Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказав, що 13 грудня 2014 року тимчасово окупованій території України, а саме в м. Донецьк померла його дружина [PERSON], [INFO], яка постійно мешкала в [ADDRESS], причина смерті рак яєчників, тотальне ураження. Факт смерті підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть, виданим 15 грудня 2014 року ККЛПЗ «Донецький обласний протипухлинний центр». 23 грудня 2014 року у Донецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області [PERSON] отримав свідоцтво про смерть дружини. Однак, під час його звернення до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області [PERSON] повідомили, що смерть [PERSON] не внесена до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, а тому підтвердження її смерті відсутнє. Також заявнику повідомили, що наявне у нього свідоцтво про смерть дружини на території України є недійсним, не викликає юридичних наслідків, адже було видане після 01.12.2014 року установою, яка не перереєстрована на території України. У звязку з вищевикладеним заявник був вимушений звернутися до суду та просив встановити факт смерті [PERSON], [INFO], яка померла 13 грудня 2014 року в м. Донецьк. Заявник у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав у повному обсязі. Заінтересована особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направили, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечували. Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разу неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 11.12.1987 року Ворошилівським районним РАЦС м. Донецьк. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 232, виданого 15 грудня 2014 року ККЛПЗ «Донецький обласний протипухлинний центр», [PERSON], [INFO], померла 13 грудня 2014 року в м. Донецьк. Причина смерті - рак яєчників, тотальне ураження. Однак, зазначена медична установа не здійснила своє переміщення з тимчасово неконтрольованої території. 23 грудня 2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтво про смерть [PERSON], [INFO]. У лютому 2016 року заявник [PERSON] звернувся до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області за реєстрацією смерті [PERSON], однак листом вих. № 52/4.2-04-113 від 03.02.2016 року йому було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті, відповідно до діючого законодавства, проводиться на підставі лікарського свідоцтва про смерть (або дубліката), за формою, затвердженою наказом МОЗ України, на якому має бути кутовий штамп та кругла печатка лікарської установи, а документи, видані медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на відсутність підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоровя, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відповідно. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р було затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно якої м. Донецьк відноситься до такої території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження в повному обсязі внаслідок проведення антитерористичної операції. Відповідно до паспорту громадянина України серія ВС 946873, виданого 03.05.2001 року Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, [PERSON], 07 січня 1961 року в м. Донецьк. Згідно договору оренди житлового приміщення від 01.12.2015 року, [PERSON] прийняв у платне тимчасове користування на умовах оренди житлового приміщення - будинок № 77 по вул. Петровського в м. Маріуполі. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоровя або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року, з із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки на сьогоднішній час заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку отримати свідоцтво про смерть своєї дружини, яка померла в м.Донецьк, тобто на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що надасть можливість заявнику отримати свідоцтво про смерть [PERSON], виданого державним органом України.

Outcome: approved