Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел» (далі ТОВ «Ньюз Тревел») про захист прав споживача, відшкодування збитків та моральної шкоди за невиконання договору на туристичне обслуговування, в якому із уточненнями в процесі розгляду справи просить суд стягнути з відповідача на його користь 331 463 грн 29 коп., з яких: - 15\~613 грн 89 коп. боргу за невиконання договору на туристичне обслуговування № К283/141227-1 від 27 грудня 2014 року; - 35\~088,00 грн на відшкодування компенсації за невиконання договору на туристичне обслуговування № К283/141227-1 від 27 грудня 2014 року; - 200\~000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди; - 121 грн 80 коп. на відшкодування судового збору за заяву про забезпечення позову; - 109 грн 44 коп. на відшкодування витрат за поштові відправлення; - 182 грн 23 коп. на відшкодування 3% (три процента) річних за користування чужими коштами; - 5 610 грн 49 коп. на відшкодування інфляційних витрат; - 74 737 грн 44 коп. на відшкодування пені за прострочення виконання зобов'язання. Просить інші судові витрати покласти на відповідача. Обґрунтовуючи позов [PERSON] посилається на те, що внаслідок дій відповідача, а саме неповернення йому сплачених за тур до Єгипту коштів в сумі 15 613,89 гривень, має місце порушення його прав споживача, так як туристичний тур мав відбутися з 18 січня 2015 року по 25 січня 2015 року, але відповідач, як туроператор, скасував тур в односторонньому порядку. (а.с. 1-2, 95-96, 175-176) Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24 квітня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» (а.с. 88). Позивач [PERSON] або його представник в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, підтримує позовні вимоги і просить суд позов задовольнити повністю. На ухвалення заочного рішення позивач згоден. Представник відповідача ТОВ «Ньюз Тревел» в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі - ПрАТ «СК «ВУСО») в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав пояснення на позов із заявою про розгляд справи без участі представника 3 особи, і просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ СК «ВУСО» відмовити повністю (а.с. 123-127). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України, та суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується наявними у справі доказами і не оспорюється сторонами, що 27 грудня 2014 року між гр. [PERSON] таТОВ «Ньюз Тревел» (ТУРОПЕРАТОР) було укладено договір на туристичне обслуговування № К283/141227-1 (далі - Договір), згідно до умов п.1.1.1 якого ТОВ «Ньюз Тревел» відповідно до заявки, поданої [PERSON] до ТОВ «Ньюз Тревел», ТУРОПЕРАТОР за плату зобовязується забезпечити надання [PERSON] туристичні послуги (туристичний продукт, Турпродукт). Згідно Додатка №1 до цього Договору, [PERSON] уТОВ «Ньюз Тревел» був замовлений тур до Єгипту. На виконання умов Договору [PERSON]сплатив ТОВ «Ньюз Тревел» повну вартість туристичних послуг відповідно до пунктів 6.1.1, 6.2.4, 6.1.1-6.2, який за цим Договором надає туристичні послуги, сплачені грошові кошти, за винятком агентської винагороди ТУРАГЕНТА та ТУРСУБАГЕНТА, були перераховані ТОВ «Ньюз Тревел», що підтверджується платіжним дорученням № 1969 від 29.12.2014р. в сумі 15 613,89 грн. Агентська винагорода в сумі 1 930,11 грн була повернута [PERSON] ТУРСУБАГЕНТОМ. Тобто умови щодо сплати повної вартості туристичних послуг ТОВ «Ньюз Тревел» були виконані позивачем в повному обсязі. На підтвердження свого зобовязання надати позивачу [PERSON] туристичні послуги ТОВ «Ньюз Тревел» видав Ваучер № 1542-2-285628, який є письмовою формою договору на надання туристичних послуг згідно ст. 23 Закону України «Про туризм». 16 жовтня 2014 року між туристичним оператором ТОВ «Ньюз Тревел» та ПрАТ СК «ВУСО» було укладено Генеральний договір добровільного страхування відповідальності туристичного оператора № 1562735, із змінами від 17 жовтня 2014 року. Проте, на офіційному сайті ТОВ «Ньюз Тревел» www.newstravel.com.ua зявилась інформація про те, що ТОВ «Ньюз Тревел» призупиняє відправлення туристів з 17 січня 2015 року, крім цього листом ТОВ «Ньюз Тревел» зазначено, що ТОВ «Ньюз Тревел» не може виконати свої зобовязання по заявці № 285628, де замовником послуг є [PERSON] У звязку з цим [PERSON] звертався до ТОВ «Ньюз Тревел» з листом про повернення коштів, що підтверджується відміткою відповідача на реєстрі листів на повернення коштів від 17.01.2015 року. Судом встановлено, що відповідач ТОВ «Ньюз Тревел» кошти позивачу добровільно не повернув. (а.с. 4-25, 80-84, 129-164) Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно вимогам частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до \~статті 1 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (Із змінами), послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач\~має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг)\~і\~вимагати відшкодування\~збитків, якщо виконавець\~своєчасно\~не\~приступив\~до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу\~так\~повільно,\~що\~закінчити\~її\~у визначений строк стає неможливим. Згідно із частиною 3 статті 20 Закону України від 15 вересня 1995 року № 325/95-ВР «Про туризм» (тут і далі Закон у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Договір на туристичне обслуговування може укладатися шляхом видачі ваучера. Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Закону України «Про туризм» ваучер - форма письмового договору на туристичне або на екскурсійне обслуговування, яка може використовуватися відповідно до цього Закону. У договорі на туристичне обслуговування, укладеному шляхом видачі ваучера, мають міститися такі дані: найменування та місцезнаходження суб'єкта туристичної діяльності, номер ліцензії (дозволу) на відповідний вид діяльності, юридична адреса; прізвище, ім'я (по батькові) туриста (при груповій поїздці прізвища, імена (по батькові) членів групи); строки надання і види туристичних послуг, їх загальна вартість; назва, адреса та номер телефону об'єкта розміщення, його тип та категорія, режим харчування; розмір фінансового забезпечення відповідальності туроператора (турагента) або межі відповідальності суб'єкта туристичної діяльності за договором агентування; інші дані, обумовлені характером угоди, складом групи тощо; дата видачі ваучера. Тобто ваучер є формою письмового договору на туристичне обслуговування, якийповинен містити реквізити, що необхідні для його ідентифікації як відповідного договору. Згідно з абзацом другим пункту 1.2, пунктом 2.11 Інструкції про порядок оформлення ваучера на надання туристичних послуг та його використання, затвердженої наказом Державної туристичної адміністрації України від 6 червня 2005 року № 50, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18 липня 2005 року за № 765/11045,\~ваучер оформляється суб'єктом туристичної діяльності, що реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Відповідальність за правильність оформлення ваучера покладається на суб'єкта туристичної діяльності, який реалізує туристу послугу або комплекс послуг. Таким чином, відповідальність за правильність оформлення ваучера не може бути покладена на туриста. Згідно із частинами 1, 2 статті 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною 5 статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про туризм» порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частиною 10 статті 20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною 4 статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Також частиною 1 статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами 1 та 2 статті 32 Закону України «Про туризм» за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Відповідно до статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору. Згідно частини12 статті 20 Закону України «Про туризм» туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування. Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування, у тому числі ресторанного господарства, несуть відповідальність за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги), а за ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості виконаних робіт (наданих послуг) за попередній календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, не зважаючи на виконання [PERSON] своїх зобовязань, відповідач ТОВ «Ньюз Тревел» станом на 18 лютого 2015 року (день звернення до суду) не виконав свої зобовязань в повному обсязі. Згідно п. 6.1.1. договору на туристичне обслуговування № К283/141227-1 від 27 грудня 2014 року вартість туристичних послуг складає 17\~544,00 гривень. Згідно п. 3.2. Договору ТОВ «Ньюз Тревел» несе одноосібну відповідальність на користь позивача і така відповідальність не може бути більшою подвійної плати вартості туристичних послуг. Також аналогічний розмір компенсації відповідача перед позивачем наведений і в п.10.3. Договору. Отже, розмір компенсації ТОВ «Ньюз Тревел» перед позивачем складає 35 088,00 гривень. Ухвалами Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 24.02.2015 року та від 19.03.2015 року забезпечено позов[PERSON] до ТОВ «Ньюз Тревел» шляхом накладення арешту в межах суми ціни позову на рахунки товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюз Тревел». Позивач за подання до суду заяви про забезпечення позову сплатив судовий збір в розмірі 121,80 грн, що підтверджується квитанцією від 23.02.2015 року (а.с. 31, 97). Суд погоджується із розрахунком позивача [PERSON] щодо нарахування відповідачу ТОВ «Ньюз Тревел» три процента річних у розмірі 182,23 грн за користування чужими коштами та 5 610,49 грн інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України. Так, розмір боргу ТОВ «Ньюз Тревел» за невиконання Договору складає 15 613,89 грн, період нарахування 3% річних за користування чужими коштами та інфляційних втрат взято за період з 26.01.2015р. (після спливу 5-ти банківських днів після заявлення вимоги про повернення коштів) по 16.06.2015р. 142 календарний день. Отже, розмір 3% річних за користування чужими коштами складає: 15613,89 грн. х 3 % річних х 142 : 100 : 365 = 182,23 грн. Інфляційні втрати складають: 15613,89 грн х індекс інфляції в січні 2015р. 103,1 % х індекс інфляції в лютому 2015р. 105,3 % х індекс інфляції в березні 2015р. 110,8 % х індекс інфляції в квітні 2015р. 114,0 % х індекс інфляції в травні 2015р. 102,2 % = 5 610,49 грн. Зважаючи на те, що період часу протягом якого відповідач не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, позивач вірно здійснив розрахунок пені, що передбачена ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Вартість послуги згідно п. 6.1.1. Договору складає 17\~544,00 грн, період прострочення складає 142 календарні дні, отже, розмір пені за прострочення виконання зобовязання складає: 17 544,00 грн х 3% х 142 : 100 = 74 737,44 грн. Відповідно до статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Суд задовольняє позовні вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди з урахуванням положень п.п. 9, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами, та у відповідності до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»: розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин - стану його здоров'я, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості. Порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Суд приходить до висновку, що моральну шкоду необхідно стягнути з відповідача, з особи, винними діями якого її заподіяно. Розмір моральної шкоди на користь позивача суд встановлює із засад розумності, виваженості та справедливості в сумі 100 гривень. Оскільки судовому захисту підлягають тільки ті права, що є вже порушені на час звернення до суду, то наразі є підстави для задоволення позову у частині заявлених вимог, адже є встановлений факт порушення прав позивача у справі, тому позов є обґрунтованим. Згідно вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. При розгляді справи суд враховує правову позицію Верховного Суду України по справі № 6-42цс13 від 3 липня 2013 року з приводу відповідальності у разі порушення умов договору при наданні туристичних послуг, а саме: за змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України від 15 вересня 1995 року № 325/95-ВР «Про туризм» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин), частини четвертої статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів», статей 610 і 611, частини п'ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. У разі встановлення судом фактів видачі туроператором ваучера, який є формою письмового договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни, відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб'єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. З метою виконання ухвали про забезпечення позову від 19.03.2015 року позивачем через поштове відділення було надіслано примірники такої ухвали до банківських установ та відповідного відділу ДВС за місцем знаходження відповідача, тобто до м. Києва, [PERSON] сплатив на поштові відправлення на загальну суму 109,44 грн (а.с. 98-99). Але, вказані поштові витрати не відносяться до видів судових витрат, передбачених ст. 79 ЦКП України, тому у цій частині позовні вимоги [PERSON] на відшкодування витрат за поштові відправлення не підлягають задоволенню. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог в сумі 1 314 грн 54 коп.

Outcome: partial