overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON], зареєстрованого 05.11. 1994 року. Як підставу позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 5 листопада 1994 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Сімейне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння з відповідачем, поваги один до одного, різних поглядів на особисте життя та ведення спільного господарства. На примирення з відповідачем не згодна, майже 10 років мешкають окремо, шлюб існує формально. У судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, зясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 5 листопада 1994 року (а.с. 3). Від шлюбу є діти: Олександр, [INFO] та Крістіна, [INFO] /а.с. 4, 5/. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємного порозуміння, поваги один до одного, різні погляди на особисте життя та ведення господарства, внаслідок чого сторони проживають окремо. Положеннями ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги інтереси неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. У відповідності до ст.197 ЦПК фіксування судового процессу за допомогою технічних засобів не здійснювалось. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просила шлюб з відповідачем, зареєстрований 25.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №638 розірвати. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 25 грудня 1999 року (арк.с.6). Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (арк.с.6). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 08 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 489. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, відповідач фактично не проживає з позивачем протягом тривалого часу, не веде спільний побут та бюджет, не підтримує сімейних стосунків, шлюб існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. Згідно ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У підготовчому судовому засіданні позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Судовим розглядом встановлено, що 08 листопада 2007 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, про що складено актовий запис № 489, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 08.11.2007 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 19 січня 2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 22. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство, проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. Судовим розглядом встановлено, що 19 січня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 22, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб виданого 19.01.2013 року. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 серпня 2006 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1983. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що протягом останніх років спільне життя з відповідачем поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З серпня 2015 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Між позивачем та відповідачем постійно виникають сварки, що впливає на психічний стан дитини. Зазначила, що спору з приводу розподілу майна, а також місця проживання дитини між ними немає. Просила шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За правилами ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позовною вимогою позивача є розірвання шлюбу, яка визнана відповідачем, то суд ухвалює рішення щодо цієї визнаної відповідачем вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 94. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на сімейне життя, через що між ними стали виникати сварки, що призвело до втрати взаєморозуміння між ними та любові одне до одного. З січня 2016 року припинено фактичні шлюбні відносини, з того часу проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вона бажає створити іншу сім'ю, а тому перебування у шлюбі з відповідачем буде суперечити її інтересам. Просила шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За правилами ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позовною вимогою позивача є розірвання шлюбу, яка визнана відповідачем, то суд ухвалює рішення щодо цієї визнаної відповідачем вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 листопада 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис за № 1254. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на сімейне життя Між ними втрачено почуття любові один до одного, взаємної допомоги, розуміння та підтримки, відсутня єдність, притаманна сім'ї, немає спільних інтересів, взаємних почуттів. На даний час проживають окремо. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Зазначила, що спору з приводу розподілу майна та місця проживання дитини між ними немає. Просила шлюб розірвати. У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов визнає повністю. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За правилами ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки позовною вимогою позивача є розірвання шлюбу, яка визнана відповідачем, то суд ухвалює рішення щодо цієї визнаної відповідачем вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

у листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1198, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Спільного господарства не ведуть з квітня 2016 року. Фактично шлюбні відносини припинені з серпня 2015 року. Зазначає, що суперечки про місце проживання дитини і розподіл сімейного майна немає. Шлюб розривають вперше. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача визнає повністю. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 27 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 1198, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER].(а.с.5). Від цього шлюбу мають дочку - [PERSON], [INFO].(а.с.6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.07.1997 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона (актовий запис № 367) посилаючись на різні погляди на сімейне життя. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливо та суперечить її інтересам. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судовоме засідання не з'явився, у поданій 24.07.2018 р. заяві просить розглядати справу без його участі, позов визнає та просить його задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Врахувавши доводи позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1997 року, про що Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсона зроблено актовий запис № 367 та видано відповідне свідоцтво (а.с.7). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] (а.с. 8) та [PERSON], [INFO] (а.с. 9). За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved