Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] в якій просив суд розірвати між ними шлюб, але згодом уточнив свої вимоги, доповнив та просив суд розірвати шлюб між сторонами, стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] за минулий час та до її повноліття та розподілити майно, яке сторони придбали під час шлюбу. Ухвалою Заводського районного суду від 18.04.2016р., провадження по цивільній справі № 208/979/16-ц за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та розподіл майна придбаного під час шлюбу було закрито, оскільки сторони уклали мирову угоду і вона була затверджена судом. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог в частині розірвання шлюбу позивач зазначив, що 08 червня 1991 року сторони зареєстрували шлюб. Від спільного подружнього життя у сторін народилась двоє дітей повнолітня донька [PERSON], [INFO], та неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка в теперішній час та після розлучення буде мешкати разом з позивачем. Сторони припинили шлюбні відносини у 2006 році, сторони не мешкають разом, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони мають різний погляд щодо життєвої позиції, розуміння здорової атмосфери сімейного життя, крім того відповідач зустріла іншого чоловіка з яким з 2011 року проживає разом однією сім'єю без шлюбу тому позивач вважає, що при таких обставинах відбулися фактичне припинення шлюбних відносин, у зв'язку з чим просить розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не зявився, але надала до суду заяву в якій просив позовні вимоги в частині розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій позов в частині розірвання шлюбу визнала, не заперечувала проти задоволення в цій частині позовних вимог та просила суд розглянути справу без її участі. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи сторони з 08 червня 1991 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Дніпродзержинська, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу IV - КИ №276526, та актовим записом за № 490. З матеріалів справи вбачається, що від спільного подружнього життя у сторін народилося двоє дітей: повнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія VІ КИ № 427938, виданого 22 листопада 1991 року Відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Баглійської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області та актовим записом в книзі реєстрації народжень за №540, згідно з яким в графі «батько» - зазначено [PERSON], в графі «мати» - зазначено [PERSON] та непонолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І - КИ № 122545, виданого 08 лютого 2001 року відділом реєстрації актів громадського стану Баглійського районного управління юстиції міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області та відповідним записом за № 43 в книзі записів актів громадського стану про народження, зробленого 08 жовтня 2001 року, згідно з яким в графі «батько» - зазначено [PERSON], в графі «мати» - зазначено [PERSON], яка проживає разом з позивачем та перебуває на повному його утриманні з 2011 року по теперішній час. Судом встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з 2006 року, сторони з зазначеного часу мешкають окремо, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, сторони не змогли побудувати сімейні відносини на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, на засадах рівності, маючи зовсім різні характери та погляди на життя, при вирішенні найпростіших питань життя сім'ї, сторони не могли прийти до спільного рішення, або мати єдине міркування щодо питань які розглядалися. Внаслідок зазначеного між сторонами постійно виникали сварки, які переростали в скандали, під час яких вони лаяли та ображали один одного. Всі ці обставини привели до того, що сторони втратили почуття кохання, взаєморозуміння та поваги. Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] зустріла та покохала іншого чоловіка, з яким з 2011 року проживає разом однією сім'єю без шлюбу. З питаннями щодо виховання неповнолітньої доньки, з урахуванням згоди обох сторін, після розірвання шлюбу, за згодою відповідачки неповнолітня донька [PERSON], [INFO], буде проживати разом з позивачем та повністю перебувати на його утриманні. Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. На підставі викладеного, враховуючи, що подальше збереження родини з урахуванням їх взаємних відносин неможливо і суперечить інтересам сторін, суд вважає позовні вимоги позивача в частині розірвання шлюбу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: partial