Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої особи за межі України, вказавши, що від спільного проживання сторони мають дитину: сина - [PERSON], [INFO] В обґрунтування своїх вимог позивачка вказує, що в Росії проживають її батьки, які є бабусею та дідусем для її сина. З метою отримання від її батьків підтримки у вихованні дитини, найкращого виховання дитини, підвищення його морального та духовного розвитку, підтримання сімейних стосунків, позивач прагне здійснювати неодноразові, тимчасові виїзди з сином до Росії. На підставі вищезазначеного, позивач просить суд надати їй дозвіл на виїзд за межі України неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], терміном на два роки до Росії, Чорногорії, Франції, Польщі, Туреччини, Швеції, без згоди батька до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач просила суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Представник третьої особи в судовому засіданні частково підтримала позовні вимоги, вважала за необхідне надати дозвіл на виїзд дитини, але щоб це не заважало спілкуванню дитини з батьком та не відривало від дитячого садка чи навчального процесу. Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного. Від спільного проживання сторони мають дитину: сина - [PERSON], [INFO] (а/з № 4228 від 23.12.2011р.), який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. З метою найкращого виховання сина - [PERSON], підвищення його морального та духовного розвитку, позивачка прагне здійснювати неодноразові, тимчасові виїзди з сином за кордон. Зокрема в Росії проживають дідусь та бабуся неповнолітнього [PERSON], які прагнуть спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні, надавати матеріальну та іншу допомогу. Згідно приписів ч. ч. 2, 4 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов'язані поважити дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що оформлення проїзного документа дитини проводяться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною 3 статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їх супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Відповідно до ч. 2 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноважені. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України»від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Пунктом 18 Правил оформлення та видачі паспортів громадянину України для виїзду за кордон та проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995 року передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.01.1995 року № 57 перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон. Згідно ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'зків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Таким чином, діючим законодавством передбачено можливість ухвалення судом рішення на виїзд, який може мати разовий характер з певним проміжком перебування дитини з одним з батьків за кордоном. В межах позовних вимог позивач просить надати дозвіл на два роки для відвідування декількох держав за кордоном. Суд бере до уваги необхідність всебічного розвитку дитини, відпочинку, тощо, але вважає за багатим та значним проміжок часу терміном на два роки, оскільки дитина має маленький вік та за такий значний проміжок часу може відсторонитись від батька, чи забути про нього, тощо. Також, суд вважає заперечення відповідача безпідставними, оскільки осатаній не надав жодного об'єктивного обґрунтування своїх заперечень щодо виїзду дитини. З урахуванням вказаних норм, суд вважає, що необхідно надати дозвіл виїзд дитини за межі України [PERSON], [INFO], у супроводі матері - [PERSON], без згоди батька - [PERSON], на весняно-літній період терміном до 30 серпня 2014року з обов'язковим поверненням дитини на територію України. На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачу підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial