Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «УСК «Гарант-Авто», в якому з урахуванням уточнень просила стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку в розмірі 33333,50 грн., посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у трудових відносинах - працювала начальником відділу обліку та аналізу страхових виплат управління врегулювання страхових подій та контролю виплат ПАТ «УСК «Гарант-Авто», 25.12.2015 її було звільнено, проте на момент її звільнення остаточного розрахунку по заробітній платі з нею проведено не було, а тому стягнуто судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2016. Відповідач свої зобов'язання за вказаним наказом не виконує, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість по виплаті середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також зазначила, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ПАТ «УСК «Гарант-Авто» у судове засідання не з'явився, про час, місце судового засідання юридична особа була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила, незалежно від причин, суд розглядає справу за наявністю у справі доказів у відсутність відповідача. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, оголосивши та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Як вбачається з копії трудової книжки позивача, з 10.10.2000 вона перебувала у трудових відносинах ПАТ «УСК «Гарант-Авто», наказом від 23.12.2015 її було звільнено з роботи з 25.12.2015 за власним бажанням відповідно до п. 3 ст. 38 КЗпП України (а. с. 12-14). Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що внаслідок невиплати позивачу в день звільнення всіх сум по заробітній платі, що належать їй від відповідача, такі були стягнуті з останнього на її користь за судовим наказом Печерського районного суду м. Києва від 12.01.2016 (а.с.15). Разом з тим, як зазначає позивач, відповідач виплати по заробітній платі за вказаним судовим наказом не здійснює. Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Так, із довідки від 30.12.2015 № 800 (а.с. 8) вбачається, що середньомісячна заробітна плата позивача складає 14000,07 грн. Станом на 09.03.2016 заборгованість відповідача перед позивачем щодо середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку складає 33333,50 грн. (666,67 грн. - середньоденна заробітна плата * 50 робочих дні з дати звільнення). Враховуючи те, що всупереч ст. 116 КЗпП України при звільненні позивача 25.12.2015 виплата всіх сум, що належить їй від підприємства відповідачем здійснена не була, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved