Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся з позовом, в якому просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Дряпко О.О. із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було відкрито спадкову справу, та повідомлено про те, що постановою старшого державного виконавця Київського ВДВС ХМУЮ Ципліцького Д.О. від 25 грудня 2008 року було накладено арешт на нерухоме майно, що належало [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник [PERSON] - [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилалось на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON] суд першої інстанції виходив з положень статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» та тих обставин, що позивач не довів, що вказана квартира належить йому, а не боржникові [PERSON] Суд вважав недоведеними вимоги позивача. З таким висновком суду першої інстанції, судова колегія погодитись не може, оскільки він не відповідає обставинам справи. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року (зі змінами від 25 травня 1998 року № 5) містяться роз'яснення щодо того, хто є належним відповідачем по цій категорії судових справ, а саме відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках - особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. У тих випадках, коли опис проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач притягується відповідна державна податкова інспекція. Аналогічні роз'яснення містяться і у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14. Отже, при накладанні арешту відділ ДВС ( як і суд) є «посередником» між особою, в інтересах якої накладається арешт, та особою, на майно якої накладається арешт. Саме між цими особами існують спірні правовідносини. Дані особи зацікавлені в результаті розгляду справи про зняття арешту з майна, рішення суду стосується їх прав та обов'язків. Тому у справах про зняття арешту з майна належним відповідачем є особа, в інтересах якої накладено арешт. Доводи представника позивача в апеляційній скарзі на те, що позивач звертався до Київського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, де йому було повідомлено про відсутність на виконанні державних виконавців відділу виконавчих проваджень за якими боржником є [PERSON], судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки належних доказів суду з цього приводу не надано. У разі відсутності відомостей про стягувача у виконавчому провадженні, за яким було накладено арешт на нерухоме майно, позивач не позбавлений права звернутися у суд зі скаргою в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. З врахуванням викладеного, відповідно до пункту 2 частини 1 статті 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволені позовних вимог [PERSON] з підстав,передбачених пунктами 3, 4 частиною 1 стаття 309 ЦПК України.

Outcome: partial