Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 11.01.2014 помер її чоловік [PERSON], який постійно проживав з нею в кв. № 2 житлового будинку № 88 по вулиці Привокзальній у місті Красилові Хмельницької області. Після його смерті вона є єдиною спадкоємицею його майна, прийняла спадщину та займалася її оформленням. Їхній син [PERSON] спадщини батька не приймав так, як фактично на час його смерті з ним не проживав та заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавав. До складу спадщини [PERSON], яку вона вже переоформила на своє імя, входила частка у вищевказаній квартирі, яка складається з 3-х кімнат площею 14,3 кв.м., 14,3 кв.м. та 12,1 кв.м., кухні площею 7,2 кв.м. та коридору площею 4,9 кв.м. Загальна площа квартири становить 52,8 кв.м., а житлова 40,7 кв.м. Дана квартира у встановленому законом порядку була приватизована нею, її покійним чоловіком та їхнім сином у спільну сумісну власність без визначення розміру часток. Будь-якої домовленості між нею, її чоловіком та сином про зміну розміру часток у праві власності на дану квартиру не було та немає. В звязку тим, що постановою державного нотаріуса Красилівського державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі після смерті чоловіка свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в зазначеній квартирі тому, що вона належала їм на праві спільної сумісної власності і частка померлого чоловіка в ній не визначена та документально не посвідчена, вона звернулася до Красилівського районного суду з позовом про визнання права власності на частку в квартирі в порядку спадкування. Рішенням Красилівського районного суду від 06.12.2017 її позов задоволено, визнано за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка право власності на його 1/3 частку в квартирі № 2 житлового будинку № 88 по вулиці Привокзальній у місті Красилові Хмельницької області загальною площею 52,8 кв.м., житловою площею 40,7 кв.м. Її частка та частка сина залишається не визначеною, що створює перешкоду в розпорядженні її часткою, продажем, обміном, даруванням. У звязку зі смертю чоловіка укласти договір про визначення розміру частки співвласників у даній квартирі, документально посвідчити їх, на сьогоднішній день вона не має можливості, а тому просить визначити ідеальні частки у праві спільної сумісної власності в квартирі № 2 житлового будинку № 88 по вулиці Привокзальній у місті Красилові Хмельницької області загальною площею 52,8 в.м., житловою площею 40,7 кв.м., встановши що 1/3 ідеальної частки квартири належить [PERSON], [INFO], 1/3 ідеальної частки даної квартири належить [PERSON], [INFO]. Ухвалою Красилівського районного суду від 07.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач у підготовче судове засідання надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач також надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги визнав у повному обсязі. Статтею 189 ЦПК України визначено, що завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) зясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. Відповідно до чч. 1-3 ст. 200 ЦПК України в підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті. За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження в справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частинами 1, 2, 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження в справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення в звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved