Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У листопаді 2020 року до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення порядку і способів участі батька у вихованні дитини. Зазначає, що з відповідачем по справі [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 31.07.2010р., який було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 25.04.2017р. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матір`ю. За рішенням Уманського міськрайонного суду від 10.05.2017 року з нього на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , в розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після розірвання шлюбу, відповідач постійно створює йому перешкоди щодо участі у вихованні та спілкуванні з сином. У зв`язку з чим, він змушений був звернутися з заявою до Органу опіки та піклування виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області, за наслідками розгляду його заяви, 27.07.2020 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області було прийнято рішення №71, за яким йому було встановлено порядок побачень із сином, а саме 2 дні на тиждень з можливістю ночівлі дитини, враховуючи бажання дитини: -щовівторка кожного тижня з 13.00 до 17.00 (о 13.00 батько забирає сина з школи №7 о 17.00 відвозить дитину в с. Гереженівка по місцю проживання); -щоп`ятниці кожного тижня о 15.00 батько забирає сина з школи №7 м. Умань з ночівлею до 17.00 год. суботи. При цьому зазначено, що зустрічі мають проводитися на території м. Умань, без присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дитини, при цьому батьку вчасно забирати та приводити дитину за місцем його проживання. Контроль за виконанням вказаного рішення покладено на начальника служби у справах дітей Дмитрушківської сільської ради Захаренко Н.А.. Вищевказаний порядок побачень з сином [PERSON] був встановлений з урахуванням інтересів дитини, віку дитини, стану його здоров`я, прихильності до кожного із батьків та інших обставин, що мають значення по даній справі. Однак, незважаючи на вже встановлений йому графік побачень із сином, відповідач продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, не дає можливості бачитися з дитиною, приймати участь у його вихованні. З даного приводу він неодноразово звертався до органу опіки та піклування виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради, за наслідками розгляду його заяв, працівниками служби у справах дітей проводилися роз`яснювальні роботи із [PERSON] .. Проведені заходи працівниками служби у справах дітей Дмитрушківської сільської ради з [PERSON] щодо врегулювання спору виявилися безрезультатними, вона продовжувала ігнорувати виконання рішення органу опіки і піклування. Досягти з матір`ю домовленості про побачення з дитиною не вдається. Такі дії відповідача по відношенню до нього та до дитини є просто неприпустимими та негативно впливають на нормальний розвиток, психоемоційний стан та інтереси дитини, а тому він змушений за захистом своїх прав та інтересів звернутися до суду з даним позовом. Просить суд зобов`язати [PERSON] , не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] . Встановити йому, такі способи участі у спілкуванні та вихованні сина [PERSON] , [INFO] : -щовівторка кожного тижня з 13.00 год. до 17.00 год. (о 13.00 год. батько забирає сина зі школи №7 в м. Умань, о 17.00 год. відвозить дитину в с. Гереженівка по місцю його проживання); -щоп`ятниці кожного тижня о 15.00 год. батько забирає сина зі школи №7 в м. Умань з ночівлею до 17.00 год. суботи (о 17.00 год. відвозить дитину в с. Гереженівка по місцю його проживання); -щорічно в день народження [PERSON] - [INFO], з 11.00 год. до 16.00 год.; -щорічно на день св.Миколая - 19 грудня, 0 11.00 год. до 16.00 год.; -щорічно на Різдво Христове - 07 січня з 14.00 год. до 18.00 год.; -щорічно на Великдень (неділя за днем календаря) з 11.00 год. до 16.00 год.; -відвідування сина в разі його хвороби чи лікування незалежно від встановлених для спілкування днів; -спілкування з сином в будь-який інший день та час, коли таке побачення викликане інтересами дитини, в тому числі засобами телефонного зв`язку; -першу половину усіх шкільних канікул дитина з можливістю ночівлі проводить разом з батьком; -спільний відпочинок з дитиною та оздоровлення в літній період протягом 10 днів щороку. Зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим урахуванням стану здоров`я, інтересів та потреб дитини з можливістю виїзду за межі міста Умань Черкаської області. Крім цього, просив стягнути з [PERSON] на його користь судовий збір в сумі 840,80 грн. та витрати на правову допомогу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Вказав, що він намагається виконувати свої батьківські обов`язки, дуже любить свого сина та бажає бачитися з ним, проводити разом час та повноцінно виховувати. Син теж його любить і з радістю проводить з ним час. Однак відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, рішення органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради не виконується, тому змушений звертатися до суду. Крім того, подав заяву про те,що докази на підтвердження розміру витрат пов`язаних з розглядом справи подасть протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у позові та вказала, що сторони з 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу в них [INFO] народився син [PERSON] . Оскільки їхнє сімейне життя не склалося, тому шлюб вони розірвали. За домовленістю між собою в добровільному порядку вирішили, що син залишиться проживати разом з матір`ю, відповідачем у справі. [PERSON] дуже любить свого сина, піклується про нього, в них дуже добрі між собою відносини. Син постійно чекає зустрічей з татом, і сам розказує про це батьку [PERSON] при кожній їхній зустрічі. Звісно при тих зустрічах коли батьку вдавалося бачити сина. Однак, [PERSON] , відповідач по справі почала чинити перешкоди у спілкуванні позивача із сином, тому з надією владнати спір, він звернувся до служби у справах дітей та просив встановити йому графік побачень з [PERSON] . Позивач сподівався, що у разі встановлення графіку побачень матимуть змогу безперешкодно бачитися з сином, проводити разом час, адже в першу чергу цих зустрічей з нетерпінням чекає сам [PERSON] , він дуже хоче проводити час разом з батьком. Однак не дивлячись на вже встановлений службою у справах дітей графік побачень із сином відповідачка продовжує чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Відповідач в судовому засіданні вказала, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Оскільки, вона ніколи не заперечувала проти спілкування позивача з їхньою дитиною, та проти рішення виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради №71 від 24.07.2020 року «Про визначення способу участі батька у вихованні дитини». Раніше жодних проблем по даному питанню взагалі не було. Однак, останнім часом, її колишній чоловік став сильно зловживати спиртними напоями та вести абсолютно аморальний спосіб життя. Він почав повертати дитину з прогулянки перебуваючи в нетверезому стані, на її неодноразові зауваження, закінчувалося брудною та образливою лайкою, а іноді доходило і до прикладання рук, що можуть підтвердити її знайомі, які неодноразово були присутні при їхніх зустрічах. На фоні постійних стресів та переживань, в неї розвинулась хронічна хвороба. Тому, зважаючи на його неадекватні дії, при зустрічі та в телефонному режимі, вона пояснювала, що якщо він хоче забирати дитину, то має себе поводити адекватно. Щодо сплати позивачем аліментів, вказала на те, що вона дійсно з 21.03.2017 року по 25.06.2018 року отримувала від позивача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно та знаючи його тяжке фінансове положення, написала заяву до відділу ДВС та з 25.06.2018 аліментів не отримувала. Однак, за період з 25.06.2018 по 10.03.2020 вона від позивача отримала лише 2000 грн., а тому 10.06.2020 була вимушена вдруге подати виконавчий лист на примусове стягнення до відділу ДВС. На даний час заборгованості по аліментах у позивача не має. Щодо стягнення з неї на користь позивача судового збору і витрат на правову допомогу заперечувала, оскільки вона є матір`ю одиначкою і позивач за весь час сплати аліментів виплатив менше ніж вона має сплатити витрати на правову допомогу. Представник третьої особи в судовому засіданні позов позивача підтримала, посилаючись на те, що батьки рівноправно повинні забезпечувати належне виховання дитини. Дитина любить однаково матір і батька, бажає спілкуватися з батьком. Для дитини створені гарні умови проживання і матір`ю, і батьком. При винесенні рішення просить взяти до уваги рішення органу опіки та піклування в особі виконавчого комітету Дмитрушківської сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала на те, що вона була свідком, коли [PERSON] брав дитину на прогулянку, був п`яний, з двома п`яними товаришами і з їх двома дітьми. Висновок про те, що [PERSON] був п`яний вона зробила, оскільки він пошатувався. Вони з відповідачем живуть на одній вулиці. Позивача бачила на протязі року разів два. Вона зранку їде на роботу, а ввечері повертається. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вона була присутня по місцю проживання відповідача та дитини у складі комісії органу опіки та піклування, яку було викликано за заявою позивача про те, що йому чинять перешкоди у спілкуванні з дитиною. Обстежували умови проживання дитини з матір`ю. Спілкувалися з відповідачем [PERSON] та вона вказала, що буде надавати дитину тільки по рішенню суду. Коли зайшов на подвір`я батько [PERSON] дитина дуже зраділа. На питання представника органу опіки і піклування дитина сказала, що хоче спілкуватися з батьком і проводити з ним час. Дитина хотіла до батька, але мати не пустила, тому дитина почала плакати. Суд, вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 31.07.2010р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 705/1274/17 від 25.04.2017р. (а.с.11). У шлюбі в сторін [INFO] народився [PERSON] , батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.10). На даний час шлюбні стосунки сторони не підтримують, між ними виник спір щодо способу участі позивача у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином. Виконавчим комітетом Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області було винесено Рішення № 71 від 24.07.2020р. яким встановлено порядок побачення гр. [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] (а.с.13). Створення відповідачем перешкод позивачу в подальшому у спілкуванні змалолітнім сином підтверджено листом Служби у справах дітей Дмитрушківської сільської ради № 02-14/110 від 25.08.2020р. в якому зазначено, що 04.08.2020 службою у справах дітей Дмитрушківської сільської ради проведено роз`яснювальну роботу з гр. [PERSON] щодо участі обох батьків у вихованні дитини (а.с.14) та листом Служби у справах дітей Дмитрушківської сільської ради № 02-14/141 від 11.09.2020р. в якому зазначено, що службою у справах дітей Дмитрушківської сільської ради постійно проводиться роз`яснювальна робота з гр. [PERSON] щодо участі обох батьків у вихованні дитини. Крім того, роз`яснено, що відповідно до п. 1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод (а.с.15). Небажання надавати батькові дитину вбачається і з пояснень відповідача в судовому засіданні, оскільки зазначила, що бажає, щоб позивач бачився з сином у її присутності та заперечує проти ночівлі сина у батька. [PERSON] сплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] (а.с.12). Виконавче провадження за №АСВП 61508699 щодо примусового виконання виконавчого листа №705/1268/17 виданого 10.05.2017 року Уманським міськрайонним судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] у розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше мінімуму, передбаченого Законом на дитину відповідного віку, щомісячно, і до повноліття дитини. Виконавчий документ 10.03.2020 року вдруге надійшов на примусове виконання (а.с.22). Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Пунктом 1 статті 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР. Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, із ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною та в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно частини четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Повно та всебічно встановивши обставини справи, оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням на предмет їх належності, достовірності та достатності, суд доходить висновку, що право позивача на спілкування з дитиною порушене внаслідок створення відповідачкою перешкод у спілкуванні з дитиною і ці обставини підтверджуються у своїй сукупності наданими позивачем письмовими доказами. Спірні правовідносини між сторонами виникли з сімейних правовідносин - спору про участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та створення у цьому перешкод матір`ю, отже спірні відносини потрапляють у сферу застосування статті 8 та внаслідок позбавлення відповідачкою позивача можливості вільно спілкуватись з сином відбулось втручання у гарантоване право позивача на повагу до сімейного життя. Щодо забезпечення поваги до гарантованого права держава має позитивні зобов`язання, які полягають у зобов`язанні держави діяти так, щоб реалізація вказаних прав була ефективною. Іншими словами, держава має вживати дій для надання цих прав і забезпечення захисту цих прав, в тому числі від дій приватних осіб. Встановивши наявність порушення прав та законних інтересів позивача на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] підлягають до часткового задоволення. Слід також зазначити, що перешкоджання в спілкуванні порушує не лише права батька, а й права дитини, яка в силу віку сама не може дати оцінку необхідності та важливості такого спілкування, правом дитини на побачення з батьком фактично розпоряджається мати на власний розсуд, створюючи перешкоди у спілкуванні. Оскільки сторони не дійшли згоди у вирішенні питання участі кожного у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо, то спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідач не довела, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному її розвитку. Посилання відповідача на те, що позивач зловживає спиртними напоями в судовому засіданні жодними доказами не доведено. Наявність між колишнім подружжям спорів не повинно впливає на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір та спілкуватися з ними для підтримання сімейних стосунків, що відповідатиме інтересам малолітньої дитини, які полягають у зростанні у гармонійному і стабільному середовищі, тоді як конфліктні відносини між батьками, призводять до негативних психологічних наслідків для дитини і ніяк не відповідають її найкращим інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial