Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. Позов мотивує тим, що після смерті їх чоловіка та батька [PERSON], відрилась спадщина на житловий будинок №2 по вулиці Зарічна в с. Городище Менського району Чернігівської області та інше майно. Звернувшись до Менської районної державної нотаріальної контори, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Просять визнати за ними право власності на спадкове майно, що відкрилось після смерті спадкодавця. В судове засідання позивачі не зявилися, в заяві просять суд розглянути справу у їх відсутності. В судове засідання представник відповідача [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області не зявився, просить суд розглянути цивільну справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без участі сторін, за наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України «Про нотаріат», «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. При розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України. Відповідно до ст.ст. 392, 1261 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого повторно 14.09.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції Чернігівської області, між «[PERSON] та [PERSON]» зареєстровано шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка «Аніщенко», дружини «Міщенко» (а.с.15). Судом встановлено, що 27.06.2015 року в с. Городище Менського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ №258630 виданого виконкомом [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області 01.07.2015 року (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про зміну імені «Міщенко Микола Олексійович» змінив на «Аніщенко Миколу Олексійовича» (а.с.9). Із заповіту, посвідченого секретарем Городищенської сільської ради Менського району Чернігівської області від 19.11.2012 року вбачається, що [PERSON] зробив розпорядження, що належний йому житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташована в с. Городище вул. Зарічна, 2, Менського району Чернігівської області, заповів [PERSON], [INFO] (а.с.10). З повідомлення №3 від 18.01.2015 року, виданого Комунальним підприємством «Чернігівським міським бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради», слідує, що станом на 31 грудня 2012 року в с. Городище по вулиці Зарічна, 2, Менський район Чернігівська область, право власності не зареєстровано (а.с.19). [PERSON] проживав та був зареєстрований на 27.06.2015 року в с. Городище вул. Зарічна, 2 Менського району Чернігівської області і виписаний в звязку зі смертю (а.с.46). Згідно по господарської книги №1 1991-1995 роки, особового рахунку №1 на 15.04.1991 року за адресою6 с. Городище вул. Зарічна, 2 головою домогосподарства являється [PERSON], [INFO] (дата народження вказана згідно запису погосподарської книги). Членами домогосподарства є: дружина [PERSON], [INFO], сини [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Домоволодіння мало статус колгоспного двору (а.с.47). Відповідно до довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області 22.01.2016 року, спадкоємцями першої черги після померлого [PERSON] є: дружина [PERSON], дочка [PERSON], сини [PERSON], [PERSON] (а.с.48). Згідно по господарського обліку 0001-1, за житловим будинком, що знаходиться за адресою: с. Городище вул. Зарічна, 2, закріплена земельна ділянка, площею 0,25 га для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд земельна ділянка, площею 1,05 га для ведення особистого селянського господарства (а.с.49). Згідно ст. 123 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Правила ст. 563 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав, спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося) відкривається після смерті кожного з його колишніх членів. Оскільки [PERSON] помер після 1 липня 1990 року, то підлягають застосуванню загальні правила спадкування щодо його частки в майні колгоспного двору. За положеннями Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р., право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» (від 02 червня 1968 року) кожна сільська рада вела по господарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, імя по батькові глави сімї, на імя якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, на підставі записів в по господарських книгах [PERSON] сільської ради Менського району Чернігівської області підтверджується право власності спадкодавця [PERSON] на житловий будинок №2 по вул. Зарічна в с. Городище Менського району Чернігівської області. Після припинення існування колгоспу, майно колгоспного двору змінило свій правовий статус та стало спільною сумісною власністю всіх колишніх його членів у рівних частках. Як слідує з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Менської районної державної нотаріальної контори №123/02-31 від 22.01.2016 року та з матеріалів спадкової справи № 543/2015, заведеної за заявами [PERSON], [PERSON], [PERSON], останні звернулися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок після померлого [PERSON] із-за відсутності правовстановлюючого документу щодо належності цього майна спадкодавцеві. Як вбачається з технічної документації, виготовленої Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок по вул. Зарічна, 2 в с. Городище Менського району Чернігівської області складається з житлового будинку А-1, погріб з шийкою Г-1, погріб з шийкою Д-1, прибудова А1-1, сарай б-1, сарай Б-1, сарай В-1, навіс В1-1, навіс В2-1, навіс В3-1, навіс Ж-1, убиральня З-1, гараж К-1, навіс К1-1, літня кухня Л-1, гараж Л1-1, сарай М-1, ґанок а-1, колодязь питний №1(а.с.20-24). Згідно звіту Комунального підприємства «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради» про оцінку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованих в с. Городище вул. Зарічна, 2, Менського району Чернігівської області від 18.01.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Чернігівська область Менський район с. Городище вул. Зарічна, 2, складає 20 943 грн. (а.с.25-45). Позивачі своєчасно прийняли спадщину після смерті свого чоловіка та батька, в їх користування перейшли речі померлого, вони проживають у спадковому будинку по теперішній час, що підтверджується довідками виданими виконкомом [PERSON] сільської ради Менського району. За таких обставин, суд вважає можливим, визнати за позивачами право власності на житловий будинок з надвірними будівлями в с. Городище по вулиці Зарічна, 2, Менського району Чернігівської області, після померлого 27.06.2015 року їх чоловіка та батька [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved