Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 08 лютого 2008 року Відкрите акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) уклало з [PERSON] кредитний договір на суму 30 000 доларів США. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором позивач уклала з Банком договір поруки № 014/4047/82/37586 та договір іпотеки. 09 вересня 2011 року [PERSON] та Банк уклали додаткову угоду, відповідно до умов якої, збільшено строк позовної давності до 70 років, у разі невиконання позичальником обов`язку щодо страхування майна розмір процентної ставки збільшується на 500 базисних пунктів. Позивач вважає, що додатковою угодою регламентовано підвищення розміру відсоткової ставки та умови її підвищення, що суттєво збільшує відповідальність позичальника та поручителя і є підставою для визнання поруки припиненою. Посилаючись на викладене, позивач просила про задоволення позову. Ухвалою судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 листопада 2019 року зазначену цивільну справу передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року в справі відкрито провадження для розгляду за правилами загального позовного провадження. 20 січня 2020 року до суду подано відзив на позов, у якому відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що посилання позивача на збільшення відповідальності за кредитним договором внаслідок укладення додаткової угоди без згоди поручителя є безпідставними, оскільки умовами кредитного договору передбачена відповідальність за порушення умов страхування нерухомого майна та життя позичальника у сторону підвищення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом на не більше ніж 50 процентних пунктів (тобто не більше ніж на 50 відсотків), а умовами додаткової угоди у п. 1.3 за такі ж порушення зменшують (конкретизують) підвищення процентної ставки на 500 базисних пунктів (1 базисний пункт - 0,01%), тобто на 5 % (500*0, 01% = 5%). Таким чином, розмір відповідальності позичальника та поручителя за порушення умов страхування зменшився у 10 разів. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засіданні сторони не з`явились. Позивач в позовній заяві просив слухати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився про причини неявки суду не повідомив. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини та приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 2 ЦПК України передбачає, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 08 лютого 2008 року [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали кредитний договір на суму 30 000 доларів США строком на 120 місяців зі сплатою 13,25 % річних. Статтею 4 кредитного договору передбачені умови коригування процентної ставки за договором. Так, пунктом 4.3.2 кредитного договору передбачено, що кредитор має право в односторонньому порядку збільшити процентну ставку за кредитом на не більше ніж 50 процентних пунктів у випадку несвоєчасного надання кредитору договору (полісу) страхування нерухомого майна за договором іпотеки, що забезпечує виконання зобов`язань позичальника за цим договором, та/або, за вимогою кредитора, договору (полісу) страхування життя (або страхування від нещасного випадку) позичальника на період дії цього договору, а також документів, які підтверджують повну та своєчасну сплату позичальником страхових платежів за цим договором. Процентний пункт - це значення, яке дорівнює десятій частині одного процента, тобто 0,1 процента (пункт 1.4 кредитного договору). Пунктом 11.3 кредитного договору передбачений обов`язок позичальника здійснити страхування майна, яке надається в іпотеку. У разі порушення даного пункту наступають наслідки, що передбачені пунктом 10.6 кредитного договору, яким передбачено, що в разі порушення пункту 11.3 кредитного договору, банк має право самостійно укладати договір страхування предмету іпотеки, життя позичальника (або страхування позичальника від нещасного випадку) та/або сплатити страховий платіж за власний рахунок з наступним стягненням з позичальника витрат на страхування. За прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5 % від простроченої до сплати суми за кожен день прострочення. Пунктом 16.7 договору передбачено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладенням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю в три роки. Цього ж дня [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали договір поруки, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язується відповідати за зобов`язаннями [PERSON] у випадку порушення ним умов кредитного договору. 13 лютого 2008 року сторони кредитного договору уклали договір іпотеки, за яким [PERSON] передав в іпотеку Банку жилий будинок та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 09 вересня 2011 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в Україні [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклали додаткову угоду щодо порядку страхування за кредитним договором. Пунктом 1.1 додаткової угоди передбачені види страхування, які повинен здійснити позичальник. Пунктом 1.3 зазначеної угоди передбачено, що у випадку порушення (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань, встановлених підп. 1.1 додаткової угоди розмір процентної ставки за кредитним договором підвищується на 500 базисних пунктів в порядку, передбаченому цією додатковою угодою. Під базисним пунктом розуміється значення, яке дорівнює сотій частині одного процента, тобто 0,01 процента. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). З аналізу вимог частини першої статті 554 ЦК України у поєднанні з вимогами, передбаченими частиною першою статті 542 та статтею 543 ЦК України, вбачається, що між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором. Згідно з частиною першою статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] вказувала на те, що до кредитного договору вносились зміни щодо розміру відсоткової ставки у зв`язку з порушенням умов договору, змін відповідальності позичальника у зв`язку з невиконанням умов щодо страхування та зміни щодо позовної давності. Однак, умовами кредитного договору передбачено право кредитора в односторонньому порядку збільшити процентну ставку за кредитом на не більше ніж 50 процентних пунктів (50*0,1%=5%), а також за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від простроченої до сплати суми за кожен день прострочення. В той час як умовами додаткової угоди у випадку порушення (неналежного виконання) позичальником своїх зобов`язань, встановлених пп. 1.1 додаткової угоди (умови страхування) розмір процентної ставки за кредитним договором підвищується на 500 базисних пунктів в порядку, передбаченому цією додатковою угодою (500*0,01%=5%). Таким чином, розмір відповідальності позичальника та поручителя за порушення умов страхування не збільшився. Що стосується посилань позивача на збільшення в додатковій угоді позовної давності, то слід зазначити, що таке збільшення не є підставою вважати, що внаслідок збільшення позовної давності до 70 років відбулось збільшення розміру відповідальності поручителя, а є підставою для визнання такого пункту кредитного договору недійсним, як такого, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). За таких обставин, підстави для задоволення позову відсутні. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed