Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Управління соціального захисту населення Фрунзівської райдержадміністрації звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів. Позов мотивує тим, що відповідачці - [PERSON], згідно її заяви, було призначено і виплачено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям: в період з 01.07.2012 року по 30.09.2012 року в сумі 915, 18 грн., з 01.10.2012 року по 30.11.2012 року в сумі 960, 68 грн., з 01.12.2012 року по 31.12.2012 року в сумі 1052, 38 грн. Допомога була отримана в повному обсязі. 18.01.2013 року [PERSON] повторно звернулась про отримання допомоги малозабезпеченій сім'ї, їй було виплачено допомогу в період з 01.01.2013 року по 30.06.2013 року в сумі 2080, 37 грн. В результаті проведеної працівником УСЗН перевірки даних, наданих заявником, було встановлено, що [PERSON] надала недостовірну інформацію про свої доходи, приховала факт свого працевлаштування в попередньому зверненні, що призвело до надмірної виплати їй бюджетних коштів на суму 2099, 34 грн., що підтверджено перерахунком, доданим до матеріалів справи. За таких обставин відповідачці 01 лютого 2013 року було припинено виплату державної допомоги, направлено письмове повідомлення про припинення соціальної допомоги. В цей період [PERSON] було помилково перераховано суму допомоги в розмірі 4160, 74 грн., так як працівник пошти не звернув увагу на помітку «не виплачувати» і виплатив відповідачці дану суму, хоча на цей час вже було припинена виплата їй матеріальної допомоги. Зважаючи на те, що на даний час сума боргу за переплачену допомогу та за помилково нараховані кошти в загальній сумі 6260, 08 грн. відповідачкою не сплачені, хоча вона письмово та усно була повідомлена про вимогу сплати даних коштів, позивач звернувся до суду и просить стягнути дану суму. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала заперечує проти вимог щодо стягнення з неї суми боргу, адже зарплату вона не отримувала, а помилкове нарахування відбулось не з її вини, дані кошти вона вважала допомогою від сільської ради, тому витратила їх на власні потреби, зазначає, що такої суми в неї немає, сплачувати її відмовляється. Також пояснила, що вона не була працевлаштованою. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 року № 731 УСЗН Фрунзівської райдержадміністрації відповідачці [PERSON] здійснювалася виплата соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї на підставі заяви відповідачки від 02 липня 2012 року та наданих нею документів у відповідності до вимог п. 6 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, в тому числі довідки про її доходи за попередні 6 місяців. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідачка [PERSON] після закінчення терміну надання державної соціальної допомоги 13 лютого 2013 року повторно звернулася до УСЗН Фрунзівської райдержадміністрації із заявою про надання їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім'ї, для чого надала усі необхідні документи, проте після проведення перевірки було встановлено, що вона приховала факт свого працевлаштування, тому кошти їй нараховувались безпідставно. Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям призначається і виплачується у грошовій формі малозабезпеченим сім'ям, які постійно проживають на території України, мають середньомісячний сукупний дохід, нижчий від прожиткового мінімуму для сім'ї. Призначення і виплата соціальної допомоги здійснюється управлінням праці та соціального захисту населення районних, районних у м. Києва та м. Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань праці та соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах рад за місцем реєстрації уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї. Відповідно до вимог п. 12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинуло або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. Чинним законодавством України передбачено, зокрема це вбачається і з п. 14 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, що розмір соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімуму для сім'ї та її середньомісячним сукупним доходом, але не можу бути більшим ніж 75 відсотків прожиткового мінімуму для сім'ї. Як встановлено п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло та встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи праці та соціального захисту населення, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Суд дослідив довідку Фрунзівського районного центру зайнятості № 719/03Є04 від 23 жовтня 2013 року, згідно якої дійсно 03 серпня 2011 року було зареєстровано трудовий договір № 15251100068 між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та найманим працівником [PERSON]. Відповідно до умов наявного в матеріалах справи трудового договору № 15251100068 від 03 серпня 2011 року, [PERSON] була працевлаштована фізичною особою - підприємцем [PERSON] на безстроковий термін, з покладенням на неї обов'язків по викладці та зберіганню товарів. Даний договір було розірвано сторонами 23 квітня 2012 року. Згідно пояснень свідків - [PERSON] та [PERSON], [PERSON] була працевлаштована в магазин «Престиж», де виконувала обов'язки продавця. Спочатку вона працювала без договору, проте після виявленої недостачі з нею уклали трудовий договір від 03 серпня 2011 року. Фактично вона працювала приблизно півтора місяця, точної дати вказати не можуть. Після ревізії з нею було припинено відносини, проте трудовий договір розірвали лише 23 квітня 2012 року у зв'язку з тим, що [PERSON] ухилялася від його розірвання. Також [PERSON] пояснив, що вимушений був сплачувати податки за найману особу, адже формально відповідачка продовжувала знаходитись з ним у трудових відносинах. Хоча свідки стверджують, що фактично відповідачка не працювала у них до розірвання трудового договору, суд, досліджуючи докази та обставини з точки зору належності та допустимості, надає перевагу письмовим доказам, згідно яких [PERSON] була працевлаштована період з 03 серпня 2011 року по 23 квітня 2012 року, про що наголошує і представник позивача. Так, згідно наданих суду Управлінням Пенсійного фонду України у Фрунзівському районі копій таблиць 5 та 6 Додатку 4 до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове соціальне страхування, які подавались фізичною особою - підприємцем [PERSON] за найману особу [PERSON] за період з серпня 2011 року по лютий 2012 року, відповідачці по справі - [PERSON], нараховувалась заробітна плата. Крім того, факт нарахування заробітної плати працевлаштованій [PERSON] підтверджений наданими Фрунзівським відділенням Роздільнянським ОДПІ копіями звітів форми 1-ДФ щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку СПД [PERSON] Таким чином, дослідивши документи, надані державними органами, суд встановлює той факт, що [PERSON] була працевлаштована, й нараховувалась заробітна плата, тому твердження представника позивача щодо подання недостовірних відомостей відповідачкою при зверненні за соціальною допомогою, знаходить своє підтвердження. Згідно пояснень представника позивача, після того, як було встановлено факт працевлаштування відповідачки, їй було надіслано повідомлення про припинення соціальної допомоги. Це підтверджується повідомленням № 258 від 01 лютого 2013 року, згідно якого [PERSON] зобов'язали повернути переплачену суму допомоги в розмірі 2099, 34 грн. у зв'язку з тим, що вона надала недостовірну інформацію про доходи. Також суд досліджує повідомлення № 1689 від 19 липня 2013 року, в якому УСЗН Фрунзівської райдержадміністрації повідомляє [PERSON] про те, що вона зобов'язана сплатити надміру сплачені кошти в розмірі 2099, 34 грн., а також незаконно отриману суму в розмірі 4160, 74 грн., яку помилково їй нарахували. Згідно ст. 35 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», неналежний отримувач зобов'язаний протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику, за умови отримання повідомлення цього банку про здійснення помилкового переказу. Однак, у встановленні позивачем строки, відповідачка суму помилкового переказу на не повернула, таким чином завдавши своїми неправомірними діями майнову шкоду позивачу по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1212 Цивільного Кодексу України (надалі «ЦК»), особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Крім цього відповідно до ч. 2 ст. 1214 ЦК України, у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Стаття 536 ЦК України передбачає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Згідно ч. 2 ст. 1062 ЦК України кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу. Відповідно до п. 2.35 Постанови НБУ № 22 від 21 січня 2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» вбачається, шо кошти, які помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь - яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. За таких обставин, суд задовольняє позов в повному обсязі та стягує з відповідачки на користь позивача нанесену майнову шкоду в сумі 6260, 08 грн. згідно, а також судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved