Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У листопаді 2017 р. позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва суду з позовом, в якому просила суд визнати відповідача громадянина Мексики [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 12.03.1998 року та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2011 р. У березні 2016 року до неї звернувся громадянин Мексики [PERSON] з проханням тимчасово зареєструвати його у вказаній квартирі та пояснив, що дана реєстрація потрібна йому для продовження дії тимчасової посвідки на проживання в Україні, в якій обов'язково ставиться відмітка про місце реєстрацію. 12 квітня 2016 року за згодою позивача та на підставі виданої нотаріальної довіреності, відповідача було зареєстровано за адресою: [ADDRESS]. Однак, відповідач у спірній квартирі ніколи не проживав та при реєстрації зобов'язався в добровільному порядку знятися з реєстрації на протязі року, а саме до 12.04.2016 р., але не зробив цього. Позивач зазначає, що на даний час в квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач не проживає, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати відповідача [PERSON]громадянина Максики [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду заяву щодо підтримки позовних вимог та просив провести розгляд справи у його відсутність та проти винесення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила. Судова повістка відповідачу направлялись за її зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, але повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Представник третьої особи - Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, з невідомих для суду причин, про день час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд надходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS], згідно договору свідоцтва про право власності на квартиру від 12.03.1998 р. та свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2011 р. (а.с.5, 6). Відповідно до довідки Форми-3 від 03.11.2017 р. у квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстровано десять чоловік - [PERSON] - власник особового рахунку, [PERSON] - фізична особа, [PERSON] - фізична особа, [PERSON] - фізична особа, [PERSON] - фізична особа, [PERSON]. - фізична особа, [PERSON] - фізична особа, [PERSON] - фізична особа, [PERSON] - фізична особа, [PERSON] - фізична особа (а.с. 8). Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач в спірній квартирі не проживає, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, підлягають задоволенню. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. В силу наведеної норми позивач повинен звертатися до органу реєстрації з вимогою про зняття з реєстрації місця проживання відповідача, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Суд не вправі підміняти функції державних органів (органів реєстрації), на які покладені обов'язки з реєстрації місця проживання громадян. Враховуючи викладене та

Outcome: approved