Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Органу опіки та піклування Вознесенської райдержадміністрації про визнання батьківства. В подальшому надав суду уточнений позов до Служби у справах дітей виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району про визнання батьківства в якому вказував, що з 2005 він проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народилося троє дітей, в тому числі [INFO] син [PERSON] . Проте, оскільки на момент народження [PERSON] батьки останнього не перебували в шлюбі між собою та, у зв`язку з перебуванням позивача за межами України, не подали заяви про визнання батьківства, а тому запис про батька [PERSON] був внесений до актового запису про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, а саме за вказівкою матері. [INFO] [PERSON] померла. З моменту смерті матері син [PERSON] , який офіційно залишився без батьківського піклування, проживає з позивачем та фактично перебуває на його опікуванні. Посилаючись на викладене, [PERSON] з метою захисту прав та інтересів дитини просив на підставі ст. 128 СК України про визнання його батьківства щодо [PERSON] в судовому порядку. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача - Служби у справах дітей виконкому Олександрівської селищної ради Вознесенського району, представник третьої особи без самостійних вимог - Вознесенського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явилися, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представників відповідача та третьої особи, оскільки матеріали справи містять усі необхідну для вирішення спору інформацію. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] , його представника [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому, судом з показань свідків [PERSON] , [PERSON] , письмових матеріалів справи (а.с. 6-9, 12-13, 17-19, 63) встановлено, що з 2005 позивач проживав з [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання у них народилося троє дітей, в тому числі [INFO] син [PERSON] . Проте, оскільки на момент народження [PERSON] батьки останнього не перебували в шлюбі між собою та, у зв`язку з перебуванням позивача за межами України, не подали заяви про визнання батьківства, а тому запис про батька [PERSON] був внесений до актового запису про народження дитини на підставі ч. 1 ст. 135 СК України, а саме за вказівкою матері (а.с. 14). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 7). З моменту смерті матері син [PERSON] , який офіційно залишився без батьківського піклування, проживає з позивачем та фактично перебуває на його опікуванні (а.с. 10-13, 15). [PERSON] позбавлений можливості підтвердити своє батьківство щодо дитини в адміністративному порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше [INFO] , суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства (п. 3). Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК); - у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК); - батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК) (п. 4). Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це (п. 9). Згідно результату дослідження аналізу ДНК на батьківство від 20 квітня 2021 року №30376, проведеного медико-генетичним центром ТОВ «Мама Папа», [PERSON] на 99,999999 % є батьком малолітнього [PERSON] . При цьому Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зазначив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Додатково факт батьківства позивача знайшов своє підтвердження показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , а також письмовими матеріалами справи (а.с. 12-13, 17-19, 63). За встановлених обставин, суд вважає доведеним те, що [PERSON] є батьком [PERSON] , а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved