Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

У лютому 2014 року прокурор Арбузинського району Миколаївської області в інтересах Українського державного фонду підтримки фермерських господарств звернувся до суду з позовом до фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна», [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання фінансової підтримки, мотивуючи свої вимоги тим, що між позивачем та фермерським господарством 17 грудня 2008 року був укладений договір про надання фінансової підтримки фермерському господарству за № 80, за умовами якого позивач перерахував фермерському господарству кошти у розмірі 50000 грн. з умовою повернення їх до 15 листопада 2012 року - у розмірі 25000 грн., до 15 листопада 2013 року - у розмірі 25000 грн. В цей же день на забезпечення виконання названого договору позивач уклав з [PERSON], [PERSON], [PERSON] три окремі договори поруки, за якими ті бралися виступити поручителями і нести солідарно з фермерським господарством цивільно-правову відповідальність за невиконання тим кредитного зобов'язання. 11 січня 2013 року сторони уклали додатковий договір до основного договору, за умовами якого фермерське господарство повинно було повернути кошти позивачу у строк до 15 листопада 2012 року - 15000 грн., до 15 листопада 2013 року - 35000 грн. Посилаючись на те, що у встановлені умовами договору строки основний відповідач - фермерське господарство не виконало повністю умови договору, не виконали солідарного обов'язку і поручителі, яких було повідомлено про порушення позичальником умов кредитного договору, прокурор прохав стягнути з фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна», [PERSON], [PERSON], [PERSON] у солідарному порядку заборгованість по договору у розмірі 34102, 64 грн., яка складається з суми основного боргу - 33000 грн., пені - 857, 64 грн., суми інфляційних втрат - 245 грн. У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги та прохав суд їх задовольнити, подав письмову заяву, в якій у прохальній частині позову уточнив прізвище відповідача з [PERSON] на [PERSON] У судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON] двічі не з'явилися, будучи належним чином повідомлені про час і місце слухання справи. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, вважав, що борг по договору має сплачувати фермерське господарство, не заперечував проти того, що він підписував та ознайомлювався з договором поруки. Представник відповідача - фермерського господарства «Яковенко Альона Олександрівна» позовні вимоги визнав частково - на суму основного боргу у розмірі 33000 грн., заперечував проти сплати пені та інфляційних витрат. Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 17 грудня 2008 року між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (далі - Укрдержфонд) і фермерським господарством «Яковенко Альона Олександрівна» було укладеного договір про надання фінансової підтримки фермерському господарству, за умовами якого Укрдержфонд надав фінансову підтримку на поворотній основі фермерському господарству у сумі 50000 грн., а фермерське господарство зобов'язалося використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку у визначений договором строк, а саме: до 15 листопада 2012 року - у розмірі 25000 грн., до 15 листопада 2013 року - у розмірі 25000 грн. На виконання умов договору цього ж дня було укладено три договори поруки з [PERSON], [PERSON], [PERSON] 11 січня 2013 року сторони уклали додатковий договір до основного договору, за умовами якого фермерське господарство повинно було повернути кошти позивачу у строк до 15 листопада 2012 року - 15000 грн., до 15 листопада 2013 року - 35000 грн. Проте свого обов'язку фермерське господарство не дотрималося і в строк до 15 листопада 2013 року грошові кошти у розмірі 33000 грн. не повернуло. У зв'язку з цим фондом були направлені листи - повідомлення про виниклу заборгованість фермерському господарству та поручителям. Однак такі дії фонду не вплинули на поведінку позичальника і поручителів і на час розгляду справи у суді заборгованість не була погашена. Тому Укрдержфондом, крім суми основного боргу, було нараховано інфляційні витрати у розмірі 245 грн. за період з 15 листопада 2013 року по 2 січня 2014 року у відповідності до п.5.1 договору, а також пеню у розмірі 857 грн. 64 к. за період з 15 листопада 2013 року по 23 січня 2014 року у відповідності до п. 5.2 договору. Як вбачається з актового запису про шлюб № 18 від 6 липня 2012 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] За змістом ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема із договорів та правочинів. Зобов'язання перестає діяти з підстав, передбачених договором або законом (ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, які не передбачають таку підставу як припинення зобов'язання ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно до наведеного та ст. 599 ЦК України за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених законом або договором, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до статей 525, 549-552, 553-555, 625, 1048, 1049, 1054, глави 51 ЦК України, кредитного договору та пунктів 1.1, 1.2 договорів поруки відповідачі - поручителі повинні окремо один від одного, але солідарно з позичальником, відповідати за неналежне виконання останнім кредитних зобов`язань і нести негативні наслідки таких його дій, а саме: сплатити неповернуту частину кредиту, пеню, інфляційні зобов'язання. Оскільки ті у добровільному порядку цього не роблять, то стягнення заборгованих за договором грошових сум у загальному розмірі 34102 грн. 64 к. слід провести за судовим рішенням, дотримуючись при цьому принципу солідарності боржників за кожним договором поруки окремо. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги фонду обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved