Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

У лютому 2019 року Служба у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області звернулася в суд як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на користь органу опіки та піклування. В обґрунтування позову позивач вказав, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не здійснюють належного догляду за нею, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на її утримання. Дитина навчається та перебуває на державному забезпеченні у Вовковинецькій гімназії Хмельницької обласної ради, оскільки згідно з розпорядженням голови Деражнянської райдержадміністрації від 03 липня 2017 року №44/2017-р. їй було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку з тим, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у виправних колоніях, відбуваючи покарання у виді позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі у січні 2018 року відповідач [PERSON] пройшла курс реінтеграції та адаптації в центрі ГО «Маханаім» та повернулася на проживання в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області. 29 березня 2018 року працівниками Служби у справах дітей із [PERSON] було проведено бесіду, в результаті якої остання зобов`язалася протягом трьох календарних місяців вирішити питання щодо місця її проживання та працевлаштування, а також повернення її дочки [PERSON] для їхнього спільного проживання. Однак в подальшому відповідач [PERSON] таких зобов`язань не виконала, за місцем проживання вона характеризується негативно, не працює, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Зокрема, 20 вересня 2018 року під час проведення рейду «Неблагополучна сім`я» органом опіки та піклування було обстежено умови проживання відповідача [PERSON] , під час якого з`ясовано, що вона проживає без реєстрації по [ADDRESS] , у будинку її свекра [PERSON] . Будинок знаходиться у занедбаному, антисанітарному стані, без належних умов для проживання дитини. Крім того, [PERSON] обвинувачується у вчиненні крадіжки, яка мала місце [INFO] в смт. Вовковинці Деражнянського району Хмельницької області, що, на думку позивача, свідчить про схильність [PERSON] до вчинення злочинів та негативно впливатиме у майбутньому на виконання нею батьківських обов`язків відносно її дочки [PERSON] . Відповідач [PERSON] 29 грудня 2018 року звільнився з Шепетівської ВК №98 по відбуттю строку покарання, після чого прибув на постійне місце проживання за адресою [ADDRESS] . 08 січня 2019 року Службою у справах дітей було проведено бесіду із [PERSON] та останній зобов`язався протягом двох місяців вжити заходів щодо працевлаштування та створення умов для належного проживання його дочки [PERSON] . Однак вказаних зобов`язань відповідач [PERSON] також не виконав. Так, на час обстеження умов його проживання працівниками Служби було встановлено відсутність належних умов для проживання дитини, зокрема, місця для навчання та розвитку дитини, змінної постільної білизни та дитячого одягу, достатньої кількості продуктів харчування, у будинку було брудно. Після повернення відповідачів із місць позбавлення волі працівниками Служби у справах дітей з ними неодноразово проводилися бесіди щодо необхідності повернення дитини із державного закладу в родину, але жодних заходів щодо цього ними вжито не було. 11 грудня 2018 року комісією з питань захисту прав дитини було прийняте одностайне рішення про доцільність позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав, а тому позивач просив ухвалити рішення, яким позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно їхньої дочки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з них, із урахуванням уточнених позовних вимог, аліменти на користь органу опіки та піклування в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а саме, 2118 грн. Ухвалою судді від 28 березня 2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. У встановлений судом строк відповідачі без поважних причин відзив на позов не надали, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України. Після відкриття провадження у справі, ухвалами суду від 24 травня 2019 року та 02 серпня 2019 року позивачу надавалися строки для усунення недоліків позовної заяви, після усунення яких розгляд справи судом було продовжено. Ухвалою суду, постановленою судом без виходу до нарадчої кімнати у судовому засіданні 25 жовтня 2019 року, прийнято до розгляду уточнену позову заяву позивача, подану ним 25 жовтня 2019 року. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вказавши, що обоє батьків були засуджені судом до покарання у виді позбавлення волі, вони не мають стабільного доходу та місця проживання, повернення дитини додому неможливе, оскільки істотні зміни у поведінці та житті відповідачів після звільнення їх з місць позбавлення волі не відбулися, жодні заходи щодо повернення дитини ними не вживалися, зокрема, із заявами про повернення дитини до Служби у справах дітей вони не зверталися. Представник наполягав на позбавленні відповідачів батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , вказуючи, що це відповідатиме інтересам дитини та посилаючись на висновок органу опіки та піклування, згідно з яким визнано за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Відповідач [PERSON] позову не визнала, вказала, що має намір забрати дитину із державного закладу, оскільки хоче спільно із нею проживати та піклуватися про неї. На даний час вона працює, хоча не офіційно, в с. Богданівцях Деражнянського району, має постійне місце проживання, оскільки проживає в с. Колибань Хмельницького району Хмельницької області разом із співмешканцем [PERSON] , який також бажає проживати спільно з її дочкою. Відповідач підтвердила, що у 2016-2018 роках відбувала покарання у виді реального позбавлення волі, а у 2019 році - покарання у виді шести місяців арешту. За той час вона дитину не відвідувала, проте постійно телефонувала щодо неї старшому вихователю навчального закладу та цікавилася її розвитком та станом здоров`я. На даний час вона не може забрати дитину до себе, оскільки проводить ремонт у будинку за місцем проживання. Відповідач [PERSON] позову не визнав, вказуючи на відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав. Відповідач підтвердив, що дитину у нього забрали в той час, як він відбував покарання у виді позбавлення волі, проте він не знав, що потрібно було звертатися із заявою про повернення дитини. При цьому, після відбування покарання він звернувся до Служби у справах дітей з метою повернення йому дитину, створив належні умови для її проживання за місцем його проживання в смт. Вовковинцях. Крім того, він офіційно влаштувався на роботу в приватне підприємство в м. Черкаси та його щомісячний дохід складає 8600 грн. При необхідності догляд за дитиною буде здійснювати його співмешканка або він зможе влаштуватися на роботу в селі за місцем його проживання. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради позовні вимоги підтримала, пояснивши, що неповнолітня [PERSON] перебуває в закладі з 2015 року, оскільки обоє її батьків відбували реальне покарання. Після відбуття покарання відповідач [PERSON] відвідував дитину, приносив їй гостинці, цікавився її життям, проте під час таких зустрічей від відповідача відчувався різкий запах алкоголю. Представник вважає, що відповідачі не зможуть забезпечити належного догляду за дитиною. Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору - Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області підтримуючи позовні вимоги, вказала, що наразі відповідач [PERSON] дещо покращив умови проживання, проте не зможе в майбутньому належним чином виконувати батьківські обов`язки, оскільки зловживає алкогольними напоями та підтримує зв`язки з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Відповідач [PERSON] взагалі не проживає на території селищної ради та дитину не відвідує. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до наступного. Статтею 11 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено судом, [PERSON] народилася [INFO] та її батьками є [PERSON] та [PERSON] , що, зокрема, підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області. Згідно з розпорядженням голови Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 03 лютого 2017 року №44/2017-р. [PERSON] було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, та влаштовано її до Вовковинецької ЗОШ-інтернату І-ІІІ ступенів Хмельницької обласної ради у зв`язку з тим, що її батьків [PERSON] та [PERSON] було засуджено до покарання у виді позбавлення волі. Довідкою №62-17, виданою дирекцією Вовковинецької школи-інтернату 20 лютого 2017 року підтверджується, що [PERSON] з 06 лютого 2017 року навчається, виховується та перебуває на повному державному забезпеченні у вказаному навчальному закладі. Наявними у справі документами підтверджується, що на виконання рішення Хмельницької обласної ради від 14 червня 2018 року №29-19/2018 «Про зміну типу та перейменування закладів загальної середньої освіти», розпорядження Хмельницької обласної ради від 11 січня 2019 року №2/2019-о «Про затвердження Статуту Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради», на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22 січня 2019 року, наказом директора Вовковинецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів Хмельницької обласної ради від 23 січня 2019 року №1-од було змінено тип навчального закладу та перейменовано Вовковинецьку ЗОШ-інтернат І-ІІІ ступенів на Вовковинецьку гімназію Хмельницької обласної ради. Довідкою ДУ «Чорноморська виправна колонія (№74)» від 06 березня 2018 року №1.5/845 підтверджується, що згідно з вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 16 березня 2016 року [PERSON] була засуджена за ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі та відбувала покарання у вказаній установі з 15 січня 2016 року по 15 січня 2018 року, звільнена з установи по відбуттю строку покарання. Відповідно до довідки ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» від 12 січня 2017 року №5/120, згідно з вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області від 02 квітня 2015 року [PERSON] був засуджений за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі та відбував покарання у вказаній установі з 10 березня 2016 року по 29 грудня 2018 року. Довідкою про звільнення серії ХМЛ №34023 підтверджується, що [PERSON] був звільнений з ДУ «Шепетівська виправна колонія (№98)» 29 грудня 2018 року по відбуттю строку покарання. Матеріалами справи підтверджується, що 29 березня 2018 року працівниками Служби у справах дітей Деражнянської райдержадміністрації відповідача [PERSON] було попереджено про відповідальність за неналежне виконання батьківських обов`язків щодо її дочки [PERSON] , а також відібрано у неї зобов`язання протягом трьох календарних місяців вирішити питання щодо місця її проживання та працевлаштування, а також повернення її дочки [PERSON] із державного закладу. 08 січня 2019 року Службою у справах дітей було відібрано письмову розписку у відповідача [PERSON] , в якій він зобов`язався протягом двох місяців офіційно працевлаштуватися та створити належні умови для проживання його дочки [PERSON] , а також був попереджений про відповідальність за неналежне виконання ним батьківських обов`язків. Разом із цим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачами їхніх батьківських обов`язків, 21 листопада 2018 року виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області було прийняте рішення №62 про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої дочки [PERSON] , [INFO] . Наведені позивачем в обґрунтування позову обставини, крім того, підтверджуються висновком органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 10 січня 2019 року, із якого вбачається, що під час проведення рейду «Неблагополучна сім`я» 20 вересня 2018 року було обстежено умови проживання відповідача [PERSON] , в ході якого було з`ясовано, що вона проживала без реєстрації по [ADDRESS] , у будинку її свекра [PERSON] . Будинок знаходився у занедбаному, антисанітарному стані, без належних умов для проживання дитини. Малолітня [PERSON] перебувала у Вовковинецькій школі-інтернаті, як дитина, позбавлена батьківського піклування із тих підстав, що її батьки [PERSON] та [PERSON] перебували у місцях позбавлення волі. Після звільнення з місць відбування покарання із відповідачами проводилися бесіди що належного виконання ними батьківських обов`язків відносно їхньої дочки [PERSON] , а також їх було зобов`язано вжити заходів щодо повернення дитини із державного закладу в родину. Однак оскільки рекомендації Служби у справах дітей відповідачами виконані не були, органом опіки та піклування визнано за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхньої дочки [PERSON] , [INFO] . Крім того, протягом часу судового розгляду вказаного спору, відповідач [PERSON] відбула покарання у виді арешту в зв`язку із вчиненням умисного корисливого злочину, що підтверджується матеріалами справи Деражнянського районного суду Хмельницької області №673/2030/18. Разом із цим, вирішуючи обґрунтованість позовних вимог, судом враховується наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на положення ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на надані стороною позивача докази, очевидним є те, що підставою для звернення до суду із даним позовом слугували обставини, які відображені у акті обстеження, складеному під час проведення рейду «Неблагополучна сім`я» 20 вересня 2018 року, а також складеному на його основі висновку органу опіки та піклування від 10 січня 2019 року. Аналіз положень ст. 164 СК України дає підстави для висновку, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Судом враховується, що за час перебування дитини у державному закладі батьки цікавилися нею, а також спілкувалися з нею та відвідували її по мірі можливості. Крім того, судом встановлено, що на час розгляду спору відповідачами вжито заходів щодо покращення умов проживання, в зв`язку з чим констатовано створення елементарних умов для проживання дитини. Так, згідно з інформацією, наданою дирекцією Вовковинецької гімназії Хмельницької обласної ради 06 лютого 2019 року за №01-18/13, за час перебування неповнолітньої [PERSON] у навчальному закладі її відвідував дідусь [PERSON] . Мати [PERSON] , перебуваючи в місцях позбавлення волі, спілкувалася з дитиною в телефонному режимі, а протягом березня-травня 2018 року відвідувала доньку. У 2019 році на новорічні свята дитину відвідали обоє батьків, які поспілкувалися із дитиною та принесли їй гостинці. Відповідно до довідки №514, виданої виконкомом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області 13 лютого 2019 року, відповідач [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із його батьком [PERSON] . Згідно з характеристикою, виданою виконкомом селищної ради за місцем проживання [PERSON] 13 лютого 2019 року за №519, останній за час свого проживання на території селищної ради після звільнення з місць позбавлення волі 29 грудня 2018 року характеризується посередньо. Він офіційно не працює, проте активно займається пошуками офіційної роботи, з ознаками алкогольного сп`яніння помічений не був. Щонеділі відвідує дочку у Вовковинецькій школі-інтернаті. Характеристикою №520, виданою виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області 13 лютого 2019 року щодо відповідача [PERSON] , підтверджується, що остання за час свого проживання на території селищної ради характеризувалася із негативної сторони. На час видачі характеристики вона не працювала, зловживала спиртними напоями, вела аморальний спосіб життя, не могла дати лад домашнім справам, не спромоглася за період після звільнення з місць позбавлення волі забезпечити належні умови для проживання дочки та забрати її з інтернатної установи. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача [PERSON] від 09 грудня 2019 року, комісією в складі начальника Служби у справах дітей Стадніка [PERSON] В., головного спеціаліста Молочнюк Г.В., інспектора ювенальної превенції Кондратюка Д.А. та фахівця із соціальної роботи Вовковинецької селищної ради [PERSON] було встановлено, що [PERSON] проживає по [ADDRESS] разом із його співмешканкою [PERSON] , [INFO] , братом [PERSON] , [INFO] , та батьком [PERSON] , [INFO] . У будинку на час обстеження брудно та прохолодно, однак у холодильнику наявні продукти харчування. На час обстеження [PERSON] був відсутній, оскільки, як було з`ясовано зі слів батька, він перебував разом із співмешканкою на роботі у Київській області. Ця ж обставина підтверджується довідкою ПрАТ «ЮРІЯ» №855 від 01 жовтня 2019 року, згідно з якою [PERSON] працює на означеному підприємстві на підставі договору на виконання робіт (ЦПУ) з 16 травня 2019 року. Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача [PERSON] від 26 грудня 2019 року, складеним комісією в складі Копистинського сільського голови Матюхіна А.М., соціального працівника [PERSON] та секретаря сільської ради Попової Н.В. у присутності [PERSON] , остання проживає у належному [PERSON] будинку по [ADDRESS] , разом із її співмешканцем [PERSON] , який також значиться зареєстрованим за вказаною адресою. Сім`я проживає у житловому будинку загальною площею 55,8 кв.м., житловою площею 22,6 кв.м. та користується земельною ділянкою площею 0,5 га. Будинок складається із двох кімнат, умови проживання незадовільні. Допитаний судом свідок [PERSON] підтвердив, що відповідачем [PERSON] вживаються заходи щодо покращення умов проживання, з метою подальшого їхнього спільного проживання з її неповнолітньою дочкою [PERSON] . Свідок також підтвердив наведені відповідачем [PERSON] щодо неофіційного її працевлаштування. Зазначені вище дії відповідачів [PERSON] та [PERSON] , на думку суду, підтверджують ті обставини, що ними не втрачено інтерес до дитини та вказують про їх намір і бажання піклуватися про свою дочку. Тлумачення ч. 2 ст. 171 СК України свідчить, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково. До таких випадків належить, зокрема, вирішення спору про позбавлення батьківських прав (ст. 164 СК України). В силу вказаної норми, з врахуванням віку дитини, судом заслухано неповнолітню [PERSON] , яка підтвердила своє бажання повернутися додому та проживати спільно із батьками, при цьому проявляла більшу прихильність до батька [PERSON] . При оцінці висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав обох відповідачів суд враховує, що документ обґрунтований виключно негативними даними, які не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, позивачем не надано суду належних доказів стосовно зловживання відповідачем [PERSON] алкогольними напоями, ведення нею аморального способу життя. З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення відповідачів [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] є передчасними, оскільки такий захід є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батьків дитини, так і для дитини (ст. 166 СК України), щодо відповідачів раніше не застосовувались попередження про необхідність змінити ставлення до виховання дочки і позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо та лише при наявності вини в діях батьків. При цьому, в ході судового розгляду, зважаючи на заперечення відповідачів [PERSON] та [PERSON] , не знайдено підтвердження належними доказами щодо офіційного попередження їх органом місцевого самоврядування за місцем їх проживання про неналежне виконання батьківських обов`язків. Пунктом 18 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України встановлено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Крім того, як визначено ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Суд бере до уваги, що відповідачами не спростовано обставин, зафіксованих в акті обстеження житлово-побутових умов 20 вересня 2018 року та такі не зазнали істотних змін станом на грудень 2019 року, в зв`язку з чим приходить до висновку, що має місце недостатня опіка зі сторони як відповідача [PERSON] , так і відповідача [PERSON] над їхньою неповнолітньою дочкою [PERSON] , погіршення побутових умов проживання дитини, а тому з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про позбавлення обох відповідачів батьківських прав відносно їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , попередивши відповідачів про необхідність змінити ставлення до виконання обов`язку по вихованню дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків. Крім того, судом встановлено, що відповідачами [PERSON] та [PERSON] у достатній мірі не створено належних умов для проживання дитини, її навчання, виховання та розвитку. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідач [PERSON] в силу своїх можливостей, вчинив заходи щодо покращення свого фінансового стану, проте не має сталих сімейних відноси. За адресою його реєстрації частково були покращені умови проживання, проте зважаючи на малу житлову площу означеного будинку, у ньому відсутні окремі спальні місця для усіх членів сім`ї, які складаються із осіб чоловічої статті. Крім цього, санітарні умови проживання сім`ї [PERSON] є незадовільними, що було встановлено в ході огляду фотоматеріалів наданих в якості додатку до акту обстеження житлово-побутових умов. За таких обставин, суд вважає неможливим проживання в таких умовах неповнолітньої [PERSON] . Також, судом не встановлено й інших родичів, які б мали можливість та виявили бажання взяти під свою опіку неповнолітню дитину. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , на даний час навчається та перебуває на повному державному забезпеченні у Вовковинецькій гімназії Хмельницької обласної ради. Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги встановлені по справі обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для відібрання у відповідачів їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] та вважає вірним передати дитину органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів аліментів на користь органу опіки та піклування у розмірі 2118 грн. щомісячно, то суд вважає, що такі вимоги є обґрунтованими та підлягаючими задоволенню у повному обсязі. Так, згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платників аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом приймається до уваги, що відповідач [PERSON] на даний працює, хоча й неофіційно, що вона сама підтвердила у судовому засіданні. Інших утриманців вона не має, стан її здоров`я є задовільним. Відповідач [PERSON] є офіційно працевлаштованим та отримує стабільний дохід, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ПрАТ «Юрія» «855 від 01 жовтня 2019 року, а також визнав відповідач в ході судового розгляду. Стан здоров`я обох відповідачів є задовільним, будь-яких інших обставини, які б вказували на неможливість надавати матеріальну допомогу своїй дочці [PERSON] , судом не встановлено. Таким чином, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачів надавати матеріальну допомогу їхній неповнолітній дочці [PERSON] . При розгляді даної справи судом також приймаються до уваги положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік» (чинного на дату подачі позову до суду) для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум у розмірі 2027 грн., з 01 липня 2019р.- 2118грн., з 01.12.2019р.- 2218грн. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, де передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, а також межі вимог позову, суд вважає вірним стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] аліменти на користь органу опіки та піклування на утримання їхньої неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі по 1059 грн. з кожного щомісячно. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі по 384 грн. 20 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved