Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з цим позовом, посилаючись на те, що є співвласниками по 1/2 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. 30 травня 2015 року у вищезазначеному житловому приміщенні зареєстрували місце проживання, [PERSON] та [PERSON], а також їх малолітні діти, [PERSON], [PERSON] Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2016 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Після розірвання шлюбу [PERSON] запевняв власників житлового приміщення, що не чинитиме перешкод у користуванні цим приміщенням та зніметься з реєстраційного обліку за адресою: [ADDRESS]. Станом на тепер, [PERSON] з реєстраційного обліку за вищезазначеною адресою місце проживання не зняв, не проживає за цією адресою з жовтня 2016 року. Позивачі неодноразово телефонували [PERSON] та повідомляли про необхідність зняти місце проживання за адресою належного їм житлового приміщення, оскільки є сторонньою особою, реєстрація його місця проживання порушує їх права, зокрема право на призначення субсидії. Оскільки реєстрація місця проживання [PERSON] порушує право на вільне розпорядження належним на праві власності майном, позивачі просять визнати його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити. [PERSON] суду пояснила, що є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є її колишнім зятем. [PERSON] та своїй донці [PERSON] разом із [PERSON], яка також є співвласником цього житлового приміщення дали дозвіл на тимчасове проживання разом з їх дітьми до того, як вони вирішать свої житлові проблеми. У зв'язку з цим дали дозвіл на реєстрацію їх місця проживання у житловому приміщенні. Пізніше шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] виїхала працювати за кордон, а [PERSON] виїхав проживати до іншого місця. Особисто проживає за іншою адресою, [PERSON] та [PERSON] не є та не були членами її сім'ї, разом з ними не вела спільне господарство. [PERSON] обіцяв зняти з реєстрації місце проживання, однак цього не зробив, а його реєстрація порушує її права на вільне користування майном, зокрема на призначення субсидії. Позивачка [PERSON] суду пояснила, що є співвласником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] та своїй племінниці [PERSON] разом із [PERSON], яка також є співвласником цього житлового приміщення дали дозвіл на тимчасове проживання разом з їх дітьми до того, як вони вирішать свої житлові проблеми. У зв'язку з цим дали дозвіл на реєстрацію їх місця проживання у житловому приміщенні. Пізніше шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] виїхала працювати за кордон, а [PERSON] виїхав проживати до іншого місця. Особисто проживає за іншою адресою, [PERSON] та [PERSON] не є та не були членами її сім'ї, разом з ними не вела спільне господарство. [PERSON] обіцяв зняти з реєстрації місце проживання, однак цього не зробив, а його реєстрація порушує її права на вільне користування майном, зокрема на призначення субсидії. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності в судове засідання не з'явився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачі не заперечують проти винесення заочного рішення. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS] є сусіднім. Відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. Відомо, що [PERSON] зареєстрував місце проживання у зв'язку із тим, що проживав з [PERSON], яка є донькою [PERSON] Пізніше вони розвелись, разом не проживають, а також не проживають за місцем реєстрації. Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. За змістом ст. ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищевказаних норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи, такою, що втратила право користування житлом, як спосіб усунення перешкод у користуванні власністю. При розгляді справ про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням потрібно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Судом установлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/2 частині кожному житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], згідно свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих 31 березня 2008 року державним нотаріусом Долинської державної нотаріальної контори Кіровоградської області [PERSON], зареєстрованих у реєстрі за № № 823, 827, а також 20 червня 2008 року в обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» за № 5163 (а. с. 4-7). У вищевказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами з 30 травня 2015 року зареєстровано місце проживання відповідача у справі [PERSON], який не є їх членом сім'ї, не вели з ним спільне господарство. Реєстрація [PERSON] порушує право позивачів як власників житлового приміщення вільно користуватися власністю на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на вищезазначене, позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] мають право вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, зокрема у визначений ними спосіб, тобто шляхом визнання відповідача [PERSON] такими, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою [PERSON] у цій справі понесено та документально підтверджено судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 640 грн, що підлягають стягненню з [PERSON] на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved