overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебували в громадянському шлюбі. Від даного шлюбу в них є двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на даний час він з відповідачкою не проживає, вона ухиляється від виконання батьківських обовязків, матеріальної допомоги на утримання дочок не надає, і діти фактично перебувають на його утриманні. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання належним чином та в установленому законом порядку була повідомлена. Судом встановлено, що позивач офіційно не працевлаштований, а тому не має достатніх засобів для належного утримання дочок. Відповідачка є дієздатною та спроможна сплачувати аліменти на дітей. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про підставність позовних вимог та задоволення позову. Оскільки відповідачка має нерегулярний, мінливий дохід, суд вважає за доцільне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме стягнути з відповідачки [PERSON] на утримання дітей в розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Позов до суду пред'явлений 16 січня 2014 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК Україниприсуджує стягнення з відповідачки судового збору в прибуток держави у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05 грудня 2013 року рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області. Стверджує, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У поданій до суду заяві позивач просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено відповідними документами сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2011 року, який було розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області 05 грудня 2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання дочки, проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярні, мінливі доходи і має змогу виплачувати кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Позов до суду предявлений 18 грудня 2013 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 05 грудня 2013 року рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області. Стверджує, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Вказла на те, що відповідач часто змінює місце роботи, внаслідок чого має нерегулярний, мінливий дохід, а тому просить аліменти визначити у твердій грошовій сумі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачкою не згідний. Представник відповідача пояснила, що відповідач має нерегулярні та мінливі доходи, тому не в змозі сплачувати 1000 грн. в місяць. Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено відповідними документами сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 2011 року, який було розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області 05 грудня 2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання дочки, проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярні, мінливі доходи і має змогу виплачувати кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Позов до суду предявлений 18 грудня 2013 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21 грудня 2010 року рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області. Зазначає, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Стверджує, що відповідач жодної матеріальної допомоги добровільно не надає, інших дітей не має, стягнень за виконавчими листами не проводиться. Вказує, що ніде непрацює, оскільки знаходиться у декретній відпустці по догляду за меншим сином, відповідач офіційно не працевлаштований, однак постійно їздить на будівельні заробітки до Російської Федерації, а тому має змогу виплачувати аліменти у запропонованому вище розмірі. У поданій до суду заяві позивач просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату, місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Про причину неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено відповідними документами сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 квітня 2007 року, який було розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області 21 грудня 2010 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання сина, проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярні, мінливі доходи і має змогу виплачувати кошти на утримання своєї неповнолітньої дитини. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Позов до суду предявлений 30 грудня 2013 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1200 грн. щомісячно на двох дітей, по 600 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття; стягувати аліменти на її утримання в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дочкою [PERSON] трьохрічного віку. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08 червня 2012 року з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м.Здолбунів Рівненської області, актовий запис №77. Зазначає, що від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Стверджує, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач проживає окремо, добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто, інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими листами не проводиться. Вказує, що на даний час не працює, так як перебуває у декретній відпустці, а тому їй одній тяжко утримувати дітей. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у запропонованому вище розмірі, оскільки має нерегулярний та мінливий дохід, а тому аліменти просить визначити у твердій грошовій сумі. Від позивача надійшла заява про підтримання позову та розгляд справи без її участі. У поданій до суду заяві відповідач позовні вимоги визнав повністю, просить справу розглянути без його участі. Згідно ст.61 ЦПК України \~ обставини, визнані \~ сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Позов до суду предявлений 31 липня 2015 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що з 2010 року з відповідачем проживала однією сім'єю, без юридичного оформлення шлюбу. Стверджує, що 11 липня 2011 року у них з відповідачем народився син [PERSON]. Стверджує, що дитина проживає разом з нею та знаходиться на її повному утриманні. Зазначає, що відповідач з початку 2015 року проживає окремо, добровільної згоди про сплату аліментів між ними не досягнуто, інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими листами не проводиться. Вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу у запропонованому вище розмірі, оскільки офіційно працевлаштований, а тому аліменти просить визначити у частці від його заробітку (доходу). У судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги і просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, оскільки останній на даний час не працевлаштований, а має мінливі й нерегулярні доходи. У судовому засіданні відповідач змінені позовні вимоги не визнав, згідний сплачувати аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно. Вислухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом та підтверджено відповідними документами сторони з 2010 року проживали однією сім'єю, без юридичного оформлення шлюбу. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання сина, проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярні, мінливі доходи і має змогу виплачувати кошти на утримання неповнолітньої дитини. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але отримує реальні неофіційні доходи і має можливість виплачувати аліменти на дитину в розмірі 400 грн. щомісячно. Позов до суду предявлений 20 серпня 2015 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 487 грн. 20 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] в розмірі по 500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 листопада 1992 року з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Стверджує, що відповідач своїх обов'язків по утриманню дітей не виконує, матеріальної допомоги добровільно не надає, а тому вимушена була звернутися до суду, оскільки її матеріальне становище не дає змоги належним чином утримувати дітей. Зазначає, що відповідач працює на різних роботах, має нерегулярні доходи, а тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, просить у його задоволенні відмовити. Заслухавши сторони, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Як встановлено судом та підтверджено відповідними документами сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 1992 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не надає коштів на утримання дітей, проживає окремо від сім'ї, що є підставою для стягнення аліментів. Вимога позивача про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є законною і передбачена ст.184 СК України, оскільки відповідач на даний час офіційно не працевлаштований, проте має нерегулярні, мінливі доходи і має змогу виплачувати кошти на утримання своїх неповнолітніх дітей. Таку обставину суд визнає такою, що має істотне значення для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку позивача, стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, офіційно не працевлаштованим, але отримує реальні неофіційні доходи, інших стягнень з його доходу не проводиться і має можливість виплачувати аліменти на дітей в розмірі по 250 грн. щомісячно на кожну дитину В решті задоволення позову слід відмовити. Позов до суду предявлений 29 січня 2014 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі частці від заробітку щомісячно до досягнення сином повноліття; на її утримання в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно, починаючи стягнення від дня подання позовної заяви до суду і до досягнення сином трьох років; допустити негайне виконання судового рішення. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 24 листопада 2012 року з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Стверджує, що з відповідачем проживають окремо, матеріальної допомоги останній добровільно не надає, а тому вимушена була звернутися до суду. Вказує, що має важке матеріальне становище, ніде не працює, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Зазначає, що відповідач часто змінює місце роботи, внаслідок чого має нерегулярний, мінливий дохід, а тому просить аліменти визначити у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідач позов визнав, згідний сплачувати аліменти у розмірі, запропонованому позивачкою. Згідно ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На думку суду, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, є достатні підстави для прийняття визнання відповідачем позову. Позов до суду предявлений 11 лютого 2014 року, а тому відповідно до ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дітей повинні стягуватися з указаної дати. Ураховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.88 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору в прибуток держави у розмірі 243 грн. 60 коп. Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що 02 квітня 2001 року він та відповідачка зареєстрували шлюб за час якого у них 24 вересня 2001 року народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалось, оскільки під час спільного проживання виявилось, що у них різні погляди на нього, у звязку з чим не змогли налагодити сімейні відносини. Просить суд укладений шлюб розірвати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Відповідачка до суду не зявилась. Позовні вимоги підлягають до задоволення. Як вбачається з свідоцтв про укладення шлюбу, народження дитини (а.с.3, 4-зворот), сторони 02 квітня 2001 року уклали шлюб, за час якого у них 24 вересня 2001 року народився син [PERSON]. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.24 згаданого Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Згідно вимог ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати у сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч.3, 4 ст.156 Кодексу, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені по справі обставини, те, що сторонам надавався строк для примирення протягом якого вони не примирились і будь-яких заходів для цього не вжили, суд доходить висновку, що шлюб носить формальний характер який слід розірвати, оскільки його не розірвання буде суперечити інтересам сторін. Підтвердженням цього є неявка відповідачки до суду. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як відповідачка клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявляла, суд її прізвище залишає шлюбне [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідачки в користь позивача 243 грн. 60 коп. понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved