Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 27 травня 2017 року о 08 год. 30 хв. по вул. Ізяславській в м. Старокостянтинів Хмельницької області з вини водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ2107, державний номер [NUMBER] , сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний йому автомобіль Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] . Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зазначає, що згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 09 лютого 2018 року вартість завданого йому пошкодженням автомобіля матеріального збитку становить 72239 грн., які просить стягнути на свою користь з відповідача. Крім того, в результаті пошкодження належного йому автомобіля він зазнав моральної шкоди, яку оцінює в 10000 грн. та просить стягнути її з відповідача. Вказує, що внаслідок пошкодження автомобіля він зазнав певних душевних страждань, оскільки не міг використовувати автомобіль за призначенням, змушений був займатись його відновленням, вирішувати питання щодо відшкодування завданого збитку, через що почувався незручно, дискомфортно, змушений був пристосовуватись до негативних умов існування та поїздок без використання автомобіля. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 07 травня 2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС». В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат Киричук С.В. підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково. У поданому до суду відзиві вказує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди він керував належним йому автомобілем ВАЗ2107, державний номер [NUMBER] , який був застрахований в ПАТ «Страхова група «ТАС», а тому завдана позивачу матеріальна шкода в розмірі 72239 грн. повинна відшкодовуватись страховою компанією, через що позовні вимоги про стягнення з нього матеріальної шкоди не визнає. Розмір моральної шкоди вважає необґрунтовано завищеним, а тому вимоги про стягнення з нього моральної шкоди визнає частково на суму 1000 грн. Відповідач - ПАТ «Страхова група «ТАС», яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, подало до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. У надісланому до суду відзиві ПАТ «Страхова група «ТАС» позов не визнає та просить у його задоволенні, в частині вимог до товариства, відмовити, посилаючись на те, що [PERSON] пропустив визначений п.37.1.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки з часу ДТП, яка мала місце 27 травня 2017 року, [PERSON] із заявою про виплату страхового відшкодування не звертався. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 травня 2017 року о 08 год. 30 хв. по вул. Ізяславській в м. Старокостянтинів Хмельницької області [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ2107, державний номер [NUMBER] , порушив вимоги п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху та виїжджаючи на дорогу з АЗС «Пан», перед початком руху і зміною його напрямку, перестроюванням, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди іншим учасникам руху, допустив зіткнення із автомобілем Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що рухався по головній дорозі ліворуч від нього. Постановою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 29 жовтня 2018 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.(а.с.13). У результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] , який належить позивачу на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 04.04.2007 року (а.с.6). Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження від №9/02-18-1 від 09 лютого 2018 року розмір матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП, становить 72239 грн. (а.с.14-38). В судовому засіданні відповідач [PERSON] із вищезазначеним висновком та визначеним у ньому розміром матеріального збитку погодився. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4013305 від 04 травня 2017 року, укладеного між ПАТ «Страхова група «ТАС» та [PERSON] , страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну потерпілого - 100 000,00 грн; франшиза - 510 грн. Таким чином, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого, складає 99 490 грн. (10 000 грн. - 510 грн.). Забезпечений транспортний засіб - автомобіль ВАЗ 2107, державний номер [NUMBER] (а.с.12). 03 травня 2019 року [PERSON] подав ПАТ «Страхова група «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування (а.с.71-72). Однак, у виплаті страхового відшкодування позивачу відмовлено на підставі підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) у зв`язку з пропуском однорічного строку для подання заяви про страхове відшкодування, про що він повідомлений листом від 06 червня 2019 року №10403/3502 (а.с.102). Спірні правовідносини регулюються Законом № 1961-IV та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України. Закон №1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV строк є присічним і поновленню не підлягає. Такий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 жовтня 2018 року у справі №753/5293/16-ц (№ 14-310цс18). Оскільки дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль, мала місце 27 травня 2017 року, а із заявою до ПАТ «Страхова група «ТАС» про виплату страхового відшкодування позивач звернувся лише 03 травня 2019 року, тобто з пропуском річного строку, тому в задоволенні позову до ПАТ «Страхова група «ТАС» необхідно відмовити. Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Із положень частини 1 та 2 ст.1166 ЦК України слідує, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Стаття 1187 ЦК України відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов`язану з використанням транспортних засобів. Як встановлено у частині другій цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Такий висновок щодо застосування норм права висловлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (№14-176цс18). Оскільки у ПАТ «Страхова група «ТАС» в силу пункту 37.1.4 статті 37 Закону №1961-IV обов`язок з виплати страхового відшкодування не виник, тому відповідальність за завдану шкоду слід покласти на відповідача [PERSON] , як винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Отже, з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 72239 грн. матеріальної шкоди, завданої внаслідок пошкодження в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 27 травня 2017 року, належного останньому автомобіля Skoda Fabia, державний номер [NUMBER] . В силу частин 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч.3 ст.23 ЦК України). Згідно роз`ясень, даних у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях через пошкодження належного йому автомобіля та неможливістю протягом тривалого часу використовувати автомобіль за цільовим призначенням, необхідністю вживати додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір заподіяної [PERSON] моральної шкоди, з урахуванням розумності та справедливості, суд визначає у сумі 5000 грн., які на його користь слід стягнути з винуватця ДТП - [PERSON] . При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1536 грн. 80 коп.

Outcome: approved