Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] через свого представника за довіреністю [PERSON] звернувся в суд з позовом до Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, вказавши, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, яким є право на земельну частку (пай) розміром 3,28 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка знаходиться на території Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. В управління яким вступив його син [PERSON], оскільки окрім нього дітей не було та у зареєстрованому шлюбі на день смерті батько не перебував. Для оформлення своїх спадковий прав він звернувся до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області, яким було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у відповідності до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» та роз'яснено зміст ст. 548-549 ЦК України РСР в редакції 1963 року, відповідно до яких спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, а також встановлено, що сертифікат на право на земельну частку - втрачений, тому його представник просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача - Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, в судове засідання не з'явився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Зі змісту заяви відповідача, крім того, вбачається, що позовні вимоги він визнає у повному обсязі. Представник Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, покладаючись при вирішенні справи на думку суду. Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. Так, судом об'єктивно встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Шпичинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається із права на земельну частку (пай) розміром 3,28 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Шпичинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області на яку померлий мав право у відповідності до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] Будучи спадкоємцем першої черги позивач [PERSON] за законом до майна померлого в управління спадковим майном він вступив, оскільки окрім нього інших спадкоємців, які мають обов'язкову частку в спадковому майні не має. Для оформлення своїх спадковий прав позивач звернувся до приватного нотаріуса Деражнянського районного нотаріального округу Хмельницької області, однак приватним нотаріусом Бас Л.Й. йому було відмовлено та роз'яснено зміст ст. 548-549 ЦК України РСР в редакції 1963 року, відповідно до яких спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, а також встановлено, що сертифікат на право на земельну частку - втрачений. З приводу втрати правовстановлюючого документа позивач звертався до Деражнянської районної газети «Вісник Деражнянщини» з публікацією оголошення про втрату сертифіката на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого на ім'я [PERSON]. Факт прийняття [PERSON] спадщини по смерті батька, [PERSON] в судовому засіданні підтвердили допитані свідки [PERSON] та [PERSON]. Із архівної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву вбачається, що спадкова справа до померлого [PERSON], не заводилась. Як зазначено у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року, «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Так встановлено, що [PERSON] за життя був наділений правом на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності спілки селян імені Кірова с. Шпичинці Деражнянського району, так як він був включений до списку, громадян, членів КСП, що мали право на земельну частку (пай), на та ім'я батька видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], що підтверджується довідкою Держгеокадастру від 29.01.2018 року, державним актом на право колективної власності на землю. Згідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належить спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вказано в ст.1268 ЦК України, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 цього ж Кодексу право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання за позивачем [PERSON] в порядку спадкування права на земельну частку (пай), яке належало [PERSON] та встановлення факту прийняття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved