Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

У лютому 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати коштів на утримання дитини. Позивач вказувала, що з відповідачем мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 липня 2013 року, відповідач повинен був сплачувати на її користь кошти на утримання доньки в розмірі 1/4 частині всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 квітня 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, з 24 квітня 2013 року відповідач допустив заборгованість по сплаті аліментів та станом на 01 січня 2017 року борг складав 42278,46 грн. Просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 12843,93 грн. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання не прибули, просили розглянути справу за їх відсутності, про що надали письмові заяви. Позивач позов підтримала. Відповідач з позовом погодився частково, не заперечував щодо розрахунку пені, просив зменшити розмір пені до 3000 грн. у звязку з тяжким матеріальним становищем, не заперечував сплатити позивачу понесені нею судові витрати. Представник третьої особи Автозаводського ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] у судове засідання не прибув, покладався на розсуд суду у вирішенні даного питання, про що надав письмову заяву. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, встановив наступне. Згідно ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Судом достовірно встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 липня 2013 року у справі за №524/3707/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів на утримання дитини, позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], ідентифіційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.04.2013 року і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття. Згідно постанови державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції від 15 вересня 2014 року було відкрито виконавче провадження ВП №44746621, матеріали якого були оглянуті в оригіналі в судовому засіданні, на підставі виконавчого листа за №524/3707/13-ц, виданого 03 липня 2014 року на виконання рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 09 липня 2013 року у справі за № 524/3707/13-ц. У ході виконавчого провадження ВП №44746621 державним виконавцем Автозаводського ВДВС м. Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області [PERSON] було нараховано розміри аліментів, які повинен був сплатити відповідач на користь позивача та розміри заборгованості по цим аліментам станом на 01 січня 2017 року у сумі 42278,46 грн., а станом на 01 квітня 2017 року у сумі 46178,46 грн., виходячи з розмірів середньої заробітної плати по м. Кременчуку, оскільки у державного виконавця були відсутні відомості про місце роботи відповідача та його доходи. Заборгованість по аліментам відповідачем не сплачено. Суд вважає, що саме з вини відповідача виникла заборгованість по аліментам, присуджених судом на користь позивача, оскільки відповідач не вживав заходів щодо своєчасної сплати аліментів, свого працевлаштування, вирішення питання про зміну розмірів аліментів, присуджених на користь позивача з 1/4 до 1/6 частини доходів відповідача, відстрочки чи розстрочки сплати таких аліментів за умови виникнення обставин, що свідчили б про погіршення матеріального становища відповідача. Відповідач не подав суду належні і допустимі докази на підтвердження відсутності його вини у виникненні боргу по сплаті аліментів на користь позивача. Звідси, відповідач за висновком суду зобовязаний згідно ч.1 ст. 196 СК України сплатити неустойку на користь позивача у звязку з несвоєчасною сплатою аліментів. Розрахунок пені вчинено позивачем вірно, відповідно ст. 196 СК України виходячи із сум нарахованої заборгованості по аліментам. Однак, відповідно ч. 2 ст. 196 СК України суд вважає за необхідне зменшити розмір неустойки до 3000 грн., з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, про стан якого свідчить значний за розміром борг по аліментам. Тому, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати коштів на утримання дитини на суму 3000 грн., у повернення сплаченого судового збору кошти на загальну суму 640 грн., а також понесені нею витрати на надання юридичної допомоги в розмірі 800 грн., враховуючи згоду на це відповідача.

Outcome: partial