Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду у розмірі 42 284,41 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 15 жовтня 2019 року [PERSON] було прийнято на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» з 16 жовтня 2019 року. 11 березня 2020 року, о 07.45 год., у м. Дніпрі, по вул. Павлова, в районі буд. 21, відповідач, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] , не обрав безпечну швидкість руху та не врахував погодні умови, в результаті чого скоїв наїзд на нерухому перешкоду, а саме стіну боксу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, відповідач порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП. Власником транспортного засобу Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] є Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс». 25 травня 2020 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було винесено постанову, якою відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Таким чином, вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою і не підлягає доведенню. 08 липня 2020 року судовим експертом [PERSON] було встановлено матеріальну шкоду за пошкодження вищезазначеного транспортного засобу при ДТП у розмірі 38 284,41 грн., що підтверджується висновком експертного дослідження автотоварознавця № 193/20А від 08.07.2020 року. Також, за проведення судовим експертом Пилипенко О.С. висновку експертного дослідження позивачем було сплачено грошові кошти у розмірі 4 000,00 грн. 11 березня 2020 року (день вчинення ДТП) у відповідача був вихідний день. Отже, відповідач повинен відшкодувати позивачу повну суму матеріальної шкоди у розмірі 42 284,41 грн. Також, на момент подання позовної заяви позивач поніс судові витрати у розмірі 8 500,00 грн., що є витратами на правову (правничу) допомогу. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 16 жовтня 2019 року [PERSON] було прийнято у Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» на посаду водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) з оплатою окладу згідно зі штатним розкладом, що підтверджується наказом по особовому складу № 536-К від 15 жовтня 2019 року (а.с. 8). Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року по справі № 204/2749/20, яка набрала законної сили, судом встановлено, що 11 березня 2020 року, о 07.45 год., у м. Дніпрі, по вул. Павлова, в районі буд. 21, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] , не обрав безпечну швидкість руху та не врахував погодні умови, в результаті чого скоїв наїзд на нерухому перешкоду, а саме стіну боксу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушив п. 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 10-11). Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, що спричинило пошкодження транспортних засобів, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн. Крім того, згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року по справі № 204/2750/20, яка набрала законної сили, судом встановлено, що 11 березня 2020 року, о 07.45 год., у м. Дніпрі, по вул. Павлова, в районі буд. 21, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] , став учасником дорожньо-транспортної пригоди та залишив місце пригоди. Таким чином, [PERSON] порушив п. 2.10 Правил дорожнього руху України (а.с. 12-13). Вказаною постановою [PERSON] було визнано винним у порушенні правил дорожнього руху, які виразились в залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої він причетний, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 255,00 грн. Відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Транспортний засіб Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] , 1999 року випуску, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 35). Факт отримання транспортним засобом Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] , механічних пошкоджень підтверджується протоколом огляду транспортного засобу від 12 березня 2020 року, в якому зафіксований характер пошкоджень даного транспортного засобу (а.с. 24). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як вже було зазначено, станом на дату дорожньо-транспортної пригоди, тобто станом на 11 березня 2020 року, [PERSON] перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс». 12 березня 2020 року наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» по особовому складу № 184-К [PERSON] було звільнено з посади водія автотранспортного засобу (пасажирські перевезення) за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с. 9). Разом з цим, з Графіку праці та відпочинку водіїв на березень 2020 року, погодженого директором Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» [PERSON] (а.с. 31) та Табелю обліку використання робочого часу від 01 квітня 2020 року, складеного за період з 01 по 31 березня 2020 року (а.с. 32-33), вбачається, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, тобто 11 березня 2020 року, у [PERSON] був неробочий день. Крім того, у доповідній записці, складеній 11 березня 2020 року завідувачем автомобільного гаражу [PERSON] на ім`я директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс», зазначено, що 11 березня 2020 року, о 07.45 год., в ремонтній зоні в м. Дніпро по вул. Павлова, 21, водій [PERSON] у вихідний свій день сів за кермо автобусу Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] , та скоїв наїзд на стіну боксу. Тому даний автобус отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до п. 7 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків. Отже, враховуючи, що 11 березня 2020 року, тобто в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у [PERSON] був неробочий день, тобто матеріальну шкоду ним завдано не при виконанні трудових обов`язків, то з урахуванням положень п. 7 ст. 134 КЗпП України [PERSON] зобов`язаний нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини позивачу. Згідно висновку експертного дослідження автотоварознавця № 193/20А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС, складеного 08 липня 2020 року судовим експертом [PERSON] (свідоцтво № 1062 , видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України (а.с. 30)), матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля Mercedes-Benz 0345, номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження при ДТП складає 38 284,41 грн. (а.с. 17-23). За послуги з виготовлення висновку експертного дослідження автотоварознавця № 193/20А з визначення матеріальної шкоди заподіяної власнику КТС від 08 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» було сплачено СПД судовому експерту [PERSON] 4 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 193 від 08 липня 2020 року (а.с. 52). У статті 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у загальному розмірі 42 284,41 грн. (38 284,41 грн. + 4 000,00 грн. = 42 284,41 грн.), у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» в цій частині підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Судом встановлено, що позивачу правничу допомогу у вказаній справі надавала адвокат Караканова Тетяна Володимирівна (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧК № 001215, видане Радою адвокатів України Черкаської області), що підтверджується Договором про надання правничої допомоги від 12 листопада 2020 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» та адвокатом Каракановою Т.В. (а.с. 37-38) та Додатковою угодою від 12 листопада 2020 року про надання правничої допомоги до договору 121120 про надання правничої допомоги від 12.11.2020 року (а.с. 39). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 121120 від 12 листопада 2020 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» сплатило адвокату Каракановій Т.В. 8 500,00 грн. на підставі договору № 121120 про надання правничої допомоги від 12.11.2020 року (а.с. 40). У акті приймання-передачі правничої допомоги до договору № 121120 про надання правничої допомоги від 12.11.2020 року, складеному 12 листопада 2020 року (а.с. 41), та розрахунку розміру гонорару (винагороди) від 12 листопада 2020 року (а.с. 42) зазначено, що адвокатом Каракановою Т.В. Товариству з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» було надано наступну правничу допомогу: усна консультація клієнта щодо підстав для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП відповідачем (2 години по 500,00 грн.) - 1 000 грн., вивчення судової практики в справах про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП (2 години по 500,00 грн.) - 1 000 грн., формування з клієнтом загальної позиції у справі (одна година - 500,00 грн.) - 500,00 грн., складання позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди (3 години по 500,00 грн.) - 1 500,00 грн., участь в розгляді справи в судовому засіданні (5 годин по 500,00 грн.) - 2 500,00 грн. У вищевказаному Акті приймання-передачі правничої допомоги до договору № 121120 про надання правничої допомоги від 12.11.2020 року, складеному 12 листопада 2020 року, зазначено, що вартість правничої допомоги та підготовки процесуальних документів за цим актом складає 8 500,00 грн. Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу, що у вищевказаному Акті приймання-передачі правничої допомоги до договору № 121120 про надання правничої допомоги від 12.11.2020 року, виходячи з зазначених в акті сум оплати за кожний наданий вид правничої допомоги, невірно визначено загальну суму витрат на правничу допомогу, а саме зазначено 8 500,00 грн., в той час як послуги, що зазначені у акті, визначені всього на суму 6 500,00 грн. Більш того, в даному Акті приймання-передачі правничої допомоги та у розрахунку розміру гонорару (винагороди) безпідставно включено вартість послуг з участі в розгляді справи в судовому засіданні у розмірі 2 500,00 грн. (5 годин по 500,00 грн.), оскільки з матеріалів справи вбачається, що по даній справі було призначено всього два судових засідання, жодне з яких не проводилось з фіксуванням судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Крім того, предметом даного позову є виключно стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, а тому у даному Акті приймання-передачі правничої допомоги та у розрахунку розміру гонорару (винагороди) безпідставно зазначено, що адвокатом Каракановою Т.В. Товариству з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» було надано усну консультацію клієнта щодо підстав для відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП відповідачем, вивчення судової практики в справах про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок ДТП та складання позовної заяви про відшкодування в тому числі моральної шкоди. У частині 4 статті 137 ЦПК України зазначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України). Отже, враховуючи складність справи та виконаних адвокатом робіт, час, що витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (лише щодо стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, а не матеріальної та моральної шкоди, а також без урахування вартості послуг з участі в розгляді справи в судовому засіданні), а також з урахуванням ціни позову, суд приходить до переконливого висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу зі стягненням з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн., а отже вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» в цій частині підлягають частковому задоволенню. Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранссервіс» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 1166, 1192 ЦК України, ст. 134 КЗпП України та

Outcome: partial