Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про розірвання шлюбу до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). На обґрунтування позову було зазначено, що 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві укладено шлюб, про що зроблено запис №2110, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач посилається на те, що подружнє життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з грудня 2017 року, спільне господарство не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просила розірвати шлюб. До початку судового розгляду позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала та просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції за зареєстрованим місцем проживання. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи із ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01 жовтня 2013 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві укладено шлюб, про що зроблено запис №2110, та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . (а.с. 11). Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Оскільки дійсною причиною розірвання шлюбу є те, що між сторонами фактично припинені шлюбні відносини, сторони мають протилежні світоглядні позиції та ціннісні орієнтири, сторони не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, а позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, то суд робить висновок про те, що шлюб має формальний характер та підлягає розірванню у судовому порядку. Суд дійшов висновку про те, що надання строку на примирення суперечитиме моральним засадам суспільства. Перешкод для розірвання шлюбу в судовому порядку судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved