Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки житловий будинок, 24 по вул. Ізмаїльська смт. Велика Корениха м. Миколаєва, мотивуючи тим, що в наслідок належного виконання зобовязання за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 30\~932,97 грн. за період з 31.01.2007 року по 01.01.2016 року, яка на даний час не погашена, а за такого у позивача виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу від імені Банку будь-якому покупцеві. В судове засідання представник позивача не зявився, письмово просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] також до суду не зявилися, письмово просили справу розглянути за їх відсутності та відмовити в задоволенні позову, застосувавши строки позовної давності до даних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 31.01.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» (з 18.05.2010р. ВАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 1Ф-70. Згідно пунктів 1.1., 1.2. Кредитного договору, [PERSON] надав [PERSON] кредит на споживчі цілі в розмірі 25 000,00 гривень , з терміном повернення кредиту до 30.01.2012 року та із сплатою 20,00% річних. Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору [PERSON] зобовязувався забезпечити повернення Кредиту та сплачувати проценти в строки та на умовах, що визначені Кредитним договором. В забезпечення виконання кредитного зобовязання [PERSON] за вказаним кредитним договором від 31.01.2007 року, між Банком та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №36. В звязку з посвідченням іпотечного договору 31.01.2007 р. накладено заборону відчуження нерухомого майна за реєстровим номером 1. Відповідно до умов вказаного Іпотечного договору, [PERSON] передано в іпотеку Банку житловий будинок № 24, який знаходиться за адресою: м. Миколаїв, смт. Велика Корениха, вул. Ізмаїльська, загальною площею - 59,6 кв. м, житловою площею - 27,3 кв. м., разом з усіма його приналежностями. Крім того, для забезпечення повернення кредиту між Банком та відповідачкою [PERSON], [PERSON] і [PERSON] було укладено договір поруки від 31.01.2007 року. Відповідно до зазначеного договору поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання боржником зобовязань за кредитним договором в повному обсязі. Згідно п. 7.1., 7.3. Іпотечного договору в разі порушення позичальником зобовязання за кредитним договором чи Іпотекодавцем зобовязань за цим договором, а також інших обовязків іпотекодавця/позичальника, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки на підставі: - рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору. Відповідно до п. 7.4. Іпотечного договору Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених умовами договору. Судом також встановлено, що [PERSON] зі своєї сторони виконав договірні зобовязання за Договором в повному обсязі, а [PERSON] взятих на себе зобовязань по кредитному договору належним чином не виконував, тому з січня 2008 року у останнього виникла прострочена заборгованість за Кредитом. 11.03.2009 року [PERSON] звернувся до суду з позовом стягнення в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] заборгованості за кредитним договором станом на 29.01.2010 року в сумі 28 833,66 грн., який було задоволено в повному обсязі рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 29.04.2010 року. В подальшому, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 №63, було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016 №213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ та повноваження ліквідатора строком на два роки до 19.03.2018 включно. 03.06.2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. До поручителів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимоги не заявлялися. У ході розгляду справи було встановлено, що 01 січня 2016 року [PERSON] помер. Згідно спадкової справи №318/2016 [PERSON] прийняла всю спадщину після смерті її чоловіка [PERSON], а донька та син померлого - [PERSON] і [PERSON] відмовилися від належної їм частки у спадщині, яка залишилася після смерті їх батька [PERSON] Ухвалою суду від 09.12.2017 року [PERSON] була залучена до участі у справі у якості відповідача. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями 553, 554 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за невиконання ним свого обовязку. У разі порушення такого зобовязання боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За такого, лише за умови встановлення факту невиконання або неналежного виконання основного зобовязання, суд має право звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень статей 33, 35 Закону № 898-IV «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У такому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Недотримання зазначених правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобовязання відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону № 898-IV. Якщо боржник помер, то в силу ст. 1282 ЦК спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного в спадщину. За наявності кредитного договору та договору поруки поручитель приймає на себе зобовязання відповідати за виконання кредитного договору за боржника, а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника (якщо таке зазначено в договорі поруки). При цьому, коли в договорі поруки є умова про згоду поручителя відповідати за нового боржника, то поручитель є відповідальним за виконання зобовязання спадкоємцями (ч. 3 ст. 559 ЦК). Відповідно до ст. 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником. Згідно ст. 607 ЦК зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. У звязку з цим, враховуючи, що спадкоємці відповідають за борги спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, то за відсутності чи недостатності спадкового майна кредитне зобовязання припиняється неможливістю виконання чи недостатністю спадкового майна. Частиною 1 ст. 559 ЦК передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, тобто порука припиняється в тій частині, в якій припиняється забезпечене нею кредитне зобовязання, і поручитель солідарно зі спадкодавцями відповідає перед кредитором в межах вартості спадкового майна. Отже, у разі смерті боржника за основним зобовязанням, яке забезпечене договором поруки, за наявності правонаступника, який прийняв спадщину, необхідна згода поручителя відповідати за нового боржника, якщо договір поруки не містить як умову згоду поручителя відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за основним зобовязанням. За такого, за відсутності в договорі поруки згоди поручителя відповідати за правонаступника боржника у випадку невиконання чи неналежного виконання ним основного зобовязання чи будь-якої іншої особи, покладення на нього такого обовязку є неправомірним. Спадкоємці несуть зобовязання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобовязання фактично не повязані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям. Таким чином, на поручителів може бути покладено обовязок щодо належного виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксоване в тому числі і в договорі поруки про згоду відповідати за виконання зобовязання перед будь-яким новим боржником у випадку переводу боргу за забезпечуваним зобовязанням. Отже, обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором; предявлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством (ст. 1281 ЦК). У випадках, коли письмова вимога, передбачена ст. 35 Закону № 898-IV банком іпотекодавцю та/або боржнику не направлялася, то позов про звернення стягнення на предмет іпотеки є передчасним, тому недотримання іпотекодержателем процедури звернення стягнення на предмет іпотеки є однією з підстав для відмови в позові. З доданого позивачем на вимогу суду розрахунку заборгованості за кредитним договором від 22.05.2016 року за період з моменту укладання кредитного договору 31.01.2007 року по 30.01.2012 року станом на момент смерті [PERSON] -01.01.2016 року, загальна сума заборгованості складає 30\~932,97 грн., з яких 7\~577,51 тіло кредиту, 14\~674,45 відсотки за користування кредитом і 8\~681,01 грн. плата за пропуск платежів. Однак, частина заборгованості за вказаний період вже була стягнута на користь Банку за рішенням суду. З матеріалів цивільної справи №2-944/10, яка була оглянута судом в ході даного судового розгляду, вбачається, що [PERSON] заявляв вимоги щодо стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] кредитної заборгованості за період з 31.01.2007 року по 29.01.2010 року у сумі 28\~833,66 грн., з яких 17\~657,51 грн. заборгованості за кредитом та 11\~176,15 грн. пені за несвоєчасне погашення кредиту і сплату процентів. Вказані вимоги були задоволені, виконавчі листи направлені на примусове виконання та 09.03.2011 року Заводським ВДВС винесені постанови про відкриття виконавчих проваджень стосовно кожного відповідача. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.03.2017 року за заявою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» було замінено сторону виконавчого провадження № 24935877 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-944/10 виданого 08.02.2011 року Заводським районним судом м. Миколаєва, а саме боржника [PERSON] на його правонаступника [PERSON]. Про вказані обставини позивач є обізнаним. Як вже зазначалося, відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Частиною 4 ст.1281 ЦК України визначено, що кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] позивач не звертався з вимогами до відповідачки [PERSON], як до поручителя по кредитному договору та як до особи, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], про усунення порушень по кредитному договору. Будь-яких повідомлень про існування заборгованості та про порушення виконання зобовязань за кредитним договором на адресу [PERSON] позивач не надсилав, в матеріалах справи відсутні будь-які данні, які б підтверджували обізнаність [PERSON] про існування боргу за кредитним договором на момент смерті [PERSON] та на день предявлення до суду позову. За час розгляду даної справи судом позивач теж не звертався до відповідачки [PERSON] з повідомленням про порушення зобовязання та вимогою про виконання зобовязання за кредитним договором. Таким чином, позивач протягом шести місяців від дня, коли дізнався про відкриття спадщини після смерті [PERSON], а також протягом року під час розгляду справи у суді не предявив вимоги до [PERSON] як до спадкоємиці [PERSON], як того вимагають приписи ст.1281 ЦК України та фактично невиконанням вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» позбавив [PERSON] права на досудове врегулювання щодо усунення існуючих порушень за кредитним договором та іпотечним договором. А з урахуванням викладеного, заявлений позов належить залишити без задоволення.

Outcome: dismissed