Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-26 00:00:00

у лютому 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2010 року на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , з 1 500,00 грн. до 5 500,00 грн., щомісячно, починаючи від дня ухвалення рішення і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивувала тим, що є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження, серії [NUMBER] , державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Голосіївського районного управління юстиції м. Києва 14.03.2008 року та зроблено відповідний актовий запис за № 410. З [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі. За їх спільною заявою, поданою до органу реєстрації, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 125 СК України, [PERSON] визнав себе батьком [PERSON] , про що свідчить запис у свідоцтві про народження дитини. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2010 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.04.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Зазначила, що збільшення розміру аліментів, які стягуються із відповідача на її користь, на сьогоднішній день є вкрай необхідним, оскільки, з часу винесення судом первинного рішення в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, зросли ціни на дитячий одяг, профілактичні ліки, адміністративні, житлово-комунальні та інші послуги, роботи тощо. Крім того, значно збільшився розмір витрат як на утримання дитини, на її відповідне виховання. Вказала, що на даний час дитина навчається в Комунальному закладі «Спеціалізована школа І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням української мови та літератури № 260 міста Києва», а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Зауважила, що відповідач залишив без належної батьківської уваги дитину, а також ніяким чином не бере участі в утриманні та вихованні останньої. Вона самостійно власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітню дитину, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на неї законом та необхідні для належного утримання дитини. Аліменти, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для матеріального утримання сина, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Сплачуваних відповідачем аліментів не вистачає на забезпечення гармонійного розвитку дитини, в зв`язку із цим вважає за необхідне збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання їх спільного неповнолітнього сина. Вказала, що відповідач офіційно ніде не працює, але, як їй відомо, він працює неофіційно, крім того, займається підробітками, за що з даної діяльності отримує певний дохід. Ухвалою судді від 19.02.2020 року у справі відкрито провадження з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 27.05.2020 року (а.с. 16-17). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзив на позовну заяву не подано. Заява [PERSON] , яка надійшла до суду 12.05.2020 року, судом до уваги не приймається з огляду на її невідповідність вимогам ст. ст. 174, 178 ЦПК України. Відзив громадянки [PERSON] , котрий надійшов до суду 20.05.2020 року, судом також до уваги не приймається з огляду на те, що остання не є учасником справи. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони у справі згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2008 року є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2010 року з [PERSON] стягнуто на її користь аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 09.04.2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9-10). Судом встановлено, що дитина проживає з позивачем. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. [PERSON] у своєму позові просила суд збільшити розмір аліментів на утримання дитини, встановивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5 500, 00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що грошових коштів, що стягнуто за судовим рішенням, на утримання сина не вистачає. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 розмір аліментів, визначений судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст.181, 182, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. У ч. 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду. Таким чином, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення. Як на підставу для збільшення розміру стягнутих аліментів, позивач вказала ті обставини, що з часу винесення судом первинного рішення в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чого відбулося різке, неодноразове підняття цін на товари харчування, в тому числі, дитячого, зросли ціни на дитячий одяг, профілактичні ліки, адміністративні, житлово-комунальні та інші послуги, роботи тощо, збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину. Крім того, значно збільшився розмір витрат як на утримання спільної дитини, на її відповідне виховання. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача про необхідність стягувати аліменти у збільшеному розмірі не заслуговують на увагу суду, оскільки позивачем не надано жодного доказу про зміну матеріального стану - у відповідача в бік покращення, а у позивача - в бік погіршення. Посилання на зміни в державі, в законодавстві в частині збільшення визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину само по собі не може свідчити про зміну матеріального стану платника чи одержувача аліментів та не є підставою для зміни розміру аліментів. Оскільки, позивачем не доведено, що від дня постановлення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, суд, з`ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. При цьому, суд зауважує, що стягнення аліментів, їх розмір, не повинні погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів, з врахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дітей. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed