Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У лютому 2017 р. представник ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 08.09.2006 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту № 39.29-50/402к, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 63976 дол. США, зі сплатою 10,50% річних та комісій. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Як вказано у позові, відповідач належним чином не виконує передбачені договором зобов'язання, внаслідок чого перед ПАТ «Укрсоцбанк» утворилась заборгованість у розмірі 128734,56 дол. США, що в еквіваленті складає 3457264 грн. 78 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 59402,84 дол. США; заборгованості за відсотками у розмірі 32400,92 дол. США; розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 19720,52 дол. США; розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 17210, 29 дол. США. Тому посилаючись на зазначені обставини представник ПАТ «Укрсоцбанк» просить суд стягнути з відповідача вищевикладену заборгованість та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала у повному об'ємі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову та просив відмовити в його задоволенні застосувавши строк позовної давності щодо позовних вимог. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд. 08.09.2006 р. між АКБСР «Укрсоцбанк» на даний час (ПАТ «Укрсоцбанк») та [PERSON] укладено Договір кредиту № 39.29-50/402к, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 63 976, 00 дол. США, зі сплатою 10, 50% річних та комісій. При цьому, як з'ясовано судом, п. 3.3.9. договору кредиту від 08.09.2006 р. визначено, що позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати Кредит із нарахованими процентами За фактичний час ЙОГО використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. цього Договору. У відповідності до п. 4.5 договору, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п. п. 3.3.9, 3.3.10 цього договору протягом більше ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як вбачається з позовних вимог позивача, станом на час звернення до суду, а саме 17.02.2017 р. у відповідача [PERSON] виникла кредитна заборгованість у розмірі 128734,56 дол. США, що у гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 3457264,78 грн. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором кредиту, який надано представником позивача (та не заперечується сторонами), останній платіж по поверненню грошових коштів за кредитом було здійснено 08.01.2009 р. Таким чином суд приходить до висновку, що прострочення сплати коштів за кредитним договором розпочалося ще у 2009 р., тобто вже у 2009-2011 р. позивач знав про порушення йог оправа та про особу, яка на думку позивача його порушила. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа дізналась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України), при цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Тобто зі змісту цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України № 6-116цс 13 від 06.11.2013 р. та № 6-14цс 14 від 19.03.2014 р. Таким чином суд приходить до висновку, що якщо прострочення погашення кредиту почалося 08.01.2009 р. і тривало 90 календарних днів, то відбулася автоматична, без будь-яких письмових повідомлень, зміна строку виконання зобов'язання, встановлено новий строк повернення всього розміру кредиту, а як вбачається з позову до суду банк звернувся 01.12.2016 р., а провадження було відкрито 17.02.2017 р., тобто сплив строку позовної давності є очевидним. При цьому представник позивача у судовому засіданні взагалі на даний факт не відреагувала та заявила про те, що позов подано у межах дії кредитного договору. Ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи обставини викладені вище суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» повинно бути відмовлено в зв'язку зі плином строку позовної давності, оскільки про її застосування заявив представник відповідача, а підстав для визнання поважними причин пропуску позовної давності суд не знаходить. Згідно ст. 88 ЦПК України, з позивача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed