Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] , в особі свого представника звернувся до Голсоіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» (телеканал ZIK), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 22.01.2019 відбувся зїзд партії «Батьківщина». 24.01.2019 [PERSON] під час свого виступу в програмі «Прямим тестом» на телеканалі ZIK, поширив недостовірну інформацію, що стосується [PERSON] , а саме: « [PERSON] , хоча це не так, щоб ті люди, які були на цьому з`їзді щоб вони були за своїми переконаннями. Ні хлопці це було зовсім не так… Ці люди, а я знаю, що вони стояли за гроші. Я розкажу, як ми про це дізналися.»… Ведучий: «Ви кажете за гроші? Що ви маєте на увазі?»… [PERSON] : «А тепер на счет грошей. Це дуже просто… Я очі в очі питав, хлопці, що це було? Ми поправили своє фінансове становище.» Ведучий: «Така була відповідь?» [PERSON] : «Так. Ми поправили своє фінансове становище. Нам це було потрібно. Скільки? 10 тисяч доларів.» Ведучий: «Кожному?» Гетьман О.Ю.: «Кожному за участь.» Ведучий: «Кожному?» Гетьман О.Ю. «Кожному. Це було сказано от так тет-а-тет.» Вказаний виступ транслювався в ефірі телеканалу «ZIK» у програмі «Прямим текстом», а також був розміщений на офіційному веб-сайті телеканалу під заголовком: «Кіборги на підтанцьовці» за посиланням: [INFO] , а також на сайті [PERSON] на каналі телеканалу «ZIK» під заголовком «Прямим текстом: Кіборги на підтанцьовці.» за посиланням [PERSON] та під заголовком: «За участь у форумі [PERSON] кожен «кіборг» отримав $10 тисяч» за посиланням: https://www.youtube.com/watch?v=crQJNb8TInI&t-1s. Позивач вважає, що вищезазначена поширена інформація є недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права позивача на повагу до честі, гідності і ділової репутації. Тому позивач просив: визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , інформацію, поширену [INFO] в програмі «Прямим текстом» в ефірі телеканалу «ZIK» у висловлюванні [PERSON] , наступного змісту: : « [PERSON] , хоча це не так, щоб ті люди, які були на цьому з`їзді щоб вони були за своїми переконаннями. Ці люди, а я знаю, що вони стояли за гроші. Я очі в очі питав, хлопці, що це було? Ми поправили своє фінансове становище… Так. Ми поправили своє фінансове становище. Нам це було потрібно. Скільки? 10 тисяч доларів. Кожному за участь. Це було сказано от так тет-а-тет.»; зобов`язати [PERSON] протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду у цій справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ним 24.01.2019 в програмі «Прямим текстом» в ефірі телеканалу «ZIK», шляхом зачитування у програмі «Прямим текстом» на телеканалі «ZIK» тексту спростування наступного змісту: «Двадцять четвертого січня дві тисячі дев`ятнадцятого року мною під час виступу в програмі «Прямим текстом» була поширена інформація про те, що військові, які перебували на з`їзді політичної партії ВО «Батьківщина» отримали за це 10 тисяч доларів кожне. Вказана інформація є недостовірною, такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] . Такі мої твердження були голослівними.»; зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» (ZIK) протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили надати [PERSON] ефірний час в програмі «Прямим текстом» на телеканалі «ZIK» для оголошення ним тексту спростування, затвердженого судом у цій справі; зобов`язати ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» (ZIK) протягом 10 днів з дня набрання рішенням суду законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену про [PERSON] 24.01.2019 в програмі «Прямим текстом» в ефірі телеканалу «ZIK» шляхом розміщення тексту вступної та резолютивної частини рішення суду у цій справі на веб-сайті телеканалу ZIK https://zik.ua/.; стягнути з ТОВ «Телерадіокомпанія «Нові Комунікації» (ZIK) та [PERSON] на користь позивача судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 15.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загально позовне провадження. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва №\~411 від 17.06.2020 призначено автоматизований розподіл даної судової справи. У червні 2020 року дана цивільна справа надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. \~ \~ \~ \~В судове засідання з`явився представник позивача [PERSON] [PERSON] , який просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених у позові та письмових поясненнях. \~ \~ \~ \~Представник відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» (телеканал ZIK) Кощеєв Ю.І. просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначив, що позивачем не надано жодних доказів того, що поширена інформація стосується позивача. Інформація не містить конкретних даних. Всі твердження в позовній заяві є припущеннями позивача, що не може бути визнано доказами. Крім того, зазначив, що поширена інформація є оціночним судженням [PERSON] та не відповідає критеріям судового захисту. Зауважив, що проведена експертиза виконана не в державній установі і не може бути належним доказом. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» - Ярмола О.В. в судовому засіданні підтримав представника позивача та зазначив, що поширена інформація міститься фактичні твердження, які не відповідають дійсності. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Статтею 3 Конституції України\~закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статей\~21,\~28 Конституції України\~усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності.\~\~ Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Загальною декларацією прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань (стаття 12). Частиною 1\~ст. 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України, кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вилучення будь-якої інформації. Згідно\~ст. 201 ЦК України\~особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Пунктом 4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~роз`яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Пунктом 15 цієї\~Постанови\~роз`яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно ч. 3\~ст. 277 ЦК України\~негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Відповідно до п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~(далі - Постанова) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Згідно з п. 12\~\~належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Судом встановлено, що політичною партією «Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» 22.01.2019 проведено урочистий з`їзд Форум єднання. Додані до позовної заяви компакт-диск з копіями запису Передачі, на підтвердження того, що позивач перебував на цьому з`їзді Партії від 22.01.2019. У відповідності до абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ, під поширенням інформації слід розуміти, у тому числі, її передання по телебаченню та поширення в мережі Інтернет. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Як зазначає позивач, 22.07.2014 він був мобілізований для захисту територіальної цілісності та суверенітету України в зоні проведення антитерористичної операції, належить до «кіборгів» - осіб, які брали участь у обороні диспетчерської вежі Донецького аеропорту ім. Сергія Прокоф`єва. Проте, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зазначеної інформації. Відповідно до Листа Генерального штабу збройних сил України Міністерством Оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142 документ, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних, є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки. Форма військового квитка визначена Указом Президента України від 25.05.94 №\~263/94 «Положення про військовий квиток рядового, сержантського і старшинського складу» та «Положення про військовий квиток офіцера запасу». Також документами, які підтверджують призов військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, можуть бути довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Враховуючи викладене, позивачем не надано до суду достатніх, належних та допустимих доказів, що дають суду підстави вважати, що оспорювана інформація стосується позивача. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачем після подання позову було отримано висновок експерта № 55/19 від 18.04.2019, який було підготовлено на адвокатський запит представника позивача щодо проведення лінгвістичної експертизи (семантико-текстуальної) експертизи з метою надання відповіді на поставлене запитання: у якій формі, твердження чи оціночного судження, виражено інформацію у висловлюваннях [PERSON] : «Дай Боже, хоча це не так, щоб ті люди, які були на цьому з`їзді щоб вони були за своїми переконаннями. Ці люди, а я знаю, що вони стояли за гроші. Я очі в очі питав, хлопці, що це було? Ми поправили своє фінансове становище… Так. Ми поправили своє фінансове становище. Нам це було потрібно. Скільки? 10 тисяч доларів. Кожному за участь. Це було сказано от так тет-а-тет.», що були поширені 24 січня 2019 року у програмі «Прямим текстом», яка транслювалася в ефірі телеканалу «ZIK»? Зокрема, у висновку експерта зазначено, що інформація озвучена у висловлюванні [PERSON] викладена у формі фактичних тверджень. У відповідності до абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму ВСУ, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19\~Постанови\~визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі\~ст. 32 Конституції України\~\~кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з ч. 1\~ст. 200 Цивільного кодексу України\~інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до ч. 4\~ст. 14 Закону України «Про інформацію»\~поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати, як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Відповідно до положень ч. 1, 2\~ст. 30 Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Згідно висновків, викладених у Постановах Палати Верховного Суду у справах №\~338/180/17, № 610/1030/18, № 469/1044/17 та інших, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом звернулась особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками. Відповідно до Закону України «Про телебачення і радіомовлення» ефірний час проміжок часу, протягом якого відповідно до ліцензії на мовлення телерадіоорганізація здійснює трансляцію (ретрансляцію) будь-якої аудіовізуалдьної інформації. 02.02.2021 Президентом України видано Указ № 43/2021 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 02.02.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». Внаслідок реалізації зазначеного Указу, мовлення телеканалу «ЗИК» було припинено. Відтак, обраний позивачем спосіб захисту порушених, на його думку, особистих немайнових прав, зокрема, щодо зобов`язання відповідачів розмістити в ефірі телеканалу «ЗИК» тексту спростування, зобов`язання ТОВ «ТРК «НОВІ КОМУНІКАЦІЇ» надати ефірний час [PERSON] , є таким, який не може бути виконаний відповідачами, а тому є неефективим. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, що оспорювана інформація стосується саме [PERSON] , а обраний позивачем спосіб захисту його особистих немайнових прав є неефективним, тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] та Товариства з обмеженою відповідальністю «Телерадіокомпанія «Нові комунікації» (телеканал ZIK), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Всеукраїнське об`єднання «Батьківщина» про захист честі, гідності і ділової репутації та спростування недостовірної інформації, не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed