Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У лютому 2016 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Простір»(далі-позивач) звернулося до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON](далі - відповідач) третя особа : [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 01.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій № 605/46/оф, відповідно п. 1 договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS], а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. 01.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 605-1/46/оф, відповідно п.1. договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, виконавець зобов'язується своєчасно надавати відповідні послуги з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, що передбачені договором. В порушення вищезазначених зобов'язань боржник не здійснює оплату наданих заявником послуг, за період з жовтня 2013 року по липень 2016 року загальна сума заборгованості відповідача становить 93874,29 грн. Незважаючи на попередження про необхідність сплати заборгованості, свої зобов'язання відповідач не виконує. Тому позивач, з урахуванням уточнюючих заяв, просив суд стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 93874,29 грн. за період з жовтня 2013 року по липень 2016 року та судові витрати у розмірі 1508,04 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просили суд їх задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач, представник відповідача заперечували проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, підтримали письмові заперечення. У судове засідання третя особа [PERSON] не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.02.2012 року між ТОВ «Сервісна компанія «Простір» та відповідачем було укладено договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій № 605/46/оф, відповідно п. 1 договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS], а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с. 9-10). 01.02.2012 року між ТОВ «Сервісна компанія «Простір» та відповідачем було укладено договір про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 605-1/46/оф, відповідно п.1. договору про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, виконавець зобов'язується своєчасно надавати відповідні послуги з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строк і на умовах, що передбачені договором (а.с. 11-13). Виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг (п. 2 Договору). Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством. Статутом відповідача, затвердженого Загальними зборами учасників Протокол № 2 від 15.03.2008, передбачено, що з метою забезпечення цілей Товариства, останнє здійснює, з-поміж іншого, такі види діяльності: експлуатація житлового та нежитлового фонду, забезпечення мешканців будинку комунальними та іншими послугами, управління нерухомим майном (а.с. 19-24). Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; Виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору (ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Як встановлено судом, рішенням від 15.12.2011 № 844/7080 «Про впорядкування прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Києва житлового фонду, гуртожитків, інженерних мереж та об'єктів соціальної інфраструктури» делеговано районним в м. Києві державним адміністраціям право визначати балансоутримувачів прийнятих в експлуатацію новозбудованих та відомчих житлових будинків, в яких не створені об'єднання співвласників багатоквартирних будинків. Із листа Департаменту житлово-комунальної інфраструктури від 25.07.2016 року вбачається, що у період оголошення конкурсу з призначення управителя багатоквартирного будинку до моменту визначення переможців конкурсу і укладення договорів про надання послуг з управління багатоквартирним будинком послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій продовжують надавати у відповідних багатоквартирних будинках виконавці таких послуг, які надавали їх до початку проведення конкурсу. Відповідно Статуту ТОВ «Управляюча компанія «Простір» в новій редакції, затвердженої Загальними зборами Учасників, протокол №2 від 19.09.2016 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ ПРОСТІР» іменоване надалі «Товариство» створено на засадах угоди між Учасниками, шляхом об'єднання їх грошей, майна та підприємницької діяльності. Товариство є повним правонаступником всіх прав та обов'язків Дочірнього підприємства «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ ПРОСТІР» у зв'язку з припиненням діяльності Дочірнього підприємства «СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ПРОСТІР» шляхом перетворення у Товариство з обмеженою відповідальністю СЕРВІСНА КОМПАНІЯ «ПРОСТІР», зміни назви Товариства. Товариство продовжує здійснювати свою діяльність на підставі цього Статуту, який є установчим документом Товариства (т. 2 а.с. 108-127). 16 грудня 2007 року, згідно вимог ЗУ «Про господарські товариства» Загальними зборами Учасників товариства прийнято рішення, яке викладене в Протоколі №1 Загальних зборів учасників ТОВ «СК «Простір», відповідно до п.4 якого призначено Директором ТОВ «СК Простір» [PERSON] Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 28.02.2017 року апеляційну скаргу [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] - відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року залишено без змін (а.с. 62-63). Як вбачається із вищезазначеної ухвали, в серпні 2016 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до відповідача, просила визнати недійсним договір про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій № 605/46/оф, укладений між сторонами 01.02.2012 року, зазначала, що спірний Договір повинен бути визнаний недійсним з тих підстав, що відповідач умисно замовчував ту обставину, що він не є балансоутримувачем будинку по вул. Дмитрівська, 46 та ту обставину, що у останнього відсутні повноваження щодо укладення договорів з надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із кінцевими споживачами, чим ввів позивача в оману щодо прав відповідача на укладання договору з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року у задоволенні позову відмовлено. Дані обставини, зважаючи на положення ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Згідно ст. 66, 67,68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного та громадського фонду вносяться щомісяця. Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року та ч.2 п.7 Правил користування приміщеннями, затвердженими постановою КМУ від р. № 572 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою КМУ від 24.01.2006 р.), власники квартир багатоквартирних будинків повинні оплачувати житлово-комунальні послуги у встановлені договором або законом, утримувати приватизовані квартири (будинки) за свій рахунок. Також, вони зобов'язані вносити на відповідний рахунок виконавця послуг з утримання і будинків та прибудинкової території оплату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення зобов'язань відповідач не здійснює оплату наданих йому послуг, у зв'язку з чим, за період з жовтня 2013р. по липень 2016р. утворилась заборгованість у загальному розмірі 93874,29 грн. (а.с. 159) Відповідно до ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ст. 60 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 10, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань за договором про надання послуг з утримання будинку та прибудинкових територій № 605/46/оф від 01.02.2012 року та договором про надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 605-1/46/оф від 01.12.2012 року, у зв'язку з чим утворилася заборгованість перед позивачем, беручи до уваги рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 року, ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 28.02.2017 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1508,04 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved