Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтував тим, що є власником будинку за вищевказаною адресою. У будинку, окрім нього та його дружини [PERSON] , також зареєстрований відповідач, який доводиться йому онуком. З 2013 року відповідач в будинку не проживає, особистих речей не зберігає, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає та взагалі цим житлом не цікавиться. З будинку відповідач вибув добровільно та жодних перешкод у користуванні житлом йому не чинилось. Фактичне місце проживання відповідача невідоме, однак з реєстрації за цією адресою він не знімається. У зв`язку із цим позбавлений можливості оформити субсидію і у належний спосіб реалізовувати свої права власника, тому захист його прав можливий лише в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в канцелярію суду подав заяву, у якій позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 серпня 2020 року. Виданою Головненською селищною радою довідкою про склад сім`ї стверджено, що у цьому будинку зареєстровані позивач, його дружина [PERSON] та їх онук [PERSON] , який з 2013 року у будинку не проживає. Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У справі встановлено, що позивач є власником спірного житла, відповідач у ньому не проживає без поважних причин уже понад сім років. При цьому вибув він з будинку за власним волевиявленням, а поважність причин його непроживання та наявність перешкод для вселення в житло упродовж цього періоду по справі не встановлені. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved