Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-22 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Публічне акціонерне товариство «ПроКредитБанк», в якій просив скасувати арешт на ѕ частини квартири [ADDRESS], що належить [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», накладений ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року по цивільній справі № 2-1257/10. В обґрунтування позову зазначає, що 25 вересня 2018 року відповідно до результатів відкритих торгів, оформлених протоколом електронних торгів № UА-ЕА-2018-07-19-000143-b від 14.09.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» був укладений Договір № 766/К купівлі-продажу майнових прав. За умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» прийняло у власність майнові права, які включають право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за Договором про надання споживчого кредиту (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 11175170000 від 25.06.2007 року, укладеного з [PERSON], Договором іпотеки № 1117510000/1 від 25.06.2007 року, укладеного з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Договором Поруки № 11175170000/2 від 25.06.2007, укладеним з [PERSON]. 25.09.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» було укладено Договір відступлення права вимоги за Договором іпотеки № 1117510000/1 від 25.06.2007 року, предметом іпотеки за яким є квартира № 234, розташована в будинку № 65 по вул. Робочій у м. Дніпрі. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (26.09.2018 року) позивачу стало відомо про накладення арешту на ѕ частини квартири № 234, розташована в будинку № 65 по вул. Робочій у м. Дніпрі згідно ухвали від 04 листопада 2010 року, винесеної Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі №2-1257/10, учасниками якої були ПАТ «ПроКредитБанк» як позивач та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як відповідачі, на підставі зави ПАТ «ПроКредитБанк» та довідок з КП «ДМБТІ», в порядку забезпечення позову ПАТ «ПроКредитБанк». Нормами діючого ЦПК України не передбачено скасування арешту особою, що не є учасником справи. Звертає увагу, що дана справа не розглянута, а саме: 10.06.2014 року було призначено до розгляду заяву про перегляд заочного рішення і до цього часу заяву не розглянуто. 01.11.2018 року в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Дніпрофінансгруп» набуло право власності на предмет іпотеки квартиру № 234, що розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Робоча, буд. 65. Отже, подальше обтяження майна (накладений арешт) перешкоджає позивачу можливості розпоряджатись позивачу своїм майном та обмежує його право власності. Оскільки скасування арешту неможливе в позасудовому порядку, то позивач не може в інший спосіб захистити своє порушене право, та у звязку з цим позивач вирішив звернутись до суду з даним позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити позивачу у їх задоволенні в повному обсязі, оскільки позивач вже звертався з заявою про скасування арешту майна до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська та за результатами розгляду такої заяви вже було винесено вмотивоване рішення. Інші відповідачі та третя особа в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Від відповідача [PERSON] 22 січня 2019 року до суду надійшла заява, в якій зазначено, що позовні вимоги вона не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову, оскільки позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Дніпрофінансгруп» не був учасником справи при накладенні арешту та на теперішній час не звертався до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні, щоб стати належним учасником справи. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Договору відступлення права вимоги від 25 вересня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 985, позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право власності на квартиру [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 143717423 від 01 листопада 2018 року (а.с. 3). Однак, позивачу стало відомо, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» в порядку забезпечення позову було накладено арешт на ѕ частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкту нерухомого майна № 139223790 від 26 вересня 2018 року, арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] на підставі ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 листопада 2010 року у справі № 2-1257/10, на теперішній час не скасований (реєстраційні номери обтяження: 10467386, 10467396, 10467401 від 09 листопада 2010 року) (а.с. 6-8). У звязку з цим у листопаді 2018 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» як власник квартири [ADDRESS], звернулось до суду з вказаною позовною заявою, в якій просило скасувати арешт, накладений на 3/4 частини вищезазначеної квартири ухвалою Бабушкінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від\~04\~листопада 2010\~року. В кожній справі суду необхідно з'ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються. Як вже було зазначено вище, арешт на 3/4 частини квартири [ADDRESS] був накладений Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська під час розгляду цивільної справи в порядку забезпечення позову. При цьому, суд звертає увагу, що порядок скасування заходів забезпечення позову, визначений у главі 10 Розділу І ЦПК України, а саме статтею 158 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, питання про скасування тих заходів, які були накладені відповідною ухвалою в порядку забезпечення позову по справі, має і вирішуватись у порядку, визначеному для скасування заходів забезпечення позову. У позовному ж провадженні розглядаються позовні вимоги про зняття арешту з майна, накладеного в порядку іншому, ніж забезпечення позову. За таких обставин, очевидним є висновок про те, що питання про скасування заходів забезпечення позову має вирішуватись не у позовному провадженні, а у порядку, визначеному Главою 10 Розділу І ЦПК України, та у даному випадку судом, яким такі заходи забезпечення позову були накладені під час розгляду відповідної цивільної справи, тобто Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є помилковим та підстави для задоволення позову [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про зняття арешту з майна відсутні. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» слід відмовити. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed