Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

у листопаді 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 9803 грн 04 коп. та судовий збір по справі у розмірі 704 грн 80 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25.08.2015 між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5156960 яким забезпечено транспортний засіб «Ford» д.н.з. [NUMBER] , згодом 04.09.2015 о 08 год. 10 хв. трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Nissan» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] в результаті якої автомобілю «Nissan» д.н.з. [NUMBER] було завдано механічних пошкоджень, власник якого звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування, так ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акту виплатило власнику пошкодженого автомобіля страхове відшкодування у розмірі 9803 грн 04 коп. на підставі чого нього виникло право регресної вимоги до відповідача, однак 01.10.2018 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги тому позивач отримав право відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорами страхування у тому числі за полісом №АІ/5156960 від 25.08.2015. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.04.2019 відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 82). 11.05.2019 позивач подав до суду заяву про уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача судові витрати по справі у розмірі 2625 грн 80 коп., які складаються із 704 грн 80 коп. за подання позовної заяви до суду та 1921 грн 00 коп. за подання апеляційної скарги (а.с. 85). Представник позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 10.02.2020 подав заяву в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив слухати справу у його відсутності та проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 92). Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 89, 91). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 04.09.2015 о 08 год. 10 хв., керуючи автомобілем «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] який належить на праві власності [PERSON] , та рухаючись по. вул. С. Сосніних, 7, в сторону вул. А. Корольова, у м. Києві, перед перестроюванням з крайньої правої смуги руху в крайню ліву, не переконався в безпечності маневру та здійснив зіткнення з автомобілем «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2015 [PERSON] визнано винним у вчинення адміністративних правопорушень за ст. 124 КУпАП на накладено адміністративне стягнення (а.с. 61, 62). Відповідно до п. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку вих.№1532 від 02.11.2015 вартість матеріального збитку складає 10803 грн 04 коп. (а.с. 65-77). Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу. 23.10.2015 ТОВ «СК «ВіДі-Страхування» звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом АІ/5156960 з приводу пошкодженого транспортного засобу «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] власником якого є [PERSON] (а.с. 62, 63). Так, ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акту №ОЦ/027/000/15/0055 від 08.12.2015 виплатив ТОВ «СК «ВіДі-Страхування» страхове відшкодування з приводу пошкодження автомобіля «Nissan», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 9803 грн 04 коп., що підтверджується платіжним дорученням №525 від 08.12.2015 (а.с. 79). На момент настання страхового випадку діяв договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/5156960 від 26.08.2015 укладений між ПрАТ «УПСК» та [PERSON] згідно якого Страхова компанія прийняла на себе ризики щодо автомобіля «Ford Focus», державний номерний знак [NUMBER] (а.с. 51, 78). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. 01.10.2018 між ПрАТ «УПСК» та ФОП [PERSON] укладено договір №01/10/2018 про відступлення права вимоги згідно умов якого первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с. 47-49). В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/5156960 від 25.08.2015 (50). Згідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори та інші правочини. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особой) Внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення Права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З метою досудового врегулювання спору, відповідачеві було направлено претензію вих.№РУ/0055/15/1 від 13.05.2017 про відшкодування збитків в порядку регресу (а.с. 80). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов`язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 2625 грн 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved