Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

У лютому 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі про звільнення майна з-під арешту. Позивач просить суд зобов`язати Комунарський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя зняти арешт на житловий будинок під реєстраційним номером 2557414, який зареєстровано 02.11.2005 року реєстратором: приватний нотаріус Скориченко A.B. - 71600, Запорізька область, Василівський район, місто Василівка, бульвар Центральний 7/4. У позовній заяві зазначено, що 02.11.2005 року між акціонерним банком «Надра» в особі ПАТ «КБ «Надра» Запорізьке РУ та громадянкою [PERSON] був укладений договір № 09/2005/0731/Фкз, згідно з яким Банк видав їй кредит у розмірі 3000 доларів США на соціальні потреби. Кінцевий термін повернення кредиту був встановлений - 01.11.2010 року. Для забезпечення повернення кредиту [PERSON] виступив Поручителем та підписав договір іпотеки № 09/2005/0731/Фкз. Предметом іпотеки є його приватний будинок в [ADDRESS] , який коштує 13655 доларів США 25 центів згідно офіційного курсу НБУ на день підписання Договору. Як з`ясувалося пізніше, громадянка [PERSON] виявилась неспроможною сплачувати взятий кредит. Позивач, як Поручитель, з перших місяців став сплачувати, без затримок, взятий кредит, про що свідчать банківські рахунки. Остання оплата була проведена ним 29.10.2008 року. В результаті, [PERSON] сплатив Банку суму 3000,00 доларів США. 15.02.2013 року Банк звернувся до Комунарського суду міста Запоріжжя з позовною заявою до громадянки [PERSON] та до [PERSON] про стягнення відсотків заборгованості по кредитному договору № 09/2005/0731/Фкз від 02.11.2005 року. Однак, позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Ухвала про залишення позовної заяви без розгляду оскаржена не була. Позивач вважає, що строк позовної давності сплив 01.11.2013 року, оскільки кінцевим строком повернення кредиту відповідно до Договору - 01.11.2010 року. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 02 березня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі №311/496/20, за позовом [PERSON] до Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя про звільнення майна з-під арешту. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просить задовольнити з підстав, що викладені в письмовій формі. Представник відповідача Комунарського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання повторно не з`явився, надав клопотання про виключення їх з числа відповідачів, оскільки Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не має жодного відношення до накладення арешту на житловий будинок. У зв`язку з неявкою представника відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши пояснення позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст.76, ч.ч.1,2 ст.77, ст.ст.79,80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, 02 листопада 2005 року між Акціонерним банком «Надра» в особі ПАТ «КБ «Надра» Запорізьке РУ (іпотекодержатель) та [PERSON] (іпотекодавець) був укладений договір № 09/2005/0731/Фкз, позичальником за даним договором виступає [PERSON] , якій Банк видав кредит у розмірі 3000 доларів США на соціальні потреби. Кінцевий термін повернення кредиту був встановлений - 01 листопада 2010 року. Предметом іпотеки є приватний будинок та земельна ділянка на якій розташований вищезазначений будинок, що належить позивачу, який знаходиться в [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Скориченко А.В. було посвідчено вищевказаний договір та накладено заборону на відчуження нерухомого майна: житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований, та належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до Відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано: 02.11.2005 16:05:46 за №2557414 реєстратором: Приватний нотаріус Скориченко А.В., тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 2557414, підстави обтяження: Договір іпотеки р-№2464, ВСЕ 159023-159027, 02.11.2005, Приватний нотаріус Скориченко А.В., об`єкт обтяження: будинок, житловий, адреса: [ADDRESS] , номер РПВН: [NUMBER] , власник: [PERSON] , заявник: Приватний нотаріус А.В. Скориченко. Відповідно до Відомостей з державного реєстру іпотек зареєстровано 25.11.2005 15:20:58 Приватний нотаріус Скориченко А.В., тип обтяження: заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 2557414, підстави обтяження: Договір іпотеки р-№2464, ВСЕ 159023-159027, 02.11.2005, Приватний нотаріус Скориченко А.В., об`єкт обтяження: будинок, житловий, адреса: [ADDRESS] , номер [NUMBER] : [NUMBER] , іпотекодержатель: Відкрите акціонерне товариство КБ «Надра», Код:20025456, м. Київ, вул. Артема, буд.15, іпотекодавець: [PERSON] , розмір основного зобов`язання: 3000,00 доларів США, строк виконання: 01.11.2010. У 2013 році КБ «Надра» звернувся до Комунарського суду міста Запоріжжя з позовною заявою до громадянки [PERSON] та до [PERSON] про стягнення відсотків заборгованості по кредитному договору № 09/2005/0731/Фк3 від 02.11.2005 року. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 травня 2013 року позовну заяву залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, позивачем доведено, що борг за договором іпотеки № 09/2005/0731/Фкз від 02.11.2005 року було сплачено у встановлений термін. Разом з тим, суд відмовляє у задоволенні позову виходячи з наступного. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі даної категорії є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Враховуючи викладене, суд вважає, що у даній справі Комунарський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не є належним відповідачем, оскільки заборона відчуження на майно позивача накладено в інтересах Відкритого акціонерного товариства КБ «Надра», яке в даному випадку по справі не є стороною. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проте, позов заявлено до неналежного відповідача. Як вбачається зі змісту ст.51,175 ЦПК України, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. Пленум Верховного Суду України у п.8 постанови від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорювання його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача). Аналізуючи досліджені у справі докази суд дійшов до висновку, що позивач не обґрунтував свої позовні вимоги, тому вважає необхідним в задоволенні позову відмовити. При цьому, суд вважає за доцільне роз`яснити позивачу, що він має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача.

Outcome: dismissed