Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У лютому 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Новомиргородської міської ради, третя особа: [PERSON], [PERSON], [PERSON], Головне територіальне управління юстиції про визнання права власності на будинок в порядку спадкування. Заявник вказала, що [INFO] р. помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] За життя йому відповідно до протоколу № 2 загальних зборів засідання правління колгоспу ім. Чкалова від 3 квітня 1973 року було виділено земельну ділянку під будівництво будинку по [ADDRESS] розміром 0,06 га з присадибної ділянки його матері [PERSON], так як вона була на той час членом колгоспу ім. Чкалова та мала у користуванні земельну ділянку площею понад 0,15 га. 28 травня 1973 року рішенням № 16 виконкому Новомиргородської міської Ради депутатів трудящих було дозволено [PERSON] будівництво нового житлового будинку по [ADDRESS]. Потім за договором від 16 квітня 1974 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно Новомиргородським міськвиконкомом [PERSON] було надано земельну ділянку по [ADDRESS] в безстрокове користування. На виділеній земельній ділянці [PERSON] разом з дружиною, матір'ю позивача [PERSON]., було побудовано будинок загальною площею 78,7 кв. м, в якому батьки прожили все своє життя. Однак за життя зареєструвати своє право власності на житловий будинок у бюро технічної інвентаризації батьки не встигли. У 2004 році батько [PERSON] тяжко захворів та передчасно помер. Після його смерті мати позивача [PERSON] була єдиною, хто прийняв спадщину, тобто фактично вступила в управління спадковим майном, бо залишилася проживати у будинку та вести домашнє господарство. Пізніше вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на земельну ділянку [NUMBER] розміром 2,6 га та на майновий пай члена КСП ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова». [INFO] року у м. Сміла Черкаської області у віці 53 роки передчасно померла мати позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки за [NUMBER], [NUMBER] площею 2,6 гектарів кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлій відповідно до державних актів на праві приватної власності на землю Серії І-КР № 006086 та Серії І-КР № 022232, а також на вищевказаний житловий будинок, який був побудований за життя батьком та матір'ю позивача на виділеній батькові земельній ділянці. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач як єдиний спадкоємець першої черги у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Інші діти - брат та дві сестри не звертались з відповідними заявами про прийняття спадщини, так як між ними була усна домовленість про те, що вся спадщина після смерті матері буде належати позивачу. Після спливу шестимісячного строку 19 жовтня 2011 року позивач звернулась в державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого їй було видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки за [NUMBER], [NUMBER] площею 2,6 гектарів кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлій відповідно до державних актів на праві приватної власності на землю Серії І-КР № 006086 та Серії І-КР № 022232. 29 липня 2014 року позивач звернулася в нотаріальну контору з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину на будинок, але нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Під час оформлення спадщини позивач зверталась до Новомиргородської дільниці БТІ, звідки отримала архівну довідку № 190 від 03.10.2014 р. про те, що право власності на будинок [ADDRESS] Кіровоградської області за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» не зареєстровано. В даний час здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок неможливо в зв'язку зі смертю власника - спадкодавця. В зв'язку з цим виникає спір про право цивільне і вирішення його можливе тільки в судовому порядку. Таким чином, вичерпавши всі наявні можливості для захисту своїх цивільних прав позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до висновку про вартість майна, проведеного оцінювачем, ТОВ «Науково-виробничий центр «Альянс-Експерт», ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 29.627,00 гривень. Відповідно до листа від 01.09.2011 р. № 40-12-2409 Державної Архітектурно-Будівельної інспекції України для прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року, не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Новомиргородська міська рада Кіровоградської області - є належним відповідачем у даній справі. Посилаючись на ст. ст. 328 ч. 2, 392, 1261 ЦК України, просить суд визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке складається із домоволодіння по вул. Колгоспна, 14/33 у м. Новомиргороді. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представники відповідача (Новомиргородської міської ради) і третьої особи (Головного територіального управління юстиції), треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви представника відповідача від 23.03.2015 р., він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище згаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши згадані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача (Новомиргородської міської ради) позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] р. помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] За життя йому відповідно до протоколу № 2 загальних зборів засідання правління колгоспу ім. Чкалова від 3 квітня 1973 року було виділено земельну ділянку під будівництво будинку по [ADDRESS] розміром 0,06 га з присадибної ділянки його матері [PERSON], так як вона була на той час членом колгоспу ім. Чкалова та мала у користуванні земельну ділянку площею понад 0,15 га. 28 травня 1973 року рішенням № 16 виконкому Новомиргородської міської Ради депутатів трудящих було дозволено [PERSON] будівництво нового житлового будинку по [ADDRESS]. Потім за договором від 16 квітня 1974 року про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві приватної власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно Новомиргородським міськвиконкомом [PERSON] було надано земельну ділянку по [ADDRESS] в безстрокове користування. На виділеній земельній ділянці [PERSON] разом з дружиною, матір'ю позивача [PERSON]., було побудовано будинок загальною площею 78,7 кв. м, в якому батьки прожили все своє життя. Однак за життя зареєструвати своє право власності на житловий будинок у бюро технічної інвентаризації батьки не встигли. У 2004 році батько [PERSON] тяжко захворів та передчасно помер. Після його смерті мати позивача [PERSON] була єдиною, хто прийняв спадщину, тобто фактично вступила в управління спадковим майном, бо залишилася проживати у будинку та вести домашнє господарство. Пізніше вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька на земельну ділянку [NUMBER] розміром 2,6 га та на майновий пай члена КСП ТОВ «Агрофірма ім. Чкалова». [INFO] року у м. Сміла Черкаської області у віці 53 роки передчасно померла мати позивача - [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на дві земельні ділянки за [NUMBER], [NUMBER] площею 2,6 гектарів кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлій відповідно до державних актів на праві приватної власності на землю Серії І-КР № 006086 та Серії І-КР № 022232, а також на вищевказаний житловий будинок, який був побудований за життя батьком та матір'ю позивача на виділеній батькові земельній ділянці. За життя [PERSON] заповіту не складала. Позивач як єдиний спадкоємець першої черги у встановлений законом шестимісячний строк звернулась до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Інші діти - брат та дві сестри не звертались з відповідними заявами про прийняття спадщини, так як між ними була усна домовленість про те, що вся спадщина після смерті матері буде належати позивачу. Після спливу шестимісячного строку 19 жовтня 2011 року позивач звернулась в державну нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, внаслідок чого їй було видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на дві земельні ділянки за [NUMBER], [NUMBER] площею 2,6 гектарів кожна для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які належали померлій відповідно до державних актів на праві приватної власності на землю Серії І-КР № 006086 та Серії І-КР № 022232. 29 липня 2014 року позивач звернулася в нотаріальну контору з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину на будинок, але нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок. Під час оформлення спадщини позивач зверталась до Новомиргородської дільниці БТІ, звідки отримала архівну довідку № 190 від 03.10.2014 р. про те, що право власності на будинок [ADDRESS] Кіровоградської області за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське ООБТІ» не зареєстровано. В даний час здійснити реєстрацію права власності на житловий будинок неможливо в зв'язку зі смертю власника - спадкодавця. В зв'язку з цим виникає спір про право цивільне і вирішення його можливе тільки в судовому порядку. Таким чином, вичерпавши всі наявні можливості для захисту своїх цивільних прав позивач вимушена звернутися до суду. Відповідно до висновку про вартість майна, проведеного оцінювачем, ТОВ «Науково-виробничий центр «Альянс-Експерт», ринкова вартість житлового будинку по [ADDRESS] складає 29.627,00 гривень. Відповідно до листа від 01.09.2011 р. № 40-12-2409 Державної Архітектурно-Будівельної інспекції України для прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року, не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації права власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Новомиргородська міська рада Кіровоградської області - є належним відповідачем у даній справі. До того ж позивач є спадкоємцем за законом першої черги і після смерті матері прийняла спадщину у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами заведеної у нотаріальній конторі спадкової справи до майна померлої. Як вбачається з вимог ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269). Відповідно до частин 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Окрім пояснень учасників судового розгляду, ці ж обставини підтверджуються: особистими документами заявника, листами та постановою нотаріуса, технічними документами на будинок померлої, висновком експерта-оцінювача, рішеннями міської ради та її виконкому, іншими матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно. Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст. 331, 1216-1218, 1220-1223, 1226, 1233-1234, 1258-1261, 1266-1270, 1273, 1275, 1278, 1296 ЦК України,

Outcome: approved