Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що з 15 жовтня 2004 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них 06 травня 2005 року народилася дочка [PERSON]. Однак, спільне подружнє життя у сторін не склалося, тому шлюб розірвано, вони припинили спільне проживання, а дитина залишилася проживати із позивачем. На даний час відповідач взагалі не цікавиться життям спільної дочки, не приймає участі у її вихованні та не надає матеріальної допомоги на її утримання, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач неодноразово обіцяв надавати допомогу на утримання дочки, однак це були лише обіцянки. [PERSON] є приватним підприємцем, отримує регулярний дохід, придбав у кредит автомобіль Nissan Almera Classic, 2008 року випуску, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. За таких обставин, позивач звернулася із даним позовом, в якому просить стягувати із відповідача на свою користь аліменти на утримання дочки [PERSON], у твердій грошовій сумі у розмірі 4500 (чотири тисячі пятсот) грн. щомісячно, починаючи з дати предявлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. 06 червня 2018 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів є необґрунтованими та не підтвердженні будь-якими доказами з огляду на наступне. У позовній заяві [PERSON] зазначає, що дитина проживає з нею, однак на підтвердження такого обґрунтування не надає докази. Також, до позову не надано жодних квитанцій які свідчили б про те, що позивач самостійно несе витрати на утримання спільної дочки. Також, відповідач не ухиляється від батьківських обовязків, оскільки кожен рік дитина знаходиться у м. Запоріжжя, у середньому 3 (три) місяці. Кожне літо дочка їздить до бабусі (матері відповідача) у с. Орлівшина. За це все сплачує відповідач, купує дочки одяг, взуття, іграшки. На теперішній час [PERSON] зареєстрований як приватний підприємець, однак, прибуток, за який відповідач звітується у даній справі, складає 0 (нуль) грн. Безпідставне є посилання позивача про те, що відповідачем придбано у кредит автомобіль, оскільки такий автомобіль був придбаний не відповідачем, а його батьком [PERSON] Крім того, не зрозуміло, звідки позивачем взята вимога про стягнення аліментів у розмірі 4500 грн., оскільки прожитковий мінімум на дитину складає 1860 грн., розмір мінімальної заробітної плати 3723 грн., а також пенсії 1373 грн. Відповідач не має прибутку, рухомого та нерухомого майна, тому не може сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Зазначив, що розмір аліментів, який він зможе сплачувати становить 250 грн., тому просив позов задовольнити частково. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши відзив на позовну заяву та додані до нього документи, всі письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва серії 1-БК № 253238 вбачається, що 15 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції в Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 06 травня 2005 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії 1-ОК № 015700, виданого 25 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції в Київській області. Батьком у свідоцтві про її народження записаний [PERSON], матірю [PERSON] (а.с. 9). 24 червня 2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ЖС № 090980, виданого 18 серпня 2012 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції (а.с. 8). Із копії будинкової книги вбачається, що неповнолітня [PERSON] зареєстрована та проживає із позивачем за адресою: 07401, Київська обл., м. Бровари, вул. Шолом Алейхема, буд. 32/1 (а.с. 77-78). Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 4). До матеріалів справи додано Податкові декларації про майновий стан і дохід відповідача за 2014-2017 роки. Зі змісту вказаних декларацій вбачається, що рухоме чи нерухоме майно у відповідача відсутнє, не задекларовано будь-яких доходів (а.с. 58-65). Також, у матеріалах справи містяться копії заяв про переказ [PERSON] готівки [PERSON] (а.с. 51-53). Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом\~ст.\~12\~та ст.\~81\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ст. 180 ч. 1 ст. 183 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із\~ч.\~ч.\~1,2,3\~ст.\~181\~СК України\~способи виконання\~батьками обов'язку\~утримувати дитину\~визначаються за\~домовленістю між\~ними. За\~домовленістю між\~батьками дитини\~той із\~них,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~може брати\~участь у\~її утриманні\~в грошовій\~і (або)\~натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За відсутності\~домовленості між\~батьками про\~сплату аліментів\~на дитину\~той із\~них,\~з ким\~вона проживає,\~вправі звернутися\~до суду\~із відповідним\~позовом (п.\~17\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом\~ст.\~ст.\~181,182\~СК України\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються за\~рішенням суду\~у частці\~від доходу\~її матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Як передбачено ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня. Разом з тим, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо необхідності стягнення аліментів у розмірі 4500 (чотири тисячі пятсот) грн., як і не доведено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Проте, суд звертає увагу на те, що податкові декларації, в яких відповідач відображає відсутність доходів як підприємець, не свідчать про повну відсутність доходів у відповідача. Так, із відзиву та доданих до нього доказів видно, що відповідач все ж таки має можливість купувати для дочки одяг, іграшки та інше, оплачувати проїзд до м. Запоріжжя, проводити оздоровлення дитини на морі та інше. Також, відповідачем не надано до суду жодних доказів про те, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, не має на утриманні інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, шляхом стягнення із відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1600 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного, та

Outcome: partial