Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позову зазначає, що є власником квартири [ADDRESS] . Крім неї, у цій квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , які в квартирі не проживають та знятися з місця реєстрації в добровільному порядку відмовляються. Оскільки [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірній квартирі, але залишились зареєстрованими в цій квартирі, позивачка просить суд усунути перешкоди у праві користування та розпорядження майном, а саме визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . У судове засідання позивачка не з`явилась, її представник подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлені належним чином шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.02.2021 року [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] , що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 6, 7). Згідно довідок про реєстрацію місця проживання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської районної державної адміністрації від 23.02.2021 року місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою спірної квартири з 24.09.2015 року, [PERSON] - з 27.04.2016 року (а.с. 16-17). Зі змісту довідки ОСББ «Світ сусідства» від 19.02.2021 року за № 19/02/2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , з 01.06.2017 року за адресою: [ADDRESS] , не проживають. Згідно із частиною 1 статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є, а з припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї. Зазначений правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 05.11.2014 року у справі № 6-158цс14. Враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що [PERSON] придбала квартиру, в якій залишаються зареєстрованими [PERSON] , [PERSON] , які в цій квартирі не проживають, є сторонніми особами позивачці, суд дійшов висновку про те, що відповідачі втратили право користуватися спірним житлом з моменту припинення права власності на спірну квартиру попереднього власника за згодою якого, вони були вселені у це жиле приміщення. За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved