Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

У лютому 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 117500 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначив, що позичив для відповідача кошти в сумі 117500 грн. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти, проте такого погашення не відбулось. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Прокопчук М.В. подав до суду клопотання про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач повідомлений про день, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від останнього до суду не надходило. Відзив на позов суду не подано. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, позивач та його представник не заперечують проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, оформлений розпискою, відповідно до якого відповідач взяв у позивача в борг грошові кошти у розмірі 117500 грн., які зобов`язувався повернути до 15 березня 2020 року. Відповідач кошти у строк визначений угодою не повернув. У зв`язку з цим 04 листопада 2020 року позивачем на адресу постійного місця проживання відповідача було направлено досудову вимогу про стягнення заборгованості та запропоновано протягом 5 календарних днів погасити заборгованість. Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розписки, яка міститься в матеріалах справи підтверджуються обставини вказані у позові. З огляду на викладене, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню. Згідно розрахунку витрати на правничу допомогу, які поніс позивач [PERSON] становлять 3000 грн. Оскільки позов підлягає задоволенню, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1175 грн. 00 коп. Також у відповідності до ст.137 ЦПК України підлягають сплаті документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу позивачу в розмірі 3000 грн.

Outcome: approved