Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Альмінський камінь» про звільнення майна з-під арешту, у якому просить зняти арешт з домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,0353 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,0200 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS]; земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], а також земельної ділянки загальною площею 0,0762 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 06 лютого 2017 року указана цивільна справа передана для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.1) Ухвалою судді від 08 лютого 2018 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до ТОВ «Альмінський камінь» про звільнення майна з-під арешту та залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чигріна Андрія Олеговича (а.с.33-34). В обґрунтування доводів позову [PERSON] посилається на те, що вона є власником домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2007 року; земельної ділянки загальною площею 0,0353 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; земельної ділянки загальною площею 0,0200 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]; земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER] на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], а також земельної ділянки загальною площею 0,0762 га, кадастровий номер [NUMBER], на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. У провадженні Київського районного суду міста Сімферополя перебувала цивільна справа за позовом ПрАТ «Альмінський камінь» до ЗАТ «АКСЕСС», [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. 17 жовтня 2013 року ухвалою Київського районного суду міста Сімферополя було забезпечено позов ПрАТ «Альмінський камінь» на накладено арешт на все вище перелічене майно. На сьогоднішній день заборгованість [PERSON] перед ПрАТ «Альмінський камінь» відсутня. Ухвалою Київського районного суду міста Сімферополя від 11 червня 2014 року позовну заяву ПрАТ «Альмінський камінь» до ЗАТ «АКСЕСС», [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду. У зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим у березні 2014 року позивач позбавлена можливості звернутися до Київського районного суду міста Сімферополя із заявою про скасування заходів забезпечення позову і вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Представник позивача, що діє на підставі довіреності від 31 січня 2018 року (а.с.37), надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.37). Представник відповідача. що діє на підставі довіреності від 22 грудня 2017 року (а.с.39), надав до суду про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував (а.с.45). Представник третьої особи надав до суду заяву, у якій просив звернути увагу на ухвалу Київського районного міста Сімферополя від 11 червня 2014 року, яку суд не може взяти до уваги, що прямо передбачено Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с.46). Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків. Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] на праві власності належить майно, а саме: домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 15 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кошляк Н.Е. та зареєстрованого в реєстрі за № 4642 (а.с.6-8); земельна ділянка площею 0,0353 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.9); земельна ділянка площею 0,0200 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.10); земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.12); земельна ділянка площею 0,0762 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.12). У провадженні Київського районного суду міста Сімферополя перебувала цивільна справа за позовом ПрАТ «Альмінський камінь» до ЗАТ «АКСЕСС», [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалою судді Київського районного суду міста Сімферополя від 17 жовтня 2013 року було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] (а.с.23-24). На виконання указаної ухвали приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чигріним А.О. було внесене відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.18-21). Згідно з листом ТОВ «Альмінський камінь», що є правонаступником ПрАТ «Альмінський камінь», від 22 вересня 2017 року товариство не має ніяких вимог до [PERSON] як до поручителя за виконання ЗАТ «АКСЕСС» своїх зобов'язань перед ПрАТ «Альмінський камінь» у зв'язку з розірванням договорів поруки та не заперечує проти знаття арешту з майна [PERSON] (а.с.17). У зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим у березні 2014 року позивач позбавлена можливості звернутися до Київського районного суду міста Сімферополя із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку визначеному ЦПК України та вимушена звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. ст. 316, 317, 321 Цивільного кодексу України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз'яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Згідно з Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя є тимчасово окупованою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач є власником вище переліченого майна, а наявність арешту майна відповідно до ухвали Київського районного суду міста Сімферополя позбавляє її права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном і вона позбавлена можливості звернутися у встановленому законом порядку до відповідного суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у зв'язку з тимчасовою окупацією АР Крим. Окрім того, ТОВ «Альмінський камінь», що є правонаступником ПрАТ «Альмінський камінь», не має ніяких вимог до [PERSON] як до поручителя за виконання ЗАТ «АКСЕСС» зобов'язань перед ПрАТ «Альмінський камінь» у зв'язку з розірванням договорів поруки. На підставі викладеного,

Outcome: approved