Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-16 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником житлового будинку по [ADDRESS] , у якому, крім нього, також зареєстрований його син - [PERSON] та онука [PERSON] . З 2014 року [PERSON] в даному будинку не проживає, але з реєстраційного обліку за вказаною адресою в добровільному порядку не знялась, у зв`язку з чим у позивача виникають проблеми із вільним користуванням належним йому майном. Тому з метою захисту своїх прав він змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Ухвалою від 09.12.2020 року відкрито провадження у справі, та її розгляд призначений у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. У судове засідання 17.02.2021 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з`явились. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали письмові заяви, в яких заявлені вимоги підтримали, просили розгляд справи проводити у їх відсутності. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою належним чином про місце, дату та час розгляду справи в порядку п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомляла, заяви про неможливість прибуття до суду чи відкладення розгляду справи не подавала, а тому відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного провадження. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов такого висновку. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 29.07.2004 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12.08.2004 року. Згідно довідки про склад сім`ї Пилипоолександрівської сільської ради № 497 від 17.11.2020 року, у належному позивачу будинку [ADDRESS] зареєстровані: син [PERSON] та онука [PERSON] . Водночас згідно акту обстеження будинку [ADDRESS] , складеному комісією в складі голови [PERSON] , секретаря виконкому Бриндак Н.О., депутата сільської ради Атаманюк І.О. в присутності двох свідків [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] за вказаною адресою зареєстрована, але не проживає протягом останніх шести років. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом не встановлено поважності причин не проживання відповідача в спірному житлі, а також вчинення перешкод відповідачу позивачем або членами його сім`ї, іншими особами в користуванні цим житлом. На підставі викладеного суд доходить висновку про необхідність усунути перешкоди в користуванні жилим приміщенням як власнику [PERSON] та визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] , в якому зареєстровано місце її проживання.

Outcome: approved