Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В позовній заяві позивач посилається на те, що його дочці, [PERSON], на праві власності належить квартира [ADDRESS]. 26 жовтня 2006 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина. За життя [PERSON] не було складено заповіт. Позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів на квартиру. Просив суд визнати Тверській в м. Дніпропетровську в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 26.10.2006 року. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся згідно правил частин 9, 10 статті 74, частини 9 статті 76 ЦПК України. Представник третьої особи у судове засідання не зявився. В матеріалах справи є заява від Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори про розгляд справи без участі їх представника. Представник позивача не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки КП ДМБТІ № 12310 від 08.22.2014 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Право власності на вищевказану квартиру було зареєстровано за [PERSON] КП ДМБТІ на підставі договору міни від 11.12.1996 року, реєстровий № 5-3966. 26 жовтня 2006 року [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-КИ № 541212. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0534 га, яка розташована в с/т «Ландиш», вул. Вишнева,10, Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району. Згідно матеріалів спадкової справи № 8/07, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], померлої 26 жовтня 2006 року, 11.01.2007 року з заявою про прийняття спадщини звернулися батько померлої [PERSON] та чоловік померлої [PERSON]. Сину померлої [PERSON] рішеннями Індустріального районного суду м. Дніпропетровська було відмовлено у визначення додаткового строку на прийняття спадщини після смерті матері та у визнання його фактично прийнявши спадщину. Постановою державного нотаріуса від 13.02.2012 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру в [ADDRESS] через відсутність правовстановлюючих документів. 11.08.2014 року [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дочки, а саме н ? частину земельної ділянки площею 0,0534 га, яка розташована в с/т «Ландиш», вул. Вишнева,10, Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що відповідач не надає позивачу правовстановлюючі документи на квартиру [ADDRESS], чим позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, суд вважає позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved