Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У листопаді 2019 року Генеральний директор Приватного акціонерного товариства СП «Партнер» звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та 3 % річних за фактичне користування послугами Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь основну заборгованість в розмірі 32010,00 грн; суму інфляційних втрат у розмірі 1060,56 грн; 3 % річних у розмірі 351,67 грн. Окрім того, позивач просив стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1921,00грн, а також суму витрат на правову допомогу у розмірі 4500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що Спільне підприємство «Партнер» (нині ПрАТ СП «Партнер») є правонаступником МДКП «Партнер» і було створено на підставі Розпорядження Ленінградської районної державної адміністрації м. Києві № 1292 від 09.10.1996. Відповідно до акту прийому-передачі майна засновниками Спільного підприємства «Партнер» в формі акціонерного товариства закритого типу, Ленінградська районна державна адміністрація м. Києва, (частка в статутному капіталі 10%) передала частку свого вкладу до статутного фонду Спільного підприємства «Партнер» в формі АТЗТ майном, а сааме, незавершене будівництво автомобільної стоянки індивідуального транспорту по пр. Корольова АС № 2 . З прийняттям Рішення Виконавчого комітету Ленінградської ради народних депутатів « Про передачу відкритої автостоянки № 2 по пр. Академіка Корольова та ведення фінансової - господарської діяльності на автостоянці малим підприємством «Партнер» - власникам транспортних засобів, видавалися направлення Державної районної адміністрації, для отримання місця на автостоянці №2 по пр. Корольова , яка в подальшому була передана позивачу в експлуатацію, з автовласниками укладались договори по зберіганню і охороні автомобілів. [PERSON] стала власником металевого гаражного боксу [NUMBER] у 1992 року, вказаний бокс, який знаходиться на земельній ділянці відведеній позивачу для експлуатації та обслуговування. З моменту набуття права власності на металевий гаражний бокс, Відповідач став носієм не тільки прав, але й обов`язків відносно власного майна і несе тягар його утримання ( ст.322 ЦК України). Наголошує, що позивач у своїй діяльності керується «Правилами зберігання транспортних засобів на автостоянках», затверджених постановою КМ України 22.01.1996 року, які регламентують організацію та порядок надання послуг щодо зберігання усіх типів автотранспортних засобів, які належать громадянам, і поширюються на всі автостоянки (крім гаражних кооперативів), що охороняються, незалежно від форм власності, які є суб`єктами підприємницької діяльності, чи належать цим суб`єктам. Згідно з п.27 зазначених Правил, автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання, а у разі їх зникнення, розукомплектовування або пошкодження під час зберігання, несуть повну матеріальну відповідальність у встановленому законом порядку. Зазначена автостоянка обладнана відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.З.- 15:2007». Відповідно до ст. 977 ЦК України, за договором зберігання транспортного засобу в боксах та гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов`язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця. Для обслуговування автостоянки та утримання її в належному стані позивач вживає всі чинні вимоги, укладає договори з постачальниками електроенергії, здійснює пропускний і внутрішній режим, забезпечує цілодобову охорону об`єкта, сплачує всі податки згідно чинного законодавства, що підтверджується рахунками по сплаті електроенергії,оплаті заробітної плати електромонтера та охоронців, податків, прибирання території, покос трави та ін. Тарифи за надання послуг автовласникам детально розраховані Позивачем, економічно обґрунтовані і відображені у плановій детальній калькуляції собівартості утримання одного машиномісця. Для обслуговування автостоянки та утримання його в належному стані, Позивачем було укладено договори з постачальниками електроенергії, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона автостоянки, оплата з врахуванням змін в нормативній базі, яка регулює правовідносини в оплаті праці, електроенергії, росту цін на матеріали та ремонт та інших заходів, що впливають на зміну вартості експлуатаційних витрат, сплачує рахунками по сплаті електроенергії, на підставі цього було складено калькуляцію вартості утримання одного машиномісця вартість послуг по утриманню якого відповідно до наказу № 214 від 29.12.2007 року було затверджено розмір на відшкодування витрат по утриманню одного машиномісця у розмірі 150 грн.; станом на 01 лютого 2011 року, згідно наказу № 6 від 28.01.2011 року, було затверджено розмір на відшкодування витрат по утриманню одного машиномісця у розмірі 210 грн. А після чергового зростання цін та мінімальної; заробітної плати , станом на 01 січня 2017 p., згідно наказу № 121 від 30.12.2016 p., затверджено розмір на відшкодування витрат по утриманню одного машиномісця у розмірі 350 грн. Дана калькуляція і є фактичним розрахунком наданих позивачем послуг. В період з 01.01.2008 по 11.11.2019 відповідач повністю припинила сплачувати обов`язкові щомісячні платежі за послуги автостоянки та охорони і зухвало ігнорує всі пропозиції позивача щодо погашення заборгованості. При цьому, позивач продовжує належним чином виконувати свої обов`язки та охороняє транспортні засоби в металевому навісі [NUMBER] . Відтак, позивач,

Outcome: partial