Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У листопаді 2018 року ПАТ «Кредобанк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з таким позовом в якому вказував, що 15 грудня 2017 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №CL-86499. Відповідно до договору банк надав останньому на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 50 000 грн. на строк до 14 грудня 2018 року, а відповідач зобовязався щомісячно, частинами згідно узгодженого графіку, повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 44,99 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним неустойки пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість в загальному розмірі 63\~920,37 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту 46\~672,07 грн., - заборгованість по простроченим процентам 12\~270,17 грн., - заборгованість по донарахованим (поточним) процентам 1\~164,74 грн. - нарахована пеня за порушення умов договору 3\~813,39 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь в повному обсязі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року цивільну справу за позовом ПАТ «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явився, проте надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 15 грудня 2017 року ПАТ «Кредобанк» уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір №CL-86499 в якому сторони узгодили всі його умови. Договір діє з моменту його підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобовязався видати, а в подальшому видав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в розмірі 50 000 грн. на строк до 14 грудня 2018 року, а відповідач зобовязався щомісячно, частинами згідно узгодженого графіку, повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 44,99 % річних від суми залишку заборгованості по кредиту. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є сплата ним неустойки пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати процентів за користування ним про що відповідач попереджався банком, проте заборгованість не погасив. Судом встановлено, що заборгованість складає: - заборгованість по кредиту 46\~672,07 грн., - заборгованість по простроченим процентам 12\~270,17 грн., - заборгованість по донарахованим (поточним) процентам 1\~164,74 грн. - нарахована пеня за порушення умов договору 3\~813,39 грн., а всього в загальному розмірі 63\~920,37 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та випискою по рахунку позичальника. Проценти по кредиту нараховані банком правильно, а саме виходячи з розміру заборгованості по кредиту, за період з дати його видачі до закінчення зміненого банком строку його повернення (повідомлення вимога від 24 вересня 2018 року), з врахуванням здійснених проплат. Тому на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України встановлена судом заборгованість підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1 762,00 грн. судового збору.

Outcome: approved