Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 02 листопада 1985 року у Хрінницькій сільській раді, Млинівського району, Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу складено відповідний актовий запис № 12. В обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що від спільного проживання у шлюбі сторони мають дітей, які на сьогодні досягли повноліття. Спільне життя з відповідачем не склалось. Її чоловік зловживає спиртними напоями, скандалить, ображає дітей. Сторони не проживають разом уже 10 років, позивач проживає та працює в м. Києві, а [PERSON] проживає у своєї сестри в батьківському будинку в с.Хрінники, Демидівського району, Рівненської області. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, а тому шлюб, який існує лише юридично, необхідно розірвати. Крім того, позивачка звернулась до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю з підстав викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. /а.с.8/. Відповідач неодноразово на розгляд справи не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не направив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи в суді, про що підтверджують повідомлення про вручення судових повісток /а.с. 15, 17/. Відповідно ч.1 до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач двічі не зявився на судовий розгляд справи і про причини неявки суд не повідомив та позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, повно, всебічно та обєктивно оцінив подані докази у їх сукупності, оглянув оригінали документів, що мають значення для правильного вирішення спору по суті та встановив наступне. Заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, будь-які стосунки між подружжям припинені, сторони спільно не проживають десять років та спільного господарства не ведуть. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 410453 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб 02 листопада 1985 року /а.с.3/. Відповідно до ст.\~112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.\~3 ст.\~105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов підлягає до задоволення повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою по справі при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією № 22 від 23.08.2017 року. Так як суд задовольняє позов про розірвання шлюбу, то суд рахує за необхідне стягнути на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки сплачену нею суму судового збору. На підставі ст.ст. 105, 110, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved