Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулась в суд до відповідача - Буряківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області з зазначеним вище позовом, в якому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельні ділянки площею 3,6711 га, розташованих на території Буряківської сільської ради Бердичівського району, кадастрові номери 1820880300:05:000:0092 та 1820880300:02:000:0548, після смерті [PERSON], померлої 29.09.2014 року. Позовна вимога мотивується тим, що 29.09.2014 року померла мати позивача [PERSON]. Вказаний факт став підставою для відкриття спадщини. У зв'язку із вище зазначеним позивач звернулася до Бердичівської державної нотаріальної контори з проханням видати свідоцтво про право на спадщину за законом на все рухоме та нерухоме майно. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, площею 3,6711 га, які розташовані на території Буряківської сільської ради, позивачу було відмовлено з підстави відсутності реєстрації права власності на земельні ділянки, яке її мати набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Разом з тим, покійна [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом та на державному акті на право власності на земельні ділянки здійснений посвідчу вальний напис щодо видачі свідоцтва. У судове засідання позивач не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовну вимогу підтримала повністю, просила суд її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що позовна вимога позивача підлягає задоволенню. Відповідно до ст.22 Земельного кодексу України (в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. Згідно змісту ст.23 Земельного кодексу України ( в редакції від 22.06.1993 р.) право власності на землю посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими радами. Державний акт на право колективної власності на землю видається сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству «зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» держава гарантує додержання прав і законних інтересів підприємства та його членів. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» невнесення до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, особи, яка була засновником КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель, зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі, можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання цю виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Відповідно до ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» одним з документів, що посвідчують право на земельну (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ч.3 ст.152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання права. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved