Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У лютому 2014 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до Садівської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла їх матір [PERSON]. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку [ADDRESS], який належав померлій після успадкування його після смерті свого чоловіка [PERSON]. Померла після отримання свідоцтва про спадщину за час свого життя не здійснила державної реєстрації права власності на належне їй майно. Позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті матері. Зазначаючи, що у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності житлового будинку вони не мають змоги оформити право власності на нього у порядку спадкування, позивачі прохали визнати за кожним із них право власності на 1/3 частину успадкованого житлового будинку . Позивачі у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подавши заяву, в якій позовні вимоги визнав та прохав слухати справу у його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] померла [INFO] року у віці 88 років (а.с.10). Після її смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 6 червня 2002 року Арбузинською державною нотаріальною конторою. Вказаний житловий будинок померла отримала у порядку спадкування після смерті свого чоловіка [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Позивачі є дітьми спадкодавця і спадкоємцями за заповітом від 29 серпня 2002 року, згідно якого [PERSON] заповіла позивачам у рівних долях житловий будинок [ADDRESS]. Позивачі у встановлений законом 6-місячний строк звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері та на підставі їх заяв заведено спадкову справу № 27-2013 у приватного нотаріуса [PERSON] Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. Приватним нотаріусом позивачам надано роз'яснення про відсутність можливості видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої матері у зв'язку із відсутністю у державної реєстрації права власності на житловий будинок. У відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 4.1.4, 4.15. Порядку ведення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 36/5 від 22.02.2012 року при видані свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 4 березня 2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію житлового будинку [ADDRESS] відсутні. Згідно абз.3 ч.2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року»Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частина 4 ст. 3 зазначеного Закону передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки на час отримання померлою свідоцтва про право на спадщину (2002 рік) регулювалася Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року»Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Тому за відсутності державної реєстрації права власності на житловий будинок за життя спадкодавця, позивачі позбавлені можливості оформити своє право власності на нерухоме майно у нотаріальній конторі, суд вважає, що позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкоємства підлягає задоволенню.

Outcome: approved