Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

у листопаді 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 18.10.2005р. строком на 10 років між ним та Машівською РДА був укладений договір оренди земельної ділянки площею 7, 3 га із земель запасу Селещинської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За п. 8 договору, після закінчення його строку орендар має переважне право на його поновлення на новий строк, за умови письмового повідомлення орендаря не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору. 09 вересня 2015 року позивач подав до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області клопотання про поновлення договору та проєкт додаткової угоди, але листом від 06.07.2016р. йому було відмовлено в поновленні договору. Тому він звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду і за постановою від 13.10.2016р. зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву позивача. 18.04.2017р. він отримав повторну відмову, яку також оскаржив до суду і рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18.05.2017р. відмову визнано протиправною, зобов`язано відповідача втретє розглянути заяву та укласти додаткову угоду. 28.09.2017р. позивач втретє звернувся до Головного управління, яке запропонувало подати додаткові документи, які він направив 23.01.2018р., після чого отримав лист, що розпорядником земель є Машівська селищна рада. У зв`язку з цим він звернувся з аналогічним питання до Машівської селищної ради, але рішенням від 23.10.2019р. відмовлено в поновленні договору оренди та запропоновано отримати її на земельних торгах. На підставі викладеного, позивач просить: визнати незаконним та скасувати рішення Машівської селищної ради від 23.10.2019р. про відмову в поновленні договору оренди землі та зобов`язати Машівську селищну раду повторно розглянути заяву і укласти з позивачем додаткову угоду до договору оренди землі від 18.10.2005р. про його поновлення. Відповідач направив відзив в якому просив у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що 22.05.2019р. зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку площею 7, 324 га, а рішенням двадцять другої позачергової сесії від 23.10.2019р. вказану земельну ділянку віднесено до земель не наданих у власність чи користування, право оренди на яку підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні). А оскільки вказане рішення прийняте до розгляду заяви [PERSON] , тому вважає його правомірним (а.с. 33-35). У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази у справі, прийшов до наступного висновку. Судом установлено та підтверджується постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 13.10.2016р., що 18 жовтня 2005 року терміном на 10 років між позивачем та Машівською РДА укладено договір оренди землі площею 7, 3 га на території Селещинської сільської ради, реєстрація договору відбулася 19.10.2005р. Пунктом 8 договору передбачено переважне право на його поновлення на новий строк, а тому 09.09.2015р. позивачем до Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області подано клопотання про його поновлення та проєкт додаткової угоди, на що 06.07.2016р. він отримав відмову. Не погодившись з відмовою Головного управління позивач звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду, який постановою від 13.10.2016р., яка набрала законної сили 13.12.2016р. визнав цю відмову незаконною та зобов`язав повторно розглянути заву [PERSON] , оскільки відповідь не містить посилань на неналежне виконань останнім обов`язків орендаря упродовж терміну дії договору оренди від 18.10.2005р., а відтак він має переважне право на його поновлення в порядку визначеному ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (а.с. 10-13). В наступному, як видно з рішення Київського районного суду м. Полтави від 01.08.2017р., залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 28.09.2017р., тобто воно набрало законної сили (а.с. 14-18), 18 квітня 2017 року [PERSON] отримав від Головного управління лист датований 21.02.2017р. про повторний розгляд його заяви з урахуванням висновків Полтавського окружного суду, за яким знову було відмовлено в поновленні договору оренди через необхідність проведення земельних торгів на підставі ст. 134 ЗК України. За наслідками розгляду справи з урахуванням вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» відмову Головного управління визнано незаконною та зобов`язано втретє розглянути заяву [PERSON] та укласти з ним додаткову угоду. 23.11.2017р. позивач знову звернувся до Головного управління з заявою про поновлення договору оренди та укладення додаткової угоди (а.с. 19), але листом від 26.12.2017р. № 16629/6-17 йому було запропоновано подати додаткові документи та проєкт додаткової угоди з терміном дії договору та розміром орендної плати (а.с. 20). 23.01.2018р. позивач направив лист про згоду на розмір орендної плати в розмірі 12% від нормативної грошової оцінки з урахуванням індексації на строк дії договору 7 років та надав відповідні додатки (а.с.21). Натомість отримав лист від 21.02.2018р. № 1600/0/26-18 про необхідність отримання згоди Машівської селищної об`єднаної територіальної громади (а.с. 22). Оскільки за матеріалами справи договір оренди позивачем укладався спочатку з РДА, а з клопотаннями про його поновлення він звертався до Головного управління, а потім до Машівської селищної ради, суд уважає, що на даний час саме Машівська селищна рада є розпорядником вказаної землі, з огляду на таке. Так,\~відповідно до\~п.\~а ч.3\~ст.\~122\~Земельного кодексу\~України (в\~редакції до\~01.01.2013р.),\~районні державні\~адміністрації на\~їх території\~передають земельні\~ділянки із\~земель державної\~власності (крім\~випадків,\~визначених частиною\~сьомою цієї\~статті)\~у власність\~або у\~користування у\~межах сіл,\~селищ,\~міст районного\~значення для\~всіх потреб\~та за\~межами населених\~пунктів для сільськогосподарського використання. З 01.01.2013р. набула чинності інша редакція вказаної статті, яка чинна на даний час, частиною 4 якої передбачено, що Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Водночас 31.01.2018р.\~Кабінет Міністрів\~України прийняв\~розпорядження №\~60-р\~«Питання передачі\~земельних ділянок\~сільськогосподарського призначення\~державної власності\~у комунальну\~власність об`єднаних\~територіальних громад»,\~за яким\~Державній службі\~з питань\~геодезії,\~картографії та\~кадастру починаючи\~з 1\~лютого 2018\~р.\~забезпечити формування земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в межах, визначених перспективним планом формування територій громад, шляхом проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності з подальшою передачею зазначених земельних ділянок у комунальну власність відповідних об`єднаних територіальних громад згідно із статтею 117 Земельного кодексу України. Отже вказані обставини свідчать, що нині розпорядником земель державної власності на території колишньої Селещинської сільської ради є Машівська селищна рада, як об`єднана територіальна громада, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 167875106 від 24.05.2019р. (а.с. 39). Позивач звернувся з заявою про поновлення договору оренди землі вже до Машівської селищної ради (як він зазначив в судовому засіданні у вересні 2019 року), яка рішенням двадцять другої позачергової сесії сьомого скликання від 23.10.2019р. відмовила в поновленні договору, оскільки земельна ділянка включена до переліку земельних ділянок, право оренди яких пропонується для продажу на земельних торгах (у формі аукціону) (а.с. 23). Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як установлено рішеннями судів позивач має право на поновлення договору оренди землі на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі». В судовому засіданні представник позивача підтвердив, що позивач продовжує користуватися земельною ділянкою та сплачує податки, оскільки заперечень проти продовження договору протягом місяця з дня його закінчення не надходило. Обставини встановлені судовими рішеннями Машівською селищною радою не спростовані. Так,\~відповідно до\~ч.\~6\~ст.\~33\~вказаного Закону,\~у разі\~якщо орендар\~продовжує користуватися\~земельною ділянкою\~після закінчення\~строку договору\~оренди і\~за відсутності\~протягом одного\~місяця після\~закінчення строку\~договору листа-повідомлення\~орендодавця про\~заперечення у\~поновленні договору\~оренди землі\~такий договір\~вважається поновленим\~на той\~самий строк\~і на\~тих самих\~умовах,\~які були\~передбачені договором.\~У цьому\~випадку укладання\~додаткової угоди\~про поновлення\~договору оренди\~землі здійснюється\~із: власником\~земельної ділянки\~(щодо\~земель приватної\~власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Водночас приймаючи оспорюване рішення Машівська селищна рада не врахувала рішення судів, які обов`язкові для неї як правонаступника, а також п.15 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України (на яку послалася у своєму рішенні), що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі поновлення договорів оренди землі. Доводи відповідача про реєстрацію 24.05.2019р. права комунальної власності на земельну ділянку площею 7, 324 га (а.с. 39) та визначення її за рішенням двадцять другої позачергової сесії від 23.10.2019р. як такої, що не надана у власність чи користування, і право оренди на яку підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні) правового значення у справі не має, оскільки, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», договір з позивачем вважається поновленим з 19.10.2015р. терміном на 10 років, так як до 19.11.2015р. від належного землевласника не надійшло заперечень проти цього, що встановлено рішеннями судів. Отже відповідач помилково вважав, що земельна ділянка площею 7, 324 га не перебуває у користуванні будь-якої особи. Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що як вже було зазначено вище, поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений статтею 33 Закону України «Про оренду землі» спосіб вимагає укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних правовідносин, що безпосередньо випливає зі змісту зазначеної правової норми. Укладання додаткової угоди здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Оскільки Машівська селищна рада всупереч зазначеної норми на сесії прийняла рішення про відмову в поновленні договору, в той час як законом визначено уповноваженою особою на укладення угоди - керівника органу місцевого самоврядування без прийняття відповідного рішення самим цим органом, суд уважає, що існування спірного рішення сесії є перешкодою для укладення додаткової угоди з [PERSON] , а відтак воно підлягає скасуванню як незаконне. Водночас, оскільки позивач відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» не просив суд визнати укладеною додаткову угоду та не надавав суду відповідний її зміст, а тому його вимога про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву та укласти додаткову угоду не буде належним способом захисту його прав, оскільки не призведе до відновлення його прав, а відтак задоволенню не підлягає. Крім цього, суд не має повноважень зобов`язати орган чи особу вчинити певну дію, яка залежить виключно від її волі, зокрема укласти додаткову угоду. Отже, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову та скасування рішення двадцять другої позачергової сесії сьомого скликання Машівської селищної ради від 23.10.2019р. про відмову позивачу в поновленні договору оренди землі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки при подачі позивачем позову не була оплачена судовим збором одна вимога немайнового характеру, а відтак враховуючи часткове задоволення позову, сплачений позивачем судовий збір за одну позовну вимогу в розмірі 768, 40 грн відшкодуванню не підлягає, а недоплачений судовий збір за іншу вимогу немайнового характеру слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного і

Outcome: partial