Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У лютому 2015 року Публічне Акціонерне Товариство «[PERSON] Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначили, що 05.02.2013 р. між ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/0868/82/0095433, згідно якого відповідачу надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 40008,47 грн. строком до 05 лютого 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 35,3 % річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором. Кредитор виконав свої зобовязання по кредитному договору у повному обсязі. В свою чергу відповідач [PERSON] належним чином не виконувала умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 08.12.2014 року у неї утворилась заборгованість в сумі 72303,34 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом 37280,18 грн.; - заборгованості по сплаті відсотків 12151,11 грн.; - пені за невчасну сплату кредиту та відсотків 22872,05 грн. Оскільки позичальником належним чином не виконувалися грошові зобов'язання, передбачені умовами договору, позивач, зважаючи на наявність простроченої заборгованості, просить суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 72303,34 грн. та судові витрати у розмірі 723,03 грн. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю, наполягав на задоволенні позову, проти зменшення розміру пені не заперечував. Представники відповідача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] позов визнали частково. В судовому засіданні заявили клопотання про застосування позовної давності, строком в один рік, до вимог про стягнення пені. Крім того посилаючись на п. 27 ППВССУ № 5 від 30.03.2015 року «Про практику застосуваннясудами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та ст. 551 ЦК України, просили суд зменшити розмір неустойки (пені), оскільки відпвідачка на протязі всього часу боргові зобовязання сплачувала своєчасно та в повному обсязі, а забогованість зявилась в наслідок значного погіршення стну здоровя, а також вона є інвалідом другої грпи, не працює, має на утриманні малолітню дитину та через невідповідність розміру пені наслідкам порушення зобовязень, які відповідно не є тяжкими для позивача, просили зменшити розмір пені до 5000 грн. Представник третьої особи ПАТ «СК «Уніка Життя» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Раніше надав до суду письмові пояснення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, посилаючись на наступне. Судом встановлено, що відповідно до Договору про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0868/82/0095433 від 05.02.2013 р. ПАТ «[PERSON] Аваль» було надано [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії у сумі 40008,47 грн. строком до 05 лютого 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 35,3 % річних, а позичальник зобовязався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобовязання в порядку та строки, визначені договором (а.с. 4-6). У порушення умов даного договору, відповідачка зобов'язання належним чином не виконувала, в зв'язку з чим у неї виникла заборгованість в сумі 72303,34 грн., яка складається із: - заборгованості за кредитом 37280,18 грн.; - заборгованості по сплаті відсотків 12151,11 грн.; - пені за невчасну сплату кредиту 22872,05 грн. Позивачем зроблено розрахунок заборгованості згідно Договору про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0868/82/0095433 від 05.02.2013 р. та додано до матеріалів справи (а.с. 10-11). 23.06.2014 р. позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про дострокове виконання грошових зобовязань за Договором про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/0868/82/0095433 від 05.02.2013 р., але до теперішнього часу заборгованість не погашена (а.с. 9). Згідно ст.. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобовязаний виконувати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У звязку з викладеним, та враховуючи позицію відповідача [PERSON], відповідно до якої суму основої заборгованості за кредитом в розімірі 37280,18 грн., та за відсотками в розмірі 12151,11 грн., відповідач визнала в повному обсязі, суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Що стосується стяггнення пені за невчасну сплату кредиту в розмірі 22872,05 грн., суд приходить до наступного висновку. Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення. Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Як вбачається з матеріалів справи, право на стягнення пені у кредитора виникло з наступного дня після 06.06.2013 року, а до суду він звернувся лише - 08 грудня 2014 року, то пеня підлягала стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Відповідно до розрахунку заборгованості, (а.с. 10-11) вбачається, що: -пеня за період з 06.06.2013 року по 05.12.2013 року становить 1244,11 грн. -загальна сума пені, нарахована позивачем 22 872,05 грн. -за період з грудня 2013 року по грудень 2014 року пеня становить 21 639,05 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшенім за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до п.27 Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2015 року положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою етапі 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої етапі 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Положення статті 616 ЦК України передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Враховуючи наявність обставин, які мають істотне значення, що підтверджують ненавмисний характер невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, а саме: інвалідність другої групи, відсутність роботи на цій підставі, наявність малолітньої дитини, невідповідність розміру пені наслідкам неналежного виконання зобовязань, які фактинчо відсутні, а також враховуючи відсутність заперечень з боку представника позивача, суд ввжає можлим зменшити розмір пені до 5000 грн. Відповідно вимогам ст. 88 ЦПК України з відповідача варто стягнути на користь позивача суму сплачених судових витрат, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 544,31 грн.

Outcome: partial