Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

У лютому 2018року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач)звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеної між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 27.12.2012року, позивачем було надано відповідачу кредит у розмірі 16287,53 грн.у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з погашенням заборгованість з 1 по 25 число кожного місяця (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. Між тим, відповідач порушиласвої зобов`язання, не поверталаотримані кредитні кошти своєчасно, не сплачувалакошти (відсотки) за користування ним. В зв`язку із порушенням умов договору, відповідач повиннасплатити: заборгованість за кредитом - 13900,78грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9560,02грн.; заборгованість за пенею та комісією - 20285,17грн.; штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 1176,86грн., а всього у сумі 44922,83грн. Зазначену суму боргу позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також судовий збір. У письмових поясненнях представник відповідача зазначив, що останній платіж на погашення заборгованості по тілу та відсотками за користування кредитними коштами позивальник здійснила 29.08.2014 року. Після цього відповідачем не було здійснено жодного платежу на погашення кредитної заборгованості. За умовами договору, строк виконання зобов`язання є таким, що настав на 32 календарний день, тобто 30.09.2014 року. При цьому, банк звернувся до суду з позовом до [PERSON] у лютому 2018 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності з моменту настання строку виконання зобов`язання згідно вимоги банку про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. Також представник відповідача вказав, що розрахунок заборгованості позичальника не підтверджений первинними документами, такими як виписками з рахунку клієнта, а розмір пені перевищує розмір кредиту, є неспівмірним розміру кредиту. Окрім того, одночасне стягнення пені та штрафу за порушення умов кредитного договору призводить до дворазового притягнення до юридичної відповідальності за одне і те саме правопорушення і є незаконним. Таким чином, сторона відповідача просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відповіді на пояснення представник позивача вказав, що штраф і пеня нараховуються за різні порушення умов договору, а тому, одночасне їх застосування допускається, а підстав для зменшення неустойки немає. Крім того, банком не порушені строки позовної давності, так як строк виконання зобов`язань спливає 31.12.2017 року, а позов до відповідача подано 20.02.2018 року, тобто у межах строку позовної давності. Таким чином, посилаючись на правомірність вимог банку просив задовольнити позову у повному обсязі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, але про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином її представник, про причини неявки суд не повідомила. Згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні (ч. 1 ст. 211 ЦПК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Враховуючи, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи, остання не повідомила про причини своєї неявки, що унеможливлює визнати їх поважними, а також беручи до уваги, що справа перебуває у провадженні суду тривалий час, суддя дійшов до висновку про можливість розглянути дану справу за відсутності відповідача. Ухвалою судді від 10.04.2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Заочним рішення від 13.09.2018 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у сумі 44922,83 грн., а також судовий збір в розмірі 1762,00 грн. У подальшому, ухвалою від 25.06.2019 року вказане заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи. Протокольною ухвалою суду від 19.08.2019 року до матеріалів справи долучено пояснення, відповідь на пояснення, заяву про застосування строків позовної давності, а також відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.12.2012року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних (далі - Генеральна угода) (а.с. 5). Як вказано у п.п. 1.1.1. та 1.1.2. Генеральної угоди, сторони домовилися по Договору 1 (Кредитний договір від 24.07.2008 року) зменшити розмір заборгованості, що виник в період з дати надання позичальнику кредиту, а саме, проценти на 1291,18 грн., комісію на 385,68 грн. Заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 17237,53 грн. Як вказано у п. 2.1. Генеральної угоди, Банк надає Позичальнику терміновий кредит у сумі 16 287,53 грн. на строк 60 місяців з 27.12.2012 р. по 31.12.2017 р. шляхом установлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 16 287,53 грн. в обмін на зобов`язання Позичальника на повернення кредиту, сплати відсотків в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по Кредиту у вказані в Заяві, Умовах і правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця (щомісячний платіж) в сумі 415,81 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів, а також інших витрату відповідності з Умовами і правилами. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31.12.2017 р. В порушення своїх зобов`язань та правил, відповідач кредит не поверталау повному обсязі, що підтверджується відповідною випискою по рахунку (а.с. 147-148). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.ст. 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1046, 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Крім того, як передбачено п. 2.2. Генеральної угоди згідно ст. 212, 611, 651 Цивільного кодексу України, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у цій Генеральній угоді, Умов і правил більш ніж на 31 день, по зобов`язаннях, строк який настав, Сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту починається з 32-го дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1676,86 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відтак, заборгованість по тілу кредиту, відсотків за користування кредитом та штраф у відповідності до умов до п. 2.2. Генеральної угоди підлягають стягненню з відповідача на користь банку. Щодо стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 20285,17 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до ст. 549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, тому вони не можуть бути застосовані одночасно, оскільки це призведе до застосування подвійної цивільно-правової відповідальності одного і того ж виду за одне і те саме порушення договірного зобов`язання, що суперечить вимогам ст.61 Конституції України. Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд України, виклавши її в постанові № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. З огляду на те, що за невиконання зобов`язань за кредитним договором в даному випадку з відповідача стягується штраф у відповідності до умов до п. 2.2. Генеральної угоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за пенею та комісією у розмірі 20285,17 грн. Разом із тим, щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності варто вказати, що згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно правової позиції висвітленій в Постанові Верховного Суду України від 19.03.2014р. у справі № 6-14цс14 відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як підтверджено матеріалами справи, а саме, випискою по рахунку відповідача, останній платіж (поповнення карти) [PERSON] здійснила 24.06.2015 року (а.с. 147). У той же час, позивач звернувся до суду з даним позовом 26.02.2018 року, про що свідчить вхідний штамп на першій сторінці позовної заяви (а.с. 1), тобто в межах трирічного строку позовної давності, що свідчить про відсутність підстав для відмови у позові у зв`язку із пропуском строків позовної давності. Таким чином, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за Генеральною угодою від 27.12.2012року станом на 17.01.2018року відповідач має заборгованість та повиннасплатити: заборгованість за кредитом - 13900,78грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 9560,02грн.; штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди - 1176,86грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: partial