Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 14 серпня 2015 року між нею та відповідачем [PERSON] у Красногвардійському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 1048. Зазначає, що шлюбні відносини з відповідачем припинені більш ніж три роки тому у зв`язку з виїздом відповідача на постійне місце проживання до республіки Нігерія, а також втратою взаємної любові, що унеможливлює подальше збереження шлюбу та спільне життя. Дітей від шлюбу не мають. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 11 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 04 квітня 2019 року провадження у справі було зупинено до надходження відповіді від компетентних органів щодо виконання судового доручення. У зв`язку з надходженням заяви відповідача про визнання позову ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 липня 2019 року провадження у справі відновлено. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала, просила розглянути справу без її участі, а також вказала, що шлюбні відносини фактично припинені з 2017 році. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву, нотаріально посвідчену в Федеративній республіці Нігерія, переклад якої був нотаріально посвідчений в Україні, в якій зазначив, що не проти розлучення та надає свою згоду на розірвання шлюбу з [PERSON] . Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Зважаючи на те, що у своїй письмовій заяві відповідач [PERSON] не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає можливим ухвалити рішення по суті справи. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне: Судом встановлено, що 14 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1048. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Також судом встановлено, що з 2017 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають в різних країнах, спільного господарства не ведуть, спільних дітей не мають. Відповідно до статті 51 Конституції України, а також статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають суттєве значення. Виходячи з взаємовідносин між сторонами, які проживають окремо, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, а саме проживання в різних країнах та втрату взаємної любові, приймаючи до уваги всі обставини життя сторін, зокрема, відсутність спільних дітей, небажання зберегти шлюб, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач не ставила питання щодо відновлення її дошлюбного прізвища, суд вважає, що після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved