Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

У лютому 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому, а саме: [PERSON] , [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. [INFO] помер [PERSON] . Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом після його смерті. Спадщину вони прийняли. Спадкова справа відкрита в Носівській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області. [INFO] померла [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно заповіла [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Спадкова справа відкрита в Носівській районній державній нотаріальній конторі Чернігівської області. Нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки житлового будинку, що належала [PERSON] та відмовила позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки житлового будинку, що належала [PERSON] . Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням: - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Ухвалою від 19 лютого 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивачі не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання позивачі подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують свої позовні вимоги, просять їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачів (а. с. 36, 37). Представник відповідача Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання сільський голова подав до суду заяву, у якій указав, що сільська рада визнає позовні вимоги та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 57). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 311 від 19 листопада 2020 року (а. с. 9). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склав заповіт, яким належне йому право на земельну частку (пай), а у разі виділення в натурі - земельну ділянку, а також право на майновий пай заповідав сину [PERSON] та дочці [PERSON] в рівних частинах, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 54) та копією заповіту (а. с. 44). Відповідно до ст. 1245 ЦК України частина спадщини, що не охоплена заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах. До числа цих спадкоємців входять також спадкоємці за законом, яким інша частина спадщини була передана за заповітом. Оскільки 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] як члену колишнього колгоспного двору, не охоплена заповітом, то спадкування 1/2 частини цього будинку здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 12). Позивач [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 15) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16), відповідно до якого після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] . Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки № 312, виданої Рівчак-Степанівською сільською радою Носівського району Чернігівської області 19 листопада 2020 року, [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті з ним проживала та була зареєстрована дружина [PERSON] (а. с. 10). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 66/2006, заведеної Носівською державною нотаріальною конторою, [PERSON] та [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] та отримали свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки земельної ділянки та права на майновий пай кожен. [PERSON] , дружина померлого, у встановлений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] на користь сина [PERSON] та дочки [PERSON] (а. с. 40-52). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 1/2 частини спірного житлового будинку, яка належала покійному як члену ліквідованого колгоспного двору, стала належати його дітям [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах, тобто по 1/4 частини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). За життя [PERSON] склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день її смерті і на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 64) та копією заповіту, посвідченого 5 вересня 2013 року [PERSON] , секретарем Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 19 (а. с. 19). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Відповідно до довідки № 313, виданої Рівчак-Степанівською сільською радою Носівського району Чернігівської області 19 листопада 2020 року, [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день смерті проживала та була зареєстрована одна (а. с. 11). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 370/2017, заведеної Носівською районною державною нотаріальною конторою, спадкоємець, визначений у заповіті, [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 59-61). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що позивачі зверталися до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом та за заповітом на спірний житловий будинок після смерті своїх батьків. Однак, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки житлового будинку, що належала [PERSON] , та відмовила позивачеві [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки житлового будинку, що належала [PERSON] , оскільки відсутні необхідні документи на спадкове майно, спадкове домоволодіння відноситься до типу колгоспного двору, а колгоспні двори ліквідовано з уведенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 115/02-31 від 10 лютого 2021 року (а. с. 26). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 21-23). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 17 лютого 2021 року становить 89000 грн. (а. с. 25). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 6). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved