Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У листопаді 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 27 листопада 2015 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу/Платіжної картки. Відповідно до п. 6.3 блоку 6 заяви банк встановив клієнту максимальний розмір кредиту в сумі 20 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних на строк дії платіжної картки. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, тому станом на 21 липня 2020 року утворилась заборгованість у сумі 21454 грн 18 коп., яка складається із: 16800 грн 84 коп. - загальна сума основної заборгованості (основного боргу); 3414 грн 61 коп. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 5 грн 00 коп. - загальна сума заборгованості за РКО; 355 грн 61 коп. - загальна сума нарахованої пені; 319 грн 22 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 93 грн 41 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 360 грн 41 коп. - розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту; 105 грн 08 коп. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів, яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 25 листопада 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 21 грудня 2020 року цивільну справу за позовом АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON] передано до Зарічного районного суду м. Суми для розгляду за підсудністю. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 січня 2021 року прийнято до провадження вказану цивільну справу та призначено судове засідання на 09 березня 2021 року. 09 березня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 12 квітня 2021 року за клопотанням відповідача. 12 квітня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено на 24 травня 2021 року за клопотанням відповідача. В судовому засіданні представник позивача АТ «Державний ощадний банк України» Пилипенко О.В. підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 16800 грн 84 коп. та заперечив проти задоволення решти позовних вимог, пославшись на те, що він позбавлений можливості погашати заборгованість за даним кредитним договором, оскільки в межах процедури виконавчого провадження, де він є боржником в іншій цивільній справі за позовом АТ «Універсал Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором, державним виконавцем накладено арешт на грошові кошти, у тому числі, заблоковано його зарплатний рахунок, по якому також відкрита дана кредитна лінія. За таких обставин, оскільки з лютого 2019 року арештовані його рахунки, тому він позбавлений можливості погашати заборгованість за даним кредитним договором. Заслухавши думку представника позивача про задоволення позову, пояснення відповідача про відмову в позові, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 листопада 2015 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є АТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви про приєднання № 513819 до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 4-6). Відповідно до пункту 6.3 блоку 6 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) банк встановив клієнту максимальний розмір кредиту в сумі 20 000 грн зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 24 % річних на строк кредитування 24 місяці з можливим подовженням на той самий строк. У пункті 6.8 блоку 6 заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (кредиту) сторони погодили, що за несвоєчасну сплату обов`язкового щомісячного платежу в строки, визначені цією заявою, клієнт сплачує банку пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період прострочення платежу, від простроченої суми за кожен день прострочення. Як вбачається з підписаної відповідачем таблиці визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, сторони погодили суму платежу за розрахунковий період не пізніше 25 числа кожного місяця (а.с. 7, на звороті). Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 21 липня 2020 року становить 21454 грн 18 коп. і складається із: - загальної суми основної заборгованості (основного боргу) - 16800 грн 84 коп.; - загальної суми заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом - 3414 грн 61 коп.; - загальної суми заборгованості за розрахунково-касове обслуговування (РКО) - 5 грн 00 коп.; - загальної суми нарахованої пені - 355 грн 61 коп.; - суми втрат від інфляції на суму простроченого кредиту - 319 грн 22 коп.; - суми втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів - 93 грн 41 коп.; - розміру 3 % річних на суму простроченого кредиту - 360 грн 41 коп.; - розміру 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів - 105 грн 08 коп. (а.с. 10-14). Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як передбачено ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи суд дійшов висновку, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором у нього виникла заборгованість за основним боргом (кредитом), процентами за користування кредитом, пені за несвоєчасну сплату обов`язкового щомісячного платежу, сплата яких передбачена умовами укладеного відповідачем кредитного договору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, суд враховує, що хоча умовами укладеного між сторонами кредитного договору і не передбачена умова про сплату комісії за розрахунково-касове обслуговування (РКО), оскільки, як пояснила представник позивача в судовому засіданні, вказана умова передбачена в тарифах на сайті банку, що є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, однак, ураховуючи, що відповідач повідомив суд у судовому засіданні про його обізнаність з вказаною умовою щодо сплати комісії за розрахунково-касове обслуговування, її розмір та порядок нарахування, тому суд дійшов висновку, що вимога про стягнення комісії за розрахунково-касове обслуговування (РКО) у сумі 05 грн 00 коп. також підлягає задоволенню. Також суд погоджується з доводами позивача щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача інфляційних втрат від простроченої суми основного кредиту, нарахованих та несплачених процентів, а також 3 % річних від простроченої суми, оскільки така відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання прямо передбачена законом ст. 625 ЦК України. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Умовами пункту 6.7 підписаної відповідачем заяви про приєднання № 513819 передбачено щомісячне часткове повернення кредиту у розмірі мінімального платежу. Виходячи з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі виконував зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів за тілом кредиту та процентами за користування кредитом, у зв`язку з чим банк, починаючи з 04 листопада 2019 року почав нараховувати йому 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу та несвоєчасну сплату процентів, розмір яких станом на 21 липня 2020 року становить: 360 грн 41 коп. -3 % річних на суму простроченого кредиту; 105 грн 08 коп. -3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с. 38-39). Також, зважаючи на суму боргу та строк виконання зобов`язання позивачем здійснено розрахунок суми інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом та відсотками у сумі: 319 грн 22 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 93 грн 41 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів (а.с. 38). Вказані розрахунки відповідачем належними і допустимими доказами не спростовані. Отже, право позивача порушене і підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором на загальну суму 21454 грн 18 коп., яка складається із: 16800 грн 84 коп. - загальна сума основної заборгованості (основного боргу); 3414 грн 61 коп. - загальна сума заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом; 5 грн 00 коп. - загальна сума заборгованості за РКО; 355 грн 61 коп. - загальна сума нарахованої пені; 319 грн 22 коп. - сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту; 93 грн 41 коп. - сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів; 360 грн 41 коп. - розмір 3 % річних на суму простроченого кредиту; 105 грн 08 коп. - розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів. Заперечення відповідача проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за процентами, комісією та штрафними санкціями через накладення арешту на його рахунки суд не приймає до уваги, оскільки накладення арешту державним виконавцем в межах виконавчого провадження в іншій цивільній справі не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати заборгованість за даним кредитним договором. До того ж, в судовому засіданні відповідач визнав той факт, що останній платіж за кредитним договором він здійснив 28 лютого 2020 року у сумі 400 грн, однак оскільки вказані кошти не були зараховані в рахунок погашення заборгованості через накладення арешту на картковий рахунок, тому відповідач після цього жодних платежів для погашення кредитної заборгованості не здійснював. Отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2102 грн.

Outcome: approved