Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 07 квітня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження виявилося невдалим, оскільки ми не змогли створити нормальних сімейних стосунків, які ґрунтувалися б на взаємопорозумінні один до одного, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спору про розподіл майна та місця проживання дітей вони не мають. Тому, змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач в підготовчому судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в підготовчому судовому засідання позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 83, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] , виданим 07 квітня 2015 року. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 09 вересня 2015 року та Серія [NUMBER] виданим 18 листопада 2017 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позов слід задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved