Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У лютому 2018 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк», третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. про визнання виконавчого напису такими, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 11.07.2017 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7548, на підставі якого запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 29.12.2008, укладеного між позивачем [PERSON] та ПАТ «КБ «ПриватБанк» в розмірі 79 376,30 грн. Позивач вважає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з тим, що у документах, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, були відсутні докази безспірності заборгованості боржника перед кредитором та позивач не визнає визначену відповідачем заборгованість у розмірі 79 376,30 грн. Крім того, з моменту настання права вимоги пройшло більше трьох років, що виключає можливість здійснення виконавчого напису. Ухвалою суду (суддя Москаленко К.О.) від 09.02.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 27.04.2018 року (а.с. 9). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2018 року справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В., у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Москаленко К.О. (а.с. 13-16). Ухвалою суду від 31.05.2018 року цивільну справу прийнято до провадження (а.с. 17). Ухвалами суду від 07.06.2018 року, від 18.06.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про проведення судового засідання, котре відбудеться 18.06.2018 року в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Одеси задоволено (а.с. 29, 32). 15.06.2018 року представник відповідача Каракоця О.Р. через канцелярію суду надав відзив на позов з письмовими доказами, згідно з яким просив відмовити у задоволенні позову, оскільки оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом відповідно до вимог чинного законодавства, всі необхідні документи для вчинення виконавчого напису були передані нотаріусу відповідно до положень ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Крім того, зазначила, що ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в строк позовної давності, оскільки позивач здійснювала платежі за кредитним договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином вважав позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими (а.с. 38-47). 16.07.2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив представника відповідача, відповідно до якої заперечила щодо викладених у відзиві підстав, зазначивши, що надані ПАТ «КБ «ПриватБанк» довідка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 53-55). Ухвалою суду від 19.09.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про проведення судового засідання, котре відбудеться 22.11.2018 року в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Одеси задоволено (а.с. 63). 25.10.2018 року від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив представника відповідача, відповідно до якої представником відповідача не надано доказів того, що відповідна картка передбачена умовами Заяви була видана позивачу, як і не надано суду відомостей, що підтверджують строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. Також відповідачем не надано доказів відкриття на ім`я позивача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити який саме розмір грошових коштів було отримано позивачем, а додана до матеріалів справи довідка про умови кредитування з використанням кредитки не містить відомостей про отримання вказаних документів з боку позичальника, ознайомлення останньої з вказаною довідкою та прикладами використання кредитних коштів на кредитці. Крім того, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису (а.с. 74-76). 12.11.2018 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на виконання запиту позивача [PERSON] були надані документи, які стали підставою для вчинення 11.07.2017 року виконавчого напису нотаріуса (а.с. 93-111). Ухвалою суду від 22.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у режимі відеоконференції на 13.02.2019 року (а.с. 114). Ухвалами суду від 26.02.2019 року, від 10.06.2019 року, від 31.10.2019 року клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про проведення судового засідання, котре відбудеться 10.06.2019 року в режимі відеоконференції з Київським районним судом м. Одеси задоволено (а.с.122, 130, 154). 12.02.2020 року представник позивача [PERSON] до суду надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, одночасно зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Завалієв А.А. до суду також надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ПАТ «КБ «ПриватБанк» до судового засідання свого представника не направив. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29.12.2008 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 97). 11.07.2017 року за зверненням відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 7548, про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів у сумі 79 376,30 грн., що включають заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 006,52 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 61 451,86 грн., заборгованості з комісії та пені у розмірі 2 900,00 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 250,00 грн. та заборгованості по штрафам 9відсоток від суми заборгованості) у розмірі 3 767,92 грн. Строк, за який проводиться стягнення - з 29.12.2008 року по 31.05.2017 рік (а.с. 95-96). 18.01.2018 року постановою головного державного виконавця Овідіопольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Єруслановою О.О. відкрито виконавче провадження № 55570726 на підставі виконавчого напису № 7548 від 11.07.2017 року щодо задоволення вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» боржником [PERSON] (а.с. 7). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до положень цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Окрім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому, стаття 50 Закону передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - ц е обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням положень статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Як вбачається з наданих приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. на вимогу суду документів, на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 11.07.2017 року, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було подано копію анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 29.12.2008 року про надання платіжної картки «Референс», а не кредитний договір. Відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приват Банк» від 29.12.2008 року позивачем [PERSON] було зазначено свої персональні дані, інформацію особистого характеру та бажання оформити на своє ім`я кредитну платіжну картку. Подання анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 29.12.2008 року не може вважатись поданням оригіналу договору, оскільки із анкети - заяви не вбачається суми кредиту, розміру процентної ставки, умов стягнення штрафу та пені, що виключає можливість перевірити безспірність заборгованості відповідно до наданого розрахунку, строк на який надано кредит. Правила надання банківських послуг, Тарифи, які становлять договір про надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети - заяви ні нотаріусу, ні суду відповідачами не подано. Крім того, як вбачається із оскаржуваного виконавчого напису до нього включено, окрім заборгованості, також розмір пені, комісії та штрафу. Відповідно до п. 6.2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору. Однак вищевказаною анкетою-заявою, яка була надана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не передбачено будь-якої неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 88 Закону та ст.ст. 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», на підтвердження факту безспірності заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» мали б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні», Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ № 174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін. Разом з тим, як встановлено судом, нотаріусу для вчинення виконавчого напису було подано не засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а розрахунок суми заборгованості, який не є документом, що підтверджує безспірність заборгованості відповідно до Переліку. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, долучена до заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про вчинення виконавчого напису письмова вимога про усунення порушень за кредитним договором №б/н від 29.12.2008 року, не містить ні вихідного номера, за яким така вимога була зареєстрована, ні дати її складання, відправлення позивачу [PERSON] (а.с. 102) та доказів отримання або неотримання позивачем вказаної письмової вимоги. Крім того, в описі поштового відправлення цінного листа не зазначено дати направлення претензії боржнику про наявність боргу та номеру, дати укладеного між сторонами кредитного договору (а.с. 103-104). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку. До того ж, згідно ст. 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, оспорюваний виконавчий напис вчинено за період з 29.12.2008 року по 31.05.2017 рік, який перевищує загальний строк позовної давності, тобто включає вимоги, з дня виникнення яких минуло більше трьох років. За таких обставин, суд дійшов висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704,80 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк».

Outcome: approved