Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» [PERSON], звернулася до суду з позовом, в якому просила суд, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») за кредитним договором № КФ 359-07/С від 08.11.2007 року у загальному розмірі 487 272,11 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, однокімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 38,59 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська)[ADDRESS], яка є власністю [PERSON], шляхом її продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час його реалізації в порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку». При цьому позивач просить надати ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» всі права продавця, в тому числі, але не виключно: право укладати договір купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності, отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які платежі в якості продавця в процесі укладення договору купівлі-продажу предмету іпотеки, звертатися до субєктів оціночної діяльності з заявами про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки, отримувати довідки та документи, необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, з наданням приватному нотаріусу права відкриття розділу на предмет іпотеки. Представник позивача, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, надіслав до суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги, просить їх задовольнити та слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання двічі не зявилася, причину відсутності суду не повідомила, про дату, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, повідомлень щодо поважності причин її відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та заперечень проти позову до суду не надходило. Виходячи з наведених обставин, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2007 р. між ВАТ «Всеукраїнський [PERSON]» правонаступником прав та обовязків якого є ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № КФ 359-07/С, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит у сумі 24500 доларів США з встановленням процентної ставки за користування кредитом у розмірі 13% річних з терміном повернення до 07.11.2017 року. 08.11.2007 року в якості забезпечення кредитних зобовязань [PERSON], між нею та позивачем був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1026, відповідно до умов якого, іпотекодавець [PERSON] передала в іпотеку позивачу (іпотекодержателю) однокімнатну квартиру зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 38,59 кв.м., житловою площею 20,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка (Задніпровська)[ADDRESS]. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, заочним рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2015 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «ВіЕйБі Банк» до [PERSON] про стягнення з неї на користь банку заборгованості за кредитним договором № КФ 359-07/С від 08.11.2007 року в розмірі 346 191,58 гривень, яке набрало законної сили. Станом на 25.08.2016 року загальна сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № КФ 359-07/С від 08.11.2007 року, відповідно розрахунку складає 487\~272,11 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 13\~155,55 доларів США; заборгованість за відсотками 4\~841,84 доларів США, комісія за РО 2338,48 гривень; штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 29500,15 гривень. Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до п.6.2. Договору іпотеки, у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем зобовязання в цілому або в частині, а також в інших випадках, передбачених Договором, Кредитним договором або чинним законодавством, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок Предмета іпотеки в порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством. Згідно з п. 7.1 Договору іпотеки та ч.1 ст. 7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу, а також витрат, повязаних з предявленням вимоги за основним зобовязанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмета іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих внаслідок порушення умов цього Договору та умов Кредитного договору, витрати на здійснення оцінки предмета іпотеки субєктом оціночної діяльності, які поніс Іпотекодержатель. Судом було встановлено факт невиконання відповідачем своїх кредитних зобовязань, а тому з урахуванням вищевказаних обставин справи та норм Закону, у суду є всі законні підстави звернути стягнення на предмет іпотеки. Як вбачається із п.1 ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», обовязковою умовою застосування даного закону є використання предмета іпотеки як місця постійного проживання майнового поручителя та відсутність у нього іншого нерухомого майна. Відповідно до ст.3 вказаного Закону, він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок сплати пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За своїм змістом Закон є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмет застави та іпотеки, а саме визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих , що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення та відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог. Таким чином, суд приходить до висновку, що існує сукупність обставин, що є підставою для задоволення вимог кредитора саме шляхом звернення стягнення на іпотечне майно, і у відповідності до ст..217 ЦПК України зупиняє стягнення на іпотечне майно на час дії Закону, а не відмовляє у позові. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved