Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради звернулося до суду з позовом в інтересах дитини [PERSON] , який обґрунтовують тим, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю дитини, [PERSON] , [INFO] . Батько [PERSON] помер [INFO] . Дитина з 10.08.2015 року в Управлінні «Служба у справах дітей» Сумської міської ради взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Мати майже з народження дитини фактично перестала приділяти увагу вихованню та розвитку своїй малолітній донці, вона схильна до вживання алкогольних напоїв, ніде не працює, не створила належні побутові умови для проживання дитини, не брала участі у навчанні дитини, не забезпечувала необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням дитини. Відповідачка проживала окремо від дитини, не спілкувалась з нею, не провідувала, навіть не повідомляла про своє місце перебування. Дитину на тривалий час залишала на дідуся [PERSON] , [INFO] , який опікувався онукою, водив до садочка, до школи, забезпечував по можливості необхідним для проживання та розвитку дитини. Але за своїм віком та станом свого здоров`я дідусь не має можливості утримувати та виховувати дитину. З метою запобігання бездоглядності та безпритульності у зв`язку з невиконанням батьками своїх обов`язків з виховання дитини Управлінням [PERSON] неодноразово влаштовувалась до державних закладів, де перебувала тривалий час. 23.07.2015 року до Служби у справах дітей звернувся батько [PERSON] з заявою про влаштування [PERSON] до державного закладу у зв`язку з тим, що мати не займається вихованням дитини і місце перебування її невідомо. На підставі даної заяви та заяви [PERSON] про неможливість утримувати дитину за станом здоров`я та відсутністю фінансової підтримки від батьків, 19.08.2015 року [PERSON] поміщена до Сумського дитячого будинку дитини імені С.П. Супруна. З дитячого будинку дитина 05.02.2016 року передана у сім`ю батька після його повернення з військової служби. 13.06.2017 року дідусь [PERSON] повідомив Службу у справах дітей про те, що [PERSON] привіз і залишив у нього [PERSON] на виховання. Мати [PERSON] самоусунулась від виховання доньки, з дитиною не проживає довготривалий час. Зважаючи на вищевикладені обставини, [PERSON] за клопотанням служби у справах дітей 09.10.2018 року влаштована до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, де перебувала до 20.12.2019 року. За термін перебування [PERSON] у закладі жоден із батьків не порушив питання щодо повернення її в сім`ю на виховання. Відповідно до рішення Зарічного районного суду м.Суми від 31.10.2019 року в задоволенні позову до [PERSON] про позбавлення батьківських прав було відмовлено, попередивши [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей та покласти на Службу у справах дітей контроль за виконанням відповідачкою батьківських обов`язків. На підставі цього рішення суду [PERSON] 20.12.2019 року повернута до матері. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.04.2020 року за адресою проживання: [ADDRESS] , мати не створила належні умови, санітарно-побутові умови не задовільні, у кімнатах брудно, мати не працевлаштувалась, коштів на утримання дитини не має, продукти харчування відсутні, потреби дитини не задовольняються. Мати вживає алкогольні напої, в сім`ї влаштовуються сварки. Згідно повідомлення від 26.05.2020 року №8866 Сумського відділу поліції з`ясовано, що відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.184 КУпАП щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , а саме не створені належні умови для життя, навчання та виховання. З [PERSON] спеціалістами Управління проведена профілактично-попереджувальна робота щодо належного виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Однак, до органів поліції 03.08.2020 року надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Мати влаштувала сварку під час якої була присутня [PERSON] , дитина зазнала психологічного насильства. Після даного випадку дитина залишилась проживати у дідуся. 16.11.2020 року [PERSON] звернувся до Управління, повідомивши, що мати свою поведінку не змінила, вихованням дитини не займається, дідусь за своїм станом здоров`я не може доглядати за дитиною. За клопотанням Управління 16.11.2020 року [PERSON] поміщена до КУ Сумської обласної дитячої клінічної лікарні на обстеження з подальшим влаштуванням 01.12.2020 року до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, де дитина перебуває по теперішній час. За час перебування дитини у центрі мати змінила місце проживання, на даний час проживає у гуртожитку зі своїм співмешканцем за адресою: [ADDRESS] . Обстеживши умови проживання 24.02.2021 року та поспілкувавшись з матір`ю з`ясовано, що [PERSON] не має наміру забирати дитину на виховання, утримувати її. Дитину в центрі не відвідує, її долею не цікавиться, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Викладені обставини дають підстави для ініціювання Управлінням «Служба у справах дітей» СМР питання про позбавлення матері батьківських прав відносно [PERSON] . Просять суд ухвалити рішення прийняти рішення про позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати протягом тривалого періоду ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; питання подальшого влаштування [PERSON] , [INFO] , покласти на орган опіки та піклування Сумської міської ради; стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на особистий рахунок дитини, у розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини. Представник позивача Максименко О.А в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з зазначених в позові підстав та просила їх задовольнити, додатково пояснила, що з 2015 року [PERSON] не займається вихованням дитини. До цього часу не змінила ставлення до дитини. 31.10.2019 року дитину [PERSON] повернули матері. В 2020 році дитина ходила до школи, проживала більшу частину у дідуся. [PERSON] вживала алкоголні напої. 16.11.2020 року дідусь звернувся з заявою до Служби у справах дітей та 01.12.2020 року [PERSON] булла влаштована до Центру. Відповідач [PERSON] , повідомлялася про час та місце розгляду справи шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-сайті суду, однак до суду не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не надала. В заяві-поясненні до Управління «Служба у справах дітей» [PERSON] повідомила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Представник третьої особи Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області Курченко Г.І. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позовних вимог Управління «Служба у справах дітей» Сумської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її неповнолітньої дитини [PERSON] . Додатково пояснила, що з 01.12.2020 року [PERSON] перебуває в Сумському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей області, не бажає повертатися додому. З матір`ю вона іноді спілкується по телефону. Мати жодного разу до Центру не приходила. Софія гарно навчається, дідусь з нею спілкується та провідує рідна сестра [PERSON] . Ухвалою суду від 15.09.2021 року закрито підготовче провадження та призначена справа до судового розгляду по суті. Суд, заслухавши пояснення представника позивача Максименко О.А. , представника третьої особи Курченко Г.І. , показання свідка, з`ясувавши думку дитини [PERSON] , перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю дитини, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 27.08.2008 року (а.с.4). Батько дитини - [PERSON] помер [INFO] (а.с.8). Дитина з 10.08.2015 року в Управлінні «Служба у справах дітей» Сумської міської ради взята на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Мати майже з народження дитини фактично перестала приділяти увагу вихованню та розвитку своїй малолітній доньці, вона схильна до вживання алкогольних напої, ніде не працює, не створила належні побутові умови для проживання дитини, не брала участі у навчанні дитини, не забезпечувала необхідним харчування, медичним доглядом, лікуванням дитини. Проживала окремо від дитини, не спілкувалась з нею, не провідувала, навіть не повідомляла про своє місце перебування. Дитину на тривалий час залишала на дідуся [PERSON] , [INFO] , адреса проживання: [ADDRESS] ., який опікувався онукою, водив до садочка, до школи, забезпечував по можливості необхідним для проживання та розвитку дитини. Але за своїм віком та станом свого здоров`я дідусь не має можливості утримувати та виховувати дитину (а.с.28) З метою запобігання бездоглядності та безпритульності у зв`язку з невиконанням батьками своїх обов`язків з виховання дитини Управлінням «Служба у справах дітей» Сумської міської ради [PERSON] неодноразово влаштовувалась до державних закладів, де перебувала тривалий час. 23.07.2015 році до Служби у справах дітей звернувся батько [PERSON] , на той час з 24.09.2014 року він перебував на військовій службі в зоні проведення АТО з заявою про влаштування [PERSON] до державного закладу у зв`язку з тим, що мати не займається вихованням дитини і місце перебування її не відомо (а.с.39). На підставі даної заяви та заяви [PERSON] про неможливість утримувати дитину за станом здоров`я та відсутністю фінансової підтримки від батьків (а.с.36), 19.08.2015 року [PERSON] поміщена до Сумського дитячого будинку дитини ім. С.П. Супруна. З дитячого будинку дитина 05.02.2016 року передана у сім`ю батька після його повернення з військової служби. 13.06.2017 року дідусь [PERSON] повідомив службу у справах дітей про те, що [PERSON] привіз і залишив у нього [PERSON] на виховання. Батько проживав окремою сім`єю. Зважаючи на вищевикладені обставини, [PERSON] за клопотанням Служби у справах дітей 09.10.2018 року влаштована до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, де перебувала до 20.12.2019 року. За термін перебування [PERSON] у закладі жоден із батьків не порушив питання щодо повернення її в сім`ю на виховання. Управлінням «Служба у справах дітей» СМР 24.01.2019 року була подана позовна заява до Зарічного районного суду м.Суми про позбавлення батьків батьківських прав відносно дитини [PERSON] . Відповідно до рішення Зарічного районного суду м.Суми від 31.10.2019 року відмовлено в задоволенні позову Служби у справах дітей Сумської міської ради в інтересах неповнолітніх [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, попередивши [PERSON] про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, та покладено на Службу у справах дітей Сумської міської ради контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.9-11). На підставі цього рішення суду [PERSON] 20.12.2019 року повернута до матері. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 28.04.2020 року за адресою проживання: [ADDRESS] , мати не створила належні умови, санітарно-побутові умови не задовільні, у кімнатах брудно, мати не працевлаштувалась, коштів на утримання дитини не має, продукти харчування відсутні, потреби дитини не задовольняються. Мати вживає алкогольні напої, в сім`ї влаштовуються сварки. Під час таких сварок дитина залишає сім`ю йде проживати к дідусю (а.с.21). Згідно повідомлення від 26.05.2020 року №8866 Сумського відділу поліції з`ясовано, що відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 184 щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків відносно малолітньої доньки [PERSON] , а саме не створені належні умови для життя, навчання та виховання (а.с.19). Однак, до поліції 03.08.2020 року надійшло повідомлення про вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно дитини [PERSON] . Мати влаштувала сварку під час якої була присутня [PERSON] , дитина зазнала психологічного насильства. Після даного випадку дитина залишилась проживати у дідуся (а.с.20). 16.11.2020 року [PERSON] звернувся до Управління з заявою, повідомивши, що мати свою поведінку не змінила, вихованням дитини не займається, дідусь за своїм станом здоров`я не може доглядати за дитиною (а.с.16). За клопотанням Управління « Служба у справах дітей» 16.11.2020 року [PERSON] поміщена до КУ Сумської обласної дитячої клінічної лікарні на обстеження з подальшим влаштуванням 01.12.2020 року до Сумського центру соціально-психологічної реабілітації дітей області, де дитина перебуває по теперішній час, що підтверджується копією акту прийому дитини до Центру (а.с.15). За час перебування дитини у центрі мати змінила місце проживання, на даний час проживає у гуртожитку зі своїм співмешканцем за адресою: [ADDRESS] . Обстеживши умови проживання 24.02.2021 року та поспілкувавшись з матір`ю, з`ясовано, що [PERSON] не має наміру забирати дитину на виховання, утримувати її, дитину в центрі не відвідує, її долею не цікавиться, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав (а.с.13). Статтею 150 Сімейного кодексу України, статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлений обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умов винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідачка [PERSON] , як мати дитини, жодного з покладених на неї законом обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні дітини. З 16.11.2020 року [PERSON] перебуває на повному утриманні Сумського центру соціально-психолгічної реабілітації дітей області. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню доньки, не цікавиться її життям, не відвідує доньку в Центрі за місцем її проживання, не цікавиться її навчанням, не здійснює догляд за дитиною. Вищевикладене також підтверджується довідками навчального закладу, де навчалася [PERSON] (а.с.17,18). Викладені обставини підтвердив допитаний судом свідок. Так, свідок [PERSON] , який є батьком відповідачки [PERSON] , та дідусем малолітньої [PERSON] , в судовому засіданні підтвердив, що його донька не може утримувати свою доньку. Вона не має ніякого бажання знайти роботу, не виховує онуку. Зазначає, що [PERSON] взагалі не пристосована до життя в суспільстві. Вона вживає алкогольні напої та проживає зі співмешканцем, який також вживає алкогольні напої. Його онучка [PERSON] не бажає проживати з матір`ю, якщо та буде вести такий спосіб життя. Неповнолітня [PERSON] , 2008 року народження, в судовому засіданні пояснила, що з матір`ю вона спілкується по телефону. Зустрічалися вони дуже давно, десь на початку 2021 року. За час її перебування в Центрі мама до неї не приходила жодного разу. Додому вона не хоче, бо там з мамою проживає співмешканець [PERSON] , а вона його побоюється. Її мати вживає алкогольні напої. Зазначає, що мама не зможе її утримувати та вважає, що краще буде позбавити матір батьківських прав. Статтею 9 Конвенції про права дитини, що ратифікована постановою Верховної ради України від 27.02.1991 року передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини . Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідачка [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавиться її життям, навчанням, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Належних та допустимих доказів існування обставин, які перешкоджають участі відповідачки в вихованні дітини, відповідачка суду не надала. Відповідно до ст.155 Сімейного Кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та їх людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Така поведінка відповідачки [PERSON] свідчить про її свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а тому згідно з ст.164 СК України суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 183 СК України зазначає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи майновий стан відповідачки [PERSON] та необхідність стягнення з неї аліментів на утримання дитини, суд вважає позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави 908грн. судового збору.

Outcome: approved