Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У позовній заяві позивач виділити їй в натурі частку допоміжних приміщень житлового блоку кімнат 21 і 22 будинку [ADDRESS], які перебувають у спільній власності, згідно варіанту розподілу приміщень, запропонованому у висновку судової експертизи, за яким їй, позивачці, виділити у власність душову літер 4 площею 1,3кв.м та частину коридору 2, а відповідачці залишити туалет 3 площею 1,3 кв.м і частину коридору. Позовні вимоги вмотивовано тим, що сторони мають у власності кожна по одній кімнаті в житловому блоку в гуртожитку, і мають у спільній власності нежилі приміщення в даному блоці: коридор, туалет і душову, якими користуються спільно; позивачка бажає у виділеній їй частині приміщень влаштувати для себе окремо душову і туалет, і при такому розділі приміщень відповідачка матиме можливість з приміщення туалету і частини коридору влаштувати собі туалет і душову. Необхідність такого розділу позивачка вмотивувала тим, що бажає мати вказані приміщення окремо для себе. Вважає, що є така можливість розділу санітарних приміщень, оскільки інші мешканці гуртожитку здійснили розділ подібних приміщень, і у подальшому кожен з сторін зможе самостійно ремонтувати виділені кожному з них приміщення; вона зверталась до виконкому і до ЖЕКу, і ті не заперечують проти такого розділу і влаштування двох туалетів та душових, але при наявності згоди між собою; натомість такої згоди між сторонами не досягнуто, тому вона звернулась до суду. Відповідач позов не визнала, не згодна з розділом вказаних санітарних приміщень і тим більше а запропонованим позивачкою варіантом, свої заперечення обґрунтувала тим, що виходячи з площі жилих кімнат, що перебувають у власності сторін (19,1кв.м у відповідачів і 12,6 кв.м у позивачки), і враховуючи встановлене законом користування спільним майном у відповідності до часток у ньому, відповідачі мають право на користування вказаними приміщеннями в більшій частці (4,1 кв.м), відповідно частка позивача становить 2,7кв.м, а за запропонованим позивачкою розділом, дані приміщення діляться порівну, що є порушенням прав власності відповідачів, нащо вони не дають згоду; крім того, вважає неможливим влаштування туалету і душової в одному приміщенні, враховуючи площу приміщень, вважає, що це буде суперечити встановленим державним будівельним, санітарним нормам і стандартам, згідно яких площа суміщеного санвузла має бути не меншою 3,8кв.м, кімната туалету без вмивальника - не меншою 1,2 кв.м, з вмивальником не менше 15 кв.м; крім того за запропонованим позивачкою варіантом їй виділяється кімната туалету з усіма каналізаційними і водопровідними комунікаціями, до яких повинна буде підключитись позивачка, відводячи стоки через приміщення, відведене відповідачам, що суттєво погіршить стан даного приміщення і погіршить їх умови у порівнянні з позивачем; крім того за таким варіантом вони не матимуть місця для влаштування душової, враховуючи необхідні для неї мінімальні розміри 0,9кв.м, а влаштувати душову в коридорі шириною 0,92м неможливо, оскільки при цьому виникне ситуація, коли до туалету треба буде ходити, переступаючи через душовий піддон, що є антисанітарним і незручним; крім того при запропонованих переобладнаннях треба буде закласти дверний прохід і зробити його у іншому місці - та, де на даний час влаштована рушникосушарка. Також послались на те, що вказаний розділ приміщень вимагатиме вкладення суттєвих коштів, яких в їхній сім,ї нема, тому виконання необхідних перепланувань і будівельних та сантехнічних робіт для їхньої сім,ї є неможливим. При розгляді справи встановлено: Згідно свідоцтву про право власності на житло від 21.02.2013р., виданому Броварською міською радою, позивачці [PERSON] належить на праві власності (в порядку приватизації) кімната №21 у житловому блоці гуртожитку за адресою [ADDRESS], загальна площа 15,3кв.м; згідно Технічного паспорту площа жилої кімнати 12, 6кв.м. Згідно свідоцтву про право власності на житло від 21.02.2013р., виданому Броварською міською радою, відповідачам [PERSON], [PERSON] і [PERSON] належить на праві власності (в порядку приватизації) в рівних частках, кожному по 1/3, кімната №22 у житловому блоці гуртожитку за адресою [ADDRESS], загальна площа кімнати становить 23,2кв.м; згідно Технічного паспорту площа жилої кімнати 19,1кв.м. Згідно довідки з місця проживання та відомостей про реєстрацію місця проживання, а також показань сторін у судовому засіданні, встановлено, що в жилій кімнаті 12,6кв.м проживає позивачка; в жилій кімнаті 19,1 кв.м проживають і зареєстровані: троє відповідачів, а також [PERSON], і малолітня [PERSON] Судом за клопотанням позивача було призначено судову будівельну експертизу, експертові поставлені питання. Сформульовані самим позивачем. Згідно Висновку судової експертизи від 30.06.2017р., є технічно можливим виділ частини допоміжних приміщень мешканцям житлового блоку (кімнати 21,22 і допоміжні приміщення ), а саме у вигляді: душової 4 площею 1,3кв.м та частини коридору 2 - позивачу, а туалету 3 площею 1,3 кв.м та частини коридору 2- відповідачу, при цьому коридор 1 площею 2,4 кв.м залишається у спільному користуванні. Згідно листа-відповіді на звернення позивачки до Виконкому Броварської міської ради від 18.05.2016р. - позивачці було роз'яснено право власників на переобладнання, перепланування жилих приміщень за умови дотримання інтересів інших громадян,я кіп проживають у будинку, і що у випадку з позивачкою, не повинні порушуватись права сусідів, які мають право на приміщення загального користування площею 4,1 кв.м. Згідно довідки про доходи, доходи відповідачки складали 3200грн. на місяць, з 26.06.2017р. відповідачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною інвалідом. Згідно довідки про потреби дитини, відповідачка має дитину інваліда, яка потребує домашнього догляду. Згідно відповіді Виконкому Броварської міської ради на звернення [PERSON] від 6.11.2017р. з - їй роз'яснено, що згідно п.2.27 ДБН В2.2-15-2005, передбачено наступні мінімальні розміри санвузлів: суміщений санвузол 38кв.м, туалет з умивальником 1,5кв.м, туалет без умивальника 1,2кв.м., згідно п.2.28 ДБН не допускається кріплення приладів і трубопроводів безпосередньо до міжквартирних стін та перегородок , які огороджують жилі кімнати, а згідно п.5.31 ДБН- з кожного санвузла має проектуватись індивідуальний вертикальний витяжний канал з випуском повітря в атмосферу або збірну вентиляційну шахту. З відповіді КП «Броваритепловодоенергія» [PERSON] на її звернення від 26.10.2017р. та від 30.102017. - що переобладнання системи водопостачання та водовідведення повинно виконуватись з урахуванням ДБН В2.5-64:2012; зміни проектного рішення в системі постачання води і водовідведення забороняються. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється власниками за їх згодою. Згідно ч.3 - кожен з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно ч.1 ст.367 ЦК майно, що є у спільній частковій власності , може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Згідно ч.1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, якщо частку можна виділити. Проаналізувавши норми закону, що регулюють дані правовідносин, встановивши конкретні обставини справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи з наступного: Згідно Технічного паспорту і експлікації приміщень, - до складу об'єктів нерухомого майна входить: житлова кімната 12,6кв.м (належить [PERSON].), житлова кімната 19,1 кв.м (належить [PERSON], [PERSON] [PERSON] в рівних частках) , а також інші приміщення: коридор 2,4кв.м, коридор 1,8кв.м, туалет 1,3кв.м, душова 1,3кв.м. Таким чином, ідеальна частка позивача в інших приміщеннях, виходячи з загальної площі приватизованого житла (15,3 кв.м) і площі переданої у власність жилої кімнати (12,6кв.м) - становить 2,7кв.м, і відповідно частка відповідачів, виходячи з загальної площі приватизованого житла (23,2кв.м) і площі переданої у власність жилої кімнати (19,1кв.м) становить 4,1кв.м. Як видно з плану житлового блоку, прохід до обох жилих приміщень здійснюється через коридор 1 площею 2,4кв.м., причому кімната позивача є дальньою. В кінці коридору, що означає що даним коридором користуються в рівнім ступеню обидві сторони. З даного коридору влаштовано вхід до допоміжних приміщень: коридору 2 площею 1,8кв.м, з якого влаштований вхід до туалету 1,3кв.м (ближче до виходу з блоку) і до душової 1,3 кв.м (ближче до кімнати позивачки). Як видно з висновку експертизи, за запропонованим варіантом розділу допоміжних (санітарних) приміщень, коридор 2,4 залишається прохідним для обох сторін, пропонується розділити коридор 2 на дві рівні частини по 0,9кв.м, і одну частину даного коридору, з якої є вхід до туалету, залишити відповідачам, при цьому необхідно влаштувати проріз для дверей між коридором 1 і коридором 2 (частка, що пропонується відповідачам); існуючий дверний проріз між коридором 1 і коридором 2 замурувати, і прорубати новий проріз для дверей із жилої кімнати позивачки до приміщення, зайнятого на даний час під душову. Таким чином, при розділі даних допоміжних приміщень вони діляться порівну між сторонами: по 2,1кв.м (0,9кв.м+1,3кв.м) кожній стороні, тобто порушується принцип пропорційного (у відповідності до часток) користування спільним майном, і вказані права відповідачів дійсно порушується, їх обсяг звужується. Крім того, суд враховує, що в свідоцтвах про право власності на приватизоване житло дані частки власників у вказаних допоміжних приміщеннях вже визначені, відповідно, частка позивача у вказаних допоміжних приміщеннях (два коридори, туалет, душова) 2,7кв.м, частка відповідачів - 4,1 кв.м. Посилання позивача на те, що виділена їй частка 2,1кв.м не перевищує вказану у свідоцтві частку, належну їй - 2,7кв.м, судом до уваги не береться, враховуючи, що у вказаній частці також врахована і частина коридору 1 площею 2,4 кв.м , який залишається у спільному користуванні, в тому числі, і позивача. Посилання позивача на те, що вказаним коридором вона користується лише проходячи до кімнати, до уваги не береться. Також суд погоджується з ствердженням відповідачів у тому, що за таким варіантом розділу приміщень, сім,ї відповідача виділяється лише туалет, і він фактично позбавляється користування душовою, а влаштувати окрему душову для себе фактично не має можливості, враховуючи, що прохідна частина коридору 2 площею 0,9кв.м не є придатною для влаштування як туалету, так і душової в ній, а влаштування душової в туалеті так само є неможливим через площу даного приміщення 1,3 кв.м, що не дозволяє влаштувати в даному приміщенні сумісний санвузол з туалетом і душовою. Суд при цьому враховує ті стандарти і будівельні норми, на які обґрунтовано посилається відповідач в своїх запереченнях. Дані недоліки такого перепланування дійсно є суттєвими і такими, що значно погіршують побутові умови. Тим більше враховуючи, що відповідачі мають дітей, в тому числі малолітню дитину , дитину інваліда. Суд також враховує і те, що для такого варіанту розділу приміщень вимагаються певні будівельні роботи, які проводити відповідач відмовляється, посилаючись на брак коштів, позивачка - при з'ясуванні даного питання - також відмовилась проводити дані роботи за власний рахунок, а суд не вбачає законних підстав для примусу відповідача виконувати дані роботи по переобладнанню приміщень та виконанню необхідних сантехнічних робіт. Так само суд погоджується з відповідачем у тому , що вказані перепланування і переобладнання у разі розділу приміщень вимагають проведення складних сантехнічних робіт, вимагають втручання в системи водопостачання та водовідведення, і фактично є такими, узаконення яких і приведення яких у відповідність до схем інженерних систем будинку і експлікації приміщень у подальшому буде суттєво ускладненим або неможливим. Позивач не надав підтвердження того, що вказані роботи дозволені, що проти таких робіт і переобладнань сантехнічного обладнання і комунікацій не заперечує утримувач і власник будинку. Сам факт можливості технічного влаштування даних переобладнання (згідно висновку експертизи) не є достатньою підставою для задоволення позову. Посилання позивача на те, що багато мешканців гуртожитку зробили такі перепланування, не може братись судом до уваги як аргумент, що дає підстави для задоволення позову. Іншого варіанту, на який би погодився відповідач, або який був би таким, що відповідає вимогам закону та інтересам відповідачів та не звужує обсяг їхніх прав, - позивач не запропонував. А суд розглядає справу лише в межах заявлених позовних вимог. Наявності перешкод з боку відповідача у спільному користуванні вказаними приміщеннями, які б вимагали втручання і могли б розглядатись як підстава для обмеження відповідача в праві власності - позивач не довів. Таким чином, суд знаходить обґрунтованими заперечення відповідача, а позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, а вказаний позивачем варіант виділу його частки неприйнятним і таким, що не відповідає закону та порушує право власності відповідачів. Щодо розподілу судових витрат, то суд виходить з наступного: Відповідач просить відшкодувати їй понесені витрати на правничу допомогу, яка складається з оплати допомоги адвоката по консультаціям та ознайомленню з документами - 300грн., підготовка заперечень на позовну заяву - 700грн., а також участь представника у судовому засіданні 2500грн. , всього 3500грн. Згідно ст.137 ЦПК - витрати на правничу допомогу віднесені до судових витрат. Згідно ст.141 ЦПК судові витрати розподіляються пропорційно задоволенню позовних вимог. Тобто, у разі задоволення позову судові витрати повністю відшкодовуються позивачу, а у разі відмови у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються, витрати, понесені відповідачем, покладаються на позивача. Таким чином, судові витрати, понесені відповідачем у даній справі, підлягають відшкодуванню позивачем. Дана вимога заявлена відповідачем вчасно, при поданні заперечень. Представником відповідача адвокатом [PERSON] надано розрахунок даної суми, надано платіжні документи на підтвердження понесення відповідачем вказаних витрат. Дані витрати підлягають частковому відшкодуванню, з урахуванням вимог ст. 137 та ст.141 ЦПК України, а саме в частині витрат на консультації і складення документів, тобто 300 і 700грн., всього 1000грн. В іншій частині витрати, понесені на оплату участі представника відповідача у судовому засіданні, не підлягають відшкодуванню, оскільки законом не передбачена платна участь представника у судовому процесі, а адвокат вступив у справу у якості представника відповідача. Судові витрати, понесені позивачем, які складаються з оплати судового збору і оплати експертизи, відшкодуванню не підлягають з урахуванням відмови у позові. На підставі викладеного та

Outcome: approved