Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У лютому 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], про припинення права власності на частку в квартирі, яка належить на праві спільної сумісної власності та виділення часток в натурі. Ухвалою суду від 14.07.2014 року до справи, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Управління ДМС України в Полтавській області. У липні 2014 року позивачі надали уточнену позовну заяву, в якій просять припинити право спільної сумісної власності [PERSON] на 1/4 частку квартири [ADDRESS]; визнати [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS]; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS]; стягнути з [PERSON], [PERSON], [PERSON] судовий збір відповідно до вартості 1/4 та 1/2 часток вартості квартири (210497 грн. та 105284 грн.); зобов'язати Управління ДМС у Полтавській області зняти з реєстраційного обліку [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, а також уточнила позовні вимоги, а саме просила визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] відповідно до судової будівельно- технічної експертизи (варіант №2), а саме: [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у користування кімнату «2» площею 10,1 м2 та кімнату «3» площею 12,6 м2, лоджію 2,2 м2 , лоджію 2,8 м2 , виділити [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у користування кімнату «7» площею 9,2 м2, виділити [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у користування кімнату «9» площею 17,0 м2, в загальному користуванні сторін залишити : коридор (1) площею 8,9 м2, вбиральню (4) площею 1,0 м2 , ванну (5) площею 2,6 м2, коридор (6) площею 3,4 м2, кладову (8) площею 1,5 м2, кухню (10) площею 8,6 м2. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, але надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Представник третьої особи Управління ДМС України в Полтавській області в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Квартира [ADDRESS], належить на праві спільної сумісної власності відповідно чотирьом співвласникам: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 1998 року. Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Право спільної сумісної власності є одним із видів права спільної власності. Разом з тим, право спільної сумісної власності відрізняється від права спільної часткової власності за такими ознаками: 1) визначеністю часток, оскільки у спільній частковій власності частка кожного із співвласників не визначена, тоді як у спільній частковій власності частки визначаються законом або домовленістю сторін; 2) підставами виникнення й припинення права спільної власності, тобто, на відміну від підстав виникнення спільної часткової власності, право спільної сумісної власності виникає лиш у випадках, передбачених законом чи договором; 3) характером внутрішніх правовідносин спільної власності. Згідно із статтею 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Варто зазначити, що існує загальне правило відповідно до якого співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно. Водночас зазначена норма статті є диспозитивною, у зв'язку з чим співвласники мають право визначити свої повноваження щодо належного їм майна на праві спільної часткової власності за домовленістю між собою, тобто реалізація певних правомочностей (володіння та користування) щодо спільного майна здійснюється за взаємною згодою всіх співвласників. На сьогоднішній день, між позивачами як співвласниками цього майна виникають непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження цього майна і угоди про спосіб виділення в натурі його частки із сумісного спільного володіння не досягнуто. Так, згідно до ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. При праві спільної сумісної власності розмір частки кожного з співвласників є не визначеним, це не позбавляє нас права на виділ частки з майна, що належить нам на праві спільної сумісної власності, у натурі. В той час, [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності 1/4 квартири [ADDRESS] Проте, [PERSON], позивач та відповідач, [PERSON], не є членами однієї сім'ї, не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, в той час як між сторонами залишились лише віддалені родинні зв'язки, які ніколи нами не підтримувались. З 1998 року [PERSON] не проживає в спірній квартирі. У відповідності до ч.1 ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1.Частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2. Річ є неподільною; 3. Спільне володіння і користування майна є неможливим; 4. Таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Крім того, як передбачено ч.2 ст. 365 ЦК України, суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Однією із необхідних умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що частка є незначною і не може бути виділена в натурі. В зв'язку з цим, з метою визначення чи можливий з технічної точки зору розподіл квартири [ADDRESS], в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників в розмірі 1/4 кожному, ухвалою суду від 28.03.2014 року було призначено судову будівельно - технічну експертизу. Порядок користування квартирою може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої згоди - судом по дійсній вартості квартири на час розгляду справи. Під дійсною вартістю квартири розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і при відсутності згоди власника, що виділяється, зобов'язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов'язковим наведення відповідних мотивів. Зокрема, це може мати місце, якщо частка у спільній власності на квартиру є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею. При таких обставинах, Верховний Суд України, в своїй Постанові Пленуму зазначив, що у разі неможливості з технічної точки зору поділу (виділу) житлового будинку у відповідності до ідеальних часток кожного із співвласника, тобто у випадку не можливості кожній із сторін виділити відокремлену частину будинку із самостійним виходом, встановлюється порядок користування житловим будинок, а якщо не можливо встановити порядок користування будинком, співвласнику присуджується грошова компенсація, за його згодою, а в окремих випадках, якщо частка у спільній власності на будинок є незначною й не може бути виділена в натурі чи за особливими обставинами сумісне користування ним неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою жилою площею, - зобов'язати учасників спільної власності виплатити такому співвласнику грошову компенсацію за належну йому часку в спільному майні. Вказане вище положення Постанови Пленуму Верховного суду України було прийняте з метою врегулювання ряду спорів, ще до того як набув чинності 1 січня 2005 року Цивільний Кодекс України, яким затверджено норму ст. ч.1 ст. 365 ЦК України, яка передбачає припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, саме за тих умов, які зазначені в зазначеній вище Постанові Пленуму Верховного суду України, тобто яка на сьогоднішній день знайшла своє законодавче затвердження та врегулювання цього роду суспільно-правових відносин між співвласниками з приводу припинення права спільної часткової власності за умов, що чітко передбачені ч.1 ст. 365 ЦК України. Однією з умов припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що спільне володіння та користування майном є неможливе. Як вказали у позовні заяві позивачі, вони та [PERSON] не проживають спільно та не ведуть спільного господарства, в той час як між сторонами залишились лише віддалені родинні зв'язки, які ніколи ними не підтримувались. Більш того, вони неодноразово зверталися до відповідача з пропозицією здійснити ремонт квартири , оскільки в квартирі не здійснювались ремонтні роботи досить давно і каналізаційні та водопостачальні труби , а також сантехніка знаходяться в аварійному стані на що він відповідав категоричною відмовою з посиланням на те, що воно йому не потрібно, в нього є інше житло, а права його на цю квартиру є незначними для того, щоб здійснювати вкладення в неї грошових коштів, оскільки проживати він там не збирається. При таких обставинах, відповідач по справі відмовляється здійснювати капітальний ремонт квартири, а також нести витрати по сплаті всіх комунальних послуг та поточні витрати на утримання житлового приміщення, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. Вказані вище обставини свідчать про неможливість спільного володіння та користування майном, оскільки з боку відповідача не вчиняються жодні дії спрямовані на утримання, ремонт, облаштування та догляду за квартирою, як співвласника.. Останньою умовою припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні є те, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Враховуючи те, що частка відповідача, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є незначною, а також відповідач жодного дня не проживали в квартирі, не утримував її , не вносив жодних коштів у рахунок її ремонту та плати комунальних послуг, проживає в іншому житлі, - на мою думку, припинення за рішенням суду прав [PERSON] на частку у спільному майні, яким є вказана вище квартира не завдасть істотної шкоди його інтересам та членам його сім'ї . Також, як було зазначено вище ч.2 ст. 365 ЦК України містить ще одну із умов, необхідну для припинення за рішенням суду права особи на частку у спільному майні, а саме суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Ринкова вартість 1/4 частки квартири [ADDRESS] складає 105 000 (сто п'ять тисяч) гривень. Ця сума була виплачена позивачем [PERSON] відповідачу [PERSON] про що свідчить долучена до справи розписка. Як зазначила в судовому засіданні представник позивача [PERSON] щодо визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] позивачі погоджуються на варіант №2 висновку №58 судової будівельно-технічної експертизи від 23.05.2014 року, виготовленого судовим експертом [PERSON], а саме: [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у користування кімнату «2» площею 10,1 м2 та кімнату «3» площею 12,6 м2, лоджію 2,2 м2 , лоджію 2,8 м2 , виділити [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у користування кімнату «7» площею 9,2 м2, виділити [PERSON] в квартирі [ADDRESS] у користування кімнату «9» площею 17,0 м2, в загальному користуванні сторін залишити : коридор (1) площею 8,9 м2, вбиральню (4) площею 1,0 м2, ванну (5) площею 2,6 м2, коридор (6) площею 3,4 м2, кладову (8) площею 1,5 м2, кухню (10) площею 8,6 м2. Ринкова вартість квартири [ADDRESS] складає: 420993 грн., вартість 1/2 частини складає: 210497 грн., вартість 1/4 частини складає: 105248 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved