Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У лютому 2012 року публічне акціонерне товариство [PERSON] [PERSON] (далі - банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно на користь банку кредитної заборгованості за кредитним договором № 014/6307/74/86345 від 28 листопада 2007 року (далі: договір № 2) в сумі 642195грн. 80коп., з яких: 517384грн. 77коп. заборгованості по тілу кредиту, 58228грн. 63коп. заборгованості по відсотках, 1152грн. 98 коп. пені за прострочення тіла кредиту, 65429грн. 42коп. пені за прострочення відсотків по кредиту, а також 3219грн. судових витрат. У квітні 2013 року банк звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно на користь банку кредитної заборгованості за кредитним договором № 010/15-56/07-485 від 12 вересня 2007 року (далі: договір № 1) в сумі 727478грн. 90коп., з яких: 564839грн. 90коп. заборгованості по тілу кредиту, 137006грн. 65коп. заборгованості по відсотках, 25632грн. 43коп. пені за порушення строків повернення кредиту, а також 3441грн. судових витрат. Позовні вимоги банку обєднані в одне провадження. В судовому засіданні представник банку позовні вимоги підтримав, дав пояснення, що між банком та [PERSON] були укладені вищевказані договори № 1 та № 2 поручителями по яким виступили відповідно [PERSON] та [PERSON], але відповідачі своєчасно не сплачують відповідні платежі по кредитним договорам, тому виникла заборгованість у вищезазначених сумах, яку банк просить стягнути з відповідачів. У березні 2012 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до банку про спонукання виконати обовязки банком по кредитному договору № 010/15-56/07-485 від 12 вересня 2007 року (далі: договір № 1) в частині сплати позивачці 60000 доларів США чергового траншу за договором. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] уточнила, та остаточно просила стягнути з банку 8933833грн. збитків від невиконання зобовязань по кредитному договору № 010/15-56/07-485 від 12 вересня 2007 року та розірвати кредитний договір № 2 достроково. Відповідно у судовому засіданні відповідачі за основним позовом та їх представники позовні вимоги банку не визнали, дали пояснення, що не сплачували поточні платежі по кредитним договорам №№ 2 та 3 саме через те, що банк не виконав умови договору № 1, через що вони зазнали значних матеріальних трат, не отримали вигоди. Тому просили вимоги банку не задовольняти, задовольнивши вимоги зустрічного позову. Представник банку у судовому засіданні зустрічні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що кредит за договором № 1 надавався як споживчий, а тому не пов'язаний з не отриманням прибутку. У відповідності зі ст.11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються основні та зустрічні позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд вважає що позовні вимоги банку та [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Згідно наданих доказів між банком з одного боку та [PERSON] з іншого боку були укладені два кредитних договори: № 010/15-56/07-485 від 12 вересня 2007 року згідно до якого банк зобовязався надати кредит в сумі 150000 доларів США, а поручителем є [PERSON] (договір № 1); № 014/6307/74/86345 від 28 листопада 2007 року згідно до якого банк надав кредит в сумі 545258грн., а поручителем є [PERSON] (договір № 2). Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст.ст.11,509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору. Згідно до вимог ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до умов договору Позичальник зобовязаний сплачувати відсотки за користування кредитом, виходячи з відсоткової ставки зазначеної в договорі. Відповідно до умов договору [PERSON] надав Позичальнику кредит у вищезазначених сумах. Згідно наданих розрахунків на час розгляду справи за договорами №№ 1 та 2 існує заборгованість у наведених банком розмірах. Тому заборгованість слід стягнути з позичальників як солідарних відповідачів. Відповідно до ст.546 ЦК України зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, завдатком. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем за первісним позовом надано розрахунок заборгованості та платежів за кредитним договором. Виходячи з умов договору № 1 банк зобовязався надати черговий транш кредиту [PERSON] в сумі 60000 доларів США. Однак, тривалий час своє зобовязання банк не виконав. Згідно наданих розрахунків, бізнес-плану, яку [PERSON] склала не вимогу банку, що в судовому засіданні підтвердила як позивачка за зустрічним позовом так і свідок [PERSON], [PERSON] мала отримувати дохід у розмірі 1960525грн. на рік. Згідно розрахунку за зустрічним позовом через невиконання банком обовзяків по договору № 1 [PERSON] зазнала збитків у вигляді неодержаних доходів через несвоєчасне виконання банком кредитних зобовязань (перерахування кредитного траншу) в сумі 8822362грн. та втрат від подорожчання будівельних робот в сумі 11471грн., що також доведено належними доказами висновком будівельної компанії «АРС». Враховуючи, викладене та норми ст.ст.611 та 623 ЦК України, банк у разі порушення зобовязань нести правові наслідки, що передбачені договором або законом, зокрема відшкодувати збитки; боржник який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір відшкодування збитків суд встановлює в межах позовних вимог, які підтверджені належними доказами. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із частиною першою статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Підставою, яка породжує обовязок сплатити неустойку, є порушення боржником зобовязання, яке визначається ст. 610 ЦК України. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Проводячи оцінку поданих банком розрахунків та доказів в їх обґрунтування, суд не знаходить підстав для задоволення вимог щодо стягнення пені, бо несвоєчасна сплата по кредитам, наслідком якої стале нарахування пен, сталося через провину банку несвоєчасне виконання зобовязань по наданню чергового траншу кредиту, що позбавило можливості відповідачів за основним позовом здійснювати підприємницьку діяльність, отримувати прибуток, а тому й не мали можливості своєчасно сплачувати внески по кредитам. Тому вимоги по стягненню пені задоволенню не підлягають. Тому суд доходить до висновку, що вимоги банку підлягають задоволенню частково в межах позовних вимог, за винятком сум нарахованої пені, а вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково лише в частині стягнення збитків від неотриманого прибутку та подорожчання вартості будівельних робіт. Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.88 ЦПК України. З огляду на наведене,

Outcome: partial