overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про визначення йому додаткового строку у два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті 26.05.2009 року його тітки [PERSON]. Свої вимоги обґрунтував тим, що за життя 02.08.1995 року [PERSON] склала заповіт, яким усе належне їй майно заповіла йому та [PERSON] як племінникам. Остання спадщину не прийняла і не претендує на спадкове майно. Він же через похилий вік тітки, її тяжку хворобу до дня смерті за нею доглядав, однак був зареєстрований за іншою адресою. Після смерті тітки вступив у фактичне управління і володіння спадковим майном і по сьогоднішній день доглядає за спадковим житловим будинком, користується земельною ділянкою, володіє правовстановлюючими документами на спадкове майно. За таких обставин через необізнаність із цивільним законодавством помилково вважав себе таким, що спадщину прийняв у встановленому порядку і оформити її зможе без обмежень у часі. В підготовче засідання сторони не зявились. Позивач на адресу суду надіслав заяву про підтримання позовних вимог і розгляд справи за його відсутності. Від Хворостівської сільської ради надійшла заява про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника Ради. Згідно з ч.ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судово-го рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст.ст.1217, 1223, 1235, 1272 ЦК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст.142 ЦПК України у звязку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з держав-ного бюджету. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про виключення з актового запису №2988 від 06.12.2016 року відомостей про нього як батька дитини, народженої в шлюбі з відповідачем, і зобовязати орган реєстрації актів цивільного стану здійснити відповідне виключення з актового запису. Вимоги обґрунтував тим, що 09.08.2014 року з відповідачкою уклав шлюб, який на даний час перебуває на стадії розірвання в судовому порядку. У період шлюбу 04.12.2016 року народився [PERSON], відомості про батька якого були внесені у відповідності до ч.1 ст.122 СК України. У 2017 року відносини з відповідачкою погіршились, почали виникати конфлікти і суперечки, через що у нього виник сумнів щодо походження дитини саме від нього. Для підтвердження чи спростування цього факту він звернувся до експертної установи. Згідно з експертним заключенням №MG18-43651/С1А1 вірогідність його батьківства становить 0%. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач в канцелярію суду подала заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно із ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ст. 136 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати, які складаються із судового збору, слід покласти на відповідача. При цьому, у зв'язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про розірвання зареєстрованого 06.10.2006 року шлюбу із [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що дітей з відповідачем не мають, однак розірвати шлюб через органи РАЦСу відповідач відмовляється. Шлюб розриває через несумісність характерів, інтересів, відсутність взаєморозуміння з відповідачем. Крім цього, останній вживає надмірну кількість спиртних напоїв, влаштовує сварки, ображає її морально і фізично, через що примирення і подальше спільне життя є неможливим. Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. В підготовче засідання сторони не з'явились, подавши в канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У поданих заявах позивач вказала на підтримання позову, а відповідач на його визнання. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно із ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.1 ст. 24, ст. 112 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.ст. 141, 142 ЦПК України судові витрати, які складаються із судового збору, слід покласти на відповідача. При цьому у зв'язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про розірвання зареєстрованого 06.11.2012 року шлюбу із [PERSON] У період шлюбу у них народилося двоє синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення є негативна поведінка відповідачки, яка про дітей та сімю в цілому не дбає і своїх материнських обовязків не виконує. Крім цього, з її сторони мають місце жорстокість дій, як по відношенню до нього, так і до дітей. Його спроби зберегти сімю виявились марними. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідачка про розгляд справи по суті двічі повідомлялася шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не зявилась, відзиву на позовну заяву не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. Аналізом доказів суд ухвалив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ №076682 сторони уклали шлюб 12 листопада 2012 року в Радехівській сільській раді Любомльського району Волинської області за актовим записом №4. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується доданими до позову копіями свідоцтв про народження. Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сімї не вбачається. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про розірвання зареєстрованого 09.08.2014 року із [PERSON] шлюбу, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Причиною розлучення є те, що між ними склалися неприязні відносини, відсутнє взаєморозуміння, повага один до одного. Шлюбні відносини припинені, проживають окремо, шлюб існує формально, тому примирення неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити принципу добровільності сімейних відносин. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач в позовній заяві просив розглядати справу у його відсутності. Відповідач в канцелярію суду подала заяву про визнання позову та розгляд справи у її відсутності. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно із ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.1 ст. 24, ст. 112 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.ст.141, 142 ЦПК України судові витрати, які складаються із судового збору, слід покласти на відповідача. При цьому у зв'язку з визнанням відповідачем позову 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, позивачу слід повернути з державного бюджету, решту 50 відсотків стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про розірвання зареєстрованого 10.08.1999 року шлюбу із [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що в період шлюбу у них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Шлюб розриває по тій причині, що спільне життя з відповідачем не склалось, неодноразові спроби налагодити взаємовідносини були марними. Упродовж останніх двох років проживають окремо, тому збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. В підготовче засідання сторони не з'явились, подавши в канцелярію суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. У поданих заявах позивач вказала на підтримання позову, а відповідач на його визнання. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно із ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Дослідження змісту позовних вимог та їх обґрунтування приводить суд до висновку, що вони відповідають положенням ч.1 ст.24, ст.112 СК України. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Отже, встановлено підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні та задоволення позовних вимог. Згідно зі ст.ст. 141, 142 ЦПК України у зв'язку з визнанням відповідачем позову з нього підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в користь держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про розірвання зареєстрованого 11.05.2017 року шлюбу із [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог вказав, що спільне життя з відповідачкою не склалося, мають різні характери і погляди на життя, взаєморозуміння між ними не досягнуто. На даний час проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. У шлюбі дітей не мають, проте в добровільному порядку відповідачка розривати шлюб не бажає. В судове засідання сторони не зявились. Позивач в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подала, про причини неможливості розгляду справи за її відсутності не сповістила. З огляду на викладене суд провів заочний розгляду позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із виданим повторно свідоцтвом серії 1-ЕГ №\~133589 сторони уклали шлюб 11 травня 2017 року у виконавчому комітеті Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області за актовим записом №\~8. Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сімї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неявки відповідача на судовий розгляд, а також неподанням нею відзиву на позов. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування чоловіка та жінки не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме його інтересам. З огляду на заявлене у позовній заяві клопотання питання про судові витрати суд не вирішує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про розірвання зареєстрованого 12.11.1993 року шлюбу із [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог вказала, що неповнолітніх дітей не мають, однак в добровільному порядку розривати шлюб відповідач не бажає. Шлюб розриває по тій причині, що між ними склалися неприязні стосунки, відсутнє взаєморозуміння і повага, внаслідок чого спільне проживання стало неможливим. Шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. В судове засідання сторони не зявились. Позивач на стадії підготовчого провадження в канцелярію суду подала заяву, у якій позовні вимоги підтримала ї просила їх задовольнити. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи у його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними матеріалами справи. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом серії 1-ЕГ №466285 сторони уклали шлюб 12 листопада 1993 року у Підгородненській сільській раді Любомльського району Волинської області за актовим записом №5. Довідкою виконкому Любомльської міської ради від 12.10.2018 року стверджено, що сторони мають двох дочок [PERSON] та [PERSON], які на сьогоднішній день досягли повноліття. Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сімї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неявки відповідача на судовий розгляд, а також неподанням ним відзиву на позов. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чолові-ка. Примушування чоловіка та жінки не допускається. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу су-перечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Викладена в позовній заяві вимога позивача про залишення їй шлюбного прізвища узгоджується з положеннями ст.113 СК України, тому підлягає задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У позовній заяві позивач [PERSON] просить постановити рішення про розірвання зареєстрованого 12.11.2011 року шлюбу із [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог вказала, що у період шлюбу у них народилась дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Через різні погляди на сімейне життя і обовязки спільне життя у них не склалось. Відповідач не дбає про сімю і не бажає цього робити, тому в сімї постійно виникали сварки і як наслідок вони стали зовсім чужими людьми. Подружні відносини між ними фактично припинились з серпня 2017 року і подальших перспектив на спільне подружнє життя немає. У 2017 році вона уже намагалась розірвати шлюб в судовому порядку, однак з метою збереження сімї по-дала заяву про залишення позову без розгляду. Незважаючи на це, відповідач не змінив свого відношення до сімейних обовязків, а її спроби налагодити подружні стосунки виявились марними, тому примирення вражає неможливим. В судове засідання сторони не зявились. Позивач одночасно з позовом подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи у його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за наявними матеріалами справи. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із свідоцтвом про шлюб серії 1-ЕГ №067675 сторони уклали шлюб 12 листопада 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області за актовим записом №386. У період шлюбу у сторін народилося двоє дітей дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв серії І-ЕГ №169977, №231649. Викладені у позові фактичні обставини взаємовідносин між сторонами відповідачем не спростовано, тому суд вважає їх доведеними і приходить до висновку, що шлюб між сторонами існує лише формально, перспектив збереження сімї не вбачається. Такий висновок підтверджено і самим фактом неявки відповідача на судовий розгляд, а також неподанням ним відзиву на позов. Згідно із ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чолові-ка. Примушування чоловіка та жінки не допускається. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов та-ким, що підлягає задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved