overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини на її користь. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з березня 2009 року вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних стосунках без реєстрації шлюбу. Від даних стосунків мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. Батьком дитини є відповідач. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Також вказала, що відповідач зателефонував їй та повідомив про те, що на даний період часу працює на тимчасових заробітках у Криму. Позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини добровільно не надає, не працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з його заробітку (доходів), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повнолітня дитини. Аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви у провадження судових органів України, тобто з 17 лютого 2015 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

у лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 22.03.2013 року. Подружнє життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та поглядів на шлюб та сім'ю, що призвело до того, що з 18.10.2014 року сторони почали проживати окремо та припинили ведення спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. Враховуючи вищевикладене позивач просила суд розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Просила суд розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 22.03.2013 року у ВРАЦС Шевченківського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 244, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 3). З 18 жовтня 2014 року сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою, в якій, посилаючись на неможливість за станом здоров'я виконувати на належному рівні опікунські функції над недієздатною [PERSON], просить звільнити її від таких повноважень. Заявник у судовому засіданні підтримала заяву та просила її задовольнити. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації подання підтримала. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.07.08 року призначено [PERSON], 1976 року народження, опікуном недієздатної [PERSON], [INFO]. Опікун недієздатної, [PERSON], останнім часом за станом здоров'я, не в змозі належним чином виконувати обов'язки опікуна, тому звернулась до суду з заявою, в якій просить звільнити її від таких обов'язків. Відповідно ст. 75 ЦК України, суд який призначив опікуна за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна. Виходячи з наведеного суд задовольняє заяву про звільнення останньої від таких повноважень На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення опіки над дитиною, вказуючи на те, що вона мешкає разом із малолітнім онуком, [PERSON], [INFO]. Мати неповнолітнього, [PERSON] рішенням Приморського райнного суду м. Маріуполя №266/4629/14-ц від 27.11.2014 року, позбавлена батьківських прав. Прохала призначити її опікуном та встановити опіку над [PERSON] Заявник в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду лист, в якому заяву підтримав, прохав суд її задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Представник третьої особи, Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Маріупольської міської ради, в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду лист, в якому заяву підтримав, прохав суд її задовольнити, розглянувши справу за його відсутності. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного: Заявник [PERSON] є рідною бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя №266/4629/14-ц від 27.11.2014 року мати малоітньої дитини, [PERSON], рідна донька заявника, позбавлена батьківських прав (а.с. 4-5), дитині надано статус позбавленої батьківського піклування (а. с. 6). Відповідно до ч.3 ст. 60 ЦК України Суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Малолітня дитина, [PERSON], [INFO], мешкає з заявником, [PERSON] (а. с. 12), яка за станом свого здоров'я (а. с. 10), матеріальним становищем (а. с. 9), особистими якостями (а. с. 8, 19) може бути опікуном малолітньої дитини. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування, опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до ст. 244 СК України опікуном, піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка вказала, що 12 липня 2003 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Баглійського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 128. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили з грудня 2014 року. Мешкають разом, але спільне господарство не ведуть. Кожен існує сам по собі. Причинами розпаду сім'ї стали: різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, витрачання коштів, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. У результаті чого часто виникали сварки та скандали. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про розподіл майна не має. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з грудня 2014 року. Мешкають разом, але спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Причинами розпаду сім'ї стали: різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, витрачання коштів, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. У результаті чого часто виникали сварки та скандали. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про розподіл майна не має. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка вказала, що 26 серпня 2000 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Дніпровської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 415. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили з лютого 2012 року. Мешкають разом, але спільне господарство не ведуть. Кожен існує сам по собі. Основними причинами розпаду сім'ї стали: різниця характерів, протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність порозуміння. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна не має. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з нею. Питання щодо виховання дітей та їх утримання вирішено. Просить позов задовольнити. Шлюб розірвати та залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги визнав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з лютого 2012 року. Мешкають разом, але спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Основними причинами розпаду сім'ї стали: різниця характерів, протилежні погляди на шлюб та сім'ю, відсутність порозуміння. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна не має. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з матір'ю. Питання щодо виховання дітей та їх утримання вирішено. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 07 грудня 1991 року вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який зареєстрований Заводським відділом запису актів громадянського стану м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 703. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть, як єдина родина разом не проживають. З червня 2014 року шлюбні відносини припинили. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів, у результаті чого часто виникали сварки та скандали. З липня 2014 року вона мешкає разом з іншим чоловіком з яким бажає жити і надалі, як єдина сім'я. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору стосовно розподілу спільного майна та місця проживання дитини на даний період часу між ними немає. Після розірвання шлюбу просить прізвище залишити «[PERSON]». Просить позов задовольнити. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги змінила. Просила шлюб розірвати та понесені нею судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень стягнути з відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з червня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть, як єдина родина разом не проживають. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів, у результаті чого часто виникали сварки та скандали. З липня 2014 року позивачка мешкає разом з іншим чоловіком з яким бажає жити і надалі, як єдина сім'я. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору стосовно розподілу спільного майна та місця проживання дитини на даний період часу між сторонами немає. Після розірвання шлюбу позивачка просить прізвище залишити «[PERSON]». Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 12.08.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №418. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з березня 2009 року, спільне господарство не ведеться. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги позивачка підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи, бажає залишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №418, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом серія [NUMBER]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між ними припинені з 2010 року, а також, що збереження їх шлюбу неможливе та суперечило б їх інтересам. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 16 жовтня 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Центральної райадміністрації виконкому Одеської міськради, актовий запис № 425; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між сторонами припинені з травня 2010 року. Сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що за взаємною згодою сторін їхня дитина залишатиметься проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання між ними припинені з грудня 2013 року та вона переконана, що збереження шлюбу з відповідачем є неможливим. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, а також надала адресовану суду нотаріальну посвідчену заяву відповідача про розгляд справи за його відсутності та про згоду на розірвання шлюбу. Ці заяви сторін приєднані судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 20 серпня 2006 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 264 ; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Однак протягом останніх трьох років сімейне життя сторін поступово погіршувалося. З грудня 2013 року шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. Позивач переконана, що збереження шлюбу з відповідачем суперечило б її інтересам. Також позивач заперечує проти надання їй судом будь-яких строків для примирення з відповідачем, про що вона зазначила у своїй адресованій суду письмовій заяві. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя та/або про визначення місця проживання дитини сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved