Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Новокаховської міської ради Херсонської області (надалі Позивач або Управління) 02 грудня 2015 року звернулося до Новокаховського міського суду Херсонської області із позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення заборгованості по державній соціальній допомозі в сумі 277 грн. 33 коп., посилаючись на те, що відповідачу з 11 жовтня 2012 року була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку як працюючій жінці, яка доглядає за дитиною [PERSON], [INFO] в розмірі 130 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 05 серпня 2015 року включно. 27 квітня 2015 року відповідач приступила до роботи згідно наказу №227 від 20 квітня 2015 року. Рішенням управління від 27 травня 2015 року [PERSON] була знята з оплати і їй було припинено виплату допомоги з 27 квітня 2015 року, однак виявлена переплата в сумі по даному виду державної допомоги за період з 24 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в сумі 227 грн. 33 коп., яка до цього часу не погашена. Просить суд стягнути з відповідача вказану суму переплати та судові витрати в сумі 1 218 грн. В судове засідання представник позивача не з'явилась, в заяві до суду просить розглянути позов за відсутності представника позивача, на позовних вимогах наполягає. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи в суді. Проти позовних вимог заперечує, просить суд врахувати, що вона змінила своє місце реєстрації та проживання, з 27 квітня 2015 року вона влаштувалась на роботу та повідомила про це Управління. Заперечує проти стягнення переплати державної допомоги за період з квітня по червень 2015 року включно, оскільки її вини в цьому немає, а переплата сталась з вини Управління. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які сторони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши досліджені докази у сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. За змістом ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до вимог ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При вирішенні даного спору суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін. Правовідносини сторін врегульовані ст. ст. 4-11, 15, 16, 22, 257, 543, 1166, 1212, 1215 ЦК України. Cтаттею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені відповідно статтею 16 ЦК України. За загальним правилом відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі. При вирішенні питання про відшкодування шкоди підлягають з'ясуванню такі питання: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача вини та вини останнього в заподіянні шкоди. Відповідно вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. За змістом ст. 1215 ЦК України, яка встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що з 11 жовтня 2012 року відповідачу була призначена допомога по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку як працюючій жінці, яка доглядає за дитиною - [PERSON], [INFO] в розмірі 130 грн. щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до 05 серпня 2015 року включно. 27 квітня 2015 року відповідач приступила до роботи згідно наказу №227 від 20 квітня 2015 року. Рішенням управління від 27 травня 2015 року [PERSON] була знята з оплати і їй було припинено виплату допомоги з 27 квітня 2015 року, однак виявлена переплата в сумі по даному виду державної допомоги за період з 24 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року в сумі 227 грн. 33 коп. За період з 24 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року Управлінням було зайве виплачено відповідачу державну допомогу в розмірі 227 грн. 33 коп. Докази, що кошти в сумі 227 грн. 33 коп. державної допомоги за вказаний період відповідачу дійсно було виплачено, до суду не надано. Підстав для виплати Управлінням відповідачу державної допомоги в червні 2015 року не було, оскільки відповідач повідомила Управління про її роботу. Суд приходить до висновку, про відсутність вини відповідача у продовженні виплат державної допомоги позивачем за період з 24 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року включно, оскільки відповідач не приховувала відомості про роботу, що припиняють виплати сум допомоги, тому суд приходить до висновку про відсутність причинного зв'язку між недобросовісною поведінкою відповідача та спричиненою позивачу шкодою у вигляді безпідставно набутого майна, а саме грошових коштів в сумі 227 грн. 33 коп. Суд дійшов висновку, що у позивача в червні 2015 року були відсутні підстави нараховувати відповідачу державну допомогу. Належних та допустимих доказів наявності передбачених ст.1215 ЦК України підстав для повернення безпідставно набутих коштів, а саме: відсутність ознаки добровільності юридичної особи при проведенні вказаних виплат, наявність рахункової помилки при нарахуванні цих коштів, а також недобросовісність з боку відповідача, як набувача, позивачем до суду не надано. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач добровільно призначив та виплачував відповідачу державну допомогу за період з 24 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року включно в сумі 227 грн. 33 коп., відсутня рахункова помилка при обчисленні державної допомоги та недобросовісність відповідача. Суд дійшов висновку, що поведінка відповідача не є недобросовісною, тому не призвела до матеріальної шкоди у вигляді переплати. Викладені обставини не дають підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача суд присуджує з другої сторони понесені судові витрати. Судові витрати суд відносить на рахунок позивача. Враховуючи викладені обставини та

Outcome: dismissed