Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] , яка фактично була власником Ѕ частини житлового будинку по [ADDRESS] та Ѕ частини земельної ділянки, кадастровий номер 3221080501:02:013:0017, площею 0,25 га, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно її /позивачки/ сестрі [PERSON] . Проте вона /позивачка/ є пенсіонеркою і відповідно до положень ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині, що становить половину частки, яка належала б кожному із спадкоємців у разі спадкування за законом. Коли позивачка звернулась до Бородянської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав, то в нотаріальній конторі їй /позивачці/ відмовили у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів, виготовлених на ім`я спадкодавиці на це майно, порадили звернутись з позовом до суду щодо визнання права власності. Так, ще за життя [PERSON] звернулась до Бородянського районного суду з позовом до [PERSON] , яка після смерті їх з позивачкою батька та відповідно чоловіка [PERSON] - [PERSON] оформила спадщину на своє ім`я, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані будинок та земельну ділянку, не враховуючи ту обставину, що їх матері / [PERSON] / належала половина цих будинку та земельної ділянки, як майна набутого у шлюбі. За постановою Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року було визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані на ім`я [PERSON] в частині права власності на Ѕ частину зазначених спадкового будинку та земельної ділянки. На даний час [PERSON] також померла і її спадкоємцями є її діти - відповідачі [PERSON] , [PERSON] . Оскільки оформити свої спадкові права вона /позивачка/ у позасудовому порядку не має змоги, то просила визнати за нею /позивачкою/, як спадкоємицею за законом після смерті [PERSON] право власності на 1/8 частину вищевказаного житлового будинку та земельної ділянки. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат Гамалєєв Ю.В. в судовому засіданні позов визнав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідачки [PERSON] , дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка за життя, а саме 26 листопада 2003 року, склала заповіт, яким заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON] /а.с.4,7, 38-68/. Так, після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді Ѕ частини житлового будинку [ADDRESS] та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 3221080501:02:013:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території [ADDRESS] . Та обставина, що [PERSON] має право на частину вказаних житлового будинку та земельної ділянки розміром 0,25 га як майно набуте у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] , була встановлена рішенням Київського апеляційного суду від 12 червня 2019 року при розгляді апеляційної скарги позивачки [PERSON] на рішення Бородянського районного суду Київської області, ухваленого 05 листопада 2018 року у справі № 360/1920/17, і дана обставина ніким не спростована /а.с.7,8-12/. Як убачається з копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк подали до Бородянської районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері, при цьому позивачка надала посвідчення особи, яка постраждала від наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, згідно якого їй встановлено другу групу інвалідності довічно /безстроково/ /38-68/. На усне звернення позивачки від 13 листопада 2020 року з питань оформлення своїх спадкових прав, Бородянська районна державна нотаріальна контора своїм листом від 13 листопада 2020 року фактично відмовила позивачці у видачі свідоцтв про право на спадщину на вказане майно через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, виготовлених на ім`я спадкодавиці [PERSON] /13/. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Конституційний Суд України у своєму рішенні від 11 лютого 2014 року у справі № 1-1/2014 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України дійшов висновку, що незалежно від змісту заповіту право на обов`язкову частку у спадщині мають повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, які в установленому законодавством порядку визнані інвалідами I, II чи III групи, та вирішив, що в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 Цивільного кодексу України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності. З огляду на зазначене, оскільки зібраними по справі доказами встановлено, що вищевказаний будинок та земельна ділянка були набуті подружжям [PERSON] в шлюбі та належали їм в рівних частках на праві спільної сумісної власності, але за життя спадкодавиця [PERSON] не зареєструвала на своє ім`я право власності на Ѕ частину зазначеного будинку та земельної ділянки, то суд вважає, що Ѕ частина вказаних будинку та земельної ділянки була власністю останньої, а так як позивачка належним чином прийняла спадщину після смерті матері та є особою з інвалідністю другої групи довічно, то незалежно від змісту заповіту, складеного спадкодавицею, вона має право на обов`язкову частку у спадщині. За таких обставин, оскільки встановлено, що Ѕ частина спірних будинку та земельної ділянки належали [PERSON] , позивачка належним чином прийняла спадщину після її смерті і має право на обов`язкову частку у спадщині, яка відповідно до положень ч. 1 ст.1241 ЦК України становить половину частки, яка б належала їй у разі спадкування за законом, спадкоємцями [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , відповідно у разі спадкування за законом позивачка мала б право на ј частину спадкового майна (1/2:2), виходячи з цього, обов`язкова частка у спадщині позивачки становить 1/8 частину (1/4:2), а так як позивачка не може оформити свої спадкові права у позасудовому порядку, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] та на 1/8 частину земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер 3221080501:02:013:0017, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка розташована на території [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] матері [PERSON] .

Outcome: approved