Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У позові проти Громади та Держземагенства [PERSON] просить визнати за ним право власності на земельну ділянку розміром 1,9506 га на території Вертокиївської сільської ради. Вимоги мотивовані тим, що спадкодавець [PERSON], набула за життя право власності на спірну земельну ділянку, однак через виправлення у державному акті оформити спадщину неможливо. Позивач може захистити своє невизнане право на отримання спадщини лише в суді. У письмовій заяві до суду [PERSON] позов підтримав, просив справу розглядати без її участі. Представник сільської ради звернувся з аналогічним клопотанням, позов визнав. Від Держземагенства надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, однак, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності останнього. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені обставини, які відповідають цивільним правовідносинам. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Як убачається зі справи 10.11.2006 [PERSON] на підставі розпорядження голови Житомирської РДА №830 від 10.11.2006 отримала спірну земельну ділянку площею 1.9506 га для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується державним актом серії ЯГ №774691 (а.с. 8). Таким чином, остання отримала у власність земельну ділянку у спосіб, передбачений законом. [INFO] [PERSON] померла (а.с. 6). Внаслідок цього відкрилася спадщина на все належне спадкодавцеві майно, у тому числі на спірну землю, оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Заповітом від 20.09.2004 остання визначила спадкоємцем всього свого майна позивача (а.с. 7). Позивач за спадковою справою №45/2014 - єдиний спадкоємець [PERSON] (а.с.18). Згідно із ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Зі змісту ст.ст. 1296, 1297 ЦК України вбачається, що оформлення права на спадщину, в тому числі на нерухоме майно, проводиться шляхом видачі нотаріусом відповідного свідоцтва проте, постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку позивачу було відмовлено у зв'язку з виправленнями у державному акті (а.с. 19). У відповідності до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування. Проте, у державному акті на спірну землю, дійсно містяться виправлення імені зі [PERSON] а [PERSON], які застережені головою Житомирської РДА. Згідно із п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею та договорів оренди землі, будь-які виправлення у державних актах не допускаються. Згідно з положеннями ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Воно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Зі справи вбачається, що спадкодавець правомірно отримала у власність спірну земельну ділянку, на підтвердження чого був виготовлений державний акт. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України). Отже, суд дійшов висновку, що спірна земельна ділянка відноситься до складу спадщини, а позивач, як спадкоємець за заповітом, має право на земельну ділянку [PERSON] З огляду на зміст глави 84 ЦК України та роз'яснень Пленуму ВСУ у Постанові №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» (п.23), право позивача на отримання у спадок спірної земельної ділянки встановлюється судом. Ураховуючи усі обставини справи у сукупності, визнання позову відповідачем, загальні засади цивільного судочинства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved