Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] (надалі Вкладник) звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (надалі Банк) про стягнення суму основного неповернутого банківського вкладу в розмірі 3.500 (три тисячі п'ятсот) доларів США, суму не сплачених відсотків в розмірі 71 долар 03 центи США за договором за № 00009008231483 від 30 липня 2014 року, всього разом 3.571,03 доларів США та суму завданої моральної шкоди в розмірі 5.000,00 (п'ять тисяч) гривень. Позовні вимоги мотивуються тим, що 30 липня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про банківський строковий депозитний вклад в доларах США за № 00009008231483 (далі Договір) строком на 30 діб (згідно п.п.1.3) з 30 липня 2014 року по 29 серпня 2014 року з подальшим продовженням (п.п.1.11) на той же самий строк, але не більше 2 (двох) періодів, тобто по 28 жовтня 2014 року. На виконання вказаного договору позивач передав банку грошові кошти в розмірі 3.500 доларів США. Відсотки за договором нараховуються по закінченні кожного строку перебування вкладу (депозиту) у розпорядженні банку. Згідно із п.1.10 договору вклад виплачується вкладнику по закінченню строку залучення вкладу за цим договором, зазначеного в п.1.3 договору та з врахуванням п.1.1.1. договору, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів за № 26205700208996, відкритий на ім'я вкладника в установі банку. Крім того, п.1.14 договору передбачено, що у разі, якщо вкладник в останній день дії 2 (другого) періоду продовження строку дії договору з моменту внесення вкладу на рахунок за цим договором не витребує суму вкладу, то така сума вкладу наприкінці дня закінчення цього строку перераховується на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись з використанням електронних платіжних засобів за № 26205700208996, відкритий на ім'я вкладника в установі банку, про що вкладник доручає банку здійснити таке договірне списання. Проте, до закінчення дії вищевказаного договору, а саме 24 жовтня 2014 року, позивач звернувся безпосередньо до відділення ПАТ «Дельта Банк» у м. Бердичеві Житомирської області, з яким укладався депозитний договір, із зверненням щодо виплати йому по закінченню дії договору суми вкладу в розмірі 3.500 (три тисячі п'ятсот) доларів США разом із нарахованими відсотками згідно умов договору. По закінченню терміну дії договору, тобто 28 жовтня 2014 року, позивач особисто з'явився до відділення банку за отриманням депозитних грошових коштів разом із нарахованими відсотками, де йому було відмовлено у їх видачі, мотивуючи відсутністю готівкової валюти та запропоновано зачекати до її появи. Більш того, позивачу було також повідомлено, що сума депозиту та нараховані відсотки перераховані на поточний рахунок,. 13 січня 2015 року позивач вдруге письмово звернувся із вимогою про повернення суми депозиту. 17.01.2015 року ним було отримано письмову відповідь банку, яким знову відмовлено у видачі з посиланням на відсутність готівкової валюти. 21.01.2015 року позивач в третій раз подав письмову заяву з вимогою повернути депозит із нарахованими відсотками. 26.01.2015 року позивач знов отримав відмову в поверненні його грошових коштів. Таким чином, відповідач не виконав своїх зобов'язань за договором та вказані грошові кошти позивачу в строки не повернув. Також, у своєму позові позивач посилається на те, що за весь час невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором йому були завдані моральні страждання, а саме дії банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови зазначеного договору, завдали йому душевних страждань і переживань, яких він зазнав у зв'язку з протиправними діями відповідача. Тобто, укладаючи договір банківського вкладу з відповідачем та довіряючи власні грошові кошти даній фінансовій установі, він розраховував на порядність і чесність банку, дотримання ним всіх умов та положень договору. Відмова в поверненні частини грошового вкладу порушила його плани в частині їх розпорядження та стало для позивача сильним шоком від незаконності дій по відношенню до власних вкладників - людей, які повірили банку в період нестабільної політичної та економічної ситуації в країні, та які довірили свої особисті кошти, тим самим забезпечивши фінансовій установі запас ліквідності, в один із найважчих економічних моментів, а у відповідь отримали невдячність й недбале ставлення до виконання банком зобов'язань за договором. У судове засідання позивач не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Також, 29.07.2015 року суду була надана позивачем заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить суд стягнути з відповідача лише розмір завданої йому моральної шкоди так як суму основного банківського вкладу за договором та нараховані відсотки в розмірі 3.571,03 доларів США були виплачені ним повністю (а.с.41). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення на позовні вимоги, просив суд відмовити в їх задоволенні за безпідставністю посилаючись на те, що постановою НБУ за № 150 від 02.03.2015 року АТ «Дельта Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних та рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Дельта банк» уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів на здійснення тимчасової адміністрації з 03.03.2015 року призначено [PERSON] і запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Згідно з ст.3 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, яка виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Крім того, 16.06.2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через ПАТ «Укрексімбанк» було виплачено позивачу [PERSON] кошти, що знаходились в АТ «Дельта Банк» на поточному рахунку за № 26205700208996 за договором № 002-01530-201212 від 20.12.2012р. «Ощадна картка № 1 Debit USD» в розмірі 97.496,03 гривень (а.с.42-70). Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень. Тому, суд, враховуючи вище викладене, приходить до висновку про відсутність підстав щодо стягнення з відповідача заборгованості оскільки відсутні порушення права позивача. Що стосується відшкодування завданої моральної шкоди, то відповідно до ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від глибини душевних страждань, ступеня вини особи, що завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Частина 2 ст.23 ЦК України визначає в чому саме полягає моральна шкода. Згідно з ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З огляду на п.5 постанови вказаного вище Пленуму ВСУ та ст.1167 ЦК, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає за наявності:а)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага; б)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди; в)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою; г)вини заподіювача шкоди. Однак, суд, з'ясувавши, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого вона при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, дійшов до висновку про безпідставність таких вимог позивача. Позивачем не надану суду жодного належного та допустимого доказу, який безспірно стверджував наявність вини відповідача (Фонду), не вказано на обставини, які свідчать про заподіяння моральної шкоди (факти розладу здоровя, переживань, страждань, факти неповаги честі й гідності особи, неможливості реалізації своїх прав та законних інтересів тощо. Крім того, суд також зазначає, що відносини між сторонами регулюються власне договірними правовідносинами (договір про банківський строковий депозитний вклад), які в свою чергу не передбачають відшкодування моральної шкоди. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed