Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 серпня 1998 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 135. В обґрунтування позову вказав, що 01 серпня 1998 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), актовий запис № 135 зареєстровано з відповідачкою шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Вказує, що подальше подружнє життя із відповідачкою стало неможливим через відсутність взаємних почуттів та поваги, внаслідок чого між ними виникали непорозуміння. Оскільки відповідачка ухиляється від розірвання шлюбу в добровільному порядку через органи РАЦС, тому він просить суд шлюб розірвати. 17 лютого 2021 року, в порядку п.1 ч.4 ст. 274 ЦПК України, у справі відкрито спрощене позовне провадження та постановлено здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачка [PERSON] протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 01 серпня 1998 року Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом № 135, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 04 лютого 2021 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а також, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній його волі, розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що шлюб слід розірвати. Позивачем вимог про стягнення судового збору не заявлялось.

Outcome: approved