Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 28 серпня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 211. Від спільного подружнього життя в них є дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стали суперечки із-за вживання відповідачем спиртних напоїв. З березня 2016 року подружніх стосунків вони не підтримують, проживають окремо. Тому [PERSON] просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 28 серпня 2014 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 211. Від шлюбу в них є дочка [PERSON], [INFO]. Сторони з березня 2016 року спільно не проживають, подружніх стосунків не підтримують. Причиною розірвання шлюбу стали суперечки та скандали внаслідок вживання відповідачем спиртних напоїв. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дитину сторін суд залишає проживати з матірю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в користь позивачки слід стягнути судові витрати в сумі 640 гривень, які вона понесла при подачі позову в суд.

Outcome: approved