Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

у листопаді 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], РНОКПП [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» суму заборгованості у розмірі 2832 (дві тисячі вісімсот тридцять дві гривні) 50 коп. та судовий збір по справі у розмірі 1762 (тисячу сімсот шістдесят дві гривні) 00 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 28.09.2016 між сторонами укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у вигляді заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії з використанням електронного платіжного засобу, на споживчі потреби із лімітом 1500 грн 00 коп. та процентною ставкою 30% річних, однак відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв'язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.11.2018 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 37). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом вставнолено, що між Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та [PERSON] укладено 28.09.2016 договір у вигляді заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу із кредитним лімітом 1500 грн 00 коп. та процентною ставкою 30% річних (а.с. 4-19). Згідно п. 3.1. шляхом підписання цієї заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку, клієнт беззастережно приєднується до ДКБО фізичних осіб. Згідно п.п. 3.4.1 заяви клієнту відкривається поточний рахунок №26252502493557 в гривні на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. У подальшому у зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договором позивачем на адресу відповідача було надіслано лист-вимогу №100.19-07/32686/11 від 27.10.2017, яким боржника повідомлялося про наявну заборгованість та проте, що банк відкликає всю суму кредиту та вимагає не пізніше 30 календарних днів з дати отримання листа-вимоги сплатити всю наявну заборгованість по кредиту (а.с. 24). Таким чином станом на 05.09.2018 заборгованість у відповідача становить 2832 коп. 50 коп., яка складається із: 1500 грн 00 коп. сума основної заборгованості; 655 грн 20 коп. проценти за користування кредитом; 497 грн 02 коп. - пеня за прострочену заборгованість; 37 грн 00 коп. комісія за розрахунково-касове обслуговування; 24 грн 71 коп. - сума інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів; 70 грн 50 коп. - сума інфляційних втрат на суму простроченого кредиту; 35 грн 51 коп. - 3% річних на суму простроченого кредиту та 12 грн 56 коп. розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с. 25-26). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved