Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом в якому після уточнення позовних вимог просить усунути перешкоди у розпорядженні майном, належного йому на праві власності, а також зобов'язати ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві зняти арешт з транспортних засобів: ТЗ ВАЗ 21043, 2005 р. випуску д.н.з.[NUMBER]; ТЗ Daewoo Lanos D 4LM 500, 2004 р. випуску, д.н.з.[NUMBER]; ТЗ Daewoo Lanos D 4LM 500, 2004 р. випуску, д.н.з.[NUMBER]; ТЗ ВАЗ 21043, 2005 р. випуску, д.н.з. [NUMBER]; ТЗ ГАЗ 330214, 2005 р. випуску , д.н.з. [NUMBER], накладеного постановою вих. № 35/9 від 22.02.2009 р. на підставі виконавчого листа 2-242 від 17.03.2008 р., посилаючись на ті підстави, що у зв'язку із звернення позивачем до УДАІ ВМВС України у м. Києві за інформацією про наявність арештів на автомобілі, які йому належать, було отримано відповідь у якій зазначалося, що згідно бази даних інформаційно-пошукової системи УДАІ ум. Києві станом на 17.02.2014 р. накладено арешти на автомобілі ТОВ «Фернет» згідно постанов ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 23.02.2009 р. № 35/9 від 29.10.2009 р. № 205/15, для з'ясування інформації щодо підстав накладення арештів було отримано копії зазначених постанов про зняття арештів з відповідним зверненням до відповідача, в результаті чого було отримано одну постанову, через те, що вона знаходилася в електронному вигляді , стосовно іншої держвиконавцем було повідомлено, що станом на 23.05.2014 р. відкритих виконавчих проваджень стосовно позивача не має, однак копії постанови не має можливості видати, у зв'язку із тим, що дане виконавче провадження закрите і знищене. Як зазначає позивач дані постанови не були надісланні до УДАІ МВС України у м. Києві, тому воно не мало правових підстав знімати арешти з майна позивача, через, що позивач вважає, що відповідач порушив його права, шляхом перешкоди у реалізації права на розпорядження автомобілями та у наявності інформації про накладення арешти на автомобілі, та заборону відчуження. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на порушення права позивача як власника рухомого майна та користувача. Відповідач у судове засіданняне з'явився, про день, час та місце розгялу справи повідомлений належним чином, причинини неявки не повідомив. Третя особа до суду не з'явилася, повідомлялася належним чином про день, час та місце розгяду справи, причини не явки суду не повідомила. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що із відповіддю УДАІ ГУ МВС України було виявлено, що станом на 17.02.2014 р. на транспортні засоби ТОВ «Фернет» згідно постанов ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 23.02.2009 р. № 35/9 та від 29.10.2009 р. було накладено арешти (а.с.4-5, 4). Згідно відповіді ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві на заяву ТОВ «Фернет» встановлено, що станом на 25.03.2014 р. відкритих виконавчих проваджень по стягненню з ТОВ «Фернет» не перебуває (а.с.6). Представник позивача зверталася із заявою до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві про скасування арешту, та отримала відповідь, що матеріали виконавчого провадження знищено. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно. Як вбачається, із відповіді на запит суду із ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві, було надано інформацію того, що 28.09.2009 р. державним виконавцем винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 14979654 з виконання виконавчого листа № 2-242 від 17.03.209 р. по стягненню з ЬЛВ «Фернет» на користь [PERSON] боргу у розмірі 6639 грн. 70 коп., а тому згідно наказу МЮУ «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 р. № 2274/5 зі змінами, строк зберігання завершених виконавчих проваджень з виконання документів у справах про стягнення боргу, переданих на зберігання, становить три роки (а.с.33). 28.09.2009 р. держвиконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа № 2-242 від 17.03.2009 р. (а.с.40). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ч. 1 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки, виконавче провадження вже знищено, позивач позбавлений можливості захистити свої законні права поза судовим вирішення спірного питання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved