overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У лютому 2015 року комунальне підприємство Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьтепломережа» звернулось до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість по оплаті послуг за теплопостачання, яка станом на 01.01.2015 становить 7617,58 грн. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та пояснила, що заборгованість за теплопостачання квартири [ADDRESS] є накопичувальною з 2000 року. Особовий рахунок значиться за [PERSON], яка в цій квартирі зареєстрована та проживає, а отже користується послугами централізованого опалення та підігрівом води. Свої обов'язки по щомісячній оплаті цих послуг належним чином не виконує, а тому заборгувала підприємству 7617,58 гривень. Заслухавши представника позивача, прийнявши визнання позову відповідачем, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно довідки Переяслав-Хмельницької міської ради від 25.06.2014 в квартирі [ADDRESS]: квартиронаймач - [PERSON], [INFO] та її дочка [PERSON],[INFO] Відповідно до довідки КП КОР «Переяслав-Хмельницьтепломережа» тарифи, які застосовуються для послуг з теплопостачання та підігрів води, визначені відповідними рішеннями Переяслав-Хмельницької міської ради. З виписки по особовому рахунку № 2257-0, відкритого на [PERSON] за адресою [ADDRESS], вбачається, що з 2000 року власник особового рахунку та користувач послуг нерегулярно та не в повному розмірі сплачує плату за опалення та підігрів води, внаслідок чого станом на 01.01.2015 утворилась заборгованість в сумі 7617,58 грн. Перевіривши нарахування у виписці по особовому рахунку на відповідність встановленим тарифам, суд находить їх обґрунтованими, а тому бере за основу при вирішенні спору. Згідно вимог ст.ст. 67,68 Житлового кодексу України наймач (власник квартири) зобов'язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги за затвердженими у встановленому порядку тарифами. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що [PERSON] станом на 01.01.2015 має перед комунальним підприємством Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьтепломережа» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 7617,58 грн., чим спричинила позивачу матеріальні збитки, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд за правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України стягує їх з відповідача на користь позивача у розмірі сплаченого судового збору, що підтверджується квитанцією.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У лютому 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) звернулося до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказує, що 09.12.2011р. по вул. Братській в м. Запоріжжі з вини водія [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. [PERSON] керував автомобілем «ВАЗ 21063», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] На дату скоєння ДТП [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.12.2011р. №3-3946/2011 та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль\~«Фольксваген ЛТ»\~державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб становить 14317,56 грн. відповідно до Звіту №1526 спеціаліста-автотоварознавця від 21.12.2011р. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Договірних зобов'язань між позивачем, потерпілою особою, відповідачем не виникало. Відповідно до п.п. а) п.41.1\~Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) позивачу за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим\~Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. а) п.41.1\~ст.41 Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі платіжним дорученням від 27.02.2012р. № 908 в розмірі 11931,30 грн.,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У лютому 2015 року Повне товариство «ЛОМБАРД «КОРИСНІ ГРОШІ» ТОВ «ЕЙ ЕС ГРУП» І КОМПАНІЯ (наділі - Позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі - 530 900,00 грн. Заочним рішенням від 18.05.2015 року позов Повного товариства «ЛОМБАРД «КОРИСНІ ГРОШІ» ТОВ «ЕЙ ЕС ГРУП» І КОМПАНІЯ до [PERSON] про стягнення заборгованості було задоволено та стягнуто з останньої на користь позивача заборгованість за Договором №03/12-2014-03 від 03.12.2014 року у сумі 530 900,00 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн. За наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення ухвалою суду від 07.09.2015 року вказане заочне рішення було скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту ломбардом № 03/12-2014-03 від 03.12.2014 року, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 500 000,00 грн., строком на 180 днів (до 01 червня 2015 року), зі сплатою відсотків у розмірі 72% річних. В процесі розгляду справи позивачем було подано заяву від 21.01.2016 року про зменшення позовних вимог (а.с 100-102) та стягнення боргу в розмірі 386 471,23 грн., а саме: проценти за користування кредитом за період з 03.01.2015 по 01.06.2015рр. в сумі - 150 000,00 грн.; пеня за період з 02.06.2015 по 25.12.2015 у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасне повернення суми кредиту у сумі - 147 671,23 грн.; та пеня за період з 04.02.2015 по 01.06.2015рр. за несвоєчасну сплату процентів в сумі - 88 800,00 грн., а також судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи, в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 серпня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області між ними було зареєстровано шлюб. Від шлюбу подружжя має двох доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними почало поступово погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Причинами розірвання шлюбу є несумісність характерів, втрата поваги один до одного та різні погляди на шлюб та сім'ю. З серпня 2014 року подружжя разом не проживає, спільного господарства не веде. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 16 серпня 1997 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у судовому засіданні не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлялася про дату, час і місце судового засідання, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 серпня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 290, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Відповідно до копії паспорту [PERSON], яка міститься в матеріалах справи, подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки між ними втрачені почуття поваги та кохання, через що виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, протягом дев'яти місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Як зазначав у судовому засіданні позивач [PERSON], сім'ю зберегти він не бажає. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 вересня 2006 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 332. Від шлюбу подружжя має трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на сімейне життя. З листопада 2014 року вони не проживають разом, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільне господарство та мають окремий бюджет. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 30 вересня 2006 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 332. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 30 вересня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має трьох дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки між позивачем та відповідачем відсутні почуття взаємоповаги та любові, через що спільне життя між ними неможливе. Їхня сім'я розпалася, з листопада 2014 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «Баранова», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати його шлюб з відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 25.09.2004 року відділом РАЦС Бердичівського МУЮ в Житомирській області, актовий запис № 479. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який за домовленістю сторін проживає з відповідачкою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що подружні стосунки з відповідачкою припинились, сторони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю, спільне господарство не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для примирення або збереження шлюбу немає. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечила проти їх задоволення. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме: свідоцтво про одруження сторін (а.с.4), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. В судове засідання позивач не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, повідомивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов за наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який був зареєстрований у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Згідно свідоцтва про народження, виданого 12 січня 2012 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, [NUMBER], батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 51 Конституції України та ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 80 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, дитини та матеріальне становище відповідача, інші обставини справи. Відповідно до ст.182 СК України встановлений мінімальний розмір аліментів, який на одну дитину не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою 17 вересня 2010 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1202. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Тривалий час вони з відповідачкою не знаходять спільної мови, між ними часто виникають сварки на грунті соціально-побутових проблем та по різним іншим причинам, втратили один до одного почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть та не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2010 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1202. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина залишається проживати з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачем з 12 серпня 2011 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Позивач в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі з винесенням заочного рішення, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явилася, не повідомивши причини своєї неявки. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 30 квітня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Ленінському відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 42 (а.с. 3). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4 ). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини сторони не підтримують з 12 серпня 2011 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачем з 20 лютого 2015 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви в якій просить справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 27 вересня 1986 року сторони зареєстрували шлюб у Вязовській сільській раді Краснокутського району Харківської області ради, актовий запис № 11 (а.с. 3 ). Від спільного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини сторони не підтримують з 20 лютого 2015 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved