Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути з відповідача на її користь невиплачену заробітну плату за період з грудня 2013 року по вересень 2014 року в сумі 11441,17 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 8500 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач з 01.07.2008 року по 30.09.2014 року працювала в ТОВ «Світоч» на посаді прибиральниці виробничих та побутових приміщень. При звільненні їй не було виплачено заробітну плату за період з грудня 2013 року по вересень 2014 року, у звязку з чим у неї виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. У судове засіданні позивач не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду свої письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнав частково, зокрема зазначив, що заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати з урахування судового наказу та ухвали апеляційного суду про його часткову зміну складає 2480,9 грн., а середній заробіток з вирахуванням обовязкових платежів складає 4932,76 грн. В іншій частині, на думку відповідача, вимоги є безпідставними. Зясувавши обставини справи та дослідивши долучені матеріали, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з урахування наступного. Судом встановлено, що позивач з 01.07.2008 року по 30.09.2014 року працювала в ТОВ «Світоч» на посаді прибиральниці виробничих та побутових приміщень. Відповідно до довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату від 06.11.2014 року за період з грудня 2013 року по вересень 2014 року заборгованість ТОВ «Світоч» перед [PERSON] по виплаті заробітної плати складає 11441,17 грн. В матеріалах справи відсутні докази погашення відповідачем заборгованості по заробітній платі. Судовим наказом Суворовського районного суду м. Херсона від 29.09.2014 року було змінено судовий наказ від 29.08.2014 року та стягнуто з ТОВ «Світоч» на користь [PERSON] нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з грудня 2013 року по липень 2014 року включно в сумі 10291,93 грн. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10.11.2014 року судовий наказ від 29.09.2014 року в частині стягнення з ТОВ «Світоч» на користь [PERSON] нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, змінено, зменшивши її розмір до 8960,18 грн. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно вимог ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, при звільненні [PERSON] відповідач не провів остаточного розрахунку з нею у день звільнення та допустив затримку розрахунку з 30.09.2014 року по час розгляду справи, при цьому доказів сплати заборгованості до матеріалів справи не долучено. Отже, у позивача виникло право на стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, при цьому в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про вину позивача в затримці розрахунку. Визначаючи розмір заборгованості по заробітній платі, суд виходить з того, що заборгованість підприємства по виплаті заробітної плати з урахування судового наказу та ухвали апеляційного суду про його часткову зміну складає 2480,9 грн. (11441,17 грн. - 8960,18 грн.). Зазначена сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Визначаючи розмір середнього заробітку, суд керувався положеннями п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, та виходив з наступного. Середньоденна заробітна плата [PERSON] дорівнює 60,03 грн. (1530,01 грн. (вересень 2014 року) + 1327,14 грн. (серпень 2014 року)) / 42 робочих днів (22 робочих дня у вересні 2014 року + 20 робочих дні в серпні 2014 року). Кількість днів прострочення остаточного розрахунку з 30.09.2014 року по 14.04.2015 року (день ухвалення рішення) складає 135 робочих днів. Загальний розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 8104,05 грн. (60,03*135). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 8104,05 грн. Крім того, враховуючи те, що позивача звільнено від сплати судового збору за подачу позову у даній категорії справ, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 243,6 грн.

Outcome: partial