Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду із позовом, у якому зазначили, що є співвласниками домоволодіння [ADDRESS]. У 1995 році власник суміжного домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] із грубими порушеннями будівельних норм і правил здійснив самочинне будівництво прибудови для облаштування опалення та капітального гаражу на межі домоволодінь. Зазначені порушення спричинили затінення та збиткове зволоження належної їм земельної ділянки за рахунок зайвої вологи із ділянки, що належить відповідачу. Добровільно усунути порушення їх прав [PERSON] відмовляється. Органи місцевої влади і місцевого самоврядування та інші контролюючи органи, роками констатуючи порушення з боку відповідача, будь- яких заходів у межах своєї компетенції для поновлення санітарних та протипожежних норм не вживають. Просили визнати гараж та прибудову, споруджені відповідачем, самочинним будівництвом, що здійснене без відповідних дозвільних документів з порушенням норм ДБН360-92***, зобов'язати [PERSON] демонтувати за рахунок власних коштів гараж, та прибудову, побудовані без дозвільних документів із порушенням норм ДБН360-92**, зобов'язати відповідача налагодити функцію жолобу водовідведення з житлового будинку [ADDRESS], зобов'язати відповідача налагодити водовідведення від свого домоволодіння шляхом планування землі та облаштування відповідних водовідвідних канав. Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача демонтувати за власний рахунок гараж та прибудову, збудовані без дозвільних документів із порушенням норм ДБН360-92** закрито з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року одночасно у задоволенні тих самих позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу незаконно побудованих на межі господарських будівель відмовлено. Додатковим рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року у задоволенні вимог щодо визнання гаражу та прибудови, споруджених відповідачем без відповідних дозвільних документів з порушенням норм ДБН360-92** самочинним будівництвом, зобов'язання відповідача налагодити функцію жолобу водовідведення з житлового будинку [ADDRESS], зобов'язання відповідача налагодити водовідведення від свого домоволодіння шляхом планування землі та облаштування відповідних водовідвідних канав відмовлено. У апеляційних скаргах порушено питання про скасування рішення і додаткового рішення з підстав правильного застосування норм процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи. Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення і додаткового рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Із справи убачається, що ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача демонтувати за власний рахунок гараж та прибудову, збудовані без дозвільних документів із порушенням норм ДБН360-92** закрито з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України. За змістом ч.3 ст.206 ЦПК України, наявність ухвали про закриття провадження у справі унеможливлює судовий розгляд таких самих вимог тих самих осіб. Проте, рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року одночасно у задоволенні тих самих позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу незаконно побудованих на межі господарських будівель відмовлено. Таким чином місцевим судом постановлено рішення за тими позовними вимогами, провадження за якими у справі до цього закрито. З урахуванням викладеного рішення місцевого суду постановлено із грубим порушенням норм процесуального права та не може залишатися у чинності. Між тим, ухвала Глобинського районного суду Полтавської області від 12 травня 2015 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про зобов'язання відповідача демонтувати за власний рахунок гараж та прибудову позивачами не оскаржена, тому, з огляду на ст.303 ЦПК України, її законність не може бути предметом розгляду суду апеляційної інстанції. Відмовляючи у задоволенні вимог про визнання гаражу та прибудови до житлового будинку у вигляді топочної, місцевий суд виходив із того, що зазначена вимога не направлена на захист цивільних прав і інтересів позивачів та ними обрано не передбачений ст. 16 ЦК України спосіб захисту своїх прав. Проте, із таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не ґрунтується на законі. Як убачається із ч.2 ст.16 ЦК України, згадані способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абз. 2 п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. ЦК та іншими законами може встановлюватися для захисту певних чи окремих категорій прав спеціальні способи захисту прав. Наприклад, земельне законодавство регулює відносини, у тому числі й цивільні, об'єктом яких є земля; сімейне законодавство містить норми щодо захисту цивільних прав, пов'язаних з сімейними відносинами, тощо. З урахуванням наведеного суд під час розгляду і вирішенні цивільної справи визначає спосіб захисту виходячи із закону, який регулює конкретні правовідносини, і тих юридичних фактів, що обумовлюють виникнення цих правовідносин та цього спору. У тих випадках, коли спеціальна норма закону встановила іншій, ніж визначений ст. 16 ЦК, спосіб захисту, застосовується спосіб захисту, встановлений спеціальною нормою. Одночасно можуть застосовуватися положення ст. 16 ЦК і положення спеціальної норми щодо способу захисту у випадках, коли ці способи тотожні й на них поширюється дія ЦК України. За змістом ст. 376 ЦК України, статус самочинного будівництва тягне для правопорушника певні юридичні наслідки - відсутність права власності на самочинну побудову та обов'язок перебудувати або знести самочинне будівництво, а для певних державних органів і органів місцевого самоврядування - виникнення обов'язку поновлення порушеного порядку управління та порушених прав інших громадян шляхом складання протоколів про учинення адміністративних правопорушень, внесення приписів та звернення до суду із відповідними позовами. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.12 року « Про практику застосування судами ст.376 ЦК України» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об'єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред'явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об'єкта є неможливою. Таким чином захист приватного права (ст.391 ЦК) шляхом визнання будівництва самочинним відповідає спеціальним засобам захисту, визначеним ст.376 ЦК України та сприяє захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Апеляційним судом встановлено, що факт самочинного будівництва та невідповідності побудов будівельним нормам і правилам сторонами не оспорюється. Предметом спору між сторонами перебувало питання, чи порушуються цим права позивачів. Дійсно, урахуванням часу побудови гаражу та топочної, будь- які правовстановчі, проектні, дозвільні, погоджувальні, або про прийняття їх у експлуатацію документи у справі відсутні. Згідно повідомлення відділу регіонального розвитку містобудування архітектури та жтлово-комунального господарства (а.с.24) гараж і котельня побудовані відповідачем самочинно, будівельний паспорт відсутній, порушено ДБН 360-92** п.3.25 та додаток 3.1 протипожежні вимоги. Відповідно до висновку судово-технічного дослідження (а.с. 90-105) побудовані у домоволодінні [ADDRESS] гараж та прибудова до житлового будинку споруджені з порушенням вимог Державних будівельних норм і правил, а саме: -гараж знаходиться на межі суміжних земельних ділянок, що не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92 (7.5) Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 м.», -унаслідок неякісного влаштування вїзду в гараж (не виконано планування землі) атмосферні опади накопичуються в районі вїздних воріт у домоволодіння [ADDRESS], -відсутня відмостка по периметру гаража (п.6.4(7.12)), -прибудова знаходиться на відстані 0,47-0,5 м. від межі, що не відповідає вимогам п.3.25* ДБН 360-92**(7.5) «не менше 1.0 м. від найбільш виступаючої конструкції стіни), -улаштування димової труби від газових приладів не відповідає вимогам п. Ж15 ДБН В.2.5-20-2001 «газопостачання (7.13) - «Димові труби від газових приладів повинні бути виведені:…не нижче прямої, проведеної від гребня вниз під кутом 10 градусів до горизонту, при розташуванні труб на відстані більше 3,0 м. від гребеня даху»), -водосток на прибудові до житлового будинку складається із водовідвідного жолобу (водопровідна труба ливне стоку відсутня), і влаштований таким чином, що заходи для запобігання стоку атмосферних опадів з покрівлі (п.3.25* ДБН 360-92** (7.5) на територію суміжної ділянки по [ADDRESS] не організовані, -відсутня відмостка по периметру прибудови (п.6.4 (7.12)). Також зовнішня водовідвідна система являє собою водостічні жолобі з повзовжним похилом (більш 2 %) та зовнішні водостічні труби. Вода з покрівлі потрапляє до жолобу, а звідти розтікається водозабірним воронкам, розташованим біля карнизних звісів даху, а у подальшому відводиться по трубам, змонтованим уздовж зовнішніх стін будівлі. Зовнішній водосток будинку та прибудови [ADDRESS] складається лише із водостічного жолобу, інші елементи водовідводної системи відсутні. Технічний стан водовідводного жолобу не дозволяє йому виконувати призначену функцію, а саме: відвід води, оскільки конструкція жолобу деформована, має прогін (провисання) по центру між кріпленнями, повздовжній похил жолобу відсутній. Організований відвід атмосферних опадів неможливий. На спростування цих висновків відповідачем будь- яких документів не надано, клопотань про призначення судово-технічної експертизи не заявлялось. Згідно відповідей ДСНС (а.с.23,31) господарська діяльність здійснюється із порушенням норм ДБН 360-92** у зв'язку із недотриманням протипожежних розривів між будівлями ІІІ ступеня вогнестійкості. При виникненні надзвичайних ситуацій це може призвести до великих матеріальних збитків та загибелі людей. За повідомленням Градизьської селищної ради відповідач будь- яких заходів з усунення порушень ДБН 360-92**, зокрема недостатнього протипожежного розриву не здійснював (а.с.32). Не потрібно спеціальних технічних знань щоб із фото таблиць (а.с.100) переконатися, що гараж відповідачем споруджено як поза визначеними ДБН 360-92** межами лінії забудови, так і поза межами червоної лінії земельної ділянки [PERSON] Позивач [PERSON] апеляційному суду пояснила, що самочинне будівництво відповідача крім пожежної небезпеки та затінення спричиняє скупчення і застій зайвої вологи на її ділянці та виникнення цвілі на будівлях. Представник третьої особи - відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури Глобинської районної державної адміністрації суду першої інстанції підтвердив, що будівлі гаража та котельні побудовані дуже близько до межі домоволодіння [PERSON] та створюють незручності у вигляді затінення, також порушено рівняння території біля будівлі гаража. Судово-технічний фахівець ШЛАПАК С.Л. суду пояснила, що допущені відповідачем порушення будівельних норм і правил при спорудженні топочної і гаража є істотними, оскільки з урахуванням розташування та площі земельних ділянок перебудова їх із дотриманням норм ДБН неможлива, проте планування території та упорядкування системи водовідведення частково вирішить проблему зайвого зволоження земельної ділянки позивачки. За таких обставин рішення і додаткове рішення місцевого суду постановлені із істотними порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягають скасуванню із постановленням нового рішення по суті заявлених вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України відшкодуванню на користь позивачів підлягає також судовий збір відповідно до сплачених ними коштів (а.с.1, 136, 201) на користь [PERSON] 426,3 грн., та на користь [PERSON] 60, 90 грн. судових витрат.

Outcome: partial