Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона з 02 жовтня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у звязку з різними характерами та поглядами на життя, втратою взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та з грудня 2016 року проживають окремо. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить її інтересам та інтересам їхніх дітей, тому просить задовольнити її вимоги. Діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Позивачка подала до суду заяву, якою підтвердила намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві. Крім того, вказала, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 13 квітня 2017 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 02 жовтня 2009 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 157, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-БВ № 070343, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 02 жовтня 2009 року. Від спільного сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ТП № 127762, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Баранівського району Житомирської області 25 серпня 2010 року), та сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії 1-ТП № 111745, видане виконавчим комітетом Марянівської селищної ради Баранівського району Житомирської області 14 грудня 2009 року). Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причинами розпаду сімї стало несприйняття способу життя один одного, різні характери сторін та погляди на життя, відсутність між ними взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та з грудня 2016 року проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаться проживати біля позивачки. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 3 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved