Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-10 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернулася з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вказуючи на те, що 17 листопада 2011 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 83. Від спільного подружнього життя сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина сторін проживає разом з позивачем. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Крім цього, відповідач не дивлячись на свій обов`язок не надає матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку. В зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду. Просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки з моменту подання позову до досягнення нею повноліття. Позивач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримує повністю та просила суд задовольнити його. Відповідач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові докази та матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 17 листопада 2011 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, актовий запис № 83, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження за актовим записом № 124 від 02.10.2014 року, вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області. Дитина сторін проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою про склад сім`ї за № 2821 від 28.08.2020 року, виданої Виконавчим комітетом Новомиргородської міської ради Кіровоградської області. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сім`ї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини пред`явлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, проти чого відповідач не заперечував, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та пред`явлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням нею його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач не дивлячись на свій обов`язок участі у вихованні дитини в повній мірі не приймає, матеріальної допомоги на її утримання в достатній мірі не надає, у зв`язку з чим з відповідача необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку. Згідно з ч.1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, при цьому він не може бути меншим за розміром, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України, тобто меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дітей, той із них, з ким вони проживають, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до положень ч.1 ст. 183 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачується щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує: стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, відсутність доказів про сплату аліментів на інших осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява [PERSON] надійшла до суду і зареєстрована 03 листопада 2020 року. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з цим, суд вважає, що аліменти повинні стягуватися з [PERSON] з дня пред`явлення позову, а саме з 03 листопада 2020 року. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне повернути позивачеві 50 відсотків судового збору сплаченого нею під час звернення з позовом до суду відповідно до квитанцій АТ КБ «Приватбанк» № 0.0.1561096252.1 від 20.12.2019 року, № 0.0.1728816589.1 від 07.06.2020 року та № 0.0.1871969597.1 від 16.10.2020 року, що становить 420грн. 40 коп. Крім того, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840,80 грн. щодо позовної вимоги про стягнення аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь держави, судовий збір у розмірі 420 грн. 40 коп. щодо позовної вимоги про розірвання шлюбу підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved