Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

У лютому 2017 р. представник позивача звернулася з позовом про стягнення з ПАТ «Науково-виробничий концерн «Наука» заборгованості у розмірі 95393 дол. США 11 центів, що становить 2574371 грн. 00 коп. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що 23.05.2011 між ПАТ «Науково-виробничий концерн «Наука» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про надання банківських послуг №CR 11-099/28-2, відповідно до умов якого боржнику відкрито кредитну лінію банківської послуги на суму 250000 дол. США 00 центів. З урахуванням змін та доповнень до кредитного договору від 19.05.2015, розмір ліміту банківської послуги встановлено на рівні 295000 дол. США 00 центів, терміном до 20.05.2016. З метою забезпечення виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та Банком укладено договір застави №РL 11-165/28-2 від 23.05.2011, предметом якого, з урахуванням договору про внесення зміни до договору застави від 19.05.2015, є майнові права на суму коштів у розмірі 100000 дол. США 00 центів. Умовами договору застави передбачалось право банку на договірне списання грошових коштів з рахунку позивача для виконання боргових зобов'язань боржника. 01.06.2016 позивач отримала лист від банку про списання з її рахунку грошових коштів на погашення боргових зобов'язань боржника перед банком на суму 95393 дол. США 11 центів. При зверненні до відповідача з вимогою відшкодування вартості предмету застави, вимога якої передбачена умовами договору №4/05 про надання майнового поручительства від 19.05.2015, відповідач вартість предмету застави позивачу не відшкодував, коштів не повернув. Предстанвик позивача у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 128). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності не надходило (а.с. 123-126). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін по справі на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 23.05.2011 ПАТ «ОТП Банк» (далі-Банк) та ПАТ «Науково-виробничий концерн «Наука» (Клієнт) уклали договір про надання банківських послуг №CR 11-099/28-2, в силу п. 1 якого банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає та зобов'язується належним чином виконувати зобов'язання, що встановлені в договорі відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг банку. Відповідно до умов договору, клієнту відкрито кредитну лінію з лімітом банківської послуги 250000 дол. США, датою припинення чинності ліміту банківської послуги є 15.03.2013 (а.с. 6-24). 23.05.2011 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір застави PL №11-165/28-2, предметом якого є майно, в тому числі майнові права, грошові кошти на суму 75000 дол. США 00 центів, розміщені за договором №002/7561/11 про строковий банківський вклад з правом поповнення від 20.05.2011 та додатковим договором №1 від 23.05.2011 до вказаного договору №002/7561/11 (а.с. 62-87). 19.05.2015 ПАТ «ОТП Банк» та ПАТ «Науково-виробничий концерн «Наука» уклали договір про зміну договору про надання банківських послуг №CR 11-099/28-2 від 23.05.2011, яким ліміт банківської послуги встановлено на суму 295000 дол. США 00 центів, терміном припинення чинності є 20.05.2016 (а.с. 25-61). 19.05.2015 ПАТ «ОТП Банк» та позивач уклали договір про зміну договору застави PL №11-165/28-2 від 23.05.2011, відповідно до умов якого, предметом застави є майнові права (права вимоги), грошові кошти за генеральним договором про розміщення строкових депозитів фізичних осіб менеджерів вищої ланки та власників (співвласників) компаній - корпоративних клієнтів №0505720/1 від 19.05.2015, угода до генерального договору №1, заставна вартість складає 100000 дол. США 00 центів (а.с.87-93). Пунктом 2.1 генерального договору №0505720/1 від 18.05.2015, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем, визначено, що клієнт передає у депозит кошти на строк від одного календарного місяця до/або більше року. В силу п. 4.2.7 генерального договору №0505720/1 від 18.05.2015 сторони домовились, що у випадку виникнення у клієнта будь-яких прострочених боргових зобо'вязань перед банком строком понад 25 календарних днів, банк має право розірвати договір в односторонньому порядку і списати депозит чи його частину в рахунок погашення прострочених боргових зобов'язань, про що клієнт має бути повідомлений в день списання (а.с. 94-99). Угодою №1 від 19.05.2015 до генерального договору №0505720/1 від 18.05.2015, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем визначено, що депозит на суму 100000 дол. США 00 центів розміщується на наступних умовах: 6 % річних, дата закінчення депозиту 27.05.2016 (а.с. 100-101). 19.05.2015 [PERSON] та ПАТ «Науково-виробничий концерн «Наука» уклали договір №4/05 про надання майнового поручительства, предметом якого є врегулювання умов надання майновим поручителем забезпечення (майнового поручительства у вигляді застави майнових прав) виконання позичальником зобов'язань, які виникли у позичальника перед ПАТ «ОТП Банк». Пунктом 2.1 договору №4/05 про надання майнового поручительства визначено, що майновий поручитель приймає на себе зобов'язання укласти з банком договір застави у вигляді окремого договору або договору про зміну існуючого договору застави. Сторони погоджуються, що за умовами договору застави буде передбачено право банку у разі невиконання позичальником його зобов'язань за кредитним договором одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави (п. 2.2.). В силу п. 4.1. даного договору, у випадку, якщо банком у порядку та відповідно до умов договору застави буде отримано задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, що матиме наслідком втрату майновим поручителем належних йому майнових прав, майновий поручитель набуває прав кредитора позичальника на суму вартості предмету застави, за рахунок якого банком отримано задоволення своїх вимог, а позичальник зобов'язаний здійснити майновому поручителю відшкодування вартості втрачених майновим поручителем прав вимоги у повному обсязі. Позичальник зобов'язується сплатити на користь майнового поручителя суму коштів, що дорівнює вартості предмету застави, за рахунок якого банком отримано задоволення своїх вимог до позичальника, протягом 3 робочих днів з дня отримання від майнового поручителя повідомлення про виникнення факту такого задоволення та про необхідність відшкодування вартості предмету застави (п. 4.2). 01.06.2016 позивач отримала лист від ПАТ «ОТП Банк» про те, що у зв'язку з реалізацією доручення заставодавця під відкладальною обставиною, банк направив грошові кошти в сумі 95393 дол. США 11 центів з депозитного рахунку заставодавця на погашення боргових зобов'язань боржника перед банком. Станом на 01.06.2016 заборгованість боржника перед банком погашена в повному обсязі (а.с. 102). При зверненні позивача до ПАТ «Науково-виробничий концерн «Наука» з вимогою відшкодувати вартість предмету застави, відповідач вимогу не виконав, коштів не повернув, посилаючись на фінансові труднощі на підприємстві (а.с.106). Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України). Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч. 1 ст. 546 ЦК України). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель) (ч. 1 ст. 583 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про заставу»). Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави . За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту правових норм, які регулюють правовідносини майнової поруки, а саме ст. 583 ЦК України , ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. 11 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що заставодержатель може бути не лише боржник за забезпеченням заставою зобов'язанням, а й третя особа (майновий поручитель). Відповідно, до майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов'язання, переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням. Право регресної вимоги майнового поручителя, який виконав основне зобов'язання боржника перед кредитором встановлено ст. 42 Закону України «Про іпотеку» та підлягає застосуванню до спірних правовідносин на підставі ст. 8 ЦК України (за аналогією закону). Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦК України, якщо цивільні правовідносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом відносини. Відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель, який виконав основне зобов'язання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми. Судом встановлено, що ПАТ «ОТП Банк» у зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань ПАТ «Науково-виробничий концерн» за договором про надання банківських послуг №CR 11-099/28-2 від 23.05.2011, задовольнив свої вимоги за рахунок договору застави, укладеного з позивачем, предметом якого були грошові кошти, здійснив договірне списання грошових коштів з депозитного рахунку позивача. Заборгованість боржника перед банком за кредитним договором погашена в повному обсязі. А тому, позивач як майновий поручитель, згідно наведених положень та умов договору про надання майнового поручительства від 19.05.2015, правомірно вимагає від відповідача право отримати відшкодування у розмірі вартості предмету застави, яка нею була втрачена та за рахунок якого банк отримав задоволення своїх вимог, а саме коштів у розмірі 95393 дол. США 11 центів, що станом на момент звернення до суду з позовом становили 2574371 грн. 00 коп. Таким чином, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивачем було сплачено судовий збір 8000 грн 00 коп., тому дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved