Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

У лютому 2021 року КС «Союз-Фінас» звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просили стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за Договором кредиту № 94/19 від 27 листопада 2019 року у розмірі 25264,14 грн. В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 27.11.2019 року між Кредитною спілкою та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 94/19, відповідно до умов якого позивач надав відповідачеві [PERSON] кредит у розмірі 10500 грн., а остання зобов`язалася повернути вказану суму та проценти за користування кредиту у розмірі у строк до 26 листопада 2020 року. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, що підтверджується видатковим касовим ордером, однак відповідачка не виконувала свої зобов`язання належним чином, розрахунки провела частково, сплативши лише 33 грн., у зв`язку з чим, позивачем було направлено вимогу до відповідача про погашення усієї суми кредиту та відсотків, проте жодних дій для погашення заборгованості відповідачем вчинено не було. В свою чергу, з метою забезпечення виконання зобов`язань умов кредитного договором, укладеного між позивачем та [PERSON] , 27 листопада 2019 року між КС «Союз-Фінанс» та [PERSON] був укладений Договір поруки №94/19, за яким поручитель взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем за невиконання позичальником своїх зобов`язань, що випливають з кредитного договору. Відповідними письмовими листами поручитель була повідомлена про невиконання [PERSON] своїх зобов`язань до Договором кредиту. Вимоги, що були пред`явлені до поручителя залишені без задоволення. Таким чином, неналежне виконання відповідачами договірних зобов`язань, порушує майнові та охоронювані законом інтереси позивача, у зв`язку з чим КС «Союз-Фінанс» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 04 березня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження по справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі відзив на позов не подали, в судове засідання повторно не з`явилися без поважних причин, повідомлені належним чином. Зважаючи на те, що судом вживались всі можливі заходи для виклику відповідачів в судове засідання, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя, тому суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України, з погодження позивача, провів заочний розгляд справи без участі відповідачів, за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 27 листопада 2019 року між СК «Союз-Фінанс» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 94/19, у відповідності якого позивач зобов`язався надати відповідачці грошові кошти (кредит) у сумі 10500 гривень, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, що встановлені договором (а.с.5-7). Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачці [PERSON] кошти у зазначеному вище розмірі, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с.9). Відповідно до 6.2 кредитного процентна ставка за користування кредитом складає 70,8 річних, при цьому загальна вартість кредиту становить 14954,03 грн., сума нарахованих процентів за весь час користування кредитом складає 4454,03 грн. Пунктом 6.4 договору кредиту визначено, що відповідач зобов`язаний повернути отриманий кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у повному обсязі у строк до 26 листопада 2020 року включно, відповідно до графіку погашення кредиту та процентів . З наданої позивачем до суду розрахунку заборгованості (а.с.4) вбачається, що відповідачем фактично сплачено 33 гривні для погашення кредиту. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору, 26.10.2020 року та 28.01.2021 року кредитор надіслав відповідачам повідомлення - вимогу сплату кредиту та процентів (а.с. 10-13). В судовому засіданні встановлено, що боржник [PERSON] взятих на себе зобов`язань по кредитним договору у повному обсязі не виконувала, в результаті чого станом на 26.11.2020 року виникла заборгованість у розмірі 252664,14 грн. яка складається з: заборгованості по тілу кредиту у розмірі 10467 грн.; заборгованості за процентами у розмірі 14797,14 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.4). Крім того, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, був укладений Договір поруки №94/19. Умовами зазначеного договору поруки передбачено, що поручитель [PERSON] зобов`язується відповідати перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань, що випливають з Договору споживчого кредиту № 94/19 від 27 листопада 2019 року (а.с.8). Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачами надано не було, а неналежне виконання відповідачами договірних зобов`язань порушує майнові права і охоронювані законом інтереси позивача. Так, в силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасникисправи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачами по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, враховуючи встановлені обставини щодо порушення відповідачем [PERSON] графіку погашення кредиту і відсотків більш ніж на один платіж, забезпечення зобов`язання договором поруки, який не припинив свою дію, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за Договором споживчого кредиту № 94/19 від 27 листопада 2019 року у розмірі 25264,14 грн. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн. (а.с.1) в рівних частинах, а надлишково сплачений судовий збір у розмірі 168 грн., - повернути позивачеві. На підставі викладеного,

Outcome: approved