Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 15.09.2017 року. Від шлюбу спільних дітей не мають. Позивач посилається на те, що сімейне життя не склалось оскільки подружжя втратило почуття любові один до одного, мають різні погляди на подальше життя, відповідач веде асоціальний спосіб життя, що унеможливлює подальше перебування у шлюбі. Позивач зазначає, що одразу після укладення шлюбу подружжя, як сім`я перестали проживати, а тому позивач просить розірвати шлюб. Ухвалою суду від 11.12.2019 року було відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження та розпочато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали. Ухвалою суду від 28.12.2019 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, в якій підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач не подав відзив. Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 20 січня 2020 року постановлено про заочний розгляд справи за відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. ст. 280,281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, за такими підставами. Із свідоцтва про шлюб, що було видане Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, вбачається, що сторони 15.09.2017 року зареєстрували шлюб, актовий запис №1649 (а.с.4). В судовому засіданні було встановлено, що подружжя сімейно-шлюбних стосунків не підтримують. Судом, також, встановлено, що спір про майно між сторонами відсутній, неповнолітніх дітей у подружжя немає. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Беручи до уваги, що фактично шлюб між подружжям розпався, сімейні стосунки припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового розгляду, тому він підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати в сумі 768,40гривень Враховуючи викладене, та

Outcome: approved