Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, позовні вимоги за яким було зменшено у ході розгляду справи. В обґрунтування позову, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, [PERSON] зазначав, що 24.06.2020 приблизно о 15-30 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , у м. Запоріжжі, біля буд. 15 по вул. Брянська, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Брянська-вул. Зої Космодем`янської, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги автомобілю, який рухався по головній дорозі, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем позивача, Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] . Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2020 [PERSON] визнано винним у порушенні п. 16.11. ПДР України та у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача - Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , отримав значні механічні пошкодження і вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу, згідно висновку спеціаліста-автотоварознавця № 26-11-2020, становила 93 987 грн. 39 коп. За проведення автотоварознавчого дослідження позивач сплатив 2 000 грн. З боку СК «Просто страхування», в якій був застрахований транспортний засіб відповідача, позивачу було сплачено у рахунок відшкодування матеріальної шкоди з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та за вирахуванням франшизи, страхову суму у розмірі 28 387,17 грн., відповідачем [PERSON] йому було добровільно сплачено суму франшизи у розмірі 2 000 грн. Позивач провів відновлювальний ремонт свого автомобіля, який був закінчений 02.06.2021, що підтверджено актом надання послуг № 248-2 від 11.07.2020, та рахунком-фактурою № 156 від 02.06.2021. Розмір фактичної вартості ремонту склав 76 400 грн. Таким чином, за вирахуванням суми страхового відшкодування - 28 387 грн. 17 коп. та суми франшизи, яка сплачена відповідачем у розмірі 2000 грн., різниця між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без врахування фізичного зносу) та страховим відшкодуванням склала - 46 012 грн. 83 коп., яка, на думку позивача, підлягає стягненню із винної особи. При цьому, як зазначає позивач, у матеріальні збитки він не врахував вартість стоянки, та включив її до моральної шкоди, яку він оцінює у 10 000 грн. Моральна шкода полягає у тому, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач був вибитий із своєї звичайної життєвої колії, був вимушений витрачати особистий час та власні кошти для ремонту автомобіля, юридичних консультацій, оцінки автомобіля, звернення до суду за захистом своїх порушених прав. Під час цих подій він не міг реалізувати свої інші життєві плани, відчував душевний дискомфорт, змушений був приймати заспокійливі ліки. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 48 012 грн. 83 коп., моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., а також судовий збір. 05.04.2021 від відповідача [PERSON] в особі представника - адвоката Івашкова С.О. надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву зазначено, що позовні вимоги обґрунтовані єдиним доказом - звітом № 26-11-2020 від 08.12.2020, який складено оцінювачем [PERSON] , відповідно до якого матеріальний збиток завданий власнику КТЗ Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , становить 48 687 грн. 01 коп., а вартість відновлювального ремонту - 93 987 грн. 39 коп. У той же час, відповідно до страхового акту № 145672 від 05.11.2020 та платіжного доручення № 9629019255, страхова сума, яка була виплачена позивачу страховою компанією, становить 28 387 грн. 17 коп. Вказані обставини свідчать про те, що позивач отримав від страхової компанії суму меншу, ніж зазначено у звіті, на який посилається позивач. З отриманої від страхової компанії на запит адвоката відповіді встановлено, що [PERSON] самостійно подав до страхової компанії заяву на виплату страхового відшкодування саме на суму 28 387 грн. 17 коп., тобто вказана сума була визначена позивачем як достатня для покриття матеріальних та моральних збитків. Також страховою компанією було надано розрахунок страхового відшкодування, який відрізняється від наданого позивачем звіту вартістю нормо-годин роботи за годину. При цьому, позивачем не зазначено яка ж була дійсна ціна ремонту транспортного засобу, оскільки будь-яких доказів понесених витрат позивач не надав. У звіті оцінювача взагалі відсутнє обґрунтування вартості запчастин, що свідчить про те, що їх вартість ґрунтується на припущеннях. З фотографій, які наявні у звіті не вбачається критичного руйнування дверей, їх стан свідчить що їх ремонт був би більш доцільний, оскільки на металевих поверхнях відсутні сліди розривів металу, а вм`ятини носять ковзний характер. Згідно звіту, датою огляду транспортного засобу зазначено 02.07.2020, тобто день дорожньо-транспортної пригоди, проте, відповідач не брав участі у вказаному огляді, а тому був позбавлений можливості внести свої зауваження щодо огляду та наявності пошкоджень, які відбулися внаслідок зіткнення транспортних засобів, а також щодо доцільності заміни деяких деталей. До звіту, який проведено [PERSON] не надано взагалі доказів, що останній є атестованим судовим експертом та попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку експерта. Як зазначає позивач, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі , витрати вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права. Таким чином, позивач має довести у суді фактичні витрати, яких він зазнав у зв`язку з відновленням пошкодженого автомобіля, а не ілюзорні та надумані витрати, які зазначені у звіті, який містить недостовірні дані щодо необхідності заміни запасних частин, які не підлягали заміні та зазначена завищена вартість нормо-годин роботи. При цьому, у звіті, який надано позивачем, зазначена вартість відновлювального ремонту не є фактичними витратами позивача, а використовувалась суб`єктом оціночної діяльності для визначення вартості матеріального збитку без врахування фізичного зносу транспортного засобу. Щодо заявлених вимог про відшкодування моральних збитків, відповідач зазначив у відзиві, що ці позовні вимоги не підтверджені жодними доказами. З урахуванням викладених обставин, відповідач [PERSON] в особі свого представника - адвоката Івашкова О.О. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2021 вказану цивільну справу направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.05.2021 прийнято до свого провадження, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, які викладені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши представників сторін у справі, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позовних вимог, дійшов до висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 24.06.2020 приблизно о 15-30 год. водій [PERSON] , керуючи автомобілем Renault Megane, д.н.з. [NUMBER] , у м. Запоріжжі, біля буд. 15 по вул. Брянська, на перехресті нерівнозначних доріг вул. Брянська-вул. Зої Космодем`янської, рухаючись по другорядній дорозі, не надав переваги автомобілю, який рухався по головній дорозі, чим порушив вимоги п. 16.11. Правил дорожнього руху України, у результаті чого сталося зіткнення з автомобілем позивача, Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] . Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Постановою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2020 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником автомобілю Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , є позивач [PERSON] . Згідно звіту № 26-11-2020, який складено оцінювачем [PERSON] на підставі заяви позивача від 02.07.2020 про проведення оцінки КТЗ, вартість відновлювального ремонту КТЗ Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , після ДТП на дату оцінки складає 93 987 грн. 39 коп. (з урахуванням ПДВ на запасні частини, що підлягають заміні). Матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП на дату оцінки дорівнює вартості відновлювального ремонту КТЗ, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні, та складає 48 687 грн. 01 коп. Згідно рахунку 26.11.2020 від 19.11.2020, вартість послуги з надання звіту про оцінку КТЗ Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , становить 2 000 грн., які були сплачені [PERSON] на рахунок оцінювача, що підтверджується квитанцією № 270Е-Т9СМ-РМ1Н-1411 від 19.11.2020. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність позивача [PERSON] була застрахована у АТ «Просто Страхування», а відповідача [PERSON] - у ТДВ «СК «Кредо». [PERSON] звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування у порядку прямого врегулювання до АТ «Просто Страхування», у якому було застраховано його цивільно-правову відповідальність. Згідно розрахунку страхового відшкодування № 145672 від 29.10.2020, який складено експертом Управління виплат АТ «Просто страхування», коефіцієнт зносу транспортного засобу Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] становить 0,7, вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу складає 55 780 грн. 21 коп., розмір збитку - 30 387 грн. 17 коп., безумовна франшиза - 2 000 грн., розмір страхового відшкодування 28 387 грн.17 коп. Відповідно до страхового акту № 145672 від 05.11.2020, АТ «Просто Страхування» визначило вартість матеріального збитку у розмірі 30 387 грн. 17 коп., розмір франшизи за договором страхування [PERSON] становить 2 000 грн., а відтак визначило розмір страхового відшкодування - 28 387 грн. 17 коп. Згідно наявної у матеріалах справи копії квитанції, АТ «Просто Страхування» 09.11.2020 виплатило позивачу [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 28 387 грн. 17 коп. Крім того, як зазначив сам відповідач у своєму позові, відповідачем [PERSON] йому було сплачено суму франшизи за договором страхування у розмірі 2 000 грн. Як убачається із акту надання послуг № 248-2 від 11.07.2020, який підписано ПП [PERSON] , як виконавцем, та [PERSON] , як замовником, виконавцем були виконані роботи (надані послуги) щодо ремонту транспортного засобу Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , на загальну суму 21 700 грн. Крім того, згідно рахунку-фактури № 156 від 02.06.2021, СПД [PERSON] виставив [PERSON] рахунок за ремонт автомобіля Acura MDX, д.н.з. [NUMBER] , на загальну суму 54 700 грн. Таким чином, загальний розмір витрат позивача за ремонт належного йому на праві власності транспортного засобу становить 76 400 грн. Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди, наявність вини відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та отримання потерпілою особою суми страхового відшкодування від страхової компанії у розмірі 28 387 грн. 17 коп., від позивача у розмірі франшизи - 2000 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна потерпілої у дорожньо-транспортній пригоді особи. Правовою підставою заявлених позивачем вимог про відшкодування матеріальної шкоди є приписи статей 1166, 1187, 1194 ЦК України. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частинами першою, другою статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, відповідач як особа, відповідальна за шкоду, в разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика зобов`язана відшкодувати позивачу різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на звіт № 26-11-2020 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, який складено оцінювачем [PERSON] і згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 93 987 грн. 39 коп., а також на додані до заяви про зменшення розміру позовних вимог рахунки, згідно яких ним було сплачено за ремонт транспортного засобу загальну суму 76 400 грн., у зв`язку з цими обставинами просив стягнути з відповідача різницю між розміром завданої шкоди та страховим відшкодуванням, що з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог складає 48 012,83 грн. Згідно зі абзацом 2 частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому, такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. У постанові від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Вказаний висновок підтверджений Верховним Судом, зокрема в постанові від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18 (провадження №61-10773св20), постанові від 21 липня 2021 року у справі №757/33065/18-ц (провадження №61-691св21), постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18). Отже, якщо сплачене страховиком відшкодування не покриває розмір збитків завданих потерпілому, останній має право пред`явити до винної особи вимогу про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Як установлено судом, відповідачу було виплачено страховою компанією страхове відшкодування за його заявою у розмірі 28 387 грн. 17 коп., вимог до страхової компанії позивач не заявляв, що свідчить про те, що він погодився із розміром матеріального збитку, яка підлягає виплаті страховиком, у сумі 28 387 грн. 17 коп. При цьому, у звіті спеціаліста, на який є посилання у позові і який долучено позивачем у якості доказів розміру матеріальної шкоди, визначено, що матеріальний збиток, завданий власнику КТЗ, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу на запасні частини, що підлягають заміні, складає 48 687 грн. 01 коп., у той час як страховою компанією визначено зазначений збиток у розмірі - 30 387 грн. 17 коп. За таких обставин, суд доходить до висновку, що позивачем передчасно заявлено вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи - [PERSON] на суму 18 299 грн. 84 коп., яка є різницею між визначеним оцінювачем розміром матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням і сплаченою франшизою (48 687,01 грн. - 28387,17 грн. - 2000 грн. =18 299,84 грн.), оскільки відповідно до наведених у рішенні вимог чинного законодавства, особа, яка завдала шкоди зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка повинна бути сплачена страховою компанією у розмірі, що дорівнює вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу. Разом із тим, [PERSON] вимог до страхової компанії про стягнення різниці між визначеним оцінювачем розміром матеріального збитку та виплаченим страховим відшкодуванням і сплаченою франшизою не заявляв, а одразу пред`явив вимоги про стягнення всієї суми з відповідача [PERSON] . Таким чином, при вирішенні питання про розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача, як особи, яка таку шкоду завдала, суд виходить із того, що фактично позивачем понесені витрати на ремонт пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу у загальній сумі 76 400 грн., що підтверджується актом надання послуг від 11.07.2020 та рахунком-фактурою від 02.06.2021, згідно висновку оцінювача вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу (матеріальний збиток) визначено у розмірі 48 687 грн. 01 коп., а відтак доходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода у сумі 27 712 грн. 99 коп., що дорівнює різниці між фактичними витратами, які понесені позивачем для відновлення належного йому транспортного засобу та розміру матеріального збитку, який дорівнює вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу згідно звіту оцінювача, який долучено в обґрунтування позовних вимог (76 400 грн. - 48 687,01 грн. = 27 712,99 грн.). Суд також враховує, що заперечуючи проти позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, відповідач, у свою чергу, не спростував суму фактичних витрат позивача на ремонт транспортного засобу, не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів на спростування доводів позивача щодо понесення ним реальних витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом належного йому транспортного засобу у розмірі 76 400 грн. Досліджуючи надані [PERSON] на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із ремонтом транспортного засобу, докази, судом не встановлено обставин, які би свідчили про те, що вказані витрати не стосуються відновлення пошкоджень транспортного засобу, які виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 24.06.2020. Зі сторони відповідача та його представника будь-яких клопотань про призначення експертизи з метою спростування розміру заявленої матеріальної шкоди не заявлялось. У своєму відзиві на позовну заяву і в судовому засіданні представник відповідача, як на доказ безпідставності заявленого розміру позовних вимог, посилався на розрахунок страхового відшкодування № 145672, який складено 29.10.2020 працівником АТ «Просто-страхування», а саме експертом Управління виплат [PERSON] Разом із тим, суду не надано доказів того, що працівник АТ «Просто-страхування» [PERSON] є кваліфікованим експертом або оцінювачем у даній сфері, а відтак суд доходить до висновку, що вказаний розрахунок страхового відшкодування не є достатнім доказом, який би спростовував заявлені позивачем позовні вимоги. Доводи представника відповідача, що наданий позивачем звіт № 26-11-2020 є неналежним доказом у цій справі, оскільки особа яка його складала не є судовим експертом, суд вважає безпідставними, оскільки по-перше, [PERSON] є кваліфікованим оцінювачем та сертифікованим аварійним комісаром за спеціалізацією «Автотранспорт», а по-друге, судом визначено суму матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи із наданих суду доказів понесення [PERSON] реальних витрат на відновлення транспортного засобу, а не із звіту оцінювача. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати, пов`язані з проведенням звіту щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, у сумі 2 000 грн., які були понесені позивачем ще до фактичного ремонту транспортного засобу, і підтверджені квитанцією про сплату цих витрат. При вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди у сумі 10 000 грн., суд виходить з наступного. Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що при вирішенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. У ході судового розгляду справи встановлено, що внаслідок винних дій відповідача [PERSON] 24.06.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, у зв`язку з чим транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, позивач посилався на те, що після ДТП він був вибитий із звичайної життєвої колії, був вимушений витрачати особистий час та кошти для ремонту транспортного засобу, не міг реалізувати свої інші життєві плани, відчував душевний дискомфорт, приймав заспокійливі ліки. Суд вважає доведеним той факт, що протиправними, винними діями відповідача [PERSON] , які виразились у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, наслідком якого стало пошкодження майна позивача, останньому завдано і моральну шкоду. Не викликає сумнівів у суду і той факт, що завдана позивачу моральна шкода знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із діями водія [PERSON] , який порушив Правила дорожнього руху, що призвело до події ДТП. З урахуванням вказаних обставин, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 2000,00 грн., яка буде достатньою й співмірною, з урахуванням встановлених обставин справи. Суд вважає, що визначений позивачем розмір моральної шкоди є завищеним, не відповідає наданим доказам, вимогам розумності та справедливості, а відтак у цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Питання про стягнення судового збору слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 459,67 грн.

Outcome: partial