Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу стало відомо про те, що приватним виконавцем Клітченко О.А. відкрито виконавче провадження №60175888 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою Аліною Анатоліївною вчиненого 16.09.2019 та зареєстрованого в реєстрі за № 5213, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №482228514 від 30.12.2015. Разом з тим, позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки між позивачем та відповідачем не було жодних правовідносин й не надано доказів відступлення прав грошової вимоги відповідача до позивача. При цьому, зі змісту позовної заяви вбачається, що 29.08.2014 року позивачем була подана до Дніпровського районного управління внутрішніх справ України у місті Києві заява про викрадення національного паспарту оформленого на ім`я [PERSON] , [INFO] . В результаті чого, 06.09.2014 року ним був оформлений новий національний паспорт громадянина серії [NUMBER] виданий Репкінстким РС УДМС України в Чернігівській області 06.09.2014 року. При цьому, оферта про укладення угоди про надання споживчого кредиту №482228514 підписана 30.12.2015 року та оформлена на недіючий паспорт серії [NUMBER] виданий Ріпкінським РВ МВС України в Чернігівській області 30.08.2004 року. Зазначає, що вподальшому 22.04.2016 року він офіційно звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» із заявою, в якій проінформував банк про те, що кредитний договір №482228514 від 30.12.2015 оформлений третьою особою, шляхом використання його викраденого паспорту та проси банк визнати такий договір недійсним й провести службове розслідування. Вважає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, оскільки на час вчинення такого виконавчого напису нотаріусу не встановила існування у відповідача права грошової вимоги та здійснила виконавчий напис без обов`язкових документів, якими встановлюється факт заборгованості, окрім того, сума боргу, яка зазначена у виконавчому написі, не була перевірена нотаріусом на предмет її безспірності. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року зупинено стягнення за виконавчим написом від 16.09.2019 року приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатової Аліни Анатоліївни, зареєстрованого в реєстрі за № 5213, яким зареєстровано стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 482228514 від 30 грудня 2015 року у розмірі 42 957 (сорок дві тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 00 копійок. У судовому засіданні позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Приватний нотаріус Гамзатова Аліна Анатоліївна надіслала до суду лист в якому повідомила про неможливість бути присутньою в судовому засіданні. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.2019 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Гамзатовою Аліною Анатоліївною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5213, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості, що виникла за кредитним договором №482228514 від 30.12.2015 року, укладеним між [PERSON] та Акціонерним товариством «Альфа-банк», правонаступником усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1АБ/ВЕСТА від 28.01.2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги 2-01/19/1 від 29.01.2019 року є Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», яка становить 42 957 грн. 08 коп., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 21 958, 96 грн., прострочена заборгованість по не сплаченими відсоткам за користування кредитом - 12 342, 21 грн., строкова заборгованість за штрафами та пенями - 2 400 грн. (а.с. 24). 27.09.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Кєва Клітченко О.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 60175888 з виконання виконавчого напису № 5213 від 16.09.2019 року. При цьому, з наданих позивачем доказів, вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» звертаючись до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису на підтвердження права стягнення боргу з позивача додавши, зокрема договір факторингу від 30.09.2014 року, договір факторингу №2019-1ДМГ/ВЕСТА від 14.01.2019 року, договір відступлення прав вимоги №16-01/19/2 від 16.01.2019 року. Отже, у виконавчому написі №5243 вказані договори на підставі яких відбулось відступлення прав вимоги суперечать тим, які додані до заяви про вчинення виконавчого напису. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. У відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Статтею 90 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що стягнення за виконавчим написом провадиться в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». В постанові Верховного Суду від 11.07.2019 р. у справі №461/4609/16-ц зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України Про нотаріат ). Але характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України Про нотаріат захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Крім цього, як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, пп. б п. 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, зокрема, подаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (далі Порядок), містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису нотаріуса як і в Переліку. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду. Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Згідно підпункту 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені:відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника;дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи;номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи;строк, за який має провадитися стягнення;інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У відповідності до п.п. 3.1, 3.2, 3.4 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи:якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як вбачається з матеріалів справи, суду не надано доказів, які б свідчили, що в даному випадку, при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу разом з відповідною заявою стягувача було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідного оригіналу нотаріально посвідченої угоди має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. У своїй постанові від 27.03.2019 року у справі № 137/1666/16 Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на приписи статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» зазначила, що захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Також у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, щодоказами є будь-які дані, на підставіяких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачем під час розгляду справи не було надано жодних доказів на спростування доводів позивача. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Окрім того, у відповідності до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. При цьому, слід зауважити, що в матеріалах справи міститься копія довідки Дніпровського управління внутрішніх справ України в м. Києві згідно якої підтверджено, що [PERSON] звернувся із заявою 29.08.2014 року про крадіжку його особистих документів, зокрема паспорту громадянина України на ім`я [PERSON] , [INFO] , про що внесено відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР №120141000400009055 від 29.08.2014 року за ч. 1 ст. 185 КК України (а.с.20, 21). Разом із цим, у виконавчому написі №5213 від 16.09.2019 року реквізити паспорту [PERSON] вказано - серія [NUMBER] , які не співпадають із реквізитами паспорту [PERSON] - серія [NUMBER] , який видано 06.09.2014 року копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.17-19). Крім того, позивач звертався до ПАТ «Альфа Банк» із повідомлення про викрадення його паспорту 22.04.2016 року (а.с.22). Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що на час вчинення виконавчого напису у розпорядженні нотаріуса були всі необхідні документи, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто докази, які мають підтверджувати, що нотаріус мав, передбачені законом,підстави для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved