Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Унаслідок відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу через наявний спір про право, позивач, публічне акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», пред'явив позов до відповідачів, [PERSON] та [PERSON], в якому позивач просить: 1. стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 3827 гривень 67 копійок за період часу з 01 жовтня 2012 року по 30 квітня 2016 року; 2. стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» втрати від інфляційних процесів у розмірі 1055 гривень 44 копійки; 3. стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» 3% річних у сумі 173 гривні 08 копійок. В обґрунтування своїх вимог у позові публічним акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» зазначено про те, що в лютому 2016 року позивач звернувся до Семенівського районного суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON], [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення за період часу з 01 жовтня 2012 року по 30 вересня 2015 року в сумі 2333 гривні 97 копійок, стягнення втрат від інфляційних процесів в сумі 1055 гривень 44 копійки, стягнення 3% річних у сумі 117 гривень 58 копійок. 17 лютого 2016 року Семенівським районним судом Чернігівської області була постановлена ухвала про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів, оскільки убачався спір про право. Позивач, поряд з іншим, є виконавцем послуг з централізованого опалення для відповідачів, які зареєстровані по [ADDRESS]. За законодавством відповідачі зобов'язані оплатити спожиті послуги. Втім, на порушення вимог законодавства відповідачі не здійснювали оплату наданих послуг з централізованого опалення, в результаті чого у них виникла заборгованість перед позивачем в сумі 3827 гривень 67 копійок за період з 01 жовтня 2012 року по 30 квітня 2016 року. Окрім сплати заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 3827 гривень 67 копійок, за прострочення виконання грошових зобов'язань стягненню з відповідачів підлягають також суми: 3% річних (173 гривні 08 копійок) та інфляційні втрати (1055 гривень 44 копійки). У судовому засіданні представник позивача, відкритого акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», за довіреністю Кекух Ніна Степанівна, позов підтримала повністю та пояснила суду про те, що відповідачі повинні сплачувати кошти за теплову енергію, яка подавалася їм у квартиру. Заявлена за позовом заборгованість відповідачів перед позивачем на даний час не погашена. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала повністю, але після проголошення у судовому засіданні перерви до суду не з'явилася, поважних причин своєї подальшої неявки суду не повідомила, письмової заяви про розгляд справи за її відсутності суду не подала, була повідомлена належним чином про час і місце судового засідання. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, де позов не визнав повністю через не присутність, на думку відповідача, договірних відносин з позивачем. Також у заяві зазначив, що по суті позовна давність відносно деяких вимог позивача сплинула. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне вирішити позов за наступних обставин. Судом з'ясовано, що відкрите акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» надає послуги з централізованого опалення відповідачам, які володіють квартирою [ADDRESS], де зареєстровані місця їх проживання. Відповідачі є відповідальними споживачами і повинні здійснювати щомісячно оплату за теплову енергію, яку надає відкрите акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», за встановленими тарифами (роздруківки нормативних правових актів із приводу затверджених тарифів на а.с. 7-9). Однак, у період часу з 01 жовтня 2012 року по 30 квітня 2016 року відповідачі зовсім не проводили розрахунки з позивачем за отриману теплову енергію, в результаті чого на момент подачі позову заборгованість відповідачів перед позивачем за надані послуги за згаданий період становила суму 3827 гривень 67 копійок (розрахунок суми боргу на а. с. 5), яка до теперішнього часу відповідачами добровільно не погашена. Позивач також вважає, що відповідачі через порушення грошового зобов'язання повинні сплатити йому ще й втрати від інфляційних процесів у розмірі 1055 гривень 44 копійки (розрахунок на а.с. 13) та три проценти річних у сумі 173 гривні 08 копійок (розрахунок на а.с. 12). Втім, сторона відповідачів, якими повністю не визнається позов, до ухвалення рішення у справі заявила про позовну давність певних вимог позивача (заява відповідача [PERSON] на а.с. 69). За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з таких підстав. За змістом п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Закріплені в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» правові норми щодо відповідальності боржників за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги не виключають застосування правових норм, встановлених у ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, котрими передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-931цс15). Тому, беручи до уваги те, що у квартиру, в якій зареєстроване місце проживання обох відповідачів, протягом наведеного у позові періоду часу позивачем подавалася теплова енергія, що відповідачами по суті не оспорюється, вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів боргу, втрат від інфляційних процесів та трьох процентів річних від простроченої суми суд вважає загалом обґрунтованими. Однак, суд вважає, що при визначенні періодів часу за який повинна бути стягнута заборгованість, а також розміру заборгованості, у певній частині має бути застосована позовна давність, про яку стороною відповідачів ([PERSON]) суду, як зазначено вище, заявлено. Зокрема, відповідно до правил ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України). Згідно з приписами ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати, або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право через захист його судом. Статтею 257 Цивільного кодексу України установлена загальна позовна давність - три роки. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, позовна давність для стягнення заборгованості на користь позивача з відповідачів не повинна перевищувати трирічного періоду до первісного звернення позивача до суду, за результатами якого ухвалою судді від 17 лютого 2016 року у прийнятті судового наказу позивачеві було відмовлено через наявний спір про право (копія ухвали на а.с. 6). Отже, з відповідачів можуть бути стягнуті за судовим рішенням лише кошти у межах періоду часу з 17 лютого 2013 року по 30 квітня 2016 року. Зважаючи на викладене, з наведеної позивачем суми основної заборгованості за послуги з централізованого опалення квартири підлягають виключенню заявлені суми до 17 лютого 2013 року згідно відомостей розрахунку боргу, наданого позивачем (а.с. 5), а саме: за жовтень 2012 року - 50 гривень 67 копійок; за листопад 2012 року - 72 гривні 82 копійки; за грудень 2012 року - 90 гривень 88 копійок; за січень 2013 року - 108 гривень 91 копійка; за дні лютого 2012 року, що передують 17 лютого 2013 року - 60 гривень 16 копійок (від суми 108.95). Через це сума основного боргу відповідачів з урахуванням позовної давності має становити не заявлений позивачем розмір в 3827 гривень 67 копійок, а 3444 гривні 23 копійки (3827.67 - 50.67 - 72.82 - 90.88 - 108.91 - 60.16 = 3444.23). При цьому сума трьох відсотків річних теж має становити не заявлені 173 гривні 08 копійок (розрахунок на а.с. 12), а 172 гривні 65 копійок (за виключенням 43 копійок (0.12 та 0.31) за періоди часу, що передують 17 лютого2013 року) (173.08 - 0.43 = 172.65). При цьому суд зауважує, що розрахунок інфляційних втрат, зроблений позивачем (а.с. 13) під трирічний період позовної давності не підпадає. Підсумовуючи викладене, суд вважає за потрібне стягнути з відповідачів за позовом солідарно заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 3444 гривні 23 копійки за період часу з 17 лютого 2013 року по 30 квітня 2016 року, втрати від інфляційних процесів у сумі 1055 гривень 44 копійки та три проценти річних у сумі 172 гривні 65 копійок із зарахуванням коштів на рахунки, вказані у позові (а.с. 4), а у стягненні решти відмовити за пропуском позовної давності. Задовольняючи позов, суд відхиляє приведені вище дані про не визнання позову відповідачами, адже такі дані не спростовують обставин необхідності оплати спожитих комунальних послуг у відповідності до вимог законодавства. Позаяк позов задовольняється, суд за приписами ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України переконаний у необхідності стягнення понесених позивачем витрат зі сплати при подачі позову судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійок (платіжне доручення позивача, а також відомості ухвали суду на а.с. 1, 6) із покладенням обов'язків його компенсації на обох відповідачів в рівних долях, тобто у розмірі по 689 гривень 00 копійок з кожного (1378.00 : 2 = 689.00).

Outcome: partial