overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Раскової,\~62, посилаючись на те, що він є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрований його син [PERSON], який там не проживає вже більше 18 років. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Раскової,\~62 (а.\~с.\~5). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], який є сином [PERSON] (а.с.\~2, 3). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Раскової, 62 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Раскової, 62, не проживає більше вісімнадцяти років (а.\~с.\~2). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Раскової, 62, відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Раскової, 62, який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]/9, посилаючись на те, що він є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрована його дружина [PERSON], яка там не проживає з червня 2015\~р. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: [ADDRESS]/9 (а.\~с.\~7). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], яка є дружиною [PERSON] (а.с.\~8, 13). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS]/9 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS]/9, не проживає більше трьох років (а.\~с.\~9). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS]/9, відсутня з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: [ADDRESS]/9, який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратила право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі\~статі 141\~ Цивільного процесуального\~кодексу України\~з [PERSON]\~на користь\~[PERSON] підлягає\~стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн., сплачений при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Василя Стуса, 9, посилаючись на те, що він є власником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрована його онука [PERSON], яка там не проживає з липня 2017\~р. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. Судом з'ясовано, що [PERSON] є власником житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Василя Стуса (попередня назва Пархоменка), 9 (а.\~с.\~11, 12). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], яка є онукою [PERSON] (а.\~с.\~13 14, 15, 16, 17, 26). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Василя Стуса, 9 (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власника цього житла [PERSON]. [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Василя Стуса, 9, не проживає понад півтора роки (а.\~с.\~16, 17). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Василя Стуса,\~9, відсутня з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: Житомирська область, м.\~Бердичів, вул.\~Василя Стуса,\~9, яка була відсутня у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратила право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житлом за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що він є співвласником зазначеного житла, за адресою якого зареєстрована його дружина [PERSON], яка там не проживає з жовтня 2016\~р., оскільки переїхала до Російської Федерації. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзиву не надходило. [PERSON], [PERSON], [PERSON] (попередє прізвище [PERSON]) [PERSON] позов підтримали, про що зазначено у їх заявах від 28.01.2019\~р. Судом з'ясовано, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житла за адресою: Житомирська область, Бердичівський район, с.\~Рея, вул.\~І.\~Франка (попередня назва вулиці Островського),\~1, кв.\~8 (а.\~с.\~11). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON], яка є дружиною [PERSON] (а.\~с.\~8, 9, 14). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користуванням житлом за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім'ї власників цього житла. [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], не проживає з жовтня 2016\~р. (а.\~с.\~8, 9, 14). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS], відсутня з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного кодексу України визначено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім'ї власника житла за адресою: [ADDRESS], який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад один рік, втратила право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 04.05.2007 р. Виконавчим комітетом Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 3, посилаючись на те, що подружні відносини з [PERSON] припинені, з червня 2015 р. спільно не проживають, тому збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Від [PERSON] заява про визнання позову або відзив не надходили. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Виконавчим комітетом Скраглівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області 04.05.2007 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 3 (а. с. 4). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б його інтересам, що має істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 08.11.1997\~р. [PERSON] селищною радою Чуднівського району Житомирської області, актовий запис №\~36, посилаючись на те, що шлюбні відносини з [PERSON] припинені, спільно вони не проживають, на примирення не згодний. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 11.02.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Болохівська) [PERSON] селищною радою Чуднівського району Житомирської області 08.11.1997\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~36 (а.\~с.\~5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (352,40\~грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (352,40\~грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 11.06.1983\~р. Виконавчим комітетом Дівочківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області, актовий запис №\~4, посилаючись на те, що спільне життя з [PERSON] не склалось, примирення є неможливим. Від [PERSON] заяви про визнання позову або відзив не надходив. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Миронова) [PERSON] Виконавчим комітетом Дівочківської сільської ради Черняхівського району Житомирської області 11.06.1983\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 4 (а.\~с.\~5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б його інтересам, що має істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір, сплачений при поданні позову, у розмірі 704,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 11.12.2007\~р. Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №\~1008, посилаючись на те, що шлюбних стосунків з [PERSON] не підтримують, взаєморозуміння відсутнє, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 18.03.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Бердичівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області \~11.12.2007\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~1008, вони є батьками дитини [PERSON], яка народилась 13.11.2006\~р. (а.\~с.\~6, 7). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80\~грн., сплачений при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У листопаді 2018\~р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 25.09.2004\~р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міського управління юстиції Житомирської області, актовий запис №\~486, посилаючись на те, що спільне життя з [PERSON] не склалось, примирення є неможливим. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 11.03.2019\~р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне\~прізвище \~Козак)\~[PERSON]\~Відділом реєстрації\~актів цивільного\~стану Бердичівського\~міського управління\~юстиції Житомирської\~області 25.09.2004\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~486, вони є батьками дитини [PERSON], яка народилась 16.04.2005\~р. (а.\~с.\~5, 6). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та\~визнання останньою\~цього позову\~свідчить про\~те,\~що подальше\~спільне життя\~[PERSON] та [PERSON]\~і збереження\~шлюбу між\~ними суперечило\~б їхнім\~інтересам та\~інтересам їхньої\~дитини,\~що мають\~істотне значення,\~такий шлюб\~не ґрунтувався\~б на\~вільній згоді\~[PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене,\~Суд приходить до\~висновку про\~наявність законних\~підстав для\~задоволення позову\~[PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір сплачений при поданні позову у розмірі 704,80\~грн..

Outcome: approved