Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 11 жовтня 2005 року померла мати позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, видане 7 листопада 2005 року (серія 1-ОК № 017319). На підставі заповіту, посвідченого секретарем Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] 13 жовтня 2004 року і зареєстрованого в реєстрі за №20, спадкоємцями майна [PERSON] стали її діти - [PERSON] та [PERSON]. Будучи єдиними спадкоємцями, 13 жовтня 2004 року [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про прийняття спадщини за заповітом, зареєстровані в реєстрі за №2-2252 № 2-2239. На підставі рішення Києво-Святошинського району Київської області від 10.01.2011 р. за позивачем та її сестрою [PERSON] визнано право приватної власності на недоотриману частину земельної частки (паю), в розмірі 0,0537 га, розташовану в межах земель [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в порядку спадкування за заповітом після смерті їх матері [PERSON], по ? частині кожному. 19 грудня 2013 року померла сестра позивачки - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 21 грудня 2013 року та зареєстрованого виконавчим комітетом Забірської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області (серія 1-ОК №280856). На підставі заповіту, посвідченого секретарем Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області [PERSON] 20 квітня 2010 року і зареєстрованого в реєстрі за № 20, спадкоємцем майна [PERSON] став її племінник - [PERSON]. Відповідно до заяви від 5 лютого 2014 року за вих.№104 (спадкова справа 43/2014) [PERSON] відмовився від прийняття спадщини за заповітом та за законом на користь своєї матері - [PERSON]. 16.10.2015 року згідно постанови державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] позивачу було відмовлено у вчиненні нотарільних дій з приводу видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на ? частку земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 0,0537 гав зв»язку з ненаданням позивачем правовстановлюючих документів. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просила суд: визнати за нею право власності на земельну частку (пай) в розмірі 0,0537 га, розташованої в межах земель [PERSON] сільської ради Києво- Святошинського району Київської області, належну спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серія РН №349362. Позивач в судове засідання не з»явилася, звернулася до суду із клопотанням про слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання свого представника не направила,про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідач [PERSON] районна державна адміністрація Київської області в судове засідання свого представника не направила,про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] акціонерне товариство «Забір»я» в судове засідання свого представника не направило,про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, причини неявки суду не повідомляло. Зі згоди представників позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 19 грудня 2013 року померла сестра позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №280856, видане виконавчим комітетом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис - № 17. Спадкодавицею було складено заповіт, посвідчений 20.04.2010 року секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського районну Київської області [PERSON] за реєстровим номером 20, за умовами якого все своє майно [PERSON], заповіла громадянину [PERSON]. В [PERSON] районній державній нотаріальній конторі 05.02.2014 року на підставі заяви № 104 про відмову від прийняття спадщини за вищевказаним заповітом та за законом, яка надійшла імені гр. [PERSON], була заведена спадкова справа № 43/2014 до майна померлої 19 грудня 2013 року [PERSON]. 05.02.2014 року до [PERSON] районної державної нотаріальної контори від імені рідної сестри померлої - [PERSON] надійшла заява № 105 про прийняття спадщини після померлої 19 грудня 2013 року [PERSON]. Постановою державного нотаріуса [PERSON] районної державної нотаріальної контори [PERSON] за вих. № 2155/02-31 від 16.10.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку. Згідно\~ст. 1296 Цивільного кодексу України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право власності на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини іще припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. За змістом ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Ст. 328 ЦК України\~передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. П. 10\~Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008р. №7\~Про судову практику у справах про спадкування\~визначено, що відповідно до\~статті 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення)\~при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам\~ст.57-59 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved