Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON] в [ADDRESS], після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок, розташований по [ADDRESS]. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом і звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини і видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухомість, тому з даним позовом вона змушена звернутись до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Вапнярської об'єднаної територіальної громади Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова селищної ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] року в [ADDRESS] помер [PERSON] (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на житловий будинок розташований в [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дочкою покійного [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 2 березня 1961 року Вапнярською селищною радою Томашпільського району (а.с.6). Позивач 26 серпня 1979 року уклала шлюб з [PERSON], взявши прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 26 серпня 1979 року Вапнярською селищною радою Томашпільського району (а.с.7). Згідно довідки № 1418 від 29 жовтня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з ? житлового будинку з господарчими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишилася дочка [PERSON], яка на протязі шести місяців все спадкове майно прийняла (а.с.12). Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна № 188 від 28 вересня 2018 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31.12.2012 року право власності на 59/100 житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON]. До складу спадкового майна входить житловий будинок літ «А», веранда літ «а», ганок літ «а1», літня кухня літ «б», сарай - гараж літ «В», вбиральня літ «г», криниця літ «Ж», 1 - 3 огорожа (а.с. 8). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 416/01-30 від 31 жовтня 2018 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв'язку відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на домоволодіння (а.с. 13). Згідно повідомлення державного нотаріального архіву Вінницької області від 22 листопада 2018 року спадкова справа після померлого [INFO] року [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с. 27). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась 26 лютого 2001року в день смерті спадкодавця [PERSON]. В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст..ст. 525,526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1ст. 142 ЦПК Україниу разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції АТ «Ощадбанк» № 25 від 02 листопада 2018 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 783 гривень 45 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 391 грн. 72 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved