Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У поданій в суд позовній заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1500 грн. щомісячно і до досягнення сином 23 років на період навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що за рішенням суду від 12 вересня 2011 року з відповідача [PERSON] стягувалися на її користь аліменти на утримання їх дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 33% щомісячно зі всіх доходів відповідача і до повноліття. Після досягнення 09 жовтня 2000 року повноліття син продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» та потребує матеріальної допомоги батька, який має можливість надавати таку допомогу, оскільки він працює у КП «Здолбунівкомуненергія» та має регулярний дохід. Сторони у судове засідання не зявилися, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи у звязку з неможливістю прибуття з поважних причин не надходило та відзиву на позов відповідач не подав. Згідно поданого позивачем клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без її участі. При таких\~умовах суд\~вважає за\~можливе винести\~заочне рішення\~по справі на підставі наявних доказів, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Установлено, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2011 року, що набрало законної сили, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі 33% щомісячно зі всіх доходів відповідача і до повноліття. З довідки №288 від 06 вересня 2018 року вбачається, що [PERSON] навчається у Державному навчальному закладі «Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту» на денній формі навчання з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2019 рік. Згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до\~положень ст.200\~СК України\~суд визначає\~розмір аліментів\~на повнолітніх\~дочку,\~сина у\~твердій грошовій\~сумі і\~(або)\~у частці\~від заробітку\~(доходу)\~платника аліментів\~з урахуванням\~обставин,\~зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу,\~зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини,\~що мають\~істотне значення. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно довідки №2 від 21 січня 2019 року відповідач [PERSON] працює в КП «Здолбунівкомуненергія» та отримує заробітну плату, середній розмір якої у 2018 році становив близько 8030 грн., що свідчить про його можливість надання допомоги на навчання повнолітньої дитини у визначеному позивачем розмірі. З урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд при ухваленні рішення відповідно до частин 1,2, 6 ст.141 ЦПК України присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved