Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Малинського районного суду з позовом до відповідачів. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю. Обґрунтовуючи позовні вимоги, Парфіненко Н.Ю. посилалась на те, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. Батьком дитини є [PERSON]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 17 червня 1998 року, а 22 березня 2005 року шлюб було розірвано. В даний час інформація про батька дитини відсутня. Починаючи з 2014 року неповнолітній [PERSON] разом з матір'ю проживають в с. Малинівка. За час проживання неповнолітнього за вищезазначеною адресою, його батька [PERSON] в селі ніхто не бачив, життям та здоров'ям сина він не цікавиться , не приймає участі в його вихованні, матеріально не підтримує. Умови проживання [PERSON] незадовільні, будинок знаходиться в занедбаному стані, в будинку брудно. [PERSON] не веде підсобного господарства, не обробляє присадибну земельну ділянку. Родина [PERSON] знаходиться на обліку в Малинівській сільській раді як така , що опинилась у складних життєвих обставинах. [PERSON] працівників сільської ради та фахівців із соціальної роботи Малинського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді в будинок не впускає. У жовтні 2018 року стався конфлікт між неповнолітнім [PERSON] та співмешканцем [PERSON] - [PERSON], під час якого останній заподіяв неповнолітньому тілесні ушкодження. В судовому засіданні представник третьої особи служби в справах дітей управління гуманітарної сфери Малинської районної державної адміністрації [PERSON] позов підтримала повністю та просить задовольнити. [PERSON] заперечила по суті позову та просить відмовити у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю. Пояснила, що вона є матірю неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. 17 червня 1998 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб, який розірвано 22 березня 2005 року. [PERSON] з народження дитини жодної участі у її виховані та розвитку не приймає. В даний час відповідачу невідоме місце перебування [PERSON] і вона з останнім не спілкується. Разом з дитиною та співмешканцем [PERSON] вона проживає у будинку своїх померлих батьків в с. Малинівка Малинського району. [PERSON] працює без офіційного працевлаштування на пилорамі. Вона створює всі необхідні умови для належного виховання та навчання своєї дитини, турбується про його здоров'я , тому вважає, що відсутні підстави для відібрання дитини від матері. Щодо конфлікту, що виник між її дитиною [PERSON] та співмешканцем у жовтні 2018 року, то він мав місце лише один раз, жодних протиправних вчинків [PERSON] відносно [PERSON] не вчиняє. З вищезазначених підстав просить відмовити в позові. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом належним чином. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані сторонами докази вважає , що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO]. ( а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 17 червня 1998 року, а 22 березня 2005 року шлюб розірвано. В даний час інформація про батька дитини відсутня. Починаючи з 2014 року неповнолітній [PERSON] разом з матір'ю проживають в с. Малинівка. На підтвердження позову позивачем надані наступні докази: Відповідно до висновку органу опіки та піклування Малинівської сільської ради від 10 жовтня 2018 року « Про поміщення дитини [PERSON] [PERSON] на тимчасове проживання до соціального закладу », зазначено, що на даний час [PERSON] співмешкає з [PERSON] в її будинку. Дитина та вітчим не знаходять спільної мови, про що свідчать регулярне зникнення дитини з дому, та інцидент, що стався 07 жовтня 2018 року між [PERSON] та [PERSON], який закінчився пораненням [PERSON] [PERSON] самоусунулась від виконання свої батьківських обов'язків не приймає участі у вихованні та розвитку дитини. ( а.с. 9-10). Рішенням Малинівської сільської ради від 14 березня 2018 року, відповідно до якого сільська рада, здійснивши обстеження умов проживання родини [PERSON] вирішила рекомендувати [PERSON] відправити сина до санаторія на час облаштування будинку. ( а.с. 18). Актами обстеження умов проживання [PERSON] від 16 квітня 2018 року, 21 червня 2018 року відповідно до яких встановлено, що члени комісії не мали змоги зайти в будинок,оскільки нікого не було вдома. В дворі було брудно, шибки вікна розбиті. ( а.с. 14,15). Актами проведення виховної бесіди з [PERSON] від 02 грудня 2016 року та 20 квітня 2017 року, де зазначено, що з [PERSON] проведено виховну бесіду щодо необхідності виконання обов'язків щодо навчання її сина та повідомлено про необхідність забрати [PERSON] з будинку [PERSON] ( а.с. 16). Характеристикою на учню 8-б класу Малинівської школи [PERSON], де зазначено, що останній пропускає навчання без поважних причин, бувають випадки , що неповнолітній приходить до школи в брудному одязі, мати дитини з класним керівником не контактує , на батьківських зборах була лише один раз. ( а.с. 36). Однак суд вважає, що ці докази не є достатніми для відібрання дитини від матері. Згідно з частиною другою статті 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За змістом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв'язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам'ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров'я В судовому засіданні позивачем не надано суду жодних належних доказів, що матір неповнолітнього [PERSON] [PERSON] жорстоко поводиться з дитиною; є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва. Заперечуючи по суті позову [PERSON] зазначила, що вона працює без офіційного працевлаштування на пилорамі. Ці обставини не заперечуються сторонами. Характеристикою на [PERSON], наданою суду сільським головою с. Малинівка доводитися, що [PERSON] за місце проживання характеризується посередньо. ( а.с. 13). Характеристика не містить даних про те, що [PERSON] зловживає алкогольними напоями чи веде аморальний спосіб життя. Також не надано позивачем і доказів того, що залишення неповнолітнього [PERSON] в сім'ї матері є небезпечним для його життя, здоров'я і морального виховання. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з'ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров'я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз'єднання сім'ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», № 39948/06, § 50, від 18 грудня 2008 року). Судом у відповідності до ст.171 СК України в судовому засіданні було заслухано неповнолітнього [PERSON] , який повідомив, що він проживає разом з своє матір'ю та її співмешканцем в с. Малинівка. Вважає, що він має необхідні умови для навчання, матір турбується про нього, забезпечує одягом. Просить не відбирати його від матері та залишити проживати разом з нею. Свого батька він з дитинства не пам'ятає, з останнім не спілкується, де в даний час знаходиться батько йому невідомо. Також на неодноразові зауваження суду щодо надання позивачем відповідного висновку про доцільність відібрання дитини від матері, даний висновок суду не наданий. Таким чином суд приходить до висновку, що відсутні підстави для відібрання неповнолітнього [PERSON] від його матері [PERSON] Щодо неналежного виконання [PERSON] своїх батьківських обов'язків по вихованню [PERSON], то суд вважає за необхідне попередити її про те, що в разі продовження ухилення її від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вона буде позбавлена батьківських прав. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Малинівської сільської ради від 21 січня 2019 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, оскільки він з дитинства життям та здоров'ям сина не цікавиться, не приймає участі в його вихованні, матеріально не підтримує.. Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування та вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав, виходячи з наступного. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав », позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками (п. 16). Відповідно до ст. 164 СК України однією з підстав для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні наданими сторонами доказами підтверджується, що [PERSON] з народження дитини [PERSON], маючи реальну можливість виконувати юридичний обов'язок по вихованню дитини, піклуватись про неї, утримувати, внаслідок безвідповідального ставлення до виконання своїх обов'язків, ухилився від даного, перестав піклуватись про фізичний і духовний розвиток дитини, не здійснює підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу. Оскільки неповнолітній проживає разом з своєю матірю, яка виховує та доглядає дитину, тому саме останній, а не позивачу, належить право на пред'явлення позову до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. З відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі

Outcome: partial