Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулася [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітнього [PERSON] із зазначеним позов, в обґрунтування якого вказала, що її син, [PERSON], [INFO], 17 червня 2014 року перебував у дитячому таборі при Тарасівському навчально-виховному комплексі, де отримав травму лівої руки. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2014 року встановлено причинно-наслідковий зв'язок між травмуванням дитини та виною відповідачів. Директор школи не повідомила районний відділ освіти та відповідні установи, як того вимагає законодавство України, також не була створена комісія по розгляду даної справи. Через 21 день, після накладення гіпсу, а саме 08 липня 2014 року, був зроблений рентгенівський знімок у Броварські дитячій лікарні. Дитина була госпіталізована до Київської обласної лікарні, ортопедо-травматологічного центру, встановлено діагноз закритий остеоепіфізіоліз дистального відділу лівої променевої кістки зі зміщенням, а 10 липня 2014 року проведена операція - закрита репозиція МОС перелому н/з лівого передпліччя спицями кіршнера. З лікарні дитину виписали 12 липня 2014 року для продовження лікування за місцем проживання. 14 липня 2014 року позивач повідомила директора школи [PERSON] та вчителя [PERSON] про стан здоров'я дитини, витрати на лікування, про майбутню ще одну операцію, наслідки цієї травми в майбутньому. Згідно листа-відповіді начальнику відділу освіти Броварської РДА від 01 серпня 2014 року на заяву позивача від 15 липня 2014 року, директором не було створено комісію по розслідуванню травмування дитини, чим порушено п.4 наказу Міністерства освіти і науки № 1365 від 07.10.2013 року. За допущене порушення в організації навчального процесу директору Тарасівського НВК [PERSON] оголошено догану та рекомендовано вжити заходів адміністративного характеру до педагогічних працівників, що працювали на той час. 16 вересня 2014 року позивач звернулась до лікаря-невролога Броварської ЦРЛ, де їй встановлено діагноз: астеноневротичний синдром - це хворобливий стан, що проявляється підвищеною стомлюваністю з крайньою нестійкістю настрою, ослабленням самовладання, нетерплячістю, непосидючістю, порушенням сну, втратою здатності до тривалого розумового і фізичного напруження, непереносимість гучних звуків, яскравого світла, різких запахів. Внаслідок звернення до лікарів отримала рекомендації та лікарські засоби для лікування. У результаті недбалих дій з боку керівників та вчителів літнього шкільного табору, [PERSON] отримав травму та для відновлення його здоров'я, позивачем понесено витрати у розмірі 850 грн. та витрати на послуги юриста та нотаріуса у розмірі 1310 грн. Крім того, позивачу та її сину неправомірними діями працівників відповідача завдано значної моральної шкоди. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути із відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 850 гривень 00 копійок, моральну (немайнову) шкоду в розмірі 5 000 гривень 00 копійок, та моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. на користь неповнолітнього [PERSON], а також стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1310 грн., із них 1000 гривень - послуги представника, 100 гривень - вартість адвокатського запиту, 210 гривень - послуги нотаріуса. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] доводи позову підтримали та просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] та Хоменко І.М. заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до наказу №80 від 12.05.2014 року, виданого директором Тарасівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», організовано роботу пришкільного табору «Веселка», начальником табору призначено заступника з виховної роботи [PERSON], а [PERSON] була призначена працівником табору - вихователем. Судом встановлено, що 17 червня 2014 року, перебуваючи у літньому дитячому таборі «Веселка» при Тарасівському навчально-виховному комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», неповнолітній [PERSON], [INFO], отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктьової кістки, під час гри на дитячому майданчику. Згідно із медичними записами та випискою із історії хвороби стаціонарного хворого, 08 липня 2014 року неповнолітньому [PERSON] зроблений рентгенівський знімок у Броварські дитячій лікарні. Дитина була госпіталізована до Київської обласної лікарні, ортопедо-травматологічного центру, де встановлено діагноз - закритий остеоепіфізіоліз дистального відділу лівої променевої кістки зі зміщенням. 10 липня 2014 року проведено операцію - закрита репозиція МОС перелому н/з лівого передпліччя спицями кіршнера (а.с. 12-16 ). З лікарні неповнолітнього [PERSON] виписали 12 липня 2014 року для продовження лікування за місцем проживання. (а.с. 17). Відповідно до наказу відділу освіти Броварської районної державної адміністрації №86-К від 30 серпня 2000 року, [PERSON] переведено на посаду директора Тарасівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 31 серпня 2000 року. Наказом Броварського районного відділу народної освіти №113 від 15.08.1989 року [PERSON] призначено на посаду вихователя групи продовженого дня та вчителя початкових класів Тарасівськтого НВК, а Наказом відділу освіти Броварської районної державної адміністрації №262-К від 01.09.2010 року [PERSON] призначено на посаду заступника директора з виховної роботи Тарасівськтого НВК. У листі-відповіді начальнику відділу освіти Броварської РДА від 01 серпня 2014 року на заяву позивача від 15 липня 2014 року, вказано про те, що директором не було створено комісію по розслідуванню травмування дитини, чим порушено п.4 наказу Міністерства освіти і науки № 1365 від 07.10.2013 року. За допущене порушення в організації навчального процесу директору Тарасівського НВК [PERSON] оголошено догану та рекомендовано вжити заходів адміністративного характеру до педагогічних працівників, що працювали на той час (а.с. ). До матеріалів справи додано Акт форми Н-Н, складений комісією під головуванням [PERSON], та затверджений 15 липня 2014 року директором Тарасівського НВК [PERSON], де встановлено причиною нещасного випадку є падіння на ліву руку через ігнорування зауважень вихователів. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є заступником директора з виховної роботи Тарасівського НВК, пояснила, що [PERSON] перебував у пришкільному таборі і 17 червня, в той період, коли у дітей був вільний час, декілька дітей залазили на гірку і стрибали з неї. Свідку відомо, що вихователі робили дітям та зокрема, [PERSON] зауваження. Після того, як дитина впала із гірки, її відвели до медсестри, яка здійснила необхідні дії та мама повезла дитину до лікарні. Про цей випадок було зроблено запис у «зошиті про мікротравми». Свідок [PERSON], яка була класоводом [PERSON], а у пришкільному таборі була вихователем у групі, в якій перебував [PERSON], пояснила, що діти грали на майданчику, а [PERSON] та ще декілька дітей бігали на гірку та стрибали з неї, на що вихователями робились зауваження. В той час, [PERSON] посковзнувся та впав з гірки. У медсестри свідок зателефонувала до матері дитини і вони поїхали в Бровари до лікарні. Після цього мати хлопчика зателефонувала та повідомила вчительку про те, що у дитини сильний забій руки, перелому не має. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За положеннями ст.1172 ЦК України юридична чи фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником завдану під час виконання ним своїх трудових обов'язків. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я малолітньої особи фізична або юридична особа, яка завдала цієї шкоди, зобов'язана відшкодувати витрати на її лікування, протезування, постійний догляд, посилене харчування тощо ( ч. 1 ст. 1199 ЦК України ). Згідно ст.10 Закону України «Про загальну середню освіту» від 13.05.1999 року № 651-ХІУ (з наступними змінами), загальноосвітній навчальний заклад є юридичною особою. Відповідно до ч.2 ст.26 зазначеного Закону, призначення на посаду та звільнення з посади працівників загальноосвітнього навчального закладу (крім керівника та заступника керівника) здійснює керівник цього закладу. Згідно ст.22 вказаного Закону загальноосвітній навчальний заклад забезпечує безпечні та нешкідливі умови навчання. Статтею 19 Закону України «Про оздоровлення та відпочинок дітей» визначені обов'язки дитячого закладу оздоровлення та відпочинку дітей. За змістом ст. 33 зазначеного вище Закону, працівники дитячого закладу оздоровлення та відпочинку в межах покладених на них обов'язків несуть персональну відповідальність відповідно до законодавства за безпеку життя і здоров'я дітей, які оздоровлюються та відпочивають у цьому закладі, за якість та повноту виконання навчальних та виховних програм, які реалізуються в дитячому закладі оздоровлення та відпочинку. Працівники дитячого закладу оздоровлення та відпочинку зобов'язані дотримуватися вимог статуту (положення) дитячого закладу оздоровлення та відпочинку, виконувати правила внутрішнього розпорядку та посадові обов'язки; берегти життя та здоров'я дітей, захищати їх інтереси, пропагувати здоровий спосіб життя; виконувати накази та розпорядження директора закладу. Наказом №80 від 12.05.2014 року, виданого директором Тарасівського НВК «ЗОШ І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», зобов'язано в межах покладених на працівників пришкільного табору обов'язків нести персональну відповідальність за здоров'я, безпеку життя та збереження здоров'я дітей, які перебувають у таборі. З огляду на викладені обставини вбачається, що неправомірні дії вчителів, а саме недбалість [PERSON] та [PERSON] мали місце під час виконання ними своїх службових обов'язків вихователів оздоровчого табору «Веселка» при Тарасівському навчально-виховним комплексі «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад», позовні вимоги про стягнення із відповідача матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Разом з тим, стягненню підлягають витрати понесені позивачем [PERSON] на лікування сина у розмірі 540, 20 грн., що підтверджується відповідними квитанціями. Витрати на благодійний внесок у розмірі 310 грн., зроблений позивачем до БО «Благодійний фонд «Фонд розвитку Київської обласної клінічної лікарні», не є витратами, які передбачені ст.ст. 1166, 1199 ЦК України, тому не підлягають стягненню із відповідача. Окрім матеріальної шкоди, позивач зазначає, що їй було завдано і моральну шкоду неправомірними діями працівників відповідача, так як вона зазнала значних моральних страждань через травмування сина, моральних переживань, порушення нормальних життєвих зв'язків, а її син зазнав фізичного болю та психологічних страждань. Завдану моральну шкоду позивачу та її сину, позивач оцінює по 5 000 (п'ять тисяч) гривень. За змістом ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Частиною 3 вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми. У відповідності до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, якщо вона не доведе, що шкода завдана не з її вини. Частина 2 статті 1168 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Визначаючи розмір завданої позивачу та її сину [PERSON] моральної шкоди, суд,

Outcome: partial