Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.03.2012 p., посвідченого нотаріусом за реєстром № 551, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . В квартирі зареєстровані вона та [PERSON] , з яким вона родинних стосунків не має. З жовтня 2015 року відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає без поважних причин і взагалі в квартирі не проживав, квартирою не цікавиться, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі немає. Перешкод в користуванні жилим приміщенням вона відповідачу не чинила. Де зараз проживає відповідач їй невідомо. На підставі наведеного просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житлом. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала клопотання, в якому підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки, у встановлений судом строк відзив на позов не подав. Згідно ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири від 1 березня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області Коваленко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 551 (а.с.7-8). Право власності на вищезазначену квартиру зареєстровано за [PERSON] в КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Красноармійськ 20.03.2012 року, та записано в реєстрову книгу № 41 за реєстровим номером 17 (а.с.10). Отже, позивач у встановленому законом порядку набула право власності на спірну квартиру. Відповідно до довідки Сектору реєстрації місця проживання фізичних осіб ЦНАП м. Покровськ від 16.09.2020р. № 08-08/14938 відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі [ADDRESS] з 20.10.2015р. (а.с.11). Факт відсутності відповідача в місці його постійного проживання без поважних причин понад один рік підтверджений актом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шахтарський 17», згідно якого за адресою: [ADDRESS] [PERSON] фактично не мешкає за вказаною адресою з жовтня 2015 року (а.с.12). Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч.1 ст.4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Відповідно до абз.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких підстав, суд приходить до висновку, що права позивача порушено відповідачем, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на відповідача. Відповідно до ст. ст.317 ч.1, 319 ч.1, 391 ч.1 ЦК України, ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,

Outcome: approved