Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на її користь за договором позики суму боргу в розмірі 62464 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 26.09.2017 року вона уклала з [PERSON] договір позики грошей, згідно якого передала йому грошові кошти в розмірі 1280 грн з умовою їх повернення до 09.10.2017 року. За користування коштами понад визначені строки, проценти за користування позикою складають 10% в день від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Договір було укладено у письмовій формі. Крім того, 26.09.2017 року позивач уклала з [PERSON] договір поруки, предметом якого є надання поруки за виконання зобов`язань з боку [PERSON] за договором позики від 26.09.2017 року. У визначений договором строк відповідач [PERSON] кошти не повернув, у зв`язку з чим з 10.10.2017 року по 30.01.2019 року утворилась заборгованість в розмірі 62464 грн, з якої: 1280 грн - заборгованість по позиці, 61184 грн - заборгованість за відсотками. У судове засідання позивач не з`явилася, у прохальній частині позовної заяви просила розглянути справу за ї відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності не надали. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими-ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Судом встановлено, що 26 вересня 2017 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошей, відповідно до якого позивач передала [PERSON] грошові кошти в сумі 1280 грн. з умовою їх повернення до 09 жовтня 2017 року (а.с.5). На підтвердження укладання зазначеного договору [PERSON] склав розписку про отримання ним від позивача грошових коштів в сумі 1280 грн. (а.с.6) Згідно п. 4.2. Договору за користування коштами понад строки, які вказані в договорі позичальник сплачує проценти у розмірі 10% за кожен день користування позикою від суми простроченої заборгованості та нараховується до дня повного розрахунку позичальника з позикодавцем. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, форма договору позики не порушена. Згідно зі ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На момент звернення з даним позовом до суду сума боргу у розмірі 1280 грн залишається неповернутою, проценти за користування грошима за період з 10.10.2017 року по 30.01.2019 року складають 61184 грн. (1280 грн х 10% х 418 днів = 31184 грн). Згідно договору поруки від 26 вересня 2017 року, укладеного між позивачем та [PERSON] , останній відповідає за виконання [PERSON] обов`язків за договором позики від 26.09.2017 року в обсязі 50 грн., в межах яких позичальник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Враховуючи зазначене, підстав для стягнення усієї суми боргу солідарно з обох відповідачів суд не вбачає. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ст. 534 ЦК України, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання, у другу чергу сплачуються проценти і неустойка, у третю чергу сплачується основна сума боргу. На підставі ст. 534 ЦК України, 50 грн мають бути стягнуті в рахунок погашення процентів солідарно з [PERSON] та [PERSON] Викладене приводить суд до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача суму боргу за договором позики грошей від 25 вересня 2017 року в розмірі 1280 грн., проценти за користування позикою за період з 10.10.2017 року по 30.01.2019 року в розмірі 61134,00 грн., а також стягнути з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача суму боргу зі сплати процентів за договором позики грошей від 25 вересня 2017 року в розмірі 50 грн. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial