Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 01.07.2015 р. померла його мати [PERSON]. Заповіту вона не залишила, спадкоємцями першої черги є позивач [PERSON] та дочка померлої [PERSON] [PERSON], які прийняли спадщину. До спадкової маси після смерті [PERSON] увійшло нерухоме майно у вигляді земельної ділянки, кадастровий номер 2322184600:07:001:1306, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, СТ «Мис», ділянка № 59, цільове призначення: 01.05 для індивідуального садівництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки для ведення садівництва, площею 0,0633 гектарів, яка належала спадкодавцю на праві приватної власності, відповідно до розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, що підтверджується державним актом від 06.05.2010 р. серії ЯЕ522531, оригінал та копія якого не збереглись. Отже, позивач успадкував після смерті матері 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, однак оформити спадщину не має можливості через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Враховуючи неможливість отримати документи про право на спадщину на вказану земельну ділянку у нотаріальній конторі, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину вказаної земельної ділянки в порядку спадкування за законом після померлої 01.07.2015 р. матері [PERSON] Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] до суду не зявився. Надав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, також просив розглядати справу без його участі та без фіксування процесу технічними засобами. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи відповідачка [PERSON] до суду не зявилась. Надала до суду заяву, згідно з якою позовні вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 липня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 331308, виданого 02.07.2015 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 4692 (а.с. 8). Померла [PERSON] була позивачу матірю, що підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-ЖС № 374800, виданого 02.07.1980 р. Шевченківським відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 1219 (а.с. 9). В приватній власності померлої [PERSON] знаходилась земельна ділянка, кадастровий номер: 2322184600:07:001:1306, яка розташована за адресою: Запорізька область, Запорізький район, Лукашівська сільська рада, СТ «Мис», ділянка № 59, цільове призначення: 01.05 для індивідуального садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки: для ведення садівництва, площею 0,0633 гектарів, на підставі розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області від 09.01.2009 р., що підтверджується Державним актом від 06.05.2010 р. серії ЯЕ 522531. Вказаний факт підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-2302451102016 від 22.09.2016 р. (а.с. 16-20). Позивач є спадкоємцем за законом першої черги, як син померлої. Спадщину, відкриту після смерті матері, позивач прийняв у встановленому законодавством порядку, а саме на протязі шестимісячного строку з дня відкриття спадщини шляхом звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори від 22.08.2016 р. Крім позивача, спадкоємцем за законом першої черги після померлої [PERSON] також є її дочка [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON]) [PERSON], [INFO] Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджується копією Свідоцтва про народження [PERSON] серії І-ЖС № 422366, виданого 25.11.1975 р. Шевченківським РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 2562, згідно якого [PERSON] є матірю [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії Свідоцтва про шлюб серії І-ЖС № 007630, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, [PERSON] після реєстрації 17.03.1995 р. шлюбу з [PERSON], змінила прізвище на «Хмельова» (а.с. 15). Заявою від 22.08.2016 р. [PERSON] прийняла спадщину після померлої [PERSON] В процесі оформлення спадкового майна виявилось, що оригінал та копія правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку не зберігся. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] № 359/02-31 від 06.10.2016 р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на таке майно нотаріусу не надано (а.с. 6-7). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За приписами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 125 ЗК, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. З розяснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» вбачається, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] набула у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку, а позивач успадкував 1/2 частину земельної ділянки після її смерті. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку [PERSON] позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved