Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду в порядку окремого провадження із спільною заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своєї заяви заявники зазначили, що між [PERSON] та [PERSON] 22 листопада 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у подружжя народилася донька: [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини між заявниками припинені, вони не проживають разом, та спільне господарство не ведуть. За таких обставин заявники дійшли згоди, що нормальні шлюбні відносини між ними не можуть бути поновлені, а отже шлюб необхідно розірвати. Між заявниками досягнуто згоди стосовно сплати аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, про що 01 січня 2019 року між ними укладено договір про виховання та утримання дитини. Заявники [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі заяву підтримали та просили її задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини заяви про розірвання шлюбу, вважає, що заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Судом встановлено, що 22 листопада 2014 року між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - Шкута) [PERSON], [INFO] був укладений шлюб, який зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1780, відповідно до свідоцтва про шлюб, серії І-БК № 269168 (а.с. 8). 05 червня 2015 року у заявників народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження, серії І-ОК № 298882 (а.с. 9). Зі змісту заяви вбачається, що заявники не ведуть спільне господарство, на примирення не згодні. Між заявниками досягнуто згоди стосовно сплати аліментів на дитину, визначення місця проживання дитини після розірвання шлюбу, взяття участі у її вихованні та утриманні, про що 01 січня 2019 року між ними укладено договір про виховання та утримання дитини (а.с. 10). Згідно положень ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 12 грудня 2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Відповідно до ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно із ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved