overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У провадженні Дебальцевського міського суду Донецької області перебувала справа №224/1279/13-ц за позовом ПАТ ДТЕК Донецькобленерго до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію 20 травня 2015 року провадження по цій справі було відкрито Костянтинівським міськрайнним судом Донецької області на підставі ч.3ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції». Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року первісного відповідача було замінено на належного відповідача, [PERSON] Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] мешкає та зареєстрований за адресою: [INFO], та є споживачем електричної енергії з відкриттям особистого рахунку №130313076. Станом на 17 листопада 2012 року у відповідача у звязку з несплатою виникла заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 314,4грн., у звязку з чим боржнику були нараховані сума приросту інфляції в розмірі 43,07грн., та три відсотка річних від простроченої суми заборгованості, що складає 27,6грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не явився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відомостей про причини неявки не надав, тому суд, згідно ч.1 ст.224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення), про що також не заперечував представник позивача. Дослідивши всі обставини справи, та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», проживає та зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.71). За відповідачем утворилась заборгованість за спожиту електричну енергію станом на 17 листопада 2012 року у розмірі 314,4грн. відповідно до розрахунку дебіторської заборгованості. (а.с.6-7). За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» суму заборгованості за спожиту електричну енергію у розмірі 314,4грн. Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з чим, відповідно до наданого позивачем розрахунку (а.с.6), з відповідача слід стягнути суму приросту інфляції в розмірі 43,07грн., та три відсотка річних від простроченої суми заборгованості, що складає 27,6грн. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача в розмірі 122грн.10коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа №175/277/13-ц за вищевказаним позовом і 10 червня 2014 року ухвалене рішення, яким вирішено: «Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна та про усунення від права на спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі. Визнати право власності [PERSON] на 1/8 частку спадкового майна (обов'язкова частка), що залишилася після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, а саме - на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,150 га, розташованої на території Новоолександрівської сільської ради по [ADDRESS], Дніпропетровського району, Дніпропетровської області. Усунути [PERSON], [INFO] від права на спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року». 01 липня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вказану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Згідно положення ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення у справі, може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення. Сторони у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд розглядає заяву за відсутності сторін, оскільки відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою. Встановлено, що при винесенні судом рішення від 10 червня 2014 року в його резолютивній частині не вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. На підставі наведеного, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із позовної заяви, [PERSON], відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», сплатила суму судового збору у розмірі 188 гривень 20 копійок, що підтверджується квитанціями №15683.13.3 від 01.12.2011 року на суму 68,20 гривень та №121244.695.1 від 28.09.2011 року на суму 120 гривень, а також 120 гривень витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, згідно квитанції №121244.695.4 від 28.09.2011 року. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дніпропетровська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на частину спадкового майна та про усунення від права на спадкування за законом - задоволено повністю, тому на підставі наведеного, у відповідності до вимог ст.ст. 79, 80, 82, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору у розмірі 188 гривень 20 копійок та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, сплачені позивачкою при подачі позову. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне доповнити рішення суду від 10 червня 2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У провадженні Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області знаходилась цивільна справа №175/3893/13-ц за вищевказаним позовом. Рішенням суду від 05 березня 2014 року було вирішено: «Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити у повному обсязі. Визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житлом - будинком [ADDRESS]». 31 березня 2014 року ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області вказану цивільну справу повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Згідно положення ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення у справі, може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення. Сторони у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд розглядає заяву за відсутності сторін, оскільки відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою. Встановлено, що при винесенні судом рішення від 05 березня 2014 року в його резолютивній частині не вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. На підставі наведеного, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із позовної заяви, [PERSON] заявила до суду вимогу немайнового характеру, а саме: - визнання особи такою, що втратила право користування житлом, за яку, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», як позовна заява немайнового характеру, сплатила суму судового збору у розмірі 114 гривень 70 копійок, що підтверджується квитанцією №3830.200.1 від 07 серпня 2013 року. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задоволено повністю, тому на підставі наведеного, у відповідності до вимог ст.ст. 79, 80, 82 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] сума судового збору у розмірі 114 гривень 70 копійок, сплачена нею при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У провадженні Дніпропетровського районного суду знаходилась цивільна справа №2-410/770/12 за позовом [PERSON], в інтересах якої за довіреністю діяв [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення незаконно привласнених коштів. Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2013 року було вирішено: «У задоволенні позовних вимог [PERSON], в інтересах якої за довіреністю діяв [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення незаконно привласнених коштів - відмовити у повному обсязі». Згідно положення ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення у справі, може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі ухвалити додаткове рішення, у разі : стосовно будь-якої позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Сторони у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд розглядає заяву за відсутності сторін, оскільки відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України присутність сторін не є обов'язковою Встановлено, що при винесенні судом рішення від 12 березня 2013 року в його мотивувальній частині та резолютивній частині не вирішено питання щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення з ПАТ КБ «Приват Банк» на її користь моральної шкоди та визнання договору поруки недійсним. Як вбачається із тексту позовної заяви позивачка [PERSON] посилається на те, що через незаконне списання ПАТ КБ «Приват Банк» належних їй грошових коштів вона отримала моральну шкоду, що полягала у наступному. Їй нічим було кормити дитину та купувати для неї ліки, не було за що вивезти дитину на оздоровлення. Крім того, позивачка просить визнати договір поруки укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» недійсним із тих підстав, що вона його не підписувала. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження своїх доводів та вимог в частині стягнення моральної шкоди та визнання недійсним договору поруки і в матеріалах справи відсутні будь-які документи на обґрунтування її вимог, щодо визнання недійсними договору поруки та стягнення моральної шкоди, тому суд приходить до висновку про необхідність залишити позов в частині даних вимог також без задоволення.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У провадженні Дніпропетровського районного суду перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на оздоровлення та розвиток дитини, стягнення додаткових витрат на проведення медичних досліджень дитини. Сторони у судове засідання не зявилися, повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили, відповідно до ст. 270 ЦПК неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (ст. 270 ЦПК). Як встановлено у судовому засіданні, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2018 року, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру та способу стягнення аліментів, стягнення додаткових витрат на оздоровлення та розвиток дитини, стягнення додаткових витрат на проведення медичних досліджень дитини, - задоволено частково. Однак, при ухваленні судового рішення 07 травня 2018 року судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобовязати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обовязку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути суму судового збору у розмірі 1409,60 грн., що пропорційно задоволеним позовним вимогам (по 704,80 грн. за кожну вимогу) з урахуванням того, що судом задоволено дві позовні вимоги, а саме в частині зміни розміру аліментів та часткове стягнення додаткових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У провадженні Енергодарського міського суду Запорізької області перебувала вищезазначена цивільна справа. Рішенням суду від 02.09.2020 року, позов [PERSON] до\~Комунального підприємства\~«Підприємство комунальної\~власності» Енергодарської\~міської ради,\~про стягнення\~середньої заробітної\~плати за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні задоволений. Проте, при ухваленні рішення судом було не в повному обсязі вирішено питання про розподіл судових витрат. В судове засідання сторони не з`явились, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ч.1\~ст.270\~ЦПК України,\~суд,\~що ухвалив\~рішення,\~може за\~заявою учасників\~справи чи\~з власної\~ініціативи ухвалити\~додаткове рішення,\~якщо,\~зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи те, у справі при ухваленні рішення не в повному обсязі вирішено питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача КП «Підприємство комунальної власності» на користь держави судовий збір у розмірі 1340,62 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська знаходилась на розгляді цивільна справа № 201/15296/13ц за позовною заявою [PERSON] до ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна», [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди за наслідками якої 10 лютого 2014 року судом було винесено рішення, яким позов було задоволено частково; [PERSON] було поновлено на роботі на посаді фахівця з дослідження ринку збуту в ТОВ «Джонсон і Джонсон України»; вирішено стягнути з ТОВ «Джонсон і Джонсон України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 лютого 2013 року до дня поновлення її на роботі; вирішено стягнути з ТОВ «Джонсон і Джонсон України» на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 500,00 гривень; в решті позову було відмовлено; розподілені судові витрати пропорційно задоволеного позову. 13 лютого 2014 року представником позивача було подано заяву про винесення додаткового рішення /т. 1 а.с. 231/, у відповідності до якої, просив суд допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» на користь [PERSON] 9 878, 00 гривень, що складає середньомісячний заробіток. 25 березня 2014 року у судове засідання представник позивача не з'явився. 25 березня 2014 року представник ТОВ «Джонсон і Джонсон України» проти задоволення заяви заперечував. Дослідивши заяву, вислухавши думку представника відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви. Приймаючи таке рішення суд виходив з наступного. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, у відповідності до формулювання позовних вимог, [PERSON] просила суд та судом була задоволена вимога стягнути з ТОВ «Джонсон і Джонсон України» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 08 лютого 2013 року до дня поновлення її на роботі. При тому, стороною позивача розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 08 лютого 2013 року до дня поновлення її на роботі не наводився. Також в матеріалах справи № 201/15296/13ц відсутня довідка ТОВ «Джонсон і Джонсон України» з якої можливо встановити розмір середнього заробітку за один місяць, який заявник просить стягнути на свою користь. В силу зазначеного, у задоволенні заяви [PERSON] про винесення додаткового рішення про допуск до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з ТОВ «Джонсон і Джонсон Україна» на користь [PERSON] 9 878, 00 гривень, що складає середньомісячний заробіток, слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває вказана цивільна справа. Представником третьої особи у судовому засіданні подано клопотання про зупинення провадження у справі до розгляду справи № 200/23163/15 за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості відповідача та третьої особи у цій справі на підставі договору про іпотечний кредит № MRTG-000000013611 від 08 липня 2008 року, яка перебуває в провадженні Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська. Клопотання мотивовано тим, що указані справи є повязаними, оскільки у іншій цивільній справі ставиться питання про стягнення заборгованості за указаним договором, що є першочерговим та впливає на питання звернення стягнення на предмет іпотеки. Розглянувши клопотання, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. Таким чином визначений цією нормою обовязок суду зупинити провадження у справі виникає лише у разі неможливості розгляду справи до вирішення іншої справи. Водночас, проаналізувавши предмет і підстави позову у цій справі з цивільною справою, до розгляду якої представник третьої особи просить зупинити провадження, приписи законодавства, що регулюють спірні правовідносини у обох справах, субєктний склад сторін у них, суд не знаходить підстав для задоволення заявленого клопотання і зупинення провадження у справі, оскільки в даному випадку розгляд справи за позовом у цій справі є можливим без вирішення указаної цивільної справи і зупинення провадження може призвести до затягування розгляду справи.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває на розгляді зазначена вище цивільна справа. 13 березня 2014 року у судовому засіданні представником відповідача було оголошено письмове клопотання про передачу справи за підсудністю на розгляд до Печерського районного суду м. Києва. В обґрунтування оголошеного представником відповідача було зазначено, що філію банку, за місцем знаходження якої позивач звернувся з позовом до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, було ліквідовано в 2010 році. На підтвердження викладеного надала відповідні докази. Представник позивача проти клопотання заперечував. Виходячи з заявленого, вислухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступного висновку. Частиною 7 ст. 110 ЦПК України унормовано, позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред'являтися також за їх знаходженням. Частиною 2 ст. 116 ЦПК України встановлено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після відкриття провадження у справі і до початку судового розгляду виявилось, що заяву було прийнято з порушенням правил підсудності. При цьому, згідно до ч. 2 ст. 116 ЦПК України, у випадках, встановлених п.п. 3-4 частини 1 цієї статті, справа передається до суду, найбільш територіально наближеного до цього суду. В контексті порушеного питання судом встановлено, що інший відповідач ТОВ «Леолайт» має місцезнаходження за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Аржанова, буд.2, що у відповідності до адміністративного поділу м. Дніпропетровська відноситься до Амур - Нижньодніпровського району міста. З огляду на вищевикладені обставини, з урахуванням того, що судовий розгляд у справі не розпочинався, роблю висновок про необхідність передачі цивільної справи №201/488/14ц за позовною заявою [PERSON] до ПАТ «Банк Камбіо» в особі відділення «Дніпропетровська дирекція ПАТ «Банк Камбіо», ТОВ «Леолайт» про визнання поруки припиненою за територіальною підсудністю до найбільш територіально наближеного суду за місцезнаходженням ТОВ «Леолайт», тобто до Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, для розгляду. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває указана цивільна справа. 24 лютого 2020 року в судовому засіданні відповідачем заявлено клопотання про надання строку на примирення. Позивач заперечував проти надання строку на примирення, наполягав на розіранні шлюбу. Пункт 10 Постанови пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачає, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з 'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Суд

Outcome: approved