Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду зі спільним позовом, в обґрунтування якого зазначили, що вони є власниками квартири [ADDRESS], де і проживають у теперішній час. У квартирі також зареєстровані відповідачі - донька позивача [PERSON] [PERSON] та її малолітні діти [PERSON] та [PERSON], які у 2015 році виїхали до Російської Федерації на постійне проживання. З цього часу [PERSON] не несе жодних обов'язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймає участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, пов'язані з утриманням житла, несуть позивачі. Факт перебування відповідачів зареєстрованими у зазначеній квартирі перешкоджає позивачам реалізовувати своє право на володіння цим нерухомим майном. У зв'язку із чим просили визнати [PERSON] та її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явились, надали заяви про можливість розгляду справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник позивача [PERSON] за дорученням про надання безоплатної вторинної правової допомоги адвокат [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], діюча також в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Маріупольської міської Бартош Н.О. у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.11.2004 року, виданим Управлінням міського майна міської ради м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить в рівних частках квартира [ADDRESS]. Право власності на квартиру 11.01.2005 року зареєстроване у Маріупольському бюро технічної інвентаризації за № 9496808. 03 листопада 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 891. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Згідно інформації з Центру надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради № 50-126-1311 від 11.09.2018 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як вбачається із довідки б/н, виданої 18.09.2018 року Муніципальною бюджетною установою міського округу м.Подольську «Багатофункціональний центр надання державних та муніципальних послуг», [PERSON], [INFO], з 31.05.2018 року по 31.05.2019 року дійсно зареєстрована за місцем перебування за адресою: [ADDRESS], разом із нею зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Також на ім'я [PERSON], [INFO], 25.06.2016 року відділенням УФМС Росії по Новгородській області в Новгородському районі виданий паспорт громадянина Російської Федерації серія 49 16 142340. Крім того, як вбачається зі складеної власноруч [PERSON] заяви від 12.10.2018 року, посвідченої нотаріусом Подільського нотаріального округу Московської області Степановим О.Ю., відповідач не заперечувала проти зняття її та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] з реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Згідно акту № 42 від 15.11.2018 року, складеного головою КСН «Азов'є», у квартирі [ADDRESS] [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] не проживають з 2010 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено та заперечується самим відповідачем, що [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] не проживають за адресою: [ADDRESS], більше восьми років без поважних причин, що також підтверджується актом КСН «Азов'є». За таких обставин справи, суд вважає, що [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] підлягають визнанню такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved