Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

У лютому 2014 року ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг від 12 червня 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості. У зв'язку із невиконанням зобов'язань по поверненню суми отриманого кредиту станом на 10 лютого 2014 року відповідач має заборгованість у сумі 19425,03 грн., яку разом з судовими витратами позивач просить стягнути на свою користь. До початку розгляду справи по суті відповідач заявив зустрічний позов до ПАТ «КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним, який судом ухвалено прийняти до спільного розгляду. Зустрічні позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, що кредитний договір, укладений 12 червня 2008 року між сторонами, є нікчемним, у зв'язку з тим, що порушена форма укладення кредитного договору. З документів, наявних в матеріалах справи, не вбачається, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору кредиту. Всупереч положенням Закону України «Про захист прав споживачів» банком не долучено доказів, що підтверджують факт передачі [PERSON] другого примірника зазначеного вище кредитного договору. За таких обставин, позивач у зустрічному позові просить визнати недійсним кредитний договір від 12 червня 2008 року, укладений між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні підтримав первісний позов, просив такий задовольнити у повному обсязі, заперечував проти задоволення зустрічного позову [PERSON] у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] за первісним позовом у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі та просив задовольнити зустрічний позов. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 12 червня 2008 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами п. 9.12 Умов і Правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про закінчення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк. Відповідно до п. 8.6 Умов і Правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків сплати платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний виплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг розмір комісії за користування кредитом становить 3,5 % від суми заборгованості на місяць. Відповідно до заяви від 12 червня 2008 року відповідач ознайомився та погодився з тим, що ця заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить укладений між відповідачем та позивачем договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач [PERSON] своїм підписом на заяві засвідчив, що Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи банку були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування у ПриватБанку. За приписами ч. 1 п. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовому вигляді, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах , телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений, у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з пунктом 2 статті 215 ЦК України нікчемним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України договір є домовленістю двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до положень ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Частиною першою статті 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. За положеннями ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем тексту детального розпису сукупної вартості споживчого кредиту, зазначеного у договорі про надання споживчого кредиту або у додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його кеглем, меншим за кегль шрифту основного тексту, злиття кольору шрифту з кольором фону. Матеріалами справи підтверджено, що 12 червня 2008 року між банком та [PERSON] виникли договірні правовідносини, пов'язані з отриманням відповідачем кредиту у сумі 3000 грн., який було надано шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжній картці. Договір про надання банківських послуг укладений між сторонами у письмовій формі шляхом підписання позичальником та представником банку заяви. Така заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають договір про надання банківських послуг. Отже, зміст договору був зафіксований банком та позичальником у декількох документах, що відповідає положенням ст. 207 ЦК України про письмову форму правочину. Крім того, відповідач своїм підписом засвідчив, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Позивач за первісним позовом надав суду належні докази на підтвердження того, що договір, на підставі якого відповідач отримав кредит, укладений у письмовій формі, на заяві наявний підпис відповідача та дата заповнення анкети. Також у вищенаведених документах сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, перелік яких визначений у ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Обставини, на які посилається відповідач за зустрічним позовом, є підставою для визнання кредитного договору нікчемним, оскільки нікчемність кредитного договору укладеного з недодержанням письмової форми, прямо передбачена статтею 1055 ЦК України. Нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Таким чином, вимога про визнання кредитного договору недійсним з підстав наведених вище, не може бути предметом розгляду в судовому порядку. Станом на 10 лютого 2014 року заборгованість відповідача за основною сумою кредиту становить 2665,26 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9938,55 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 5420 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна частина) - 901,19 грн. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з дня його підписання. Якщо протягом цього строку, жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же строк. У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що дія договору про надання банківських послуг, укладеного 12 червня 2008 року, була припинена за ініціативою однієї із сторін. Отже, отримавши кредит у червні 2008 року, позичальник продовжив користуватися кредитними коштами також після спливу перших 12 календарних місяців, про припинення дії договору не заявив. Згідно із ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд не вбачає підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності за заявою відповідача, оскільки позивач звернувся за захистом своїх порушених прав та інтересів протягом строку дії договору, на підставі якого відповідач отримав кредит. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову ПАТ «КБ «Приватбанк» та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року у загальній сумі 19425,03 грн. У задоволенні зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсним кредитного договору суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved