Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача Держави Україна в особі Державної казначейської служби України та просив стягнути з відповідача за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на свою користь 300 000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказав, що слідчим ОВС СВ прокуратури Львівської області Пшеничка А.М. проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42018141040000125 від 05.07.2018 р. Без належного проведення досудового розслідування, збирання доказів, виконання всіх необхідних процесуальних дій для всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування 29.08.2018 р. слідчим прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 р. у справі № 461/8401/19 задоволено скаргу [PERSON] та вказану скасовано постанову слідчого, а також встановлено, що слідчим допущено неповноту досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018141040000125 від 05.07.2018 р. Позивач зазначає, що незаконними протиправними діями слідчого Пшенички А.М. йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервових стресах, переживаннях, порушеннях режиму сну; невизначеності, невпевненості, незахищеності; неможливості реалізації своїх прав та законних інтересів, неможливості спрогнозувати свої дії та можливі їх наслідки; невизначеності у можливості реалізації своїх прав та законних інтересів. Вказане потребує від позивача докладання додаткових зусиль для можливості подолати такі негативні наслідки протиправної поведінки. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінює в 300 000,00 грн. та на підставі ст.ст. 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 14 лютого 2020 р. позовну заяву [PERSON] залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали. У межах виконання вимог вказаної ухвали 24.03.2020 р. позивач подав заяву про звільнення від сплати судового збору, яка була задоволена ухвалою суду від 02.04.2020 р. Ухвалою суду від 02.04.2020 р. у справі відкрито загальне позовне провадження. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Водночас, від відповідача відзив на позов не надійшов. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Судом встановлено, що ОВС СВ прокуратури Львівської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42018141040000125 від 05.07.2018 р. 29.08.2018 р. слідчим прийнято постанову про закриття вказаного кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 р. у справі № 461/8401/19 задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову слідчого ОВС СВ прокуратури Львівської області від 29.08.2018 р. про закриття кримінального провадження № 42018141040000125 від 05.07.2018 р. з підстав невиконання слідчим вимог кримінально-процесуального закону. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовував бездіяльністю слідчого прокуратури, вважаючи незаконною бездіяльність останнього щодо проведення досудового розслідування у розумні строки. Однак вказана обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу). Обґрунтовуючи вимоги позивач посилається на спричинення йому моральної шкоди, яка виявилась у його душевних стражданнях через неналежне проведення досудового розслідування за його заявою про вчинення злочину. Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Водночас, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача. Ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 27 січня 2020 р. у справі № 461/8401/19 про задоволення скарги [PERSON] на постанову слідчого свідчить про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, як це помилково вважає [PERSON] . Враховуючи вказане, правові підставі для задоволення позову [PERSON] до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди - відсутні. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: dismissed