Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-22 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] пред`явила в суді позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них є одна малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач є фізично здоровим, будь-яких коштів на утримання дитини не надає, участі в її вихованні та підготовці до самостійного життя не приймає, має на утриманні дочку від іншого шлюбу, яка проживає з його батьками, котрі піклуються і матеріально забезпечують її. Матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти, оскільки він отримує періодичні та мінливі доходи від виконання будівельних робіт як на території України, так і за кордоном.. Просить суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача судові витрати Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Окрім того у позовній заяві позивач [PERSON] заявила клопотання про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. (а.с.2) Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судове засідання позивач не з`явилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.20). В судове засідання відповідач не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. (а.с.18,26). Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини та, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, зобов`язаний утримувати її до досягнення нею повноліття. (а.с.6) Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Положеннями ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» визначено на 2019 рік прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень. Приймаючи рішення про задоволення позову, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1699 гривень. Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Приймаючи до уваги, що відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву на позов та будь-яких доказів про те, що він не може сплачувати 1500 гривень на місяць не надав, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог. На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Зідно квитанції до прибуткового касового ордера №15 від 07.02.2019 року витрати за надання правничої допомоги складають 900 гривень (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а його позовні вимоги задоволені, судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Згідно п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved