Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить зобов`язати Ізяславський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Хмельницької області внести зміни до актового запису про народження № 44 від 17 травня 1957 року [PERSON] , вказавши в графі «національність батька [PERSON] «поляк». В обґрунтування позову вказує, що її батько [PERSON] за національністю був «поляк», що стверджується архівними документами, а саме: довідкою державного архіву Хмельницької області від 06.06.2019 в якій батько [PERSON] - [PERSON] зазначений за національністю як «поляк»; довідкою Клубівської сільської ради Ізяславського району від 22.08.2019, відповідно до якої у матеріалах книги погосподарського обліку сільської ради за 1944-1946 роки, національність дружини [PERSON] - [PERSON] була виправлена з « [PERSON] » на «українка». Встановлення такого факту належності батька дитини до польської національності необхідно для встановлення її дійсної національності.\~ Ухвалою судді від 15 листопада 2019 року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у справі, вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20 лютого 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, останній надіслав до суду письмове клопотання, в якому просить розглянути дану справу без участі позивача та її представника, в якій також вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлений належним чином, попередньо надіслав письмовий відзив на позовну заяву з проханням слухати справу в його відсутності. Фіксування судового\~процесу за\~допомогою звукозаписувального\~технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. З`ясувавши позиції учасників справи, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно із частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , звертаючись до суду з позовом до Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану про зобов`язання внести зміни до актового запису про народження № 44 від 17 травня 1957 року [PERSON] , вказавши в графі «національність батька [PERSON] «поляк», оскільки встановлення такого факту належності батька дитини до польської національності необхідно для встановлення її дійсної національності. На підтвердження своїх доводів надає ряд документів, які підтверджують її позицію, а саме довідки Клубівської сільської ради Ізяславського району від 18.10.2019, у відповідності до яких, згідно погосподарської книги за 1944-1946 роки ім`я [PERSON] було змінено на [PERSON] . Його батьками являлися: [PERSON] , 1898 року народження та [PERSON] , 1895 року народження, в графі «національність» проти неї відбулося виправлення. Згідно документів з архівно-слідчої справи наданих Державним архівом Хмельницької області від 06.06.2019 вбачається, що [PERSON] , поляк за національністю, уродженець с. Клембівка Ізяславського району, був заарештований 09.09.1937 Ізяславським управлінням НКВС за звинуваченням за ст. ст. 54-10 КК УРСР. У складі сім`ї на день арешту значились: дружина [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] ) 12 років, донька [PERSON] , син [PERSON] . Рішенням НКВС СРСР і прокурора СРСР від 28.10.1937 [PERSON] було засуджено до розстрілу. Відповідно до довідки Клубівської сільської ради Ізяславського району № 1394 від 22.08.2019, у матеріалах книги погосподарського обліку сільської ради за 1944-1946 роки, національність дружини [PERSON] - [PERSON] була виправлена з « [PERSON] » на «українка». Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 17.05.1957, [PERSON] народилася [INFO] , та батьками її являлися: [PERSON] та [PERSON] , які зазначені по національності як «українці». Відповідно до свідоцтва про одруження, [PERSON] 11 вересня 1977 року уклала шлюб із [PERSON] , та змінила прізвище по чоловікові на « [PERSON] ». Як вбачається із ксерокопії паспорта [PERSON] , вона є громадянкою України. Таким чином, позивач захищаючи свої особисто немайнові права просить суд зобов`язати відповідача відобразити достовірну інформацію в актовому записі про її народження національності батька з «українець» на « [PERSON] ». При подані даного позову позивач враховує позицію Великої Палати Верховного Суду, наведеної у постанові від 14.11.2018 у справі № 425/2737/17. Відповідач у свою чергу у своєму відзиві на позовну заяву заперечив проти задоволення позову з огляду на те, що працівниками органів державної реєстрації актів цивільного стану на час проведення державної реєстрації народження актового запису № 44 від 17.05.1957 на [PERSON] , складеного виконавчим комітетом Клубівської сільської ради Ізяславського району не були допущені будь-які неточності, порушення або помилки стосовно національності батька дитини, про що свідчить підпис заявника (батька) на актовому записі, тому просить відмовити у задоволенні позову. З врахуванням викладеного слід зазначити наступне. Відповідно до статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. Відповідно до пункту 2.13.3 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, (далі - Правила) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану або дипломатичного представництва чи консульської установи України. Підпунктом 2.15.9 пункту 2.15 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання передбачено, що висновок відділу державної реєстрації актів цивільного стану складається, якщо під час державної реєстрації акту цивільного стану були допущені помилки (перекручення, пропуск відомостей, окремих слів або граматичні помилки чи вказані неправильні відомості). Підпунктом 2.15.10 пункту 2.15 вказаних вище Правил передбачено внесення змін в інших окремих випадках, що не суперечать вимогам чинного законодавства. Пунктом 2.16 вказаних вище Правил передбачено, що зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру акту цивільного стану громадян. Разом з тим, позивач взагалі не звертався до Ізяславського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Хмельницької області із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану, хоча звертається до суду з даним позовом. Менш з тим, відповідач у своєму відзиві вказує про відсутність будь-яких порушень з боку працівників органів державної реєстрації актів цивільного стану, щодо проведення реєстрації народження актового запису № 44 від 17.05.1957. Водночас, питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України від 31 грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності». Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99. Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану національності батьків дитини. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Згідно зі статтею 300 ЦК України\~особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки. Стаття 11 Конституції України\~передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні. Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована\~Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про державну реєстрацію актів цивільного стану повністю відповідає\~статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також\~статті 11\~Закону «Про\~національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18 (провадження № 14-215цс19) та постанові Верховного Суду від 22 березня 2020 року у справі № 229/2823/19 (провадження № 61-22368св19). Таким чином, суд приходить до висновку що підстав для задоволення позову [PERSON] не має, оскільки право на національність [PERSON] ніким не порушено, а внесення відповідних змін не є компетенцією суду, тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed