Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, в якому зазначила, що 09.07.2005 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . 10.05.2018 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає разом з позивачкою, у добровільну порядку сплату аліментів відповідач здійснює, проте вона носить нестабільний характер, здійснені виплати не відповідають забезпеченню належного рівня життя дитини та існує ймовірність того, що відповідач припинить матеріально забезпечувати дитину. Відповідач офіційно працевлаштований, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має. У зв`язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, додатково зазначила, що відповідач приймає участь в утриманні дитини, надсилаючи грошові кошти, проте сплачує їх нестабільно. Подання вказаного позову обумовлено метою визначити розмір аліментів та порядок їх сплати саме судовим рішенням, оскільки визначений відповідачем розмір - 1500 грн. щомісячно не є таким, що в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини. Так, щомісяця позивачкою витрачається: 1500 грн. на харчування дитини, 1000 грн. на одяг, 300 грн. на канцтовари та інші побутові потреби, 300 грн. на розваги, 1200 грн. на навчання робототехніки у ТОВ «Робокод Плюс», 800 грн. на заняття з репетитором, до того ж, дитина відвідує гурток з танців у КУ «МПК «Український дім» та позивачкою сплачується витрати на його відвідування - 550 грн. на місяць, а також значні витрати на форму для танців, здійснення подорожей з колективом (у тому числі і за кордон). На теперішній час сама позивачка не працює, перебуває у відпустці до догляду за молодшою дитиною - [PERSON] , 2020 р.н., до досягнення нею трирічного віку. Відповідач є здоровою, працездатною людиною, офіційно працевлаштований, отримує вищу за середню заробітну плату, інших дітей не утриманні не має. Мати відповідача дійсно є пенсіонером, проте вона проживає разом зі своїм чоловіком, а відтак знаходиться на його утриманні, а не утриманні відповідача, як стверджує останній. Вказала, що дійсно після розірвання шлюбу отримала у власність транспортний засіб та квартиру, проте сплатила половину їх вартості відповідачеві в порядку поділу сумісного майна подружжя (за квартиру - 5000 доларів США, за транспортний засіб - 6500 доларів США.), про що надала відповідну розписку, за якою відповідач, отримавши вказані грошові кошти, будь яких претензій не має. Позицію відповідача, щодо розміру аліментів, вважає такою, що не відповідає положенням закону. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , який діє на підставі довіреності від 29.03.2020 року, у судове засідання не з`явились, надали відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач визнав позовні вимоги частково, зазначив, що дійсно від шлюбу з позивачкою має малолітню дитину, з 2018 року шлюб між ними розірвано, він проживає окремо, позивачка повторно вийшла заміж, народила другу дитину. Зазначив, що у добровільному порядку щомісячно сплачує позивачці аліменти на утримання дитини, в розмірі 1500 грн., а інколи в трохи меншому чи трохи більшому розмірі. Має на утриманні непрацездатну матір, яка є пенсіонером за віком, отримує мінімальну пенсію. Відповідач допомагає останній грошовими коштами (здійснює грошові перекази), сплачує за неї комунальні послуги, надає кошти на придбання харчування та ліків. Будучі офіційно працевлаштованим у ПрАТ «ММК «Азовсталь», отримує середній дохід приблизно 18000-20000 грн. щомісячно, підприємницькою діяльністю не займається, інший дохід відсутній, транспортних засобів у власності не має, має у власності нерухоме мано - квартиру, у якій проживає на теперішній час та за яку також сплачує витрати на комунальні послуги. Зазначив, що відвідування дитиною різноманітних гуртків є ініціативою позивачки, тому і витрати пов`язані з ними повинна нести вона самостійно. Зауважує, що систематично, в межах необхідного, приймає участь у матеріальному утриманні сина, при цьому не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини саме у розмірі 1/7 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, вважаючи, що вказаний розмір, з урахуванням отримуваної ним заробітної плати, є достатнім для її утримання. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів. Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що 09.07.2005 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №393, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.07.2005 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 06.10.2009 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №798. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 10.05.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, шлюб розірвано, рішення набрало законної сили 11.06.2018 року. 31.08.2019 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] в Приморському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №543, та їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 31.08.2019 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.07.2020 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис №369. За довідкою Комітету самоорганізації населення селища «Азов`є» від 09.02.2021 року [PERSON] мешкає в [ADDRESS] , разом з дитиною [PERSON] , [INFO] . За наданими суду документами, [PERSON] відвідує заклад «RoboCode», де навчається робототехніці, є учасником Зразкового ансамблю танцю «Веснянка», з яким неодноразово виїжджав за кордон для участі у конкурсах, має низку нагород (дипломів, похвальних листів, тощо). Також, судом встановлено, що [PERSON] сплачував позивачці у добровільному порядку в середньому 1500 грн. на місяць, про що надані відповідні дублікати квитанції. Відповідач є працездатною особою, офіційно працевлаштований у ПрАТ «ММК «Азовсталь», отримує середній дохід приблизно 18000-20000 грн. на місяць, про що надані копії розрахункових листів. Мати відповідача - [PERSON] , 1954 р.н., є пенсіонером за віком, про що свідчить надана копія пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 25.11.2009 року. Згідно відповідної відмітки про місце реєстрації у паспорті громадянина України, має місцем реєстрації - [ADDRESS] . Разом з тим, місцем реєстрації відповідача є [ADDRESS] . При цьому, надані відповідачем дублікати квитанцій щодо переведення ним грошових коштів [PERSON] у період з січня 2019 року до травня 2019 року та за жовтень 2016 року, суд сприймає як добровільну допомогу матері, яка не носить регулярного характеру. Відтак твердження відповідача щодо знаходження на його утриманні непрацездатної матері не знайшло підтвердження, як і не знайшло підтвердження твердження відповідача щодо сплати ним витрат на комунальні послуги понесені [PERSON] , оскільки з доданих до матеріалів справи копій квитанцій убачається сплата комунальних послуг [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Також відповідачем надано ряд квитанцій, які не дозволяють встановити ані дані платника, ані адресу щодо якої вони сплачуються. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 18 Конвенції про захист прав дитини передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Визначаючи розмір аліментів, який відповідач має сплачувати на утримання свого сина [PERSON] , суд приймає до уваги обов`язок обох батьків його утримувати, а також те, що дитина проживає разом із матір`ю, яка забезпечує її житлом, харчуванням, одягом, при цьому дохід якої складається лише з державної допомоги, оскільки остання перебуває у відпустці до догляду за молодшою дитиною до досягнення нею трирічного віку. При цьому, суд бере до уваги матеріальне становище відповідача, який офіційно працевлаштований, отримує стабільну заробітну плату, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на малолітню дитину, внаслідок чого задовольняє позов та стягує з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання їх спільної дитини [PERSON] саме в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дитини, відповідно до наданих суду доказів. Щодо висловлень відповідача про відвідування дитиною різноманітних гуртків за ініціативою позивачки, суд приймає це як належне виховування та розвиток дитини, що є обов`язком батьків. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, на підставі ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved