Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходився цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про визначення порядку користування житловим будинком [ADDRESS] та земельною ділянкою, розташованою за вказаною адресою. Рішенням від 29.05.2013 року (т.1 а/с 180) був визначений порядок користування житловим будинком і земельною ділянкою. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 року ( т.2 а/с 78) рішення Київського районного суду були змінено, та виключено абзац про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] компенсації різниці між ідеальною та реальною часткою домоволодіння, а в частині визначення порядку користування домоволодінням та земельною ділянкою рішення від 29.05.2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільним і кримінальних справ від 11 вересня 2014 року рішення апеляційного суду Одеської області від 13 травня 2014 року залишено без змін ( т.2 а/с 108). 18.02.2013 року із зустрічним позовом до [PERSON] звернулась [PERSON] ( т. 1 а/с 83), яка просила суд визнати грошову компенсацію за 1/3 частину будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] яка належить [PERSON] у розмірі 101637,93 грн., припинити право приватної спільної часткової власності [PERSON] на 1/3 частину будинку [ADDRESS], визнати право власності на вказану 1/3 частину будинку за [PERSON] та стягнути судові витрати. Ухвалою Київського районного суду від 29.05.2013 року зустрічний позов [PERSON] був залишено без розгляду ( т.1 а/с 178), однак ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16.10.2013 року ( т.1 а/с 217), ухвала районного суду про залишення без розгляду зустрічного позову була скасована, і справа в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] направлена до суду першої інстанції для її подальшого розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримав у повному обсязі, та наполягав на його задоволенні, з тих підстав, що згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи, неможливо виділити частки будинку у натурі, частка, яка належить [PERSON] незначна, сумісне користування будинком неможливе, вартість частки розрахована відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи, та кошті позивачкою внесені на депозитний рахунок судової адміністрації. Представник відповідача по зустрічному позову - [PERSON], заперечував проти задоволення позовних вимог [PERSON], з посиланням на те, що судовим рішенням вже встановлений порядок користування будинком, а проведений розрахунок вартості частки домоволодіння не відповідає дійсної вартості частині, а крім того, розрахунок проведений представником позивача, якій не є спеціалістом в галузі будівельно-технічних досліджень. Рішеннями Київського районного суду від 29.05.2013 року та апеляційного суду Одеської області від 13.05.2014 року , по цивільної справі за позовом [PERSON] до [PERSON], встановлені наступні обставини: Відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2010 року за [PERSON] визначено право власності на 1/3 частину житлового будинку та земельної ділянки , площею 0,0422 га, по [ADDRESS], у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] і [PERSON] Інші 2/3 частки будинку належать [PERSON] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] та заповіту від імені [PERSON] Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи (т. 1 а/с 21) технічно можливо і відповідає діючим нормативно-правовим вимогам визначення порядку користування жилим будинком та земельною ділянкою, згідно якого судом визначений порядок користування житловим будинком, розташованого за адресою: [ADDRESS] виділив в користування [PERSON] 36/100 часток житлового будинку, які складаються з : 1 - тамбур, площею 2,9кв. м, 2- веранду, площею 13,0 кв. м., 2-3 - кухню, площею 6,8кв. м., 2-4 - жилу, площею 10,0 кв. м. Разом по загальній площі 32,7 кв.м, а також частку у надвірних будівлях загального користування літньої кухні літ. «В», вбиральні літ. «Г». У користування [PERSON] виділено 64/100 часток житлового будинку , у тому числі: по житловому будинку: 1-1коридор площею 3,70 кв. м та 1-5 - кухня площею 8,70 кв. м.; 1-6 - коридор площею 7,90кв.м.; 1-2 - веранда площею 7,30кв. м.; 1-5-житлова площею 16,1кв. м.; 2-5- житлова площею 10,7кв. м.. Разом по загальній площі 54,4кв.м., а також долю в надвірних будовах загального користування, літньої кухні літ.«В», убиральні літ. «Г». Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставина, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, домоволодіння [ADDRESS] знаходиться у спільної часткової власності [PERSON] , та правовідносини, які виникають стосовно вимог про припинення права на частку у спільному майні, врегульовані ст. 365 Цивільного Кодексу України, у частині першої якої зазначено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена у натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. В даному випадку суд вважає недоведеною у судовому засіданні позивачкою, та її представником наявність підстав, передбачених у ст. 365 ЦК України, при яких може бути припиненою права на частку у спільному майні: частка, яка належить [PERSON] відповідає всім нормам для житла, та відповідно до висновків судової будівельно-технічної експертизи може використовуватися для постійного проживання, займає 1/3 частину будинку, тому не може вважатись незначною; у судових рішеннях, які набрали законної сили встановлено можливість спільного володіння і використання будинку; при таких умовах припинення права на частку безумовно завдасть істотну шкоду інтересам співвласника. На підставі викладеного й

Outcome: dismissed