Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У лютому 2014 р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги, які були уточнені в ході розгляду справи, обґрунтовані тим, що 30.03.2009 р. та 30.04.2009 р. між позивачем та відповідачем було укладено договори позики грошей, за умовами яких відповідач отримав кошти в сумі 810000,00 грн. і 400000,00 грн., строком до 30.03.2010 р. і до 30.04.2010 р. відповідно. 12.05.2012 р. відповідач частково погасив борг в сумі по 8000,00 грн. за кожним договором. Однак, у встановлені договорами строки і по теперішній час, відповідач іншу частину боргу не повернув. Тому позивач просив стягнути з відповідача: за договором позики від 30.04.2009 р. - 392000,00 грн., за договором позики від 30.03.2009 р. - 802000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3654,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав. Відповідно до ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до оригіналу договору позики грошей від 30.03.2009 року відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в сумі 810000,00 грн. на строк до 30.03.2010 р. Згідно оригіналу договору позики грошей від 30.04.2009 року відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти в сумі 400000,00 грн. на строк до 30.04.2010 р. Відповідно до копій розписок, відповідач частково погасив борг та повернув кошти в сумі по 8000,00 грн. за кожним договором позики. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач іншу частину боргу не повернув. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1-3 ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. Отже, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач в повному обсязі зобов'язання, за договором позики грошей від 30.03.2009 року та договором позики грошей від 30.04.2009 року, не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 802000,00 грн. та 392000,00 грн. за кожним договором відповідно. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату судового збору в розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved