Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

У провадженні суду перебувала цивільна справа за вказаним позовом, у якій 23 березня 2021 року постановлено рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог. У зв`язку із поданням позивачем апеляційної скарги на рішення суду від 23 березня 2021 року, матеріали цивільної справи було направлено до Київського апеляційного суду для їхнього розгляду в апеляційному порядку. Проте 04 червня 2021 року апеляційною інстанцією повернуто цивільну справу для виконання вимог пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України, а саме для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Згідно з приписами частини четвертої статті 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. У судове засідання сторони та їхні представники не викликалися. Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що необхідно ухвалити додаткове рішення у справі, виходячи з наступного. 02 грудня 2020 року на відзив відповідача представником позивача подано відповідь та заява про збільшення позовних вимог, у якій просив, у тому числі, стягнути з відповідача суму середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 25 серпня 2020 року по день фактичного поновлення на роботі і по день фактичного поновлення на роботі, виходячи з розміру посадового окладу позивача у сумі 49 700, 00 грн, стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за червень, липень і серпень 2020 року у сумі 68 337, 00 грн. 04 січня 2021 року представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив та заперечення на заяву про збільшення позовних вимог. В обґрунтування позову у вказаній частині вимог позивач вказав, що, починаючи з моменту звільнення, він намагався отримати від відповідача інформацію про порядок нарахування йому заробітної плати і здійснення з ним остаточного розрахунку. Зокрема, 12 серпня 2020 року представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу відповідача, від відповіді на який останній ухилявся. Лише разом із відзивом під час розгляду справи у суді позивач отримав копії додаткових угод від 01 березня 2019 року і 30 квітня 2019 року до Трудового договір і накази про виплати преміальної доплати, з яких дізнався, що з 01 березня 2019 року йому нібито встановлено посадовий оклад у розмірі 18 000, 00 грн та преміальна доплата - 18 000, 00 грн, а з 30 квітня 2019 року посадовий оклад і преміальна доплата по 24 850, 00 грн. Однак позивач категоричного наполягав на тому, що у дійсності при прийомі на роботу йому був встановлений посадовий оклад у розмірі 49 700, 00 грн, що було закріплено у додатку до трудового договору, а надані відповідачем додаткові угоди про встановлення йому заробітної плати і преміювання, а також накази про преміювання для ознайомлення не пропонувалися і він від їх підписання ніколи не відмовлявся. Позивач стверджує, що у день звільнення йому було нараховано та сплачено лише 1/2 частину від заробітної плати за червень, липень і серпень 2020 року. Тому позивач просить стягнути суму у розмірі 68 337, 00 грн, розраховану як суму заробітної плати за два повні відпрацьовані місяці та 15 відпрацьованих днів у серпні 2020 року: 24 850, 00 + 24 850, 00 +18 637, 00 грн. Судом встановлено, що 01 березня 2019 року сторонами укладено трудовий договір з працівником ДП «Мессер Україна», відповідно до пункту 1.1. якого позивач був прийнятий на посаду керівника відділу логістики відділу логістики (центр) за переводом з ТОВ «Елме Мессер Україна» /т. І а. с. 69-72/. Невід`ємною частиною до трудового договору від 01 березня 2019 року є додаток від 01 березня 2019 року, у якому визначено розмір посадового окладу і преміальної доплати, встановлені для [PERSON] /т. І а. с. 75/. Відповідно до змісту додатку від 01 березня 2019 року, за виконання роботи працівникові встановлюється основна щомісячна плата (посадовий оклад) у розмірі 18 000, 00 грн та преміальна доплата у розмірі до 18 000, 00 грн включно згідно з штатним розписом. Преміальна доплата може бути зменшена на підставі наказу директора від 100 % до 0 % включно у випадках: неналежного виконання працівником своїх трудових обов`язків, зазначених у цьому договорі, посадовій інструкції; за результатами виконання фінансового плату за звітний місяць /т. І а. с. 75/. Згідно з додатком № 1 від 30 квітня 2019 року до трудового договору з працівником ДП «Мессер Україна» від 01 березня 2019 року, за виконання роботи працівникові встановлюється основна щомісячна плата (посадовий оклад) у розмірі 24 850, 00 грн та преміальна доплата у розмірі до 24 850, 00 грн включно згідно з штатним розписом. Преміальна доплата може бути зменшена на підставі наказу директора від 100 % до 0 % включно у випадках: неналежного виконання працівником своїх трудових обов`язків, зазначених у цьому договорі, посадовій інструкції; за результатами виконання фінансового плату за звітний місяць /т. І а. с. 77/. Зазначений додаток до трудового договору є його невід`ємною частиною, яка набрала чинності з 01 травня 2019 року. Разом з тим, із додатком від 30 квітня 2019 року до договору 01 березня 2019 року [PERSON] ознайомився із його змістом, проте відмовився його підписувати, про що складено акт від 30 квітня 2019 року /т. І а. с. 77/. Згідно з штатним розписом, що був введений з 01 січня 2020 року посадовий оклад працівника на посаді директора з логістики становив 24 850, 00 грн, преміальна доплата за результатами місяця, яка нараховується від 100 % до 0 %, також становив 24 850, 00 грн /т. І а. с. 87/. Як вбачається з розрахункових відомостей за червень, липень і серпень 2020 року, посадовий оклад позивача становив суму у розмірі 24 850, 00 грн /т. ІІ а. с. 62, 63, 64/. Такі ж значення заробітної виплати вказано і у розрахункових листках за той же період ДП «Мессер Україна» /т. ІІ а. с. 48, 49/. Тому суд вважає підтвердженим розмір посадового окладу у розмірі 24 850, 00 грн за спірний період позивачеві, який нараховувався, згідно з штатним розписом, введеним з 01 січня 2020 року. У відповідності до положень статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, маючи рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як вже зазначав суд, доводи позивача щодо укладення з відповідачем трудового договору з іншими умовами у частині оплати його праці, про те, що у дійсності йому для ознайомлення не пропонувалися додаткові угоди про встановлення йому заробітної плати і преміювання, а він від їх підписування ніколи не відмовлявся, із будь-якими штатними розписами або наказами про зменшення розміру заробітної плати або преміювання позивач за час своєї роботи у відповідача ознайомлений не був і їх не підписував, не підтверджено належними доказами. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про необґрунтованість позову у частині стягнення боргу по заробітній платі за період з червня по серпень 2020 року.

Outcome: dismissed