Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якому просить стягнути з останнього неповернуті за договором банківського рахунку кошти в сумі 325 770 доларів США 79 центи, що еквівалентно у відповідності до офіційного курсу НБУ сумі 5 582 559 грн. 75 коп., а також 3 654 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що на виконання умов договору № 001-28802-180712 банківського рахунку фізичної особи (транзакційний рахунок) укладеного із Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» 18 липня 2012 року позивач вніс на відкритий поточний суму, що становила 324 454 доларів США 79 центи. У зв'язку з систематичним порушенням відповідачем умов договору по перерахуванню і видачі відповідних сум та не проведення інших операцій за рахунком через блокування розрахунків за відповідною платіжною карткою [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з вимогою про повернення суми грошових коштів, які обліковуються на рахунку та закриттям відповідного поточного рахунку. Проте останнє відмовилося у видачі коштів, у зв'язку з обмеженням видачі готівкових коштів в іноземній валюті в певній сумі та неможливістю безготівкового переводу коштів у другий банк, посилаючись на внутрішні інструкції банку. За наведених обставин [PERSON] вважає, що такі дії Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», порушують його права як споживача банківських послуг та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов з викладених у ньому підстав підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи за відсутністю представника відповідача та в заочному порядку. ПАТ «Дельта Банк» свого представника в судове засідання не направило, про місце, день та час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки суд не повідомило. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2012 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір № 011-28802-180712 банківського рахунку фізичної особи (транзакційний рахунок). На виконання умов вказаного договору позивач вніс на поточний рахунок суму коштів в розмірі 324 454 доларів США 79 центи. Згідно п. 1.2.5 Договору банківського рахунку фізичної особи Банк зобов'язувався нараховувати відсотки на позитивний залишок коштів на рахунок згідно Тарифів. У зв'язку з систематичним порушенням відповідачем умов договору по перерахуванню і видачі відповідних сум та не проведенню інших операцій за рахунком через блокування розрахунків за відповідною платіжною карткою [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з вимогою про повернення суми грошових коштів, які обліковуються на рахунку та закриттям відповідного поточного рахунку. Проте останнє відмовилося у видачі коштів, у зв'язку з обмеженням видачі готівкових коштів в іноземній валюті в певній сумі та неможливістю безготівкового переводу коштів, посилаючись на внутрішні інструкції банку. Частиною 3 ст. 1058 ЦК України визначено, що до відносин банку та власника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Частиною 2, 3 статті 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операції, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Частиною 1 ст. 1075 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. Згідно вимог ч. 3 ст. 1075 ЦК України, залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами. Оскільки, вимоги ч. 1 ст. 1074, ч. 1 ст.1075 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний договір банківського рахунку, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши останнього його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу на першу вимогу, на що він розраховував при укладенні цього договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту повернення позивачу коштів, відповідачем не надано. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача, відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню 3 654 грн. 00 коп. у відшкодування витрат з оплати судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved