Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У лютому 2018 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав Заяву б/н від 29.03.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідно до зазначених Умов та правил надання банківських послуг Клієнт надав право Банку у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Також, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач взяв на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним Договором не виконав, тому станом на 15.01.2018 рік має заборгованість, яка складається із нарахованих відсотків за користування кредитом, нарахованої пені, а також штрафів відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова), та в загальному становить 13 924,27 грн. Представник позивача просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1762 грн. 25 квітня 2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній заперечує проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що вони є необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. У своєму позові ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку із чим підписав Заяву б/н від 29.03.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 9000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На обґрунтування позовних вимог позивачем додано до матеріалів справи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, складену та підписану 29.03.2011 р. [PERSON] щодо оформлення картки. Проте, анкета-заява від 29.03.2011 р. не відповідає критеріям, які передбачені ЦК України для договору даного виду, оскільки не містить суму кредиту, встановленої процентної ставки, термін дії, розмір неустойки. Крім того, позивачем до матеріалів справи не надано документів, що підтверджують право представника банку укладати кредитний договір. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису відповідача на умовах та правилах надання споживчого кредиту фактично надає можливість банку надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з відповідачем. Надані до позову Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача і позивач не надав суду доказів, які б підтверджували ту обставину, що саме вони є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови та правила мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника. Отже, позивачем не доведено, що між сторонами досягнуто згоди щодо розміру відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. На думку відповідача, позивач намагається застосувати відносно відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді пені та штрафу за одне і те саме правопорушення, проте одночасне застосування і штрафу і пені у відповідність до ЦК України є неможливим та протиправним. З огляду на викладені у відзиві заперечення, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 21 травня 2018 р. позивач Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». 01 жовтня 2018 року на електронну адресу суду від позивача надійшла уточнена позовна заява. Однак, суд не приймає до розгляду уточнену позовну заяву та повертає її позивачу з огляду на наступне. Відповідно до п. 2 та 3 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов'язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження ; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Як передбачено ч. 5 ст. 49 ЦПК України у разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду. Однак, всупереч вимогам вказаної статті позивачем не надано доказів направлення такої уточненої позовної заяви відповідачу [PERSON] Надана роздруківка опису вкладення до цінного листа не може свідчити про направлення уточненої позовної заяви, оскільки вона не містить підписів та штампів поштового відділення зв'язку про отримання цінного листа для направлення. Крім того, уточнена позовна заява направлена до суду після того, як у справі було уже перше судове засідання, яке відкладене. Тобто, строки надання такої заяви минув, поважності причин пропуску цього строку позивач не зазначив. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій зазначив, що проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Також, у заяві просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Так, із матеріалів справи вбачається, що 29.03.2011 року [PERSON] (далі - Позичальник) звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв'язку із чим підписав анкету-заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій виявив бажання отримати кредит з лімітом 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З вищевказаної анкети-заяви видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вбачається із п. 2.1.1.2.3. Умов надання банківських послуг, Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який час змінювати (зменшувати, збільшувати чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Умовами договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інші витрати. Відповідно до п. 2.1.1.5.5. Умов надання банківських послуг, - позичальник зобов'язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 1.1.2.1.8. Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за Договором, позичальник зобов'язався на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту на Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг передбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язана сплатити Банку штраф нарахування на окремий рахунок в зазначені банком терміни. Як вбачається зі змісту довідки, наданої позивачем, між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] підписаний кредитний договір № б/н, за яким видано наступні кредитні картки: № [NUMBER] (дата відкриття - 29.03.2011 р., термін дії - 02/15), № [NUMBER] (дата відкриття - 28.03.2013 р., термін дії - 08/16), № [NUMBER] (дата відкриття - 21.06.2013 р., термін дії - 04/17), № [NUMBER] (дата відкриття - 16.11.2015 р., термін дії - 09/18). Також, позивачем надано довідку про зміну кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] Зі змісту такої довідки вбачається, що кредитний ліміт, який встановлений на картку № [NUMBER], становить 9000 грн. (а.с. 86). Відповідно до виписки із карткового рахунку № [NUMBER] за період із 01.01.1999 по 07.08.2018 р. баланс картки на кінець період становить -20 671,33 грн. Однак, із даної виписки не вбачається, з чого складається дана сума. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 15.01.2018 року заборгованість відповідача перед Банком становить 10 441 (десять тисяч чотириста сорок одна) грн. 27 коп., яка складається із: -8979,56 грн. - заборгованість за кредитом; -322,46 грн. - заборгованість за процентами, -322,46 грн. - несплачені проценти на поточну заборгованість. Позивачем пред'являються вимоги про стягнення із відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.03.2011 р. у розмірі 13 924 (тринадцять тисяч дев'ятсот двадцять чотири) грн. 27 коп., яка складається із: нарахованих відсотків за користування кредитом - 12 518,53 грн.; 1276,60 грн. - нарахованої пені, а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штраф (фіксована частина), та 639,25 грн. штраф (процентна складова). Однак, на підтвердження даних вимог позивачем не надано будь-яких доказів, а ті докази, які додані до позову, зокрема розрахунок заборгованості, суперечать обґрунтуванню позовних вимог, а тому суд не бере їх до уваги. Крім того, із позовних вимог вбачається, що позивач просить стягнути із відповідача на свою користь лише нараховані відсотки, пеню та штрафи. При цьому, позовна заява не містить обґрунтування та відсутні докази наявності у відповідача розміру тіла кредиту, на який нараховані зазначені відсотки, пеню та штраф, які просить стягнути позивач. З огляду на викладені обставини, врахувавши норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості та недоведеності. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed