Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та просив: визнати за ним та [PERSON] по 1/2 частини будівельних матеріалів, які знаходяться в незавершеному будівництвом об`єкті - будівлі мансардного житлового будинку, проїзду до гаража, доріжок та відмостки із маломірних елементів мощення та огорожі із ворітьми та хвірткою в домоволодінні по по [ADDRESS] з наступними характеристиками конструктивних елементів: фундамент та цоколь бутовий - виконані на 9,86 %; стіни цегляні - виконані на 20,02 %; перегородки цегляні - виконані на 6,26 %; перекриття монолітне та залізобетонні плити - виконані на 10,88 % ; підлога - ламінат та керамічна плитка - виконані на 8,42 %; дах - дерев`яний; покрівля - металочерепиця - виконана на 14,89 %; двері металеві та дерев`яні - виконані на 4,40 %; вікна металопластикові - виконані на 5,0 %; сходи - виконані на 1,73 %; оздоблення внутрішнє - виконане на 4,33 %; ґанок - виконаний на 0,93 %; електрозабезпечення - виконане на 2,55 %; водопостачання та каналізація - виконані на 3,64 %; опалення, гаряче водопостачання та вентиляція - виконані на 7,09 %; всього 100 % готовності, без його реального поділу, та залишити майно у їхній спільній частковій власності. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 08 серпня 2009 року по 29 вересня 2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , від якого мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Вказав, що під час перебування у шлюбі вони збудували житловий будинок по [ADDRESS] , який до цього часу в експлуатацію не введено, право власності не зареєстровано, а всі дозвільні документи на проведення будівельних робіт видавались на ім`я колишньої дружини. Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу сторони не можуть домовитись добровільно про поділ майна подружжя, просив задовольнити позовні вимоги. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 липня 2015 року позов задоволено. Визнано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частини будівельних матеріалів, які знаходяться в незавершеному будівництвом об`єкті - будівлі мансардного житлового будинку, проїзду до гаража, доріжок та відмостки із маломірних елементів мощення та огорожі із ворітьми та хвірткою в домоволодінні по по [ADDRESS] з наступними характеристиками конструктивних елементів: фундамент та цоколь бутовий - виконані на 9,86 %; стіни цегляні - виконані на 20,02 %; перегородки цегляні - виконані на 6,26 %; перекриття монолітне та залізобетонні плити - виконані на 10,88 % ; підлога - ламінат та керамічна плитка - виконані на 8,42 %; дах - дерев`яний; покрівля металочерепиця - виконана на 14,89 %; двері - металеві та дерев`яні - виконані на 4,40 %; вікна - металопластикові - виконані на 5,0 %; сходи - виконані на 1,73 %; оздоблення внутрішнє - виконане на 4,33 %; ґанок - виконаний на 0,93 %; електрозабезпечення - виконане на 2,55 %; водопостачання та каналізація - виконані на 3,64 %; опалення, гаряче водопостачання та вентиляція - виконані на 7,09 %; всього 100 % готовності, без його реального поділу, та залишено майно у їхній спільній частковій власності. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року відмовлено [PERSON] у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 липня 2015 року. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 липня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року касаційну скаргу [PERSON] відхилено. Касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 24 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 29 жовтня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 жовтня 2015 року залишено без змін. У листопаді 2016 року, уточнивши позовні вимоги, позивач [PERSON] просив визнати за ним право як співзабудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу, але не прийнятого в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку [ADDRESS] площею 270 кв. м та право власності на 1/2 частину у цьому об`єкті нерухомості. Визнати за ним право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер:5322483801:01:007:0243 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: будинок [ADDRESS] ( т.5, а. с. 236 -242). У травні 2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулися з позовом до [PERSON] і [PERSON] і просять визнати за ними право власності на будівельні матеріали, які були використані у процесі будівництва житлового будинку [ADDRESS] . В обгрунтування позовних вимог, посилалися на те, що всі будівельні матеріали та послуги по будівництву спірного об`єкту були оплачені ними( т. 5, а. с. 2-8). Уточнивши позовні вимоги, остаточно просять стягнути з [PERSON] і [PERSON] 1043628,36 грн., які вони витратили на будівництво спірного житлового будинку (т. 6, а. с. 152 - 162). Розпорядженням в.о. голови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2019 року справу передано на розгляд Автозаводському районному суду м.Кременчука. У зв`язку із змінами, внесеними до Цивільного процесуального кодексу України Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017, № 2147-VIII, яким ЦПК України викладено в новій редакції, 19.02.2018 року вирішено розглядати справу у загальному позовному провадженні. Розпочато підготовче провадження. Ухвалою від 29.05.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача за первісним позовом та відповідача за позовом третіх осіб з самостійними вимогами [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, викладених у позові, у задоволенні позову третіх осіб з самостійними вимогами відмовити через необґрунтованість. Представник відповідача за первісним позовом та позовом третіх осіб з самостійними вимогами [PERSON] - [PERSON] просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити, проти задоволення позову третіх осіб з самостійними вимогами не заперечує. Представник третіх осіб самостійними вимогами [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] просить позов задовольнити, з підстав викладених у позові. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що з 08 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 вересня 2014 року та від якого мають дитину [PERSON] , [INFO] (а. с. 11-12, 13, т. 1). Згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 19 вересня 2008 року, зареєстрованим в реєстрі за № 6954, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І.А., на підставі якого видано державний акт серії ЯЗ № 167419, відповідачу [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,16 га, розташована по по [ADDRESS] з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а. с. 22-25, т. 1). Рішенням Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області від 24 вересня 2009 року, протокол № 09, на підставі розглянутої заяви [PERSON] надано дозвіл на будівництво жилого будинку та господарських будівель на вказаній вище земельній ділянці з терміном будівництва з 24 вересня 2009 року по 24 вересня 2012 року (а. с. 20, т. 1). 18 травня 2011 року відділом містобудування та архітектури Кременчуцької райдержадміністрації видано Нагірняк (Забірникова) Е.С. будівельний паспорт, реєстраційний номер № 160 , на забудову земельної ділянки по [ADDRESS] (а. с. 14-39, т. 1). Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і норма статті 368 ЦК України. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України). У ЦК України, крім понять «нерухомість», «нерухоме майно», «об`єкт нерухомого майна» (частина перша статті 181, пункт 6 частини першої статті 346, статті 350, 351), вживаються також інші поняття, наприклад: «об`єкт незавершеного будівництва» (стаття 331), «об`єкт будівництва» (статті 876, 877, 879-881, 883), однак прямого визначення цих понять не міститься. Виходячи з аналізу чинного законодавства та враховуючи характерні ознаки незавершеного будівництва, слід визнати, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства. Вирішуючи питання про виникнення, зміну та припинення суб`єктивних цивільних прав стосовно об`єкта незавершеного будівництва, потрібно враховувати особливості та обмеження, встановлені законодавчими актами. Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними. За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд має право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. У разі неможливості поділу об`єкта незавершеного будівництва суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток. При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін. Такі правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс 15 та від 07 вересня 2016 року у справі № 6-47цс16. Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 червня 2015 року № 29-15, складеним фізичною особою - підприємцем Маківським М .В ., установлено, що роботи з будівництва незавершеного будівництвом об`єкта будівлі мансардного житлового будинку, проїзду до гаража, доріжок та відмостки із маломірних елементів мощення та огорожі із ворітьми та хвірткою в домоволодінні, розташованому в [ADDRESS] , виконані на 100 %; вартість фактично виконаних робіт по будівництву становить 1 819 434 грн 40 коп., а вартість будівельних матеріалів та конструкцій, використаних при будівництві, - 1 101 963 грн. (а. с. 2-4, т. 2). Висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 90-16 від 28.10.2016 року, складеного судовим експертом Маківським М.В., зокрема, встановлено, що технічно можливо визначити окремі частини об`єкта незавершеного будівництва, що підлягають виділу. (а.с. 245-250, т. 5). Допитаний у судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердив висновки судової експертизи та складеного експертного дослідження та пояснив, що висновки складені станом на час проведення експертизи. Таким чином, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 червня 2015 року № 29-15 не підтверджено 100 % готовність об`єкта незавершеного будівництва станом на час припинення шлюбних відносин, а саме 29 вересня 2014 року. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження № 11/7-16 від 02 грудня 2016 року, складеного судовим експертом Шлапак С.Л. на замовлення [PERSON] , встановлено, що відсоток будівельної готовності незавершеного будівництвом житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] , визначений відповідно до представлених на дослідження документів на підставі аналізу структури вартості загально-будівельних робіт, наявних станом на грудень 2014 року складає 70 % (а. с. 107-117, т. 6). Допитана у судовому засіданні експерт [PERSON] підтвердила висновок складеного експертного дослідження та пояснила, що відсоток будівельної готовності незавершеного будівництвом житлового будинку зазначений станом на грудень 2014 року та становив на цю дату 70%. Таким чином, враховуючи, що спірний об`єкт незавершеного будівництва у даній справі збудований за час шлюбу за спільні кошти подружжя та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя; стан будівельної готовності незавершеного будівництва, який станом на грудень 2014 року, що є найбільш наближеною датою до дати розірвання шлюбу, складав 70 %, що підтверджується висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 11/7-16 від 02 грудня 2016 року; будівництво вищевказаного об`єкта на час розгляду справи закінчено на 100 %, що підтверджується у тому числі висновком судової будівельно-технічної експертизи від 15 червня 2015 року, й він фактично експлуатується за своїм функціональним призначенням, але не приймається до експлуатації і право власності на нього не реєструється з вини відповідача; позивач позбавлений можливості здійснити вказані дії, що перешкоджає йому реалізувати своє право на поділ набутого за час шлюбу зазначеного майна, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права співзабудовника на 1/2 частину збудованого за час шлюбу із ступенем готовності 70 %, але не прийнятого в експлуатацію об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку з господарськими спорудами [ADDRESS] . Твердження позивача про те, що на спірній земельній ділянці розташований житловий будинок, а тому у разі його поділу між подружжям і виділення конкретної частини до особи, яка не має права власності або користування земельної ділянки, до неї переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди відповідно до статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 ЦК України, є необґрунтованим та зводяться до неправильного тлумачення позивачем норм матеріального права, оскільки зі змісту вказаних норм вбачається, що вони застосовуються у випадку розміщення на земельній ділянці саме будинку, будівлі чи споруди як самостійного об`єкта, тоді як у цій справі на спірній земельній ділянці розташований об`єкт незавершеного будівництва, який не прийнято до експлуатації і право власності на нього не зареєстровано, а тому не може вважатися житловим будинком. Спірна земельна ділянка є особистою власністю [PERSON] , так як набута на підставі договору купівлі-продажу до укладення шлюбу. У зв`язку з вказаним відсутні правові підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер:5322483801:01:007:0243 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: будинок [ADDRESS] . Аналізуючи пояснення та надані документи на підтвердження позову [PERSON] і [PERSON] , про стягнення з [PERSON] і [PERSON] коштів у сумі 1043628,36 грн., які вони витратили на будівництво спірного житлового будинку, суд зазначає, що позивачі не надали суду письмових доказів про те, що вони домовилися про спільне або часткове будівництво спірного житлового будинку і витрачання на будівництво житлового будинку своїх коштів для подальшого спільного користування майном. Покази допитаних у судовому засіданні свідків, як зі сторони позивача, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] так і зі сторони відповідача, [PERSON] , який працював виконробом, [PERSON] , [PERSON] , які перебували у дружніх стосунках з подружжям, щодо походження коштів які витрачались на будівництво спірного житлового будинку, записи проведення закупівлі будівельних матеріалів та оплата за виконані послуги, видаткові накладні, рахунки-фактури, ордери, квитанції, товарні чеки на придбання будівельних матеріалів [PERSON] та [PERSON] ; довідки про розмір заробітної плати подружжя; декларація про отримання доходу [PERSON] та [PERSON] , які мали фінансову можливість придбавати спірні будівельні матеріали та сплачувати за виконані будівельні роботи, досліджений відеозапис з весілля сторін, оглянуті фото, не є належними та допустимими доказами на підтвердження позовних вимог та не спростовують презумпцію спільності майна подружжя. З цих же підстав, не заслуговують на увагу і доводи відповідача [PERSON] про те, що спірний будинок побудовано за кошти її батьків, [PERSON] і [PERSON] , оскільки належних й допустимих доказів цього відповідач не надала. За таких обставин в задоволенні позовних вимог [PERSON] і [PERSON] слід відмовити. Судові витрати розподіляються згідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial