Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплачених коштів. Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що відповідачка перебуває у позивача на обліку та отримує пенсію за віком. 21.12.2010 відповідачка звернулась до Управління із заявою про проведення перерахунку пенсії по стажу і заробітній платі. Розпорядженням від 19.01.2011 даний перерахунок було зроблено та при розрахунку застосовано показник середньої заробітної плати на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2007 рік відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.05.2008 №530. Не погоджуючись з даним перерахунком відповідачка звернулась до суду з адміністративним позовом. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2011 року зобов'язано УПФ України в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2009 календарний рік, починаючи з 01.01.2011 року. Відповідачка звернулась до Управління про перерахунок проведений відповідно до рішення суду. 20.03.2013 Київським апеляційним адміністративним судом було винесено постанову, якою скасовано постанову Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2011 року та винесено нову, якою в задоволенні адміністративного позову гр. [PERSON] щодо перерахунку пенсії відмовлено. Розпорядженням Управління від 12.05.2014 року пенсійну справу з 19.03.2014 року було приведено у відповідність до постанови Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва. У зв'язку з чим виникла переплата пенсії за період з 19.03.2014 року по 31.05.2014 року в розмірі 2318 грн. 46 коп. Управлінням 22.05.2014 було направлено лист №7056/06 відповідачці про виниклу переплату та просили внести її на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві. На даний час сума переплати відповідачкою не погашена. В судовому засіданні відповідачка проти позову заперечувала, в задоволенні позову просила відмовити, мотивуючи тим, що з її боку не було будь-яких зловживань, вона ніяким чином не впливала на процес нарахування та перерахування пенсії та не може нести відповідальність за помилки, які виникли не з її вини. Позивач своє право на участь в судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. З урахуванням зазначеного вище, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідно постанови про відкриття виконавчого провадження підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження на підставі Постанову Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2011 (а.с. 6). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2011 року зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України (а.с. 7). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду м. Києва було скасовано Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20.04.2011 року та постановлено нову, якою було відмовлено у задоволенні позовних вимог позивачки (а.с.а.с. 8-10). З матеріалів справи вбачається, що листом ГУ Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва виставлена переплата пенсії [PERSON] в сумі 2318 грн. 46 коп. за період з 19.03.2014 по 31.05.2014 (а.с. 12). Також, з матеріалів справи вбачається, що відповідачці на підставі розпорядження Управлінням Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва № 184953 було зроблено перерахунок пенсії (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Ст. 1215 ЦК України, відповідно до якої безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Згідно з ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Аналізуючи в сукупності докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позивачем у встановленому законом порядку не доведено зловживань з боку відповідачки або подання страхувальником недостовірних даних, а тому позов не підлягає задоволенню. На підставі ст. 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1215 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed