overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність поваги та взаємодопомоги. Шлюбні відносини не підтримують з липня 2015 року, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 20). Відповідач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься нотаріально завірена заява, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 21). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 29 грудня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім`ю, відсутність взаєморозуміння та поваги. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 17). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона бажає змінити прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю. Проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують з січня 2016, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 березня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 22). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 23). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 вересня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 12). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 13). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З заяви позивача вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, часто виникали сварки. Крім того, протягом тривалого часу вони спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбних відносин. Від шлюбу є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подавши письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов вона підтримує, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану Авдіївського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 90. Від даного шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї. Крім того, протягом тривалого часу сторони не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства, а тому, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін, в зв'язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через несумісність характерів, різні погляди на життя, сімейні відносини та ведення домашнього побуту. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 23 лютого 2018 року роз`єднано позовні вимоги позовної заяви про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у самостійні провадження. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 19 березня 2018 року було відкрито загальне позовне провадження у справі про розірвання шлюбу та призначено підготовче засідання. У судове засідання позивач не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 14). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 15). Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 липня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач своє прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд із заявою і просила встановити факт прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своєї заяви вказала, що [INFO] року помер батько заявниці - [PERSON]. Заявниця є єдиною спадкоємицею, дане майно заявниця успадкувала, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. Оскільки батько помер ще у 2002 році, виконком Старокостянтинівської міської ради не надав довідку про прийняття [PERSON] спадщини шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, а лише було зазначено, що у будинку на час відкриття спадщини були зареєстровані його онуки. Через те, що міською радою не надано довідку про вступ в управління і володіння спадковим майном, заявниця не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Заявниця та її представник, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Заінтересована особа - представник Старокостянтинівської міської ради до суду не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, однак надав суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, при вирішенні покладається на думку суду. Заслухавши учасників процесу, заслухавши свідків, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [INFO] року помер батько заявниці - [PERSON]. Заявниця є єдиною спадкоємицею, дане майно заявниця успадкувала, однак свідоцтва про право на спадщину не отримала. Оскільки батько помер ще у 2002 році, виконком Старокостянтинівської міської ради не надав довідку про прийняття [PERSON] спадщини шляхом вступу в управління і володіння спадковим майном, а лише було зазначено, що у будинку на час відкриття спадщини були зареєстровані його онуки. Через те, що міською радою не надано довідку про вступ в управління і володіння спадковим майном, заявниця не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом. Зазначені обставини підтверджуються: паспортними даними заявниці; договором дарування від 15.08.1986 року; копією свідоцтва про народження [PERSON]; свідоцтвом про реєстрацію шлюбу від 25.01.1986 року; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією довідки про спільне проживання від 20.09.2017 року; інформаційною довідкою із спадкового реєстру 51422259. Крім того, свідки [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] є дочкою померлого [PERSON], та заявниця фактично вступила в управління спадковим майном, оскільки разом із дітьми - онуками померлого, проживали у будинку батька. За таких обставин, суд вважає встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті свого батька [PERSON], який помер [INFO] року в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування квартирою № 146 по вул. Франка, 27 в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є наймачем вказаної квартири. В будинку зареєстрований [PERSON]. Однак, з кінця 2004 року відповідач не проживає у квартирі та не сплачує платижу за її утримання. Позивачка належним чином не може користуватись майном, та сплачує комуналні платежі за кількістю зареєстрованих осіб, а тому звернулася до суду. Представник позивачки, звернувся з заявою позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до п. 1 ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки про склад сімї виданої відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 22 лютого 2018 № 1671, [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі на підставі тимчасового посвідчення громадянина України від 22.06.2003 року зареєстрований [PERSON] Згідно акта обстеження житлових умов від 22.02.2018 року [PERSON] у квартирі [ADDRESS], з 2004 року не проживає. Відповідно до положень ст.71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Згідно ч.2 ст. 107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 22 червня 2004 року перебуває із [PERSON] у шлюбі. Подружнє життя із відповідачем не склалося з наступних причин, не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Від шлюбу мають малолітню доньку: [PERSON], [INFO]. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не зявилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову не заперечував. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~\~ У судовому засіданні встановлено, що з 22 червня 2004 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому у виконавчому комітеті Березнянської селищної ради Менського району Чернігівської області актовий запис № 14 що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданого повторно) серії І-ЕЛ № 107031 від 27.09.2016 року (а.с. 3). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-29 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що у шлюбі з відповідачем перебуває з 1981 року. Мають повнолітніх дітей: [PERSON] 1980 р.н. та доньку [PERSON] 1976 р.н. Сімейне життя з відповідачем не склалось, оскільки в них різні характери, ставлення до життя. З відповідачем разом не проживають понад пів року. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 07 серпня 1981 року у Віньковецькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 53. У судове засідання позивач не з'явилась. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Просила суд задоволити позов та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача на адресу районного суду не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved