Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом про зняття арешту з майна. Свої вимоги обґрунтував тим, що він є власником автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. При реєстрації автомобіля стало відомо про арешт, накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси. Оскільки він не приймав участі в розгляді справи, тому позбавлений можливості скасувати заходи забезпечення позову в іншому порядку. Не погоджуючись із накладеним арештом від звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту, у задоволення якої було відмовлено з мотивів наявного арешту, накладеного постановою суду. При цьому жодних виконавчих проваджень по виконанню рішення суду немає. Тому змушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права та просив суд зняти арешт з автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номерний знак [NUMBER], накладений ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 04 січня 2010 року в частині заборони володіння, користування та розпорядження автомобілем марки автомобіля Volkswagen Touareg, реєстраційний номерний знак [NUMBER]. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, подав суду письмові заперечення. Просив відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судове засідання представник третьої особи ПАТ «Західінкомбанк» не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи судом встановлено, що у провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувала цивільна справа за позовом ПАТ «Західінкомбанк» в особі Черкаської філії ПАТ «Західінкомбанк» до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. ПАТ «Західінкомбанк» було подано заяву про накладення арешту на майно, яке належить боржникам. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 січня 2010 року заяву було задоволено та накладено арешт на майно боржника [PERSON], в тому числі і на автомобіль Volkswagen Touareg, (2007), чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] від 22 листопада 2007 року. Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 29 квітня 2010 року було постановлено рішення, яке звернено до примусового виконання та постановою державного виконавця було накладено арешт на майно боржника [PERSON], в тому числі і на автомобіль Volkswagen Touareg, (2007), чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] ? Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 грудня 2014 року за [PERSON] визнано право власності на автомобіль Volkswagen Touareg, (2007), чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 січня 2015 року було скасовано постанову центрального ВДВС Черкаського МУЮ «Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження» № АА041253 від 15.03.2010 в частині, що стосується легкового автомобіля марки Volkswagen Touareg, (2007), чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] зареєстрований 1-м МРЕВ ДАІ при ВДАІ УМВС України в Черкаській області від 22.11.2007 та зобов'язано здійснити дії щодо зняття вищезгаданого арешту. У серпні 2017 року Заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області було винесено постанову про зняття арешту з майна боржника від 28 серпня 2017 року, а саме з автомобіля марки Volkswagen Touareg, (2007), чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] зареєстрований 1-м МРЕВ ДАІ при ВДАІ УМВС України в Черкаській області від 22.11.2007. Листом від 15.09.2017 відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Черкаській області повідомив також, що у даному відділі виконавче провадження про стягнення коштів з [PERSON] на виконанні не перебувають, оскільки були завершені в порядку п. 4 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. У жовтні 2017 року [PERSON] подав заяву до ТСЦ 7141 про реєстрацію за ним права власності на автомобіль Volkswagen Touareg, (2007), чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] За результатами розгляду заяви [PERSON] отримав лист № 784 від 27 жовтня 2017 року, яким повідомлено про те, що на автомобіль Volkswagen Touareg, (2007), чорний, номер двигуна [NUMBER], номер кузова [NUMBER], реєстраційний номерний знак [NUMBER] зареєстрований на ім'я [PERSON], накладено арешт Придніпровським районним судом м. Черкаси. Так, відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, позивач обмежений у реєстрації права власності на автомобіль та здійсненні свого права на розпорядження власністю через наявність арешту на належне йому рухоме майно. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню.

Outcome: approved