Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-28 00:00:00

У лютому 2021 року Кредитна спілка «Союз-Фінанс» звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 8858,52 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 03 грудня 2019 року між КС «Союз-Фінанс» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 99/19, згідно якого позичальник отримала кредитні кошти в сумі 4000 гривень строком на 12 місяців з 03 грудня 2019 року по 02 грудня 2020, зі сплатою процентів за користування кредитом, згідно з графіком погашення кредитних зобов`язань. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши відповідачеві кошти у розмірі 4000 гривень. Проте, відповідач умови договору кредиту не виконав, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 8858,52 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 3988 грн.; заборгованості по відсоткам - 4870,52 грн. В судовому засідання представник позивача позов підтримав, надав пояснення щодо обставин, викладених у ньому. Відповідач не заперечував проти того, що ним було підписано кредитний договір та отримано грошові кошти у розмірі, який не відповідає сумі, визначеній у договорі, тому не визнає розрахунок заборгованості. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2020 року головуючою суддею у справі визначено Сороку О.В. (а.с. 15). 04 липня 2021 року ухвалою суду відкрите провадження у справі. Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 18). Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані позивачем докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 03 грудня 2019 року між Кредитною спілкою «Союз-Фінанс» та [PERSON] був укладений договір споживчого кредиту № 99/19, згідно якого позичальник отримав кредитні кошти в сумі 4000 гривень строком на 12 місяців (а.с. 7-8). Згідно п. 6.2 Договору за користування кредитом встановлена процентна ставка у розмірі 42,41 річних, загальні витрати за кредитом становлять 1696,32 грн., загальна вартість кредиту становить 5696,32 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредитні кошти в сумі 4000 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 10). В судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та процентів у строки, визначені договором. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за потрібне застосовувати наступні норми права. Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно наведеного розрахунку заборгованості, за [PERSON] рахується заборгованість в сумі у загальній сумі 8858,52 грн., яка складається з: заборгованість по кредиту - 3988 грн.; заборгованості по відсоткам - 4870,52 грн. (а.с. 4). У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановленому в договорі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання, та не спростовував розмір основної суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 3898 грн. Водночас, при визначенні суми боргу, яка підлягає стягненню, суд враховує наступне. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилами частини першої статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За умовами частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Так, за умовами договору, сума процентів за користування позикою становить 14641696,32 грн. загальна вартість кредиту становить 5696,32 грн. Відповідальність сторін визначена розділом 8 укладеного договору (а.с. 7). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, сформульовано правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Враховуючи, що договір про надання позики від 03 грудня 2019 року був укладений сторонами на 12 місяців і в цьому договорі зазначено дату повернення позики - не пізніше 19.05.2017 року включно, а тому підстав для стягнення процентів за користування кредитом у розмірі, визначеному позивачем у розрахунку заборгованості, як сума процентів за користування кредитом при прострочених платежах, - немає. Аналізуючи вищевикладене, враховуючи встановлені судом обставини, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, які свідчать про наявність у відповідача боргу перед позивачем на час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором позики в сумі 5684,32 грн. (п`ять тисяч шістсот вісімдесят чотири гривні, 32 копійки), яка складається із: 3988 грн. - заборгованість за кредитом (сума одержаної позики); 1696,32 грн. - розмір обумовлених договором процентів в межах строку кредитування. Крім того, відповідно до ч.1, п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судового збору в сумі 2102 грн., сплачений ним при подачі позову (а.с.1). Оскільки позов підлягає задоволенню частково, суд з урахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає можливим відшкодувати позивачу сплачений ним судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в сумі 1348,809 грн. (8858,52 грн. (сума боргу, стягнута судом) * 2102 грн. (сума судового збору, сплачена позивачем) / 5684,32 грн. (сума боргу, заявлена до стягнення). При цьому позивачеві слід повернути надлишково сплачений судовий збір у розмірі 168 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial