Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У лютому 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони), про поділ спільного сумісного майна подружжя. Позов обґрунтований такими обставинами. Під час шлюбу сторін за спільні кошти подружжя було придбано трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , правовстановлюючі документи на яку оформлені на відповідача. На сьогоднішній день шлюб між сторонами розірваний. Оскільки, квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, позивач просить здійснити поділ квартири шляхом визнання за нею права власності на 1/3 її частину. Власниками іншої 1/3 частини квартири є діти сторін [PERSON] та [PERSON] , кожному з них належить 1/6 частини квартири. Ухвалою від 21.03.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 01.10.2019 (а.с. 66-67). 01.10.2019 суд відклав судове засідання на 21.01.2020 в зв`язку з неявкою сторін (а.с. 69). 21.01.2020 суд постановив ухвалу про витребування доказів та відклав судове засідання на 21.04.2020 (а.с. 93-94). 21.04.2020 суд відклав судове засідання на 05.10.2020 в зв`язку з запровадженням на території України карантинних заходів (а.с.109). Представник позивача [PERSON] подав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач про розгляд справи повідомлявся шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду не з`явився, відзив на позов від відповідача не надійшов. Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. З огляду на неявку сторін суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 03.07.1991 між сторонами було зареєстровано шлюб. В період шлюбу сторони набули у власність трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 75,80 кв.м., житловою площею 40,60 кв.м. Право власності на 2/3 частини вищевказаної квартири зареєстроване за [PERSON] та за дітьми сторін [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині за кожним на підставі договору міни квартири від 24.06.2010, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Герасимчук В.В., запис у реєстрі № 1179 (а.с. 17-20). Позивач надавала нотаріальну згоду на укладення договору міни квартири відповідачем зазначивши у відповідній заяві, що квартира набувається за їх спільні кошти, набуті ними під час перебування у зареєстрованому шлюбі (а.с. 101). 08.11.2018 шлюбу між сторонами було розірвано, про що Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану було складено актовий запис №532 (а.с. 16). Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже зважаючи на те, що квартира була придбана у період зареєстрованого шлюбу сторін і за спільні кошти подружжя, суд визнає її об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Оскільки сторони не домовилися про поділ майна за взаємною згодою, що передбачено частиною 2 цієї статті, даний спір повинен вирішуватися судом. Способи та порядок поділу майна подружжя визначені статтею 71 цього Кодексу, згідно приписів якої майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, а неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України (частина 4 статті 71 СК України). За загальним правилом, встановленим частиною 1 статті 70 СК України, при поділі майна частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним контрактом. Позивач не погоджується на отримання грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності і просить поділити спільне сумісне майно шляхом визначення ідеальних часток кожного з подружжя у праві власності на квартиру, при цьому жодних заперечень проти позову та альтернативного порядку поділу майна відповідач не запропонував. Отже на підставі досліджених судом доказів і оцінки наведених позивачем аргументів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність вимог [PERSON] та задовольняє їх в повному обсязі. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі положень статей 141, 142 ЦПК України покладає на відповідача в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір в розмірі 3 703 грн. 72 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved