Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У лютому 2018 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») \~звернувся \~до \~суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості \~за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 5 липня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено \~договір про надання кредиту у розмірі 2400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. \~У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов вказаного кредитного договору станом на 31.12.2017 року заборгованість по поверненню позики становить 39073 грн. 65 к., з яких : тіло кредиту 2275 грн. 53 к., заборгованість за відсотками 31261 грн. 28 к., пеня та комісія 3200 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1836 грн. 84 к. - штраф (процентна складова). Посилаючись на ці обставини, позивач прохав стягнути з відповідача суму заборгованості. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про підтримання позовних вимог \~та розгляд справи за його відсутності. \~ Відповідач у судове засідання двічі не зявився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за місцем реєстрації. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 5 липня 2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», за яким остання отримала кредитний ліміт коштів в розмірі 2400 грн. з кінцевим терміном їх повернення, що відповідає строку дії картки під 30% річних, які збільшені з вересня 2014 року до 34,8% річних, та з квітня 2015 року до 43,2% річних, а також зі сплатою комісії та пені за Умовами кредитування. Вказаний договір складається із заяви кредитора, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою. Пунктом 2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає договір про надання банківських послуг, що укладено між нею та банком, та підтверджено її підписом у заяві. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються\~главою 71\~ ЦК України\~та загальними нормами\~Цивільного кодексу\~щодо зобов`язань. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів (п. 1 ст.\~11, ч. ч. 1, 2 ст.\~509 ЦК України). Станом на 31 грудня 2017 року банком розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, яка складає 39073 грн. 65 к., з яких : тіло кредиту 2275 грн. 53 к., заборгованість за відсотками 31261 грн. 28 к., пеня та комісія 3200 грн., 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1836 грн. 84 к. - штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ст.\~526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.\~530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частинами 1, 2 ст.\~207 ЦК України\~визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст.\~634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Тому, підписавши 5 липня 2011 року заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк», про що зазначено у самій анкеті-заяві. За частиною 1\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Умови та Правила надання банківських послуг передбачають, зокрема: за користування кредитом та овердрафтом банк нараховує проценти в розмірі, встановленому тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік - п. 2.1.1.12.6. На підставі викладеного суд приходить до висновку щодо вірного нарахування банком тіла кредиту та процентів. Однак, крім цього, банком ще нараховано відповідачу пеня, комісія та штрафи, передбачені п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф згідно тарифів в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову та п. 2.1.1.12.6.1, відповідно до якого у разі виникнення прострочених зобовязань за борговими зобовязаннями сплачується пеню відповідно до Тарифів у розмірі 0.24 % від суми загальної заборгованості(нараховується за кожний день прострочення кредиту) + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. Разом з тим суд вважає безпідставним одночасне нарахування та стягнення з відповідача пені (комісії) та 500 грн. - фіксованої частини штрафу і 1836 грн. 84 к. - процентної складової штрафу. Так, статтями\~546,\~549 ЦК України\~визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, іншими видами забезпечення. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами спірного договору, а саме: пунктами 1.1.5.21, 1.1.5.25 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно з пунктами 1.1.5.20, 2.1.1.12.7.4, 2.1.1.12.8.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за невиконання або неналежне виконання грошових зобов'язань по кредитному договору, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування. Тому, враховуюче викладене, суд вважає, що пеня та штрафи нараховані банком за одне й те саме порушення - порушення строків виконання грошових зобов'язань. За такого, з позичальника за порушення строків виконання грошових зобов'язань може бути стягнутий тільки один вид неустойки. А тому, враховуючи обставини справи, розмір заборгованості за тілом кредиту та процентів, суд вважає за необхідне стягнути пеню, відмовивши у стягненні штрафів з метою запобігання подвійного притягнення відповідача до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а саме порушення строків виконання грошових зобов'язань по сплаті кредиту та процентів. Такі висновки суду узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду України, що викладені ним у\~\~постанові\~\~від\~\~21 жовтня 2015 року\~\~№6-2003цс15\~\~і\~\~постанові від 11 жовтня 2017 року №6-1374цс17. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог 94%.

Outcome: partial