Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» (далі - відповідач), третя особа: Державна служба з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 серпня 2016 року в магазині «Фокстрот» позивачем був придбаний мобільний телефон «Nokia» моделі 230 dual за ціною 1399,00 грн. з терміном гарантії 12 місяців. На початку грудня 2016 року в телефоні відмовилась працювати 1 сім-картка, в зв'язку з чим Позивач змушений був звернутись до фахівців сервісного центру, які, оглянувши телефон та вивчивши документацію на телефон, повідомили позивача, що дана модель відповідно до рекомендацій виробника компанії «Nokia» не підлягає ремонту, про що Позивачу повинні були повідомити в магазині при купівлі телефону. 23 грудня 2016 року Позивач в черговий раз звернувся до керівництва магазину «Фокстрот» з вимогою розірвати договір купівлі-продажу та повернути кошти, але в розмірі відповідно до п.7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» (вартість телефону в магазині «Фокстрот» в сумі 1599 грн. 23 грудня 2016 року Позивач здав несправний телефон в магазин, проте, станом на час подання позовної заяви відповідач грошові кошти за телефон не повернув. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог Позивач просив: зобов'язати відповідача повернути вартість телефону у розмірі 1599,00 грн.; зобов'язати Відповідача сплатити Позивачу пеню за період з 24.12.2016р. по 24.05.2017р. в сумі 2414,00 грн. та сплатити на його користь моральне відшкодування в розмірі 5000,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні, підтримав письмові заперечення, в яких зазначив, зокрема, що відповідачем прийнято рішення про розірвання договору та повернення сплачених за товар коштів в обмін на товар, проте споживач відмовляється повідомляти про спосіб перерахування йому коштів, про необхідність надання яких відповідач повідомляв позивача. Жодних прав позивача відповідачем порушено не було, останній не може виконати перерахування коштів через бездіяльність позивача. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 серпня 2016 року Позивач в магазині «Фокстрот» придбав у Відповідача телефон Nokia 230 dual загальною вартістю 1399,90 грн. 23 грудня 2016 року Позивач звернувся із заявою про розірвання вищевказаного договору купівлі-продажу, укладеного 19.08.2016р. та повернення грошових коштів у зв'язку з тим, що протягом встановленого гарантійного строку виявлені істотні недоліки, які виникли з вини виробника товару: не працює SIM2. 28 січня 2017 року Позивачем було направлено претензію Керівнику Групи Компаній «Фокстрот» про повернення коштів, в якій він просив розірвати договір купівлі-продажу телефону Nokia 230 dual та повернути йому відповідно до ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» кошти у сумі 1599,90 грн. (ціна телефону Nokia 230 dual в мережі магазинів «Фокстрот» на час звернення щодо розірвання договору купівлі-продажу) та суму пені у розмірі 559,65 грн. 16 лютого 2017 року Позивач звернувся до Держпродспоживслужби України зі скаргою, в якій просив вирішити питання щодо повернення коштів за товар, який був придбаний в магазині «Фокстрот». При розгляді вказаної скарги Позивача, Головним управлінням Держпродспоживслужби в м. Києві Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів проведено перевірку ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» та складено Акт № 000202 від 26.04.2017р. перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів, згідно якого порушень вимог чинного законодавства про захист прав споживачів не встановлено. Так, 07 червня 2017р. Відповідачем на адресу Позивача було направлено лист, в якому повідомлено, що заява Позивача від 23 грудня 2016р. про розірвання договору купівлі-продажу мобільного телефону від 19 серпня 2016р. розглянута та задоволена в повному обсязі. Для проведення операції з повернення Позивачу вартості мобільного телефону NOKIA 230 Dual SIM (silver) RM-1172 в сумі 1599,90 грн. Позивачу необхідно надати до магазину «Фокстрот» за адресою: м. Київ, вул. Калнишевського, 2, реквізити банківської картки, якою здійснювалась оплата товару. Вказаний лист було отримано Позивачем 10 червня 2017р. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України). Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Згідно ч.ч.1, 3, 5 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред'являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред'явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. При розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред'явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів (ч. 7 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»). Судом встановлено, що Відповідач в повному обсязі задовольнив вимогу Позивача в частині розірвання договору купівлі-продажу товару від 19 серпня 2016р., та повідомив Позивача, що для повернення коштів останньому за товар неналежної якості йому слід надати реквізити банківської картки, якою здійснювалась оплата товару, або особисто звернутись до магазину для отримання коштів за товар в готівковій формі. Разом з тим, Позивач у визначені законодавством строки реквізити банківської картки для безготівкового переказу вартості повернутого товару Відповідачу не надав, жодних дій, спрямованих на отримання відповідних коштів у готівковій формі не вчинив. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ТОВ «Сав-Дістрибьюшн» не було порушено права Позивача, зокрема право на повернення сплаченої за товар грошової суми, оскільки така затримка в переказі відповідних коштів не спричинена неправомірними або незаконними діями Відповідача, відтак позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача повернути вартість телефону у розмірі 1599,00 грн. не підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення з Відповідача пені за затримку в повернення коштів, сплачених за товар, суд виходить з наступного. В обґрунтування підстав для стягнення пені, позивач посилається на ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) незалежно від моделі. Для цього продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов'язані створювати (мати) обмінний фонд товарів. Перелік таких товарів визначається Кабінетом Міністрів України. За кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. При усуненні недоліків шляхом заміни комплектуючого виробу або складової частини товару, на які встановлено гарантійні строки, гарантійний строк на новий комплектуючий виріб і складову частину обчислюється починаючи від дня видачі споживачеві товару після ремонту. З наведеного вбачається, що ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» регламентує порядок нарахування пені виключно у випадках затримки виконання вимоги споживача про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) або затримки усунення недоліків товару понад установлений строк (чотирнадцять днів). Таким чином, вимога Позивача про стягнення з Відповідача пені у загальному розмірі 2 414,00 грн. не підлягає задоволенню. Щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 5 цієї ж статті Кодексу визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід зазначити, що згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі статті 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз'яснень, які Пленум Верховного Суду України надав у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної школи встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. Згідно зі ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. З урахуванням встановлених у даній справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відповідач жодним чином не порушував прав позивача. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку поясненням та доказам по справі, оскільки відповідач не порушував прав позивача, не обмежував його право на повернення сплаченої за товар грошової суми, беручи до уваги, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт порушення його прав з боку відповідача, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову у повному обсязі. З огляду на викладене,

Outcome: dismissed