Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У лютому 2015 року заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви вказував, що після смерті свого батька [PERSON], [INFO] успадкував за заповітом частину спадкового майна. Натомість, у свідоцтві про право на спадщину за заповітом померлого [PERSON], яке видано 08.09.1993 року у м. Миронівка та зареєстрованого в реєстрі за №1167, державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Захарченко Н.Ф., вказано прізвище спадкоємця [PERSON], яке не збігається по написанню із прізвищем заявника зазначеним у паспорті останнього. Богуславською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] відмовлено у внесенні виправлень до правовстановлюючого документа. При цьому, розбіжності у написанні прізвища спадкоємця в свідоцтві про право на спадщину за заповітом позбавляє можливості заявника розпорядитися успадкованим майном. У зв'язку із цим, заявник просив встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 08.09.1993 року у м. Миронівка та зареєстровано в реєстрі за №1167, державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Захарченко Н.Ф., щодо ? частини спадкового майна померлого [INFO] [PERSON]. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] не заперечували щодо поданої заяви та підтвердили викладені у ній обставини. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Суд вислухавши заявника, перевіривши матеріали справи встановив, що [PERSON], [INFO], уродженець с. Щербашинці Богуславського району, який помер [INFO] був рідним батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується наданими свідоцтвами (а.с. 7, 8, 9, 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 08.09.1993 року у м. Миронівка та зареєстровано в реєстрі за №1167, державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Захарченко Н.Ф., спадкоємцем 1/2 частини зазначеного в заповіті майна [PERSON], померлого [INFO] є його син [PERSON], що проживає в [ADDRESS] (а.с. 6). З загальнодоступних відомостей вбачається, що назву [ADDRESS] змінено на [ADDRESS]. У відповідності до паспорта громадянина України Серії [NUMBER] виданого Мінським РУ ГУ МВС України в м. Києві 21.10.1997 року, [PERSON], [INFO] зареєстрований та проживає [ADDRESS] в квартирі №25 з 26.12.1974 року та не змінював свого місця проживання (а.с. 11). Таким чином, в судовому засіданні встановлено та підтверджено наданими доказами родинний зв»язок [PERSON], його походження від спадкодавця [PERSON] та безпосереднє відношення до свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз Національної академії наук України від 15.04.2015 року №056/284 розходження між записами прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» викликані хибною етимологізацією прізвища із затемненою внутрішньою формою, що відбулися під впливом українсько-російської інтерференції. З урахуванням зазначеного записи прізвища «[PERSON]» та «[PERSON]» є ідентичними. Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п.4 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку встановлюється факт належності правовстановлюючого документа особі. Враховуючи зазначене, у суду не має підстав ставити під сумнів належність [PERSON], [INFO], уродженцю с. Коряківка, Богуславського району Київської області свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 08.09.1993 року у м. Миронівка та зареєстровано в реєстрі за №1167, державним нотаріусом Богуславської державної нотаріальної контори Захарченко Н.Ф., щодо ? частини спадкового майна померлого [INFO] [PERSON]. Таким чином суд вважає, що факт належності правовстановлюючого документа підтверджений. Встановлення факту належності [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за заповітом необхідно заявнику для можливості розпорядитися спадковим майном. На підставі ст. ст.10, 60, 213, 215, 218, 234, 235, 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved