Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить частка земельної ділянки, площею 0,0646 га., розташованої по [ADDRESS] , призначеної для обслуговування особистого підсобного господарства та якою спадкодавець володіла на праві спільної сумісної власності з іншими особами. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка належним чином прийняла спадщину, звернулася до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав з підстави невизначеності частки спадкодавця у праві власності на ділянку. Тому позивачка просила визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності щодо спірної земельної ділянки, а саме те, що їй належить 1/3 частка цього майна. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надіслала на електронну адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі сторін, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, оглянувши матеріали цивільної справи №473/4681/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення частки в земельній ділянці, яка знаходиться у спільній сумісній власності, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка, площею 0,0646 га., розташована по [ADDRESS] , призначена для обслуговування особистого підсобного господарства, яка належала спадкодавцю спільно з [PERSON] (на час розгляду справи - Павлова) та [PERSON] (на час розгляду справи [PERSON] ) на праві спільної сумісної власності. Позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка належним чином прийняла спадщину, звернулася до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення своїх спадкових прав. Однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав з підстави невизначеності частки спадкодавця у праві власності на ділянку. Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЗК України 1990 року (чинного на час набуття майна) громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства. Для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара (ч. 1 ст. 56 ЗК України 1990 року). Згідно ст. 112 ЦК України 1963 року (чинного на час набуття майна) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Майно, що знаходиться в спільній сумісній власності, має особливий правовий режим та пов`язане з наявністю певних додаткових обмежень щодо володіння, користування, розпорядження ним. Згідно ч. 1 ст. 370 ЦК України (в чинній на час розгляду спору редакції) співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до абз. 3 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. В той же час, відповідно до п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається, зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Таким чином, оскільки невизначеність частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку створює [PERSON] перешкоди в реалізації свого права на отримання частки спадкового майна, а тому суд приходить до висновку про необхідність визначення частки [PERSON] в судовому порядку. Виходячи з того, що земельна ділянка, площею 0,0646 га., розташована по [ADDRESS] , призначена для обслуговування особистого підсобного господарства надавалася у власність трьом співвласникам без визначення їх часток, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, а тому частка спадкодавця у праві власності на це майно становить 1/3 від цілої частини майна.

Outcome: approved