Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго» про зобовязання видати технічні умови для приєднання будинку до електромережі та укладення тимчасового договору на користування електричною енергією до набуття повного права на спадщину, посилаючись на те, що у звязку із неправомірними діями керівника та заступника керівника з комерційних питань Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго» він, [PERSON], [PERSON]І та їх 10-річна дочка [PERSON], які проживають з 1997 року за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Тарасівська, 7, з червня місяця поточного року отримують відмову монополіста на ринку енергетики Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго» в укладенні договору на постачання електроенергії. З 06 листопада 1996 року право власності на будинок, який розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Тарасівська, 7, набула [PERSON], разом з нею у 1997 році в даному будинку був зареєстрований її син [PERSON], а також на той час в даному будинку була зареєстрована його колишня дружина [PERSON]. В 2001 році [PERSON], з порушенням вимог законодавства уклала договір на постачання електроенергії з Києво-Святошинським РП ПрАТ «Київобленерго». [PERSON], після розірвання шлюбу, починаючи з 2003 року, не проживає в цьому будинку і ніколи не сплачувала за споживання електроенергії, та незважаючи на це, користувалася електроенергією, яка надходила в будівлю № 7-в, через встановлений електролічильник в будинку № 7. Після того, як власниця будинку померла, у 2005 році стало відомо, що вона у 2003 році подарувала 12/25 частин будинку № 7 своїй невістці [PERSON], але остання в ньому не проживала і не проживає до цього часу. [PERSON] до даного часу не набула права користування подарованою кімнатою, оскільки їй в судовому порядку було відмовлено в цьому через те, що виділити в натурі належну їй кімнату неможливо. З 2003 року [PERSON] проживає за адресою: [INFO], і до цієї будівлі подача електроенергії здійснювалася через лічильник, що встановлений у будівлі № 7 по вул. Тарасівська. Всі ці роки плату за користування електроенергією вносили він, [PERSON] та [PERSON], які проживають постійно в цьому будинку. З 2016 року [PERSON] окремо уклала договір про постачання енергії до будинку, який розташований м. Боярка по вул. Тарасівська, 7в. Мешканці будинку № 7 по вул. Тарасівська, а саме він разом з [PERSON], яка представляє його інтереси за довіреністю, неодноразово звертались до Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго» з проханням укласти з ним договір на підставі п. 6 Правил користування електричною енергією для населення, оскільки він є спадкоємцем більшої частини будинку (13/25) та проживає в ньому із сімєю. На підставі постанови державного нотаріуса Києво-Святошинської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 грудня 2015 року за вих. № 2570/02-31 встановлено, що [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON] на підставі вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Положення Правил користування електричною енергією для населення передбачено, що з новим власником (користувачем) обєкта укладається новий договір в установленому порядку. На його звернення щодо укладення договору керівник Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго» відмовив йому в укладенні даного договору на постачання електроенергії без законних на те підстав. З невідомих причин [PERSON] залишається стороною договору, і більше того, на її вимогу було відключено постачання електроенергії до будинку № 7. 08 червня 2017 року [PERSON] проникла до кімнати будинку і пошкодила електролічильник, і даний факт був зафіксований органами поліції. На протязі 5 місяців мешканці будинку № 7 по вул. Тарасівська в м. Боярка залишаються без світла. [PERSON] не набула права користування частиною будівлі за адресою: вул. Тарасівська, 7 у м. Боярка, що є підставою для розірвання з нею договору на споживання електроенергії за вказаною адресою. На неодноразові, як в усному, так і у письмовому вигляді звернення до [PERSON] з проханням надати згоду на розірвання відповідного договору з Києво-Святошинським РП ПрАТ «Київобенерго» та відчужити належну їй частину будинку, вона не реагує, вдається до хуліганських дій, руйнує будівлю, незважаючи на заборону Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, порушує межі земельної ділянки, про що свідчать акти депутатів Боярської міської ради. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. 55 Конституції України, ст. ст. 638, 698, 712, 714 ЦК України, ст. ст. 9, 24, 24 Закону України «Про електроенергетику», п. 14 ч. 1 ст. 4, ст. 56, п. 4 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 57, ст. ст. 58, 60, 61 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 № 1357, просив зобовязати Києво-Святошинське РП ПрАТ «Київобленерго» укласти договір на користування електричною енергією за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Тарасівська, 7, та стягнути судові витрати. 05 грудня 2017року в порядку вимог ст. 31 ЦПК України представник позивача [PERSON] [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що у 2001 році [PERSON] уклала договір № 122145 від 22 червня 2001 року з Києво-Святошинським РЕМ ВАТ «Київобенерго» про користування електричною енергією в будинку № 7 по вул. Тарасівська в м. Боярка. На той час [PERSON], як сторона за договором, проживала в цьому будинку разом зі своїм чоловіком [PERSON], з дітьми та матірю чоловіка, яка була власницею будинку, а всі інші особи, які там проживали, були користувачами згідно з реєстрацією місця проживання. У 2003 році шлюб між ним та [PERSON] був розірваний, після чого [PERSON] стала проживати в окремій будівлі поруч з будинком № 7, натомість вона продовжувала користуватися електроенергією, що надходила через лічильник у вказаному будинку. У 2006 році він уклав шлюб з [PERSON], а у 2007 році в них народилася дочка [PERSON] [PERSON], яка з народження і до цього часу проживає в даному будинку. У 2005 році після смерті власниці будинку стало відомо, що вона подарувала [PERSON] одну прохідну кімнату в будинку № 7 по вул. Тарасівська в м. Боярка. [PERSON] в даній кімнаті ніколи не проживала. Починаючи з 2012 року він, як власник більшої частини будинку, та його представник за довіреністю [PERSON] неодноразово звертались до Києво-Святошинського РЕМ про укладення договору користування електроенергією на імя [PERSON], як користувача та спадкоємця. Він є користувачем будинку з 1997 року, [PERSON] з 2003 року, [PERSON]-І. з 2007 року. У відповідності до положень ч. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, договір про користування електроенергією укладається на підставі, зокрема, документа, що підтверджує право власності чи користування на обєкт споживача або право власності чи користування на земельну ділянку. Відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про електроенергетику» електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має право відмовити замовнику (споживачу) в укладенні договору про постачання електричної енергії. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив зобовязати Києво-Святошинське РП ПрАТ «Київобленерго» видати технічні умови для приєднання будинку до електромережі та укласти тимчасовий договір на користування електричною енергією за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Тарасівська, 7, до набуття повного права на спадщину; покласти на Києво-Святошинське РП ПрАТ «Київобленерго» обовязок по відшкодуванню всіх судових витрат, у тому числі судового збору. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову і просив відмовити у його задоволенні. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 квітня 2005 року померла [PERSON]. 08 грудня 2012 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області на підставі заяви № 1682 про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка надійшла від імені сина спадкодавиці [PERSON], була заведена спадкова справа № 611/2015 року до майна померлої 19 квітня 2005 року [PERSON]. Постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] від 08 грудня 2015 року відмовлено [PERSON] у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 13/25 часток житлового будинку № 7 з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованого по вул. Тарасівській в м. Боярка, Київської області після смерті 19 квітня 2005 року [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, 22 червня 2001 року між [PERSON] та Києво-Святошинським РЕМ ВАТ «Київобленерго» був укладений договір про користування електричною енергією № 122145 за адресою проживання: [INFO]. Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що після того, як власниця будинку померла, у 2005 році стало відомо, що у 2003 році вона подарувала належні їй 12/25 частин будинку № 7 своїй невістці [PERSON], але вона в ньому не проживала і не проживає до цього часу. У 2003 році між [PERSON] та [PERSON] було розірвано шлюб, але вона, як співвласниця будинку, за вказаною адресою з 2005 року продовжувала користуватися електроенергією. Як вказав позивач у своїй позовній заяві, у 2006 році він уклав шлюб з [PERSON]. В 2007 році в них народилась дочка [PERSON] [PERSON]. Вони всі разом почали проживати в будинку, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Тарасівська, 7. Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 березня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні будинком і вселення було відмовлено у задоволенні позову [PERSON]. В рішенні апеляційного суду Київської області від 25 березня 2011 року встановлено, що померлій 19 квітня 2005 року [PERSON], матері [PERSON], належали на праві власності 13/25 частин вказаного будинку, які складаються з житлової кімнати площею 10,6 кв.м., що в технічному паспорті значиться № 1-4, кухні площею 12,6 кв.м. під № 1-2 та котельні площею 6 кв.м. під № 1-1. [PERSON], як син померлої, проживає та зареєстрований в [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Боярської міської ради від 26 березня 2008 року. 13 грудня 2002 року [PERSON] згідно з договором дарування подарувала [PERSON] 12/25 частин будинку № 7 по вул. Тарасівська в м. Боярка, які складаються із житлової кімнати площею 14 кв.м., що в технічному паспорті значиться під № 1-3, літньої кухні під літ. «Б» та погрібу під літньою кухнею «Б». У позовній заяві позивач [PERSON] зазначив, що починаючи з 2012 року він, як власник більшої частини будинку, та його представник за довіреністю [PERSON] неодноразово звертались до Києво-Святошинського РЕМ про укладення договору користування електроенергією на його імя. В матеріалах справи міститься відповідь ПрАТ «Київобленерго», яка була надана на письмові звернення [PERSON] за вх. № Я-65 від 02 серпня 2017 року та вх. № 4727 від 02 серпня 2017 року, в якій повідомлено його про те, що відносини щодо постачання електричної енергії регулюються діючим в Україні законодавством, зокрема вимогами Закону України «Про ринок електричної енергії», Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року № 28 та Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357. В отриманих від заявника документах відсутній документ, що підтверджує право власності чи користування на обєкт споживача або право власності чи користування на земельну ділянку (на період будівництва обєкта споживача). По обєкту житловий будинок, який знаходиться за адресою: м. Боярка, вул. Тарасівська, 7, договір про користування електричною енергією укладено з іншим власником. Укладення із споживачем договору про користування електричною енергією на обєкті, що знаходиться за адресою: м. Боярка, вул. Тарасівська, буд. 7, не є можливим. Відповідно п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Електропостачальник, що здійснює постачання електричної енергії на закріпленій території, не має права відмовити побутовому споживачу, електроустановки якого розташовані на такій території, в укладенні договору за умови, що нова електроустановка побутового споживача приєднана або потужність для діючої електроустановки побутового споживача збільшена в установленому законодавством порядку. Для укладення договору побутовий споживач звертається до електропостачальника з письмовою заявою та пред'являє оригінали таких документів: паспорт; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, - паспорта з відміткою відповідного контролюючого органу); документ, що підтверджує право власності чи користування на об'єкт споживача або права власності чи користування на земельну ділянку (на період будівництва об'єкта споживача). У разі коли об'єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) декількох осіб, електропостачальник укладає договір з одним із співвласників (користувачів) за умови наявності письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відповідна відмітка в договорі. Згідно п. 5 Правил користування електричною енергією для населення у разі розташування об'єктів побутового споживача за різними адресами побутовий споживач повинен укласти окремий договір щодо кожного об'єкта. Відповідно п. 6 Правил користування електричною енергією для населення у разі прийняття рішення про припинення користування електричною енергією побутовий споживач не пізніше ніж за сім робочих днів подає електропостачальнику письмову заяву про розірвання договору, в якій зазначає день припинення електропостачання на об'єкт побутового споживача. У зазначений у заяві день представник електропостачальника разом із побутовим споживачем проводить контрольний огляд вузла обліку та здійснює відключення електроустановок об'єкта побутового споживача від електричних мереж та вживає заходів для запобігання самовільному підключенню. Відповідно до показів засобу обліку, отриманих під час контрольного огляду вузла обліку, електропостачальник разом із побутовим споживачем проводять звірку обсягів фактично спожитої та оплаченої електричної енергії і оформляють у двох примірниках акт звірки розрахунків, в якому зазначаються період, за який проводиться звірка розрахунків, тарифи, які діяли в кожному розрахунковому періоді, пільги та житлові субсидії на оплату електричної енергії, також враховуються кошти від застосування в установленому законом порядку штрафних санкцій до побутового споживача. На підставі оформленого та підписаного двома сторонами акта здійснюються остаточні взаєморозрахунки за електричну енергію. Електропостачальник безоплатно надає побутовому споживачеві підписану довідку про відсутність заборгованості. День остаточного взаєморозрахунку за електричну енергію є днем припинення дії договору з побутовим споживачем. У разі звернення до електропостачальника особи, яка є спадкоємцем та/або яка на час відкриття спадщини проживала разом із побутовим споживачем, з яким було укладено договір, протягом строку оформлення відповідних прав на об'єкт відключення електроустановок об'єкта електропостачальником не здійснюється за умови своєчасної оплати спожитої електричної енергії. На цей строк електропостачальник укладає із зазначеними особами договір на строк, необхідний для оформлення відповідних прав на об'єкт. З новим власником (користувачем) об'єкта, зокрема, якщо новий об'єкт утворився в результаті розділення об'єкта побутового споживача, укладається новий договір в установленому цими Правилами порядку. Як вбачається з матеріалів справи, договір про користування електричною енергією від 22 червня 2001 року був укладений з [PERSON], яка проживала за адресою: [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні з даним позовом та в його обгрунтування позивачем були надані акти депутатів Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 04 лютого 2008 року, 19 березня 2008 року, 24 червня 2008 року, 06 вересня 2010 року, 29 травня 2013 року, 10 серпня 2015 року, які лише підтверджують проживання [PERSON] протягом тривалого часу за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Боярка, вул. Тарасівська, буд. 7. Однак вказані докази не підтверджують право власності [PERSON] на будинок № 7, який розташований по вул. Тарасівська в м. Боярка. Згідно довідки Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України у Київській області від 18 липня 2008 року вбачається, що за адресою: м. Боярка, вул. Тарасівська, 7, з 11 лютого 1997 року була зареєстрована [PERSON], з 21 березня 1997 року зареєстрований за вказаною адресою [PERSON], [INFO], з 08 вересня 1998 року за даною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO]. З постанови державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 грудня 2015 року вбачається, що після відкриття спадщини до майна померлої 19 квітня 2005 року [PERSON] спадкоємцями є її сини [PERSON] та [PERSON]. В даному випадку позивачем не надано до суду доказів, які б підтвердили те, що він є єдиним спадкоємцем 13/25 часток спірного житлового будинку. Також відповідності до положень Правил користування електричною енергією для населення при зверненні до електропостачальника з вимогою про укладення договору про користування електричною енергією необхідним є надання письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), які б не заперечували щодо укладення такого договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач не надав доказів про те, що при його зверненні до відповідача з вимогою укласти відповідний договір про користування електричною енергією інші співвласники вищевказаного будинку не заперечували щодо укладення такого договору. Відповідно до п. 1 Правил користування електричною енергією для населення технічні умови на приєднання до мереж (об'єктів) електроенергетики - це комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта замовника електричною енергією, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам щодо електропостачання, та є невід'ємним додатком до договору про приєднання (далі - технічні умови). Відповідно до вимог ч. 1. ст. 1 Закону України «Про електроенергетику» приєднання електроустановки - це надання електропередавальною організацією послуги замовнику із створення технічної можливості для передачі (прийняття) в місце приєднання електроустановки замовника відповідної потужності до електричних мереж електропередавальної організації (у тому числі новозбудованих) електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності. Технічні умови для приєднання будинку до електромережі є складовою частиною договору про приєднання електроустановки до електромережі. Згідно вимог ст. 25 Закону України «Про електроенергетику» споживачі електричної енергії мають право на приєднання та підключення до електричної мережі, за умови виконання правил приєднання електроустановок до електричних мереж. З наданих позивачем та його представником доказів суду неможливо дійти висновку, що позивач [PERSON] є власником будинку № 7 по вул. Тарасівська в м. Боярка, в якому він проживає разом зі своєю родиною. Також з наявних матеріалів неможливо встановити, що позивач [PERSON] в належний спосіб звертався до відповідача з вимогою про укладення договору про приєднання до електроустановок та видачі йому технічних умов для приєднання вказаного будинку до електромережі. Слід зазначити, що долучена до матеріалів справи копія договору про користування електричною енергією за № 122145 від 22 червня 2001 року, який укладався між [PERSON] та ВАТ «Київобенерго», свідчить про те, що будинок № 7 по вул. Тарасівська в м. Боярка вже приєднаний до електромережі та в даному будинку обліковується електрична енергія. Крім того, слід зазначити, що звертаючись з позовом до суду, позивач [PERSON] вказав відповідачем Києво-Святошинський РП ПрАТ « Київобенерго». Відповідно до вимог ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Згідно вимог ч. ч. 2, 3 ст. 95 ЦК України представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Згідно роз»яснень Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 11 постанови № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго». Однак, відповідно до п. 1.5. Положення «Про районний підрозділ ПАТ «Київобленерго» від 6 жовтня 2014 року, на яке посилався представник відповідача, районний підрозділ, зокрема, не здійснює самостійної господарської діяльності, не виступає стороною у будь-яких цивільних або господарських правочинах та не виступає самостійно стороною та не бере участь у судових процесах. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку Києво-Святошинський районний підрозділ ПрАТ «Київобленерго» не є юридичною особою, і позивачем не доведено, що його права були порушені саме Києво-Святошинським районним підрозділом ПрАТ «Київобленерго». Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов»язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Суд, вислухавши думку учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи, давши оцінку зібраним доказам в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача [PERSON]. За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову [PERSON] до Києво-Святошинського РП ПрАТ «Київобленерго» про зобовязання видати технічні умови для приєднання будинку до електромережі та укладення тимчасового договору на користування електричною енергією до набуття повного права на спадщину. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати слід стягнути з позивача [PERSON] в дохід держави у розмірі 640 грн.. Враховуючи викладене та

Outcome: approved