overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 24.11.2001 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин відсутності взаєморозуміння. Спору про розділ спільного майна подружжя та місце проживання неповнолітньої дитини не має. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивачка [PERSON] надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи зі згоди позивача та без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2001 року, сторони 24 листопада 2001 року зареєстрували шлюб у Горлівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис за № 1581 та видано свідоцтво про шлюб. Справа знаходиться у провадженні суду з листопада 2017 року, з того часу сторони не примирилися. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 12 вересня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2009, зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі народилася дитина син [PERSON], [INFO], яка проживає з матірю. Посилалась, що спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок відсутності взаєморозуміння. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з січня 2017 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з січня 2017 року, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. На обгрунтування позову послався на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.10.2002 року. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до припинення шлюбних стосунків та спільного проживання. Відповідач виражалася нецензурними словами в його адресу, що відбувалося у присутності дитини. Вважає, що примирення між ними неможливе. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до реч. 2 ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2002 року. Від подружнього життя сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що з 23.08.2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають докьку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки у їх стосунках зникли почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння і підтримки, на протязі одного року не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюб існує формально, за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу стало неможливим, просив шлюб розірвати. 23.11.2017 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. 21.12.2017 року сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Позивач в поданій ним заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судові витрати просив залишити за ним. Відповідач в поданій нею заяві позовні вимоги визнала в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 23.08.2011 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1107. Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 06.06.2009 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, у\~ виконкомі Боярської міської\~ ради\~ Києво- Святошинського\~ району\~ Київської області, актовий запис №159. Від спільного подружнього життя мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, просив суд розірвати шлюб зареєстрований у\~ виконкомі Боярської міської\~ ради\~ Києво-Святошинського\~ району\~ Київської області, актовий запис №159. У підготовче судове засідання позивач не з'явився. Надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Просила суд задоволити позов та розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове відкриплення про вручення повідомлення. Справа підлягає розгляду в заочному порядку у відповідності до\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 06.06.2009 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачем, у\~ виконкомі Боярської міської\~ ради\~ Києво-Святошинського\~ району\~ Київської області, актовий запис №159. Від спільного подружнього життя мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідно до\~ст.110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до\~ст. 111 СК України\~суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, не проживають разом тривалий час, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом щодо розірвання шлюбу зареєстрованого 25.09.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1260) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить їх інтересам. Від шлюбу сторонни мають дитину - [PERSON], [INFO]. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.11.2017 року відкрито провадження у справі (а.с.13). У судовому засіданні позивача позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, повідомлена про місце і час розгляду справи належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2015 року про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1260 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). За позовною заявою сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 27.04.1996 року. Як підставу позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 27 квітня 1996 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Сімейне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння з відповідачем, поваги один до одного, різних поглядів на особисте життя та ведення спільного господарства, а спроби дійти порозуміння приводять до сварок. На примирення з відповідачем не згодний, майже два роки мешкають окремо, шлюб існує формально. У судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, зясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 27 квітня 1996 року (а.с. 3). Від шлюбу є діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 4/. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємного порозуміння, поваги один до одного, різні погляди на особисте життя та ведення господарства, внаслідок чого сторони проживають окремо. Положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги інтереси неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У відповідності до ст.197 ЦПК фіксування судового процессу за допомогою технічних засобів не здійснювалось. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-12 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 21.10.2006 року від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що з відповідачем мають різні погляди на права та обовязки подружжя, відсутні спільні інтереси та порозуміння під час вирішення сімейних проблем. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе. Після розірвання шлюбу місцем проживання їх спільної неповнолітньої доньки визначити разом з матірю. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач була повідомлена в порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим і вказаним у позовній заяві місцем її реєстрації та проживання, про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.10.2006 року (а.с. 3), від якого мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між позивачем та відповідачем. Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї, наміру поновлювати шлюбні відносини не мають. За таких обставин суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та дитині, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання доньки [PERSON], визначити за місцем проживання матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-22 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 01 травня 2017 року, о 10 годині 50 хвилин, на 60 км + 250 м автодороги «Київ-Ковель» відповідач [PERSON], керуючи автомобілем, марки «Chevrolet Aveo», р/н [NUMBER], виїжджаючи на нерегульоване перехрестя, не надав переваги в русі автомобілю, марки «Toyota Camry», р/н [NUMBER], який належить йому /позивачу/, під керуванням [PERSON], який рухався по головній дорозі, в напрямку м. Коростеня, в результаті чого відбулось зіткнення і транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим порушив п. 16.11 ПДР України. За постановою Бородянського районного суду від 24 липня 2017 року та постановою Апеляційного суду Київської області від 29 серпня 2017 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті винних дій відповідача було пошкоджено належний позивачу автомобіль, і, згідно звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику колісного транспортного засобу № 54/06/17 від 20 червня 2017 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], з урахуванням фактичного зносу та втрати товарного вигляду, складає 35\~469,47 грн., вартість матеріального збитку, нанесеного [PERSON], як власнику пошкодженого транспортного засобу, також становить 35\~469,47 грн. Вартість проведення експертного дослідження та складання висновку склала 1000 грн. Оскільки відповідач у добровільному порядку завдану позивачу шкоду, яка настала внаслідок пошкодження належного останньому автомобіля, не відшкодував, то,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Збираючи пакет документів для оформлення угоди продажу квартири він виявив, що без його згоди у його квартирі було зареєстровано невідомих йому осіб - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] з 25.12.2014 року. Просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи, в результаті якого дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 22.07.2008 року [PERSON] належить 1/2 квартири [ADDRESS] (а.с. 4). З акту голови КСН «Центральний-ІІ» № 1052 від 05.12.2017 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] не проживають (а.с. 23). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Згідно із ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Позивачем доведено, що відповідачка та її донька не мешкають за адресою: [ADDRESS], але на теперішній час вони залишаються зареєстрованими за цією адресою, що унеможливлює розпорядження майном.

Outcome: approved