overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 21.09.2001р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Сарненського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис 116. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, внаслідок чого подальше збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Протягом останніх трьох років і по даний час ведення сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за її глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Малолітніх дітей просила залишити на проживання з нею. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] просив залишити на проживання з матір'ю. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 21.09.2001 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Сарненського районного управління юстиції, актовий запис № 116, що стверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 21.09.2001р. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Сторони протягом останніх трьох років не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя [PERSON]. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 22.02.2009р. вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 226. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні цінності та подружнє життя. Постійне виникнення непорозумінь в сім′ї. Вже рік часу позивач з відповідачем прживають окремо один від одного. Спільне життя з відповідачем не можливе. Від їхнього спільного проживання та скандалів страждає неповнолітня дитина, яка вже все розуміє. Примирення між ними бути не може. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечив. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 22.02.2009 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 226., що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 22.02.2009р. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] [INFO].н. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 11.02.2015р. судом було вжито захід для примирення подружжя [PERSON], [PERSON] надавши їм строк для примирення до 06.04.2015р. однак сторони не примирилися про що повідомив позивач, та просив суд шлюб розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред′явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за його рахунок. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 24.05.1997р. вона з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану м. Рівне, який було розірвано 04.10.2013р. рішенням Рівненського міського суду Рівненської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]р.н. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні. Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, а самостійно вона не спроможна забезпечувати фінансове утримання їхньої доньки. Відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, у шлюбі після розлучення не перебував, інших неповнолітніх дітей немає. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]р.н., у твердій грошовій сумі - 700 грн., щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття, а в разі продовження навчання до досягнення віку 23 років. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]р.н., у твердій грошовій сумі - 500 грн., щомісячно, починаючи стягнення з 03.04.2014р., тобто із дати звернення до суду, і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24.05.1997р., який було розірвано 04.10.2013р., рішенням Рівненського міського суду Рівненської області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]р.н. Дитина проживає з матір'ю та знаходиться повністю на її утриманні, є студентом 2 курсу відділення «ветеринарна медицина» Млинівського державного технолого - економічного коледжу та закінчує навчання 30.06.2016р. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, та не бере участі у її вихованні та утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Віповідно вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, судом встановлені підстави для стягнення аліментів. Судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 28 лютого 2014 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 091345, виданим 28 лютого 2014 року. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки «Стрєлкова» було змінене на прізвище чоловіка «Ільюк». Спільне життя з відповідачем не склалося, фактичні шлюбні стосунки між ними припинені, позивач з відповідачем не мають та не ведуть спільного господарства та з 1 лютого 2015 року проживають окремо. Між ними відсутня взаємоповага, підтримка та взаєморозуміння, жодних спільних інтересів немає, так само як і наміру продовжувати шлюб чи зберегти сімю. За переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини з відповідачем немає, з чим він погоджується, однак не вчиняє жодних дій щодо розірвання шлюбу зі свого боку, хоча веде самостійний спосіб життя. Спільних дітей чи будь-якого набутого під час шлюбу спільного майна у подружжя немає, так само, як і будь-яких спорів з цього приводу. Письмових заперечень відповідача на позовну заяву суду не надійшло. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити, та не надавати сторонам терміну для можливого примирення. Також просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище «Ільюк» на дошлюбне прізвище «Стрєлкова». Відповідач в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву в якій просить дану справу розглядати без його участі, позовні вимоги позивача визнав, та не заперечив проти їх задоволення. Заслухавши позивача, в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі за таких підстав. Судом встановлено, що з 28 лютого 2014 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому у Виконавчому комітеті Грушвицької сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис № 5, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ГЮ № 091345, виданим 28 лютого 2014 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружжя [PERSON] протягом тривалого часу не підтримує сімейні стосунки, оскільки проживають окремо. Позивач вважає неможливим примирення, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сукупністю досліджених доказів доведено, що шлюб існує формально, суперечить інтересам позивача та підлягає до розірвання. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що 30 квітня 2002 року вони з відповідачем [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 368, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.04.2002р. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, в наслідок чого їхнє подальше життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. На даний момент ведення ними спільного господарства та сумісне проживання припинено, та за його глибоким переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя у них немає. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилась, про дату і час розгляду справи повідомлялася у встановленому порядку, про причини неявки суд не повідомила, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надіслала. За наведених обставин, суд, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів у відсутності відповідача з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, проти чого представник позивача не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача в судовому засіданні, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення. Судом встановлено, що 30.04.2002р. сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 368, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.04.2002р. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків, не проживають разом та на ведуть спільного господарства, збереження шлюбу буде суперечити одному із них. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає не доцільним в ході розгляду цієї справи вживати заходів для примирення подружжя. Отже, судом встановлені підстави для розірвання шлюбу. Понесені судові витрати позивача за сплату судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. віднести за його рахунок. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що вона з відповідачем [PERSON] перебуває у шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.04.2005р., та сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.2009р. Діти проживають з матір'ю. Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та не бере участі у їх вихованні, а самостійно вона не спроможна забезпечувати фінансове утримання їхніх дітей які навчаються в музичній школі, і часто хворіють. Відповідач офіційно працює у ТзОВ «Морган Феніче» майстром цеху. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їхніх малолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO], та сина [PERSON] [INFO], по ? частці його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання заяви до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, але не живуть разом. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.04.2005р., та сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 27.03.2009р. Діти проживають з матір'ю. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, та не бере участі у їх вихованні та утриманні. Відповідач офіційно працює у ТзОВ «Морган Феніче» майстром цеху. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Віповідно вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, судом встановлені підстави для стягнення аліментів. Судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у громадянському шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.03.2011р. Дитина проживає з матір'ю. Протягом тривалого часу відповідач [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання дитини та не бере участі у її вихованні, а самостійно вона не спроможна забезпечувати фінансове утримання їхнього сина. Відповідач працює на постійній роботі, має регулярний дохід, а також додатковий заробіток. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання їхнього малолітнього сина [PERSON] [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн., щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у громадянському шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 24.03.2011р. Дитина проживає з матір'ю. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, та не бере участі у її вихованні та утриманні, сторони один рік не підтримують подружніх стосунків. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Віповідно вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, судом встановлені підстави для стягнення аліментів. Понесені позивачем судові витрати у сумі 250 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] вказує, що з 21.01.2000р. вона з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі до 02.06.2009р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Згідно рішення Рівненського міського суду від 23.12.2008р. вона отримує аліменти на дитину в сумі 200 грн., щомісячно, які були стягнуті з відповідача. На той час [PERSON] мав мінливий заробіток, але зараз йому призначена пенсія в розмірі 1342 грн., крім того він працює охоронцем в автосалоні. Просить суд змінити розмір аліментів, визначений за рішенням Рівненського міського суду від 23.12.2008р., а також спосіб стягнення з відповідача на її користь на дитину [PERSON] [INFO], стягувати з відповідача по 1/3 всіх видів його доходів щомісячно до досягнення повноліття дитини. В судовому засіданні позивач змінила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечив, щодо їх задоволення. Заслухавши сторін в судовому засіданні дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21.01.2000р. до 02.06.2009р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] Згідно рішення Рівненського міського суду від 23.12.2008р. позивач отримує аліменти на дитину в сумі 200 грн., щомісячно, які були стягнуті з відповідача. На той час [PERSON] мав мінливий заробіток, на даний час він є пенсіонером, що стверджується пенсійним посвідченням № 063000 та йому призначена пенсія в розмірі 1342 грн., крім того він працює охоронцем в автосалоні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Віповідно вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Отже, судом встановлені підстави для зміни розміру аліментів. Судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь Державного бюджету. На підставі ст. ст. 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved