overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, у якому просив звільнити його від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку(доходу) і до досягнення повноліття. На обґрунтування позову повідомив, що 16.11.2011року Ладижинським міським судом Вінницької області було винесено рішення про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], а 01.10.2013 року рішенням Ладижинського міського суду його позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] У грудні місяці 2016 року йому стало відомо про те, що [PERSON]. усиновлений іншою особою. Дослідивши докази і давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, попередньо подавши до суду заяву, у які просить розглянути справу за його відсутності, покладаючись при цьому на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, давши їм належну правову оцінку, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦП України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. У судовому засіданні встановлено, що 16.11.2011року Ладижинським міським судом Вінницької області було винесено рішення про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина - [PERSON]. 01.10.2013 року за позовом [PERSON] рішенням Ладижинського міського суду [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] У грудні місяці 2016 року позивачу стало відомо, що його син [PERSON] усиновлений іншою особою. Одночасно він дізнався про те, що відповідачка змінила прізвище на «[PERSON]». Дані факти стверджуються сукупністю доказів. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Суд вважає, що у відповідності до ст. 174 ЦПК України позовні вимоги підлягають задоволенню, так як визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є правомірними, відповідають вимогам закону та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 551, 2 грн. судового збору. На підставі ст. ст. 60, 61, 174, 212, 213- 215, 223 ЦПК України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

у лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив наступне. В провадженні Мінського районного суду м. Києва знаходилась цивільна справа №2-101/1998 за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним договорів купівлі-продажу квартири [NUMBER]. В межах вказаної цивільної справи судом вживались заходи забезпечення позову, а саме накладались арешти на квартири [NUMBER] і [NUMBER] по [ADDRESS] Рішенням Мінського районного суду м. Києва від 23.06.1999 року [PERSON] в позові до відповідачів про визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири [NUMBER] було відмовлено. Рішення набрало законної сили. У 2001 році [PERSON] знову вдруге звернувся до Мінського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за продану квартиру. В межах даної судової справи на квартиру [ADDRESS] також накладався арешт, який пізніше був знятий ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.12.2001 року за заявою [PERSON] З витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що в реєстрі до цього часу є інформація про арешт, накладений ухвалою Мінського районного суду м. Києва на квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON] просив суд, скасувати арешт на квартиру [ADDRESS], накладений ухвалою Мінського районного суду м. Києва від 07.07.1998 року. В судове засідання заявник не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Свої інтереси в судді довірив представляти представнику [PERSON] Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з»явився. До початку розгляду заяви надав суду клопотання, в якому просив заяву задовольнити та провести розглядат розгляд заяви без його участі. [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились. Про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд визнав можливим розглянути заяву про скасування заходів забезпечення позову за відсутності належним чином повідомлених сторін. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. У зв'язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

у лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що при розгляді справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, 19.05.2015 року було задоволено клопотання представника відповідача та призначено по справі судово-бухгалтерську експертизу. 13.08.2015 року відповідач сплатив грошові кошти за проведення судової-бухгалтерської експертизи у розмірі 8 316, 00 грн., що підтверджується копією квитанції №1291310023 від 13.08.2015 року. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.02.2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду, в зв»язку з повторною неявкою позивача в судове засідання. Проте судом не вирішено питання щодо стягнення грошових коштів за проведення судово-бухгалтерської експертизи у розмірі 8 316, 00 грн., які підлягають стягненню з ПАТ «Дельта Банк». Посилаючись на вищевикладене, представник відповідача [PERSON] просив суд стягнути з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] грошові кошти за проведення судової-бухгалтерської експертизи у розмірі 8 316, 00 грн. Представник заявника в судове засідання не з'явився. До початку розгляду заяви надав суду клопотання про розгляд заяви у його відсутність та просив задовольнити. Представник ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов»язаних з розглядом справи, зокрема витрат, пов»язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. За змістом ч.4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Аналізуючи зміст викладеної вище норми ЦПК суд прийшов до висновку про обґрунтованість вимоги заявника щодо стягнення судових витрат пов»язаних з проведенням експертизи, оскільки позивач не звільнений від сплати судових витрат, останні підлягають стягненню з нього на користь відповідача. При цьому суд враховує, що позивачем було ініційовано звернення до суду за захистом своїх порушених прав, але після оплати та проведення судово-економічної експертизи у справі відповідачем, банк не надав експертам формулу нарахування відсотків та комісій за кредитним договором, не надав і виписки по операціях по картковому рахунку, рішення уповноваженого органу банку щодо змін тарифів, що унеможливило встановлення експертами, чи вірно сформована заборгованість за тілом кредиту. У зв'язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволеннязаяви представника відповідача [PERSON] про стягнення судових витрат за проведення судової-економічної експертизи, оскільки саме у зв»язку зі зверненям до суду позивача відповідач поніс витрати, і саме позивач згодом втратив інтерес до свого позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, із залученням заінтересованої особи Іванчуківської сільської ради в Ізюмському районі Харківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, належності [PERSON] , [INFO], правовстановлюючого документу державний акт на право приватної власності на землю серії II-XP №108895 на земельну ділянку на території Іванчуківської сільської ради Ізюмського району , від 10 липня 2001 року № 3 виданого гр. [PERSON]. (а.с.3,7) Заявник [PERSON] та представник заінтересованої особи Іванчуківської сільської ради в Ізюмському районі Харківської області у судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи без участі, заперечень не мають. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно паспорту серії ММ номер 120989, виданого 17 грудня 1998 року Ізюмським МРВ УМВС України в Харківській області, зазначено прізвище імя по батькові [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії II-XP № 108895, від 10 липня 2001 року № 3 виданого гр. [PERSON] з зазначеним іменем «Генадій». Таким чином у державному акті на право приватної власності на землю серії II-XP № 108895, зазначено імя «Генадій». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] необхідно для оформлення технічної документації для присвоєння земельній ділянці кадастрового номеру та для подальшого оформлення правових угод. Факт належності заявнику вказаного правовстановлюючого документу підтверджується копією паспорта на його імя. Таким чином, є підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу [PERSON], імя якого, що зазначено в державному акті на право приватної власності на землю серії II-XP № 108895, від 10 липня 2001 року № 3 «Генадій», не збігається із іменем зазначеним в його паспорті [PERSON]; від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеною заявою, із залученням заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, належності [PERSON] , [INFO], правовстановлюючого документу трудова книжка БТ-II № 1740406, виданої 16 травня 1985 року гр. [PERSON] [INFO], з метою призначення управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області пенсії за віком (а.с. 2-3). Заявник [PERSON] та представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області у судове засідання не прибули, надав заяву про розгляд справи без участі, заперечень не має. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності учасників справи та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Згідно п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно паспорту серії МТ номер 056779, виданого 26 серпня 2009 року Ізюмським МВ ГУМВС України в Харківській області, та свідоцтва про народження серії IV - УР № 2341332, виданого 08 серпня 1964 року, зазначено час народження [PERSON], 22 липня 1964 року в с. Пазіївка Балаклійського району Харківської області (а.с. 4-8). Відповідно до трудової книжки БТ - II № 1740406, виданої 16 травня 1985 року гр. [PERSON] з зазначеним часом народження 22 червня 1964 року. Таким чином у трудовій книжці БТ-II № 1740406 від 16 травня 1985 року., зазначено дата народження «22 червня 1964 року». Встановлення факту належності правовстановлюючого документу [PERSON] необхідно для оформлення управлінням Пенсійного фонду України в Ізюмському районі Харківської області пенсії за віком. Факт належності заявнику вказаного правовстановлюючого документу підтверджується копією паспорта та копією свідоцтва про народження на його час народження. Таким чином, є підстави для задоволення заяви про встановлення факту належності вказаного правовстановлюючого документу [PERSON], дата народження якого, що зазначено в трудовій книжці БТ- II № 1740406 від 16 травня 1985 року «22 червня 1964 року», не збігається із датою народження, зазначеною в паспорті та свідоцтві про народження 22 липня 1964 року; від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між [PERSON], яка померла 25.03.2003 року та [PERSON], який помер 11.05.2015 року, зокрема, що дані особи є рідними сестрою та братом. Встановлення даного факту заявнику потрібно для отримання спадщини. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги та просив їх задоволити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутність та не заперечує щодо задоволення вимог. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини, а також досліджені матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку. [PERSON] народився 13 лютого 1949 року, згідно паспорта громадянина України. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ОЛ №173926, [PERSON] померла 25.03.2006 року. [PERSON] помер 11.05.2015 року, відповідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №208147. Судом встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] склали заповіти та заповіли все майно [PERSON]. 12.01.2016 року державний нотаріус Олександрійської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як відсутні документи , які підтверджують факт родинних стосунків між померлими [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Довідка №27 від 03.02.2016 року, яка видана Андріївською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, підтверджує той факт, що [PERSON] з 1967 року постійно проживала у [INFO]. З нею разом з 1968 року проживав її брат [PERSON]. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що померлі [PERSON] та [PERSON] були рідні сестра та брат, які разом проживали в одному будинку в с. Андріївка. Суд дійшов висновку, що встановлення факту родинних відносин є єдиним способом захисту заявника та необхідним для одержання свідоцтва про право на спадщину. Згідно розяснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, щ мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у звязку із втратою годувальника. Таким чином, суд вважає, що факт родинних відносин підтверджений. На підставі ст. 256, 259 ЦПК України, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.04.2011 року він є власником будинку № 1 по вул. Севастопольській у м. Краматорську Донецької області. На підставі договору найму, у жовтні 2012 року у вказаному будинку був тимчасово зареєстрований [PERSON]. З моменту реєстрації відповідач не мешкає в будинку. Речей відповідача у його будинку не має. Комунальні послуги сплачує він самостійно, що становить його у скрутне матеріальне становище. Враховуючи викладене просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком № 1 по вул. Севастопольській в м. Краматорську Донецької області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву, у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та просив суд розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.04.2011 року, видане виконавчим комітетом Краматорської міської ради, [PERSON] є власником жилого будинку № 1 по вул. Севастопольській у м. Краматорську Донецької області. (а.с. 7-8) Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 401 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Як вбачається з довідки комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради від 14.01.2016 року, (а.с.4) та акту комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради від 14.01.2016 (а.с.5-6), відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] з 2012 року, але за вказаною адресою не мешкає з 30.10.2012 року. Його речей в будинку не має. Відповідно до п.4 ч. 1 ст.406 ЦК сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту. Відтак, враховуючи, що відповідач не є власником або членом сімї власника будинку №1 по вул. Севастопольській у м. Краматорськ, тобто позивача по справі, а також те, що він набув право користування зазначеною квартирою у 2012 р., на підставі договору найму, суд вважає, що обставини, які були підставою для надання [PERSON] права користування квартирою [PERSON] на цей час припинені. Таким чином, позов [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим будинком № 1 по вул. Севастопольській у м. Краматорськ Донецької області підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 20 червня 2012 року в виконкомі Бджілянської сільської ради Теплицького району Вінницької області, він зареєстрував шлюб з відповідачкою, актовий запис №05. Від шлюбу мають синів, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з ним та знаходяться на його утриманні. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, у стосунках відсутнє порозуміння та повага, шлюб носить формальний характер, постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідачка відмовилася виховувати дітей та проживає з іншим чоловіком. Фактичні шлюбні відносини припинені з лютого 2014 року. Миритися не бажає, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. У разі неявки відповідачки, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] до суду не з'явилася, про час дату та місце проведення судового засідання належним чином повідомлена, про причину своєї неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї, сторони миритися не бажають. Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved