Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

Управління соціального захисту населення Менської районної державної адміністрації (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про повернення крісла колісного з електродвигуном, яке отримав її чоловік [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що чоловікові відповідача, як інваліду, 11 квітня 2014 року було надано в користування крісло колісне з електродвигуном. [INFO] року останній помер, у зв'язку з чим позивач звертався до відповідача з вимогою повернути вказане крісло, однак останній його добровільно не повернув. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позові. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, зазначивши, що згодна повернути крісло колісне з електродвигуном, але це для неї є фінансово затратно, так як потрібно наймати машину, щоб його повернути. На даний час вона не має таких коштів. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено, 12 липня 2013 року відповідно до висновку Чернігівської обласної медико-соціальної експертної комісії чоловіка відповідача - [PERSON] визнано таким, що має медичні показання для забезпечення кріслом-коляскою з електроприводом та останній є приданий для керування нею (а.с. 3). 11 квітня 2014 року [PERSON] отримав коляску (крісло колісне) з електродвигуном (мод. 220) (а.с. 4). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 5). У зв'язку з цим позивач 15 липня 2017 року та 09 жовтня 2017 року звертався до відповідача, як члена сім'ї [PERSON], з вимогою повернути отримане останнім крісло колісне з електродвигуном, що підтверджується відповідними листами (а.с. 6). Незважаючи на це, відповідач станом на час розгляду справи судом вказане крісло не повернув. Відповідно до пункту 26 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 квітня 2012 року №321 «Про затвердження Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації інвалідів, дітей-інвалідів та інших окремих категорій населення» у разі смерті інваліда, дитини-інваліда, іншої особи виданий безоплатно технічний або інший засіб реабілітації, строк експлуатації якого не закінчився, повертається місцевому органу праці та соціального захисту населення членами сім'ї померлого інваліда чи іншої особи. У разі відмови членів сім'ї померлих інвалідів, дітей-інвалідів, інших осіб повернути технічні та інші засоби реабілітації проводиться їх вилучення за рішенням суду. Оскільки відповідач визнав факт знаходження у неї крісла колісного з електродвигуном, яке було передано в користування її чоловіку, однак на час розгляду справи вказане крісло відповідачем добровільно не було повернуто позивачу, суд вважає обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача повернути крісло колісне з електродвигуном (модель 220). На підставі наведеного,

Outcome: approved