overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

У лютому 2018 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити їх інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, 12.03.2018 подала заяву про слухання справи у її відсутності, аткож зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти можливості примирення заперечує (а.с. 13). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі (а.с. 14). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 11.08.2001 укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис №1476 (а.с. 3). У вказаному шлюбі у сторін є спільні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спільних дітей у вказаному шлюбі у сторін немає, позивач наполягає на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У лютому 2018 р. позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 01.03.2011 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені з кінця 2012 року, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 01 березня 2011 року відділом ДРАЦС по Каховському району Каховського МРУЮ Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 05. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 8). Строни від шлюбу мають малолітню дитину, [INFO] (а.с.9). Сторони примиритися не бажають. Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У лютому 2018 р. позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 15.09.2012 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені з 2016 року, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2012 року відділом ДРАЦС по місту Каховка Каховського МРУЮ Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 159. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Строни від шлюбу мають малолітню дитину, [INFO] (а.с5). Сторони примиритися не бажають. Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

У лютому 2018 р. позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 25.12.2015 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбути дітей не мають. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. За заявою позивача суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 грудня 2015 року ВДРАЦС по місту Каховка Каховського МРУЮ Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 312. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 8). Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

У лютому 2018 р. позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27.11.2015 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають одну неповнолітню дитину. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. В судове засідання позивачка надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, судові витрати просила з відповідача не стягувати. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 листопада 2015 року відділом ДРАЦС по м. Каховка Каховського МРУЮ Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 280. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 6). Строни від шлюбу мають малолітню дитину, [INFO] (а.с.7). Сторони примиритися не бажають. Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У лютому 2018 р. представник [PERSON] звернувся до суду із даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. Рішенням Оболонського р/с м. Києва від 15.11.2017 р. позов [PERSON] було задоволено. Проте, у другому абзаці резолютивної частини даного рішення допущено описку, а саме невірно зазначено ім'я та по батькові позивача, а саме: «Алісія Олегівна» замість вірного: «Наталія Володимирівна». Згідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У лютому 2018 р. представника заявника - відповідача по справі звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що 13.06.2012 р. Оболонським р/с м. Києва було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача [PERSON] було задоволено. Дане рішення отримане даним представником 14.02.2018 р. Вважає дане ухвалене заочне рішення незаконним, так як позивач вказувала недостовірну інформацію щодо його місця мешкання у м. Києві, достовірно знаючи про його місце мешкання у м. Черкаси. Він продовжує утримувати свою дитину, надсилаючи гроші на картковий рахунок на виконання рішення суду про стягнення аліментів на дитину. Тому посилаючись на зазначені обставини просить суд скасувати дане заочне рішення та призначити справу до загального розгляду. Заявник - адвокат [PERSON] у судовому засідання підтримав дану заяву у повному об'ємі вказавши, що його довіритель перебуває у м. Москва та дуже здивований щодо його позбавлення батьківських прав та існування перешкод у спілкуванні із його дитиною, якою він має бажає займатись. Позивач [PERSON] та її представник у судовому засіданні заяву не підтримали та вказали, що відповідач дійсно передає на дитину грошові кошти, але жодного разу не забажав з'явитись до дитини та поспілкуватись із нею. Представник 3 особи № 1 також дану заяву не підтримала та просила суд відмовити у ній. У відповідності до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що заява представника [PERSON] - адвоката [PERSON] не підлягає задоволенню з урахуванням того, що у своїй заяві останній не посилається на належні та допустимі докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

У лютому 2018 р. представник ПрАТ «Незалежна Сервісна Компанія» звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Оболонського р/с м. Києва від 29.09.2010 р. позов ВАТ «Незалежна Сервісна Компанія», правонаступником якої є ПрАТ «Незалежна Сервісна Компанія» було задоволено та стягнуто із [PERSON] на користь позивача як відшкодування матеріальної шкоди 13012 грн. 97 коп. та судові витрати в розмірі 250 грн. 13 коп., а всього 13263 грн. 10 коп. Представник заявника зазначає, що ним було пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних та незалежних від нього обставин, оскільки виконавчий лист був вчасно пред'явлений заявником до виконання, проте ВДВС виконавчий лист був загублений, а заявнику вчасно не було повідомлено про обставини, що стали підставою для отримання його дубліката. Посилаючись на зазначені обставини, представник ПрАТ «Незалежна Сервісна Компанія» просить суд задовольнити заяву та поновити строк пред'явлення виконавчого листа Оболонського районного суду м. Києва по справі № 2-5083/2010 від 29.01.2018 р. до виконання. Представник ПрАТ «Незалежна Сервісна Компанія» в судове засідання не з'явився. До початку розгляду заяви надав суду клопотання, в якому просив провести розгляд заяви у його відсутність. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Суд вважає можливим розгляд заяви у відсутність сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 29.09.2010 р. позов ВАТ «Незалежна Сервісна Компанія», правонаступником якої є ПрАТ «Незалежна Сервісна Компанія» було задоволено та стягнуто із [PERSON] 13263 грн. 10 коп. Представником заявника було пропущено строк пред'явлення виконавчого листа до виконання з поважних та незалежних від нього обставин, оскільки виконавчий лист був вчасно пред'явлений заявником до виконання, проте ВДВС виконавчий лист був загублений, а заявнику вчасно не було повідомлено про обставини, що стали підставою для отримання його дубліката. У відповідності до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаним судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причини пропуску ПрАТ «Незалежна Сервісна Компанія» строку пред'явлення виконавчого листа № 2-5083/2010 виданого Оболонським р/с м. Києва 29.01.2018 р., до виконання є поважними. А отже, заява ПрАТ «Незалежна Сервісна Компанія» є законною та обґрунтованою, а отже такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У лютому 2018 р. представник СБУ Цимбалюк Л.В. звернулася до суду із даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначила наступне. Заочним рішенням Оболонського р/с м. Києва від 23.01.2018 р. позов Служби безпеки України було задоволено. Проте, у вступній частині даного рішення допущено описку та невірно зазначено рік його ухвалення, а саме: зазначено: «2017 року» замість вірного: «2018 року». Згідно до ч. 1 ст. 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Тому

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

У лютому 20197 року [PERSON] звернулася до суду із заявою у якій просить визнати її брата - [PERSON] , [INFO] , недієздатним у зв`язку із хворобою на психічне захворювання та перебуванням на обліку в Київському психоневрологічному диспансері № 4 по вулиці Д. Щербаківського, 64-А в м. Києві. Внаслідок свого психічного стану [PERSON] не в змозі виконувати самостійно елементарні побутові справи, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Тому [PERSON] просить визнати її брата [PERSON] недієздатним, призначити по справі судову психіатричну експертизу. Заявник у судовому засіданні вимогу заяви підтримуала та просила її задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] народився[INFO] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] (а.с.3). [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Згідно із ч. 1 ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 30 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (ч.1 ст.40 ЦК України). Ухвалою суду від 10.04.2019 року, по даній цивільній справі, було призначено судово - психіатричну експертизу. Проведення експертизи було доручено експертам Київському центру судово-психіатричної експертизи.(м. Київ, вул. Кирилівська, 103-А). Відповідно до Висновку судово - психіатричного експерта № 425 від 10.04.2019 р., [PERSON] має ознаки стійкого хронічного психічного розладу і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.28-29). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними. Відповідно до ст.39 ЦК України є підстави визнати [PERSON] , [INFO] недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У лютому 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1046. [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] . Спільне життя у сторін не склалося, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє взаєморозуміння та повага один до одного, у зв`язку з чим в сім`ї відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Відповідач жодного дня не працював, не заробляв гроші та вів не здоровий спосіб життя. З вересня 2018 р. шлюбні відносини між сторонами припинені, з цього часу не ведеться спільне господарство. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач повідомлявся про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованим місцем його проживання, проте до суду він не з`явився без повідомлення причин неявки, відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 05.06.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1046 (а.с. 5). [INFO] у подружжя народилася дочка [PERSON] (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що шлюб сторін існує формально: сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зважаючи на те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не надав, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально, суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved