Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У позовній заяві позивачка просить ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1200 грн., до досягнення нею 23-х років за умови, що вона продовжуватиме навчання. Заявлені вимоги представник обґрунтувала тим, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні. На даний час [PERSON] навчається на денній формі навчання у Державному навчальному закладі Львівське вище професійне училище побутового обслуговування. Строк навчання - до 31 серпня 2022 року. Власних коштів для життя та навчання не має, а тому потребує допомоги батьків. В до судовому порядку позивач проводила переговори щодо допомоги відповідачем в вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, на що [PERSON] ніяк не реагував, що стало підставою для звернення до суду. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 17 листопада 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого поштового відправлення відповідач отримав копію ухвали з примірником матеріалів позову 04 грудня 2021 року. У строк, визначений судом ухвалою суду від 17 листопада 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 року №958, відповідач відзиву не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі доказами. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Довідкою Державного навчального закладу «Львівське вище професійне училище побутового обслуговування» від 13.10.2021 №840 стверджено, що [PERSON] навчається у даному навчальному закладі на неповному держаному забезпеченні на денній формі навчання з 02 вересня 2019 року до 30 грудня 2022 року. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст.199, 200, 201 СК України). Згідно із ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано роз`яснення про те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. На підставі досліджених письмових доказів судом встановлено, що донька сторін [PERSON] досягла повноліття, її вік є меншим 23 років, вона продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Згідно із ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відзиву на позов чи будь-яких інших письмових заперечень відповідач не подав, тим самим не спростував викладених у позові доводів позивача. Зокрема, відповідач не заперечив того, що повнолітня донька фактично проживає разом з матір`ю та у зв`язку із навчанням перебуває на її утриманні. Неспроможність доньки сторін [PERSON] забезпечити власне самостійне утримання об`єктивно доводиться її навчанням на денній формі. Очевидним є те, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги зі сторони батьків, оскільки у зв`язку із навчанням їй необхідні кошти на оплату вартості за проживання у студентському гуртожитку, проїзд, придбання навчального приладдя, а також харчування, одяг, тощо. В той же час відповідач не надав будь-яких доказів на підтвердження того, що його матеріальний стан, зокрема розмір отримуваної заробітної плати, не дає йому змоги приймати участь в матеріальному утриманні доньки, яка продовжує навчання та у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Зазначене у своїй сукупності дає підстави для висновку, що тягар по утриманню повнолітньої доньки у зв`язку з її навчанням лежить саме на позивачу. Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Визначений позивачем розмір аліментів на рівні 1200 грн. на місяць з урахуванням рівності батьківського обов`язку, принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає таким, що на мінімально достатньому рівні забезпечить потреби повнолітньої доньки у зв`язку з її навчанням та є посильним для самого відповідача. Таким чином, суд вважає вимоги позивача по своїй суті і вказаному розмірі обґрунтованими, доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Згідно із ст.ст.191, 201 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подання позовної заяви до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір по справі слід покласти на відповідача, який з урахуванням звільнення позивача від його сплати в силу п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню в користь держави.

Outcome: approved