Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У лютому 2018 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.05.2016 р. відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] суму коштів 35000 дол. США під 25 % місячних та зобов'язався повернути до 30.06.2017 р., про що написав боргову розписку. Як вказано у позові, 12.07.2016 р. відповідач додатково отримав 300 дол. США від позивача на попередніх умовах укладеного договору від 31.05.2016 р., про що надав розписку про отримання коштів, та зобов'язався повернути кошти до 19.07.2016 р., але у зазначений час кошти не повернув. 18.01.2018 р. позивачем було направлено претензію, але й вона залишилась поза увагою відповідача. Тому на підставі вищевикладеного представник позивача просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача боргу в сумі 1-07293,47 грн. Суд, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив обставини, що викладені нижче. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як з'ясував суд, 31.05.2016 р. відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] суму коштів 35000 дол. США під 25 % місячних та зобов'язався повернути до 30.06.2017 р., про що написав боргову розписку. При цьому, 12.07.2016 р. відповідач додатково отримав 300 дол. США від позивача на попередніх умовах укладеного договору від 31.05.2016 р., про що надав розписку про отримання коштів, та зобов'язався повернути кошти до 19.07.2016 р., але у зазначений час кошти не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як з'ясував суд, у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України та правових позицій Верховного Суду України, позивач також просить суд стягнути інфляційне нарахування на суму боргу за порушення відповідачем грошового зобов'язання і трьох процентів річних, оскільки це с відшкодуванням матеріальних витрат Позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Сума заборгованості у розмірі 350,00+300,00=650,00 дол. США за курсом НБУ становить 18556,59 грн., 3 % річних складає 9992,01 грн., сума санкції складає 473,87 грн. Також позивач просить суд стягнути заборгованість відповідача за договором позики від 12.07.2016 р., яка складається 8564,58 грн., сума санкції 392,80 грн. У відповідності до розрахунку проведеного позивачем з посиланням на договори позики від 31.05.2016 р. та від 12.07.2016 р. встановлено відсоток від суми позики у розмірі 25 % місячних, що складає по собі: 9992,01 х 25 х 577 : 30 : 100, складає суму санкції у розмірі 48044,91 грн. Розрахунок 25 % місячних розраховується: сума санкції = 8564,58 х 25 х 558 : 30 : 100 Сума санкції = 39825,30 грн. Відповідно до п. 14 постанови пленуми ВВСУ від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у судовій справі» зазначено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій у випадках і порядку встановлених законом. За системним аналізом статей 1046-1052 ЦК України, які регулюють відносини, що випливають із договору позики вбачається, що договір позики не характеризується такою понятійною ознакою як борг. Оскільки за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Навпаки ст. 1053 ЦК України дає визначення новації боргу у позикове зобов'язання, де зазначено, що борг може виникати із інших підстав зобов'язального характеру (договір купівлі-продажу, найму майна, або інших підстав). Таким чином судом встановлено, що станом на момент розгляду справи позивачу борг відповідачем [PERSON] повернуто не було. У відповідності до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність лише за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено законом або договором. Вина не є неодмінною умовою відповідальності за порушення зобов'язання: договором або законом може встановлюватися відповідальність боржника незалежно від його вини. Але, якщо інше не передбачене договором або законом, відповідальність за порушення зобов'язання настає за наявності вини порушника. Тому суд вважає, що за доцільне стягнути із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] вищевказану заборгованість за договорами позики у відповідності до наданих позивачем розрахунків у сумі 107293,47 грн. Також на підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за доцільне стягнути із відповідача судовий збір у сумі 1762 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved