Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що з 23.08.1997 року вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON] [INFO], який навчається у Вищому професійному училищі №2 м. Херсона. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим позивачка вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. на утримання повнолітнього сина до досягнення ним 23 річного віку за умови його навчання. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задовольнити, наполягала на стягненні аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. оскільки вважає вказаний розмір необхідним для утримання дитини, якій необхідні кошти на проїзд, проживання, харчування, одяг, підручники. Відповідач у судове засідання не зявився, до суду надав письмову заяву в якій просив справу розглянути без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23.08.1997 року уклали шлюб, та їм присвоєно прізвища «Гребенюк» та «Гребенюк» (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №071213 виданого 27.11.1998 р., [PERSON] народився 22.10.1998 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Відповідно до довідки Вищого професійного училища №2 м. Херсона №289 від 28.07.2017 р. [PERSON] навчається за професією «Електрогазозварник; електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування», денної форми навчання, на неповному державному забезпеченні, термін навчання з 01.09.2016 р. по 15.02.2018 р. (а.с.10). Приймаючи до уваги, що відповідач визнав позов повністю, суд приходить до переконання що відповідач має можливість надавати матеріальну допомого своїй повнолітній дитині, яка навчається та потребує такої допомоги, щомісячно, від дня подання позовної заяви до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином віку 23 років. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. На підставі ст.ст. 199, 200 СК України, ст.ст. 12,13, 263-265, 430 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved