Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У листопаді 2018 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 28.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9407/82/55009, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20 400 доларів США строком до 28.04.2017 року, який в подальшому за угодою сторін було продовжено до 28.10.2020 року. Однак, станом на 21.08.2018 року [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами. Оскільки судовим рішенням з відповідачки вже стягнуто заборгованість за кредитом станом на 23.02.2105 року, однак відповідачка продовжує ухилятись від виконання зобов'язання та не погашає заборгованість, АТ «Райффайзен Банк Аваль» просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 6 798 доларів 13 центів США заборгованості. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що підтримує вимоги позовної заяви та проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 28.04.2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/9407/82/55009, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 20 400 доларів США строком до 28.04.2017 року. (а.с. 6-8). 28.01.2011 року, з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача в умовах кризових явищ в економіці України, між позивачем та відповідачем було укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору № 014/9407/82/55009 від 28.04.2007 року, відповідно до умов якої збільшено строк кредиту на 42 календарних місяців та визначено дату остаточного погашення кредиту до 28.10.2020 року, а також сторонами врегульовано питання простроченої заборгованості та укладено новий графік. (а.с. 11-12). Проте, всупереч взятих на себе договірних зобов'язань, позивач порушив умови кредитного договору. В зв'язку із чим, заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 лютого 2015 року у справі №756/14406/14-ц, частково задоволено позовну заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 390 доларів 69 центів США (а.с. 19-20). До цього часу рішення суду не виконано. Відповідач не здійснює повернення грошових коштів, порушує умови надання банківських послуг, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість по сплаті відсотків з 23.02.2015 року по 21.08.2018 року у розмірі 6 798 доларів 13 центів США. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved