Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулись з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право на користування жилою площею квартири [ADDRESS]. Мотивуючи свої позовні вимоги позивач вказала, що їй на праві власності належить вищевказана трикімнатна квартира [ADDRESS]. У 2013 році, у квартиру була прописана дружина сина позивачки - відповідач по справі [PERSON], однак з березня 2015 року вона у квартирі не проживає, комунальні та інші платежі не сплачує, шлюб між відповідчкою та сином позивачки було розірвано за рішенням суду, а тому позич просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, зняти її з реєстраційного обліку, тим самим усунувши перешкоди у користуванні її власністю. Позивачка направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду повторно не з»явилася. Причина її неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Позивачка по справі є власником квартири [ADDRESS] Даний факт стверджується Витягом про державну реєстрацію прав (а.с.10) та Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.11). З 04.07.20ё3 року у вказаній квартирі була зареєстрована відповідач по справі [PERSON], як дружина сина позивачки (а.с.12) . Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09.10.2015 року (а.с.5-6) шлюб між [PERSON] (сином позивачки) та [PERSON].( відповідачем) було розірвано. Із системного аналізу ст.ст. 71, 72 ЖК України, вбачається, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а визнання особи, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Положеннями ст. 391 ЦК України, передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вказано, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а зняття з місця реєстрації місця проживання особи належить до компетенції органів реєстрації місця проживання та місця перебування осіб. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад 1 рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. На момент розгляду справи відповідач по справі [PERSON] не є членом сім»ї власника. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи у його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином,

Outcome: approved