Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 1,4659 га, що розташована на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку ВН № 166347, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області 28 лютого 2003 року. Позивач є спадкоємцем за законом. Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.\~ 10 грудня 2019 року ухвалою суду провадження у справі відкрито і підготовче засідання призначено на 08 год. 30 хв. 16 січня 2020 року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,4659 га, розташована на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 166347, виданного Томашпільською районною державною адміністрацією 28 лютого 2003 року. Як видно з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13 серпня 1965 року Гнатківською сільською радою позивач є донькою [PERSON] (а.с. 9). В довідці, виданої виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області вказано, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки 1,4659 га, яка розташована на території Гнатківської сільської ради, посвідченої державним актом серії ВН № 166347. Після смерті [PERSON] спадкоємцями за законом залишилися : дочка [PERSON] та син [PERSON] . Інших спадкоємців, передбачених ст. 1261 ЦК у спадкодавці немає. [PERSON] та [PERSON] на протязі шести місяців після смерті [PERSON] спадщину прийняли (а.с.12). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,4659 га, розташованої на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 166347 (а.с.11). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 15). Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори від 26 грудня 2019 року спадкова справа після померлої [INFO] заведена. До Томашпільської державної нотаріальної контори звернулись з заявою [PERSON] та [PERSON] , однак свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с.21-39). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved