Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» про захист прав споживачів. В обґрунтування позову вказувала, що вона є споживачем житлово- комунальних послуг. Відтак, всі відносини, які виникають із даних правовідносин щодо житлово- комунальних послуг регулюються спеціальним Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також Законом України «Про захист прав споживачів». 17 вересня 2020 року між сторонами був укладений договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальними послугами. На думку позивача, вказаний договір порушує Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки сума заборгованості, яка зазначена у вказаному договорі з теплопостачання в розмірі 52328, 77 грн. не відповідає дійсності, відсутні докази надання послуг з теплопостачання на таку суму, розрахунок заборгованості при підписанні договору про реструктуризацію споживачу не був наданий. Таким чином, відповідач потенційно може стягнути подвійну плату за житлово-комунальні послуги. Просила розірвати договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, укладений 17.09.2020 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Черкаське хімволокно». Відповідач скерував до суду відзив та пояснення щодо позовних вимог, в яких заперечує проти задоволення позовних вимог про розірвання договору. Вказує на те, що відповідно до укладеного між сторонами 17.092020 року договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги відповідач надав позивачу розстрочку у погашенні заборгованості з теплопостачання, що утворилась станом на 01.09.2020 року. Відповідно до договору відповідач надав позивачці розстрочку у погашенні заборгованості з теплопостачання, що утворилася станом на 01.09.2020 р. на суму 52 328,77 грн., за умовами якого позивачка зобов`язалась погасити вказану заборгованість до 31.07.2021 р. шляхом сплати помісячно по 4360,73 грн. боргу та поточних нарахувань. Зазначений договір було розроблено відповідачем на основі Типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2003 р. № 976 та на виконання п. 10 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 р (копія бланку Типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2003 р. № 976 додається). Згідно правової позиції, висловленої у Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 904/7024/17 від 06.11.2018 р. проект договору повинен бути розроблений та відповідати типовому договору, який затверджений Кабінетом Міністрів України. Законодавець забороняє відступати від змісту типового договору, сторони наділені правом тільки конкретизувати його умови. Аналогічна правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду у справі № 908/2598/19 від 25.11.2020 р., у справі № 904/1984/19 від 28.05.2020 р., у справі № 904/1983/19 від 27.02.2020 р. Позивачкою у позовні заяві у відповідності до ч. З ст. 12, ч. 1 ст. 81, ч. 2 ст. 83 ЦПК України Суду не було подано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що даний договір порушує умови Закону України «Про житлово-комунальні послуги» або іншим законам, в тому числі Закону України «Про захист прав споживачів», а також будь- яким нормативно-правовим актам, вона була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, про що свідчить підпис позивачки, в тому числі погодилась із розміром існуючої станом на вересень 2020 року заборгованості. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Яцюк М.В. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Додатково зазначив, що в договорі зазначається конкретна житлово-комунальна послуга - «теплопостачання». Разом із тим, згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» існують послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Отже, відсутня така послуга як теплопостачання, а тому не може бути загального розміру заборгованості в розмірі 52 328,77 грн. за таку послугу. Зауважив, що відповідачем приймається оплата окремо за теплопостачання та окремо за постання гарячої води, окремо ведеться наявність заборгованості. При цьому, договір підписано лише щодо теплопостачання. Таким чином, відповідач збільшив суму боргу позивача із теплопостачання до 52328,77 грн., хоча станом на дату підписання договору заборгованість за теплопостачання була набагато меншою, відтак, існує борг за послугу, яку позивач не отримувала. Крім того, договір укладений не з всіма зареєстрованими у квартирі особами, а лише з [PERSON] . В судовому засіданні представники відповідача Марцішевський Б.Р. , Герасименко О.А. заперечували проти позовних вимог. Зазначали, що у відповідності до п. 4 договору про реструктуризацію заборгованості громадянин зобов`язуються забезпечити своєчасне погашення боргу за житлово-комунальні послуги згідно з умовами, передбаченими договором. Згідно з п. 8 договору про реструктуризацію заборгованості в разі несплати в поточному місяці щомісячного нарахування та визначеної суми боргу, згідно договору до 30 числа кожного місяця, договір буде вважатися розірваним в односторонньому порядку. Борг, який залишився на момент розірвання договору підлягає до сплати в 10- денний період. Як свідчить інформація з листа-розрахунку по особовому рахунку № [NUMBER] , позивачка з моменту підписання спірного договору у повному обсязі не вносила плату, передбачену договору про реструктуризацію заборгованості, а саме 4 360,73 грн. щомісячно + поточні нарахування. Враховуючи, що умови спірного договору позивачкою не виконувались, до 30 жовтня 2020 року позивачкою не було внесено плату, передбачену договору про реструктуризацію заборгованості, а саме 4 360,73 грн. щомісячно та поточні нарахування, тому з 01.11.2020 р. договір вважається розірваним у погодженому у спірному договорі порядку ( п. 8 договору). Отже, на момент подачі позову, відсутні підстави для розірвання спірного договору, оскільки вказаний договір вже не був чинним на момент пред`явлення позову. Просили відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши доводи представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України та ст.16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ст.5 ЦПК України передбачено, що суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Ч.1 ст.8 Конституції України проголошено - в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Тобто, суддя, здійснюючи правосуддя, має керуватися принципом верховенством права. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги /водопостачання, газ, та інші послуги/ береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою. Як встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг (послуги по опаленню та гарячому водопостачанню) у квартирі [ADDRESS] . Квартира має один (нерозділений між співмешканцями) особовий рахунок № [NUMBER] . З метою врегулювання графіку погашення заборгованості, яка склалася станом на вересень 2020 року в розмірі 52 328, 77 грн. позивач [PERSON] та ПАТ «Черкаське хімволокно» було підписано договір про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 17.09.2020 року. Форма договору розроблена на основі Типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2003 р. № 976. Так, відповідно до п.1 вказаного договору [PERSON] зобов`язана сплачувати по 4360, 73 грн. існуючої заборгованості щомісячно до 31.07.2021 року та поточні нарахування за місяць. Представником позивача ставиться питання про розірвання даного договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 17.09.2020 року, оскільки позивач (споживач послуг) не отримувала послуг з теплопостачання на вказану суму в розмірі 52 328, 77 грн., оскільки сума з теплопостачання є набагато меншою, а відповідач закладає в дану суму також і надання послуг з гарячого водопостачання, проте не відокремлює їх у договорі, та не зазначає розмір заборгованості окремо з опалення, а окремо- з гарячого водопостачання. Зазначене, на думку позивача, у відповідності до ст.4,15 Закону України «Про захист прав споживачів» надає право вимагати розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 17.09.2020 року в односторонньому порядку. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч.1 ст.81 КПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем разом із відзивом та поясненням на позовну заяву надані листи-розрахунки по особовому рахунку № [NUMBER] , адресаю м.Черкаси, вул.Смілянська, 90/2. Із зазначеного розрахунку вбачається, що станом на вересень 2020 року (місяць підписання договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 17.09.2020 року) борг по опаленню станом на 01.09.2020 року складає 27899, 19 грн., борг по гарячому водопостачанню -29 429, 58 грн., разом сума боргу складає 57 328, 77 грн. В судовому засіданні було встановлено та оглянуто квитанцію про сплату за гаряче водопостачання у серпні 2020 року 5000 грн., а тому сума боргу, яка була включена до договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 17.09.2020 року склала 52 328, 77 грн. Підписанням договору сторони підтвердили наявну заборгованість та встановили графік його погашення. Твердження позивача про те, що в суму 52 328, 77 грн. не включено гаряче водопостачання, заборгованість за яким згодом буде нарахована та стягнута відповідачем окремо не підтверджено належними та допустимими доказами та спростовано дослідженими в судовому засіданні квитанціями та листами -розрахунками заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] . При цьому, твердження представників відповідача про те, що вказаний договір про реструктуризацію від 17.09.2021 року вже є розірваним, оскільки позивачем своєчасно не сплачений черговий платіж відповідно до п. 8 даного договору не можуть бути встановлені в даній справі, оскільки знаходяться поза межами заявлених позовних вимог [PERSON] . Зустрічний позов відповідачем з цього приводу не заявлений. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, встановлені договором або законом. Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Сплати за надані житлово-комунальні послуги проводиться щомісяця, оскільки згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №630 від 21.07.2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Аналізуючи доводи позивача, судом не встановлено підстав, передбачених ст.ст. 4, 15 Законом України «Про захист прав споживачів» для розірвання договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги від 17.09.2020 року з мотивів не надання споживачу повної інформації про товар (послугу) в момент його підписання. Крім того, на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений статтею 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року, справа № 6-951цс16). Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами, встановлені судом обставини, що підлягають доказуванню, а також відсутність правових підстав для звільнення позивача від обов`язку доказування, судом не встановлено порушення прав позивача, а тому суд не вбачає законних підстав для їх захисту в обраний спосіб.

Outcome: dismissed