Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] та КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» про поділ квартири у натурі між співвласниками, припинення та визнання права власності на частину жилої площі квартири, зобов'язання оформити відокремлений особовий рахунок. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року за нею визнано право власності на 9/32 частин квартири [ADDRESS], за [PERSON] визнано право власності на 3/32 частини вказаної квартири. Позивач не може повноцінно володіти і користуватися своєю власністю, тому [PERSON] вважала б за доцільне та справедливе, щоб [PERSON] та [PERSON] спільно проживали та користувалися жилою кімнатою, площею 23,40 кв.м, а вона - жилою площею 16,00 кв.м. В позовній заяві позивач просить поділити в натурі між співвласниками квартиру [ADDRESS], виділити [PERSON] у користування житлову кімнату, площею 16 кв.м, виділити [PERSON] і [PERSON] у користування житлову кімнату, площею 23,40 кв.м, місця загального користування виділити у спільне володіння та користування співвласників. Також зобов'язати [PERSON] сплатити [PERSON] грошову компенсацію за 4,91875 кв.м житлової площі вказаної квартири, припинити право власності [PERSON] на 4,91875 кв.м житлової площі вказаної квартири, визнати за [PERSON] право власності на 4,91875 кв.м житлової площі та зобов'язати КП «ЖЕО-105» оформити відокремлений рахунок на ім'я [PERSON] на сплату комунальних послуг та електроенергії на 24,803125 кв.м загальної площі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03 березня 2012 року відкрито провадження у даній справі. У квітні 2012 року [PERSON] звернувся із зустрічним позовом про припинення права на частку у спільному майні та виплаті грошової компенсації (а.с. 23), в якій просить припинити право власності [PERSON] на 9/32 частин квартири [ADDRESS], зобов'язати [PERSON] виплатити грошову компенсацію [PERSON] за 9/32 частин вказаної квартири та визнати за [PERSON] право власності на 9/32 частин вказаної квартири. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 березня 2013 року провадження у даній справі зупинено до визначення правонаступника [PERSON], що вибув з процесу у зв'язку зі смертю 11 грудня 2012 року. (а.с.92) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09 серпня 2013 року провадження у даній справі відновлено. (а.с. 107) Протокольною ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва замінено відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов, зазначивши, що [PERSON] сплатила на депозитний рахунок суду грошові кошти у сумі 95 177,76 грн. за визнання за нею права власності на 4,91875 кв.м житлової площі та припинення права власності [PERSON] на вказану частину жилої площі квартири. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та просили суд задовольнити зустрічний позов, зазначивши, що [PERSON] було внесено на депозит суду грошові кошти у розмірі 384 762,38 грн. для подальшої виплати грошової компенсації [PERSON] за 9/32 частини квартири № 38 та припинення права власності останньої на визначену частку у квартирі. Відповідач КП «ЖЕО-105 Голосіївського району» в судове засідання не забезпечив явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений судом. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] на праві спільної часткової власності належить: [PERSON] - 8/32 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 серпня 1993 року органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м. Києва, та 15/32 частин на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 29 жовтня 2013 року Першою київською державною нотаріальною конторою, [PERSON] - 9/32 частин на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 12 серпня 1993 року органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м. Києва, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 червня 2004 року Восьмою київською державною нотаріальною конторою, та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалася на те, що частка [PERSON] в спільному майні є незначною і не може бути виділена в натурі, відповідач не користується своїм майном і спільне користування ним є неможливим, так як між сторонами у справі існують неприязні відносини, відповідач за зустрічним позовом забезпечена іншим житлом, де зареєстрована та проживає, тому припинення права власності відповідача на частку у квартирі не завдасть останньому істотної шкоди. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Зі змісту цієї норми закону вбачається, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1 - 3 ч. 1 ст. 365 ЦК, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Питання чи є частка незначною, підлягає вирішенню судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику, також має робитись у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об'єкта, який спільним майном. З технічного паспорту,виготовленого станом на 26 травня 2011 року КП «Київське БТІ», вбачається, що квартира [ADDRESS] складається з 2 кімнат жилою площею 39,4 кв. метри, у тому числі кімната 23,4 кв. метри, 2-а кімната - 16,0 кв. метри, кухні площею 14,8 кв.м, ванної кімнати 3,0 кв. метри, вбиральні - 1,3 кв. метри, коридорів, площею 4,9 та 4,8 в. метри, кладової - 1,4 кв.метри, квартира обладнана балконом. Загальна площа квартири 70,7 кв. метри. (а.с. 14) У судовому засіданні сторони заперечували проти отримання грошової компенсації та вирішення в такий спосіб конфлікту з приводу користування житлом. Частка [PERSON] в спірній квартирі не може бути виділені в натурі, тому суд приходить до висновку про те, що припинення права власності [PERSON] на 9/32 часток не завдасть їй істотної шкоди, а вирішить спір щодо спадкового майна. Згідно висновку № 5555/12-42 експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 13 лютого 2013 року, складеного Київським НДІСЕ, дійсна ринкова вартість 9/32 частин квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року станом на момент дослідження становить 384 762,38 грн. (а.с. 69-78) Суду не надано належних доказів на спростування зазначеного висновку судової будівельно-технічної експертизи, тому її можливо покласти в основу рішення при вазначенні вартості частки у квартирі. Відповідно до ч. 2 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. [PERSON] внесено на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва 384 762,38 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 17 червня 2014 року (а.с. 173) Суд вважає, що вирішення спору між співвласниками квартири щодо розпорядження чи користування майном шляхом присудження грошової компенсації за частку у спільній власності не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності, якщо цю частку неможливо виділити або поділити майно в натурі чи спільно користуватися ним. З огляду на наведене, позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає 3282 грн. судового збору. Що стосується вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] на її користь 5000 гривень за надання правової допомоги, то зазначена вимога не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. На підтвердження таких витрат суду надана квитанція № 8379154 від 30 березня 2012 року на суму 5000 гривень про оплату за адвокатські послуги по договору № 29-03/12 від 29 березня 2012 року. (а.с. 37). Разом з тим, суду не надано доказів на підтвердження того, що ця особа є фахівцем у галузі права, юристом за фахом та має право на надання такої допомоги. Розрахунок вартості наданих послуг та акти виконаних робіт суду також не надано. Крім того, до матеріалів справи була додана довіреність на [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на представництво інтересів позивача, що свідчить про добровільний та безоплатний характер представництва.

Outcome: approved