Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на обґрунтування якого зазначала, що перебувала із відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Іллічівського районного суду Донецької області від 27 квітня 2010 року з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання двох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму. Так, після досягнення донькою [PERSON] повноліття, з відповідача продовжують стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини доходу. Зазначає, що з часу присудження аліментів через значні інфляційні процеси в Україні підвищилась вартість життя і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, а тому розмір аліментів призначений за рішенням суду є меншим, ніж встановлений законом та не є достатнім для утримання дитини. На теперішній час позивачка не працює, оскільки перенесла важку операцію та наразі оформлює інвалідність. В зв`язку з чим, на підставі положень ст.ст. 181, 192 СК України, просить збільшити розмір аліментів стягнутих на підставі рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 27.04.2010 року з відповідача [PERSON] , на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] з 1/6 частини від всіх видів його доходів до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу подання позовної заяви до суду. Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, подала до суду письмовий відзив, відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження збільшення витрат на утримання дитини. Відповідач є учасником бойових дій та оформив пільги по оплаті комунальних послуг за адресою місця проживання позивачки з дітьми. Звернула увагу суду, що відповідач має зобов`язання по оплаті заборгованості за кредитним договором. На теперішній час [PERSON] проходить військову службу у ЗСУ, строк дії контракту до 14.02.2020 року. По завершенню контракту відповідач буде вимушений орендувати житло, внаслідок чого нести додаткові витрати, оскільки у власності він має лише 1/4 частку квартири [ADDRESS] , в якій проживає позивачка з дітьми. Наявна у позивачки група інвалідності є робочою і не позбавляє її можливості працювати. У зв`язку із нестабільним доходом відповідача, вважає достатній розмір для забезпечення всіх потреб дитини у розмірі 2500 грн. Позивачкою надана письмова заява, що містить додаткові пояснення, відповідно до якої зазначила, що відповідач двічі додатково надавав гроші для сина, однак ця допомога є незначною та не постійною. У зв`язку з її хворобою, вони з сином живуть на пенсію у розмірі 1495 грн. щомісячно та на заощадження, які їй вдалось зробити до початку хвороби. Надала суду орієнтовний розрахунок витрат щомісяця на утримання сина, який складається з витрат на їжу, канцелярські товари, ліки, плати за навчання у музичній школі, додаткові уроки математики, одягу, транспорту, інтернету та квитанції на придбання ліків позивачці. Представник відповідача [PERSON] в письмовому відзиві на додаткові пояснення зазначила, що третя група позивачки є робочою, однак не надано жодного доказу, що нею вчиняються дії з метою працевлаштування. Розрахунок витрат на утримання сина є завищеним та нічим не підтверджений. Квитанції на придбання ліків на являються неналежними доказами. Крім того, [PERSON] , як учасник бойових дій, надав до КЗ «Маріупольський навчально-виховний комплекс «Колегіум-школа» №28», необхідні документи на оформлення пільгового харчування сину [PERSON] . На теперішній час позивачка не допускає відповідача до квартири, де йому належить 1/4 частка, при цьому користується пільгою на оплату комунальних послуг. Позивачкою надано письмову відповідь на відзив, в якій просила задовольнити позов в повному обсязі, зазначила, що пільгами на оплату комунальних послуг та на харчування сина у школі ще не скористалась в повному обсязі. Позивачка в надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності, а за участю його представника [PERSON] . Представник відповідача [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю та відповідача, на підставі поданих доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч.1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 06.05.2010 року розірваний. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.04.2010 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму, до досягнення дітьми повнолітнього віку, починаючи утримання з 13.04.2010 року, дане рішення 07.05.2010 року набрало законної сили. [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Частинами 2, 3 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, розмір аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] після досягнення [PERSON] повноліття складає 1/6 частку заробітку (доходу) відповідача. На теперішній час позивачка разом із дітьми за адресою: [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , по 1/4 частці кожному, що підтверджується витягом про державно реєстрацію прав від 23.09.2011 року. Згідно довідки про розмір сплачених аліментів, виданої 17.01.2019 року головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполь ГТУЮ в Донецькій області, [PERSON] отримувала аліменти з [PERSON] в період з 01.01.2017 по 31.12.2018 року. Судом встановлено, що позивачка є інвалідом третьої групи безстроково, потребує лікування у ендокринолога та перебуває на обліку в Маріупольському об`єднаному управлінні ПФУ у Донецькій області і отримує пенсію по інвалідності довічно. Середній розмір пенсії складає 1985 грн. Також позивачкою надано суду квитанції про сплату комунальних послуг, квитанції на придбання їй ліків та орієнтовний розрахунок витрат щомісяця на утримання сина, який складається з витрат на їжу, канцелярські товари, ліки, плати за навчання у музичній школі, додаткові уроки математики, одягу, транспорту, інтернету. Відповідач є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення наявне в матеріалах справи. Наразі [PERSON] проходить службу у Збройних Силах України, що підтверджується контрактом про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу від 14.02.2017 року, строк дії контракту складає три роки, тобто до [INFO] року. Згідно довідки №159, виданої 12.07.2010 року директором НВК №28, [PERSON] , [INFO] , учасник бойових дій надав необхідні документи на оформлення пільгового харчування своєму синові [PERSON] , учню 7-А класу, [INFO] з 01.09.2019 року. Крім того, згідно довідки від 25.06.2019 року Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради, [PERSON] перебуває на обліку в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги в управлінні у справах пільгових категорій громадян департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради з 11.03.2019 року та користується пільгами на житлово-комунальні послуги за категорією «Учасник бойових дій». Згідно виконавчого листа, виданого 25.08.2016 року Іллічівським районним судом м. Маріуполя на підставі рішення, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 20500,02 та суму судового збору в розмірі 1218 грн. Згідно договору оренди квартири від 28.06.2019 року, відповідач орендує квартиру [ADDRESS] . Розмір місячної орендної плати складає 2500грн. Відповідно положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину. Зокрема ч.1 цієї статті передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно правового змісту ст. 182 Сімейного Кодексу України судом при визначенні розміру аліментів враховується: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини . Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно правового змісту положень ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих доказів сторін, суд вважає доведеним доводи позивачки [PERSON] , що остання потребує матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини з боку відповідача, після ухвалення судового рішення в 2010 році про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей матеріальне становище відповідача змінилось, а саме його було звільнено від обов`язку щодо утримання старшої доньки [PERSON] , в зв`язку з досягненням нею повноліття, а сума його заробітку дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] в розмірі саме 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а тому заявлені вимоги сторони позивача в частині збільшення розміру аліментів підлягають задоволенню. При цьому, посилання відповідача на те, що ним подані документи для отримання дитиною пільгового харчування та те, що позивачка разом із дітьми користуються пільгами для оплати комунальних послуг, завдяки його статусу учасника бойових дій, не може бути підставою для зменшення розміру аліментів необхідних для утримання дитини [PERSON] , оскільки таке відрахування відбувається за його добровільною згодою та на його прохання. Крім того, задовольняючи позовні вимоги в частині збільшення розміру аліментів стягнутих за рішенням суду, судом не приймаються доводи сторони відповідача, що в нього є заборгованість по кредитному договору, оскільки не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. З приводу посилань відповідача на необхідність оренди квартири, у зв`язку із тим, що позивачка не пускає його до квартири, де йому належить 1/4 частка, судом не приймаються, оскільки це не є підставою для зменшення розміру аліментів, а відповідач може звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах сплати платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 768 гривні 40 копійок.

Outcome: approved