Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Укрпошта» в особі Полтавської дирекції Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (далі - позивач) звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 26984,92 грн. та судові витрати по сплату судового збору у сумі 1762,00 грн. В подальшому позивач збільшив позовні вимоги, просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 26984,92 грн. та судові витрати по сплату судового збору у сумі 1762,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3200,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] - Відповідач працює з 25.05.2017 року на посаді начальника відділення поштового зв`язку ЦВПЗ Глобине Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта». Також 25.05.2017 року між Відповідачем та Полтавською дирекцією ПАТ «Укрпошта» укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 13.07.2018 року фахівцями Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» проведено перевірку та виявлено нестачу на загальну суму 29958,32 грн. Відповідачем надано письмове пояснення стосовно нестачі та написана розписка, про зобов`язання нею погашати заборгованість в розмірі 1000 грн. кожного місяця, на підставі чого вважає, що відповідач визнала свою вину. Також, по факту нестачі проведено службове розслідування, про що складено акт від 23.07.2018 року, яким встановлено, що причинами нестачі є неналежне виконання своїх обов`язків начальником ВПЗ Липове Гошенко Л. І. За період з 26.07.2018 по 19.10.2018 Відповідачем сплачена нестача в розмірі 2973,40 грн., однак на сьогоднішній день матеріальна шкода в розмірі 26984,92 грн. не відшкодована позивачу, тому він просить її стягнути на свою користь. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що з 25.05.2017 року [PERSON] працює на посаді начальника відділення ВПЗ Липове відповідно до Наказу № 116 к, про що вказано в копії особової картки працівника. Окрім цього, 25.05.2017 року з метою забезпечення збереження матеріальних цінностей, ПАТ «Укрпошта» в особі директора Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» було укладено з [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, за умовами якого у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, установі, організації, і його відшкодування здійснюється у відповідності до чинного законодавства. 13 липня 2018 року фахівцями Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» проведено перевірку готівкових коштів, поштових марок, маркованих конвертів і карток, періодичних друкованих видань, інших товарів реалізації, поштових відправлень, поштових переказів, відомостей на виплату пенсій та допомоги, квитанційних книжок, розрахункових квитанцій у Відділенні поштового зв`язку Липове Глобинського ЦВПЗ Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта», про що складено Акт, копія якого міститься в матеріалах справи, відповідно до нього була виявлена нестача: готівки в сумі 20868,88 грн., комісійного товару на суму 7797,42 грн., товару роздрібної торгівлі на суму 1292,02 грн., на загальну суму 29958,32 грн. Також, 13.07.2018 року [PERSON] написано письмове пояснення відповідно до якого нестача виникла внаслідок арифметичних помилок, та у зв`язку з тим, що товар давався пенсіонерам у борг до отримання пенсії. Крім того, 13.07.2018 року [PERSON] написано розписку, про те що вона зобов`язуються погашати заборгованість в розмірі 1000,00 грн. кожного місяця. Відповідно до Наказу № 756/01 від 16.07.2018 р. було призначене проведення службового розслідування по факту нестачі грошової готівки у касі начальника ВПЗ Липове [PERSON]. Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта». Згідно акту від 23.07.2018 року службового розслідування по факту нестачі у касі начальника ВПЗ Липове Полтавської дирекції ПАТ «Укрпошта» встановлено, що основними причинами, що сприяли нестачі грошових коштів у касі ВПЗ Липове є неналежне виконання вимог діючих нормативних документів з боку начальника ВПЗ Липове [PERSON] , та послаблений контроль за роботою начальника ВПЗ Липове [PERSON] в частині виконання вимог наказу № 720 від 11.06.2018 р. « Інструкції про здійснення касових операцій у ПАТ «Укрпошта». За період з 26.07.2018 по 19.10.2018 [PERSON] сплачена нестача в розмірі 2973,40 грн, що підтверджується копіями касових звітів від 26.07.2018, від 31.07.2018, від 21.08.2018, від 07.09.2018, від 11.09.2017, від 11.10.2018, від 19.10.2018. Положеннями ч.1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно приписів ч. 1 ст. 1126 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (п. 1 ст. 134, ст. 135-1 КЗпП України). Згідно із ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, а керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. Розпорядження власника або уповноваженого ним органу або вищестоящого в порядку підлеглості органу має бути зроблено не пізніше двох тижнів з дня виявлення заподіяної працівником шкоди і звернено до виконання не раніше семи днів з дня повідомлення про це працівникові. Якщо працівник не згоден з відрахуванням або його розміром, трудовий спір за його заявою розглядається в порядку, передбаченому законодавством. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] при виконанні своїх трудових обов`язків були допущені порушення та заподіяно шкоду підприємству в вигляді недостачі на загальну суму 26984,92 грн., які підлягають стягненню з неї. Також, відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14, судовому розгляду підлягають заяви власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу до працівника про відшкодування шкоди в розмірі, що перевищує середній місячний заробіток, а також в розмірі, що не перевищує цей заробіток (перевищує, але законом встановлена відповідальність в межах середнього місячного заробітку), якщо відшкодування не може бути проведене за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу шляхом відрахування із заробітної плати. Пунктом 4 вказаної Постанови судам роз`яснено, що за правилами ст. 132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту. Під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,00 грн. Позивачем також заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 3200,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача надано опис наданих правничих послуг позивачу з урахуванням витраченого часу на приймання участі в судовому засіданні, а також долучено 2 квитанції про оплату послуг адвоката в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення витрати на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме на документально підтверджену сплачену суму в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial