та інших нарахувань. Оскільки, виконання договірних зобовязань в іноземній валюті суперечить чинному законодавству, то позовні вимоги щодо стягнення комісії пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором та штрафів, які нараховані в іноземній валюті, а не в гривні задоволенню не підлягають. Таким чином, суд приходить до висновку, що на користь позивача необхідно стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14\~700 доларів США. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в рівних частках у розмірі по 1 690 грн. 50 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial