Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У лютому 2017 року позивачі звернулися до суду та просили постановити рішення, яким надати їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 17.01.2014 року, строком на 1 місяць. В обґрунтування позову зазначають, що 17.01.2014 року померла їх матір [PERSON] і в 6-ти місячний строк вони повинні були подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини за законом, так як є спадкоємцями після її смерті. Але зробити цього не змогли, оскільки позивачі з моменту відкриття спадщини намагались зясувати обставини наявності спадкового майна. Звертались до правоохоронних органів і згідно рішення суду, яке набрало законної сили 16.11.2017 року, виявилося, що до складу спадщини входить будинок і земельна ділянка по вул. Пархоменка, 10 в м. Новограді-Волинському. Після вказаної дати позивачі звернулися до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини, але їм було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину. Для захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивачів позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Додатково пояснили, що [PERSON] тяжко хворіє з 2013 року. Долучили копії медичних документів, в яких зазначено періоди, протягом яких позивач перебував на стаціонарному лікуванні. Відповідач та представник відповідачів позовні вимоги не визнали. Просили відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні пояснив, що вони представляють інтереси недієздатного відповідача [PERSON] і тому бажають, щоб вказану спадщину житловий будинок прийняв саме він. Однак при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, та, давши їм належну оцінку, суд прийшов до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 17.01.2014 року в м. Новограді-Волинському Житомирської області. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері позивачі звернулись лише 10.01.2017 року (а.с. 7-8). Того ж дня отримали повідомлення приватного нотаріуса, що у звязку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини за законом, їм необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання з померлою однією сімєю (фактичного прийняття спадщини) або додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 1270, 1272 ЦК України (а.с. 6). Фактично прийняв спадщину відповідач [PERSON], визнаний недієздатним, який на момент смерті проживав та був зареєстрований за однією адресою з покійною, однак його законний представник [PERSON] не надала згоди на включення позивачів до кола спадкоємців (а.с. ). Вказані обставини сторони визнали та не оспорювали в судовому засіданні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Посилання позивачів, що вони не знали про наявність спадкового майна і не могли скористатися своїм правом на вступ у спадщину, суд не може визнати обєктивною перешкодою, яка унеможливлювала прийняти спадщину після смерті матері. Фактично позивачі своєчасно спадщину не прийняли через те, що не знали, що житловий будинок і земельна ділянка по вул. Пархоменка, 10 в м. Новограді-Волинському належали їх покійній матері, тобто, свідомо, за відсутності будь-яких перешкод не вчиняли дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Адже спадкування це перехід прав та обовязків від померлої особи до спадкоємця і саме спадкоємець вирішує прийняти спадщину чи відмовитись від її прийняття і зобовязаний вчинити певні юридично значимі дії. Суд звертає увагу, що аналогічного правового висновку ВСУ дійшов у постанові по справі № 6-85цс12 від 26.09.2012 року - якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Також позивач [PERSON] подав документи на підтвердження серйозної хвороби з грудня 2013 року по теперішній час. 16.12.2013 року [PERSON] направлений на МСЕК, на стаціонарному обстеженні та лікуванні перебував, зокрема, у 2014 році з 20 по 31 січня 2014 року та з 22 вересня по 07 жовтня 2014 року (а.с. ). На подачу заяви про прийняття спадщини законодавець визначив строк 6 місяців і позивач не надав суду доказів, що в нього були обєктивні перешкоди подати таку заяву в період з 17.01.2014 року по 17.07.2014 року, оскільки у вказаний період позивач [PERSON] на стаціонарному лікуванні перебував лише 11 днів з 20.10.2014 року по 31.01.2014 року. Суд звертає увагу також на той факт, що позивачі і в позовній заяві, і в судовому засіданні підтвердили, що знали про час та місце смерті матері, були юридично обізнані, неодноразово звертались і в правоохоронні органи, і до нотаріуса зі скаргами (а.с. ), і в суд з позовами про встановлення наявності спадкового майна. Також у постанові ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді такої категорії справ слід перевіряти наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, однак у матеріалах вказаної справи є лише повідомлення нотаріуса від 10.01.2017 року (а.с. 6). Оскільки судом не встановлено обєктивних, непереборних істотних труднощів, у подачі заяви про прийняття спадщини, а названі позивачами обставини суд не визнає поважними, тому приходить до переконання, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч.3 ст. 1272 ЦК України. Відтак, наявні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed