Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У лютому 2015 року КП «Жилсервіс-5» ДМР предявило зазначений позов до [PERSON] на предмет захисту права використання житла державного житлового фонду, - кімнати № 517 гуртожитку по вул. Набережній Леніна, 17-А у м. Дніпропетровську, як балансоутримувач такого майна, з підстав того, що відповідачу виділено ліжко-місце у вказаній кімнаті на підставі ордеру, виданого ДП «Укрдіпромез», де вона зареєструвалась з 06 березня 2012 року, проте більше ніж півроку не проживає у кімнаті, речей там не має, витрат з оплати житла не несе, тому позивач, згідно уточнених позовних вимог, просив суд просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням №517 по вул. [PERSON] ім. В.І. Леніна, 17-А у м. Дніпропетровську. В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі з наведених у позові правових підстав за ст.71, 72 ЖК України та в подальшому клопотала про розгляд справи у її відсутності, не заперечуючи проти розгляду справи в заочному порядку.. Відповідач заперечень проти позову не надала та, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду відповідно до ст. ст.74-77 ЦПК України, в судове засідання не зявилася, свого представника до суду не направила, про розгляд справи в її відсутність не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого за відсутності заперечень з боку позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, пояснивши, що займає на підставі ордеру також ліжко-місце у кімнаті №517 по вул. [PERSON] ім. В.І. Леніна, 17-А у м. Дніпропетровську, проте [PERSON] у цій кімнаті не проживає, речей її там немає і де вона мешкає не відомо, тому просила позов задовольнити та в подальшому розглядати справу у її відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Третя особа Кіровський РВ у м. Дніпропетровську ГУДМС України в Дніпропетровській області, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, у письмовій заяві клопотав про розгляд справи у відсутності представника, на підставі чого відповідно до ст. 36 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та третьої особи, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши доводи позовної заяви в межах заявлених вимог, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 12 вересня 2012 року №40/27 «Про надання згоди на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку по вул. [PERSON] [PERSON], 17-А», прийнятого у відповідності з Законами України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», «Про місцеве самоврядування в Україні» та згідно листі ДП «Український інститут по проектуванню металургійних заводів» від 18 червня 2012 року №11/1163, управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 23 липня 2012 року №11/1163, вказаний гуртожиток передано на баланс КП «Жилсервіс-5» Дніпропетровської міської ради (а.с.5). На підставі рішення №28 спільного засідання адміністрації та профкому ДП «Укрдіпромез» від 24 січня 2012 року [PERSON] як працівнику підприємства виділено ліжко-місце №517 у гуртожитку №1 по вул. Набережній Леніна, 17-А у м. Дніпропетровську та видано ордер, що підтверджується випискою з вказаного рішення та ордером, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.68, 69). Також, на підставі рішення №28 засідання адміністрації та профкому ДП «Укрдіпромез» від 18 січня 2012 року [PERSON] як працівнику підприємства виділено ліжко-місце у кімнаті №517 вказаного гуртожитку та видано ордер, що підтверджується випискою з вказаного рішення та ордером, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.67, 66). Порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР, що передбачено ст. 130 ЖК УРСР. Зокрема, порядок надання жилої площі в гуртожитках підприємств, установ, організацій, користування цими гуртожитками для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання визначені Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим відповідно до ст. 131 ЖК УРСР постановою Ради Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року N 208. За даними довідки КП «Жилсервіс-5» ДМР від 22 жовтня 2014 року в кімнаті №517 гуртожитку по вул. [PERSON] [PERSON], 17-А у м. Дніпропетровську зареєстровано дві особи: [PERSON] з 16 вересня 2012 року та [PERSON] з 02 лютого 2012 року, що повністю узгоджується з даними довідки Кіровського РВ у м. Дніпропетровську ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 03 березня 2015 року за №1214/550 (а.с.7, 33). Також судом встановлено, що [PERSON] починаючи з листопада 2013 року по час звернення до суду з позовом у кімнаті не проживає, своїх речей та не має, що підтверджується актами комісії КП «Жилсервіс-5» ДМР від 02 листопада 2013 року, 20 січня 2014 року,19 березня 2014 року,27 червня 2014 року, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.8, 9, 10 ,11), та, відповідно, не здійснює оплату за користування житловою площею. За наведених обставин, в судовому засіданні безспірно доведено, що донині відповідач, починаючи з листопада 2013 року не користується жилим приміщенням в спірній квартирі, не претендує на це та витрат по утриманню цього житла у відповідності з обовязком, визначеним ст. 78 ЖК УРСР не несе. Оскільки іншого відповідачем відповідно до своїх обовязків за ст.10, 60 ЦПК України не доведено, то за встановлених судом обставин останній користувалася спірною кімнатою відповідно до ст.128, 130 ЖК УРСР як наймач на умовах договору найму житла з державного житлового фонду, і за нею відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК УРСР зберігалося право користування цим житлом виключно до спливу шести місяців тимчасової відсутності, враховуючи відсутність встановлених інших підстав продовження строку збереження за відповідачем жилого приміщення за ч.3 ст.71 ЖК УРСР. Таким чином, оскільки відповідач з листопада 2013 року до часу розгляду справи у суді в спірне житло не повернулася і не користується ним, хоч об'єктивно має таку можливість, то суд дійшов висновку про відсутність її у кімнаті гуртожитку більше строку збереження за особою права користування житлом без поважних причин, на підставі чого згідно зі ст.72 ЖК УРСР відповідача в судовому порядку належить визнати такою, яка втратила право користування спірною квартирою, з припиненням по суду житлових правовідносин за ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України, а тому не підлягає задоволенню вимога про зобовязання зняття з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ухвалене судом у цій справі рішення є достатньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання відповідача за заявою позивача.

Outcome: approved