Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.07.2009 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив підписом у заяві свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір. Підписання вказаного договору є згодою [PERSON] прийняти будь-який розмір кредитного ліміту, встановленого банком та повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Станом на 30.11.2015 року загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 10998,99 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10998,99 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі й просив його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав.\~\~ Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Судом встановлено, що 30.07.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н (а.с.7). За договором ПАТ КБ «ПриватБанк» зобовязався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 відсотків на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 30.07.2009 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року, та «Тарифами банку» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених кредитним договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). [PERSON] взяті на себе зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 30.11.2015 року нарахована заборгованість на загальну суму 10998,99 грн., яка включає: -7596,80 грн. заборгованість за кредитом; -2302,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, відповідно пункту п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг позивач просить стягнути з відповідача штраф: 500 грн. (фіксована частина) та 499,95 грн. (процентна складова) за порушення позичальником строків платежів. Розрахунку штрафних санкцій суду не надано. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 7596,80 грн. заборгованості за кредитом; 2302,24 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. заборгованості за пенею та комісії позивачем доведені, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 499,95 грн. (процентна складова), суд відмовляє в їх задоволенні, виходячи з наступного. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно довідки про Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», встановлено пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, яка складається із базової процентної ставки за договором, яка нараховується за кожен день прострочки кредиту та 1 проценту від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць. Вказана довідка підписана відповідачем та є невідємною частиною договору. У той самий час згідно з п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг сторонами передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення позичальником строків платежів більше ніж на 120 днів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбаченим кредитним договором. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року по справі № 6-2003цс15. Виходячи з наведеного, суд вважає, що банком в порушення ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України на відповідача покладено подвійну цивільну правову відповідальність за порушення одного й того самого кредитного зобовязання, оскільки з кредитного договору вбачається, що штраф і пеня це відповідальність за один і той же вид правопорушення. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених відповідачем, складає 1378,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 9999,04 грн. *100% : 10998,99 грн. ціни позову = 90,91%), тобто 90,91 % від суми сплаченого судового збору (90,91% * 1378,00 грн.:100% = 1252,73 грн.), що складає 1252,73 грн. На підставі статей 11, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial