Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про припинення спільної часткової власності та виділення в натурі нежитлової будівлі. Позов обґрунтований тим, що відповідно до рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.12.2008 року за позивачем [PERSON] визнано право власності на 1/4 частину нежитлової будівлі (боксу №1 ангару-гаражу) площею 215,9 кв.м, розташованої по [ADDRESS] . Крім цього, за позивачем [PERSON] рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.11.2008 року визнано право власності на нежитлові будівлі (бокси № [NUMBER] та [NUMBER] ангару-гаражу), розташовані по [ADDRESS] . Таким чином, нежитлова будівля являється спільною частковою власністю сторін. Вказують, що нежитлова будівля фактично розділена між співвласниками (сторонами по справі) на чотири окремі приміщення з обладнаними окремими входами та підведеними до кожного під`їздами, однак укласти договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна неможливо, оскільки у позивача [PERSON] зазначена частка 1/4, у позивача [PERSON] частка не зазначена, у відповідача [PERSON] визначена частка 1/4, а місцезнаходження [PERSON] невідоме. Оскільки виділити дані частки в натурі у праві спільної (часткової) власності на нерухоме майно не можливо з підстав не бажання іншими співвласниками вказаного виділу, звернулися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 28.04.2020 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Задоволено клопотання представника позивачів - адвоката Пономарьова О.В. про витребування доказів. В порядку ст.84 ЦПК України з Бобринецької дільниці ОКП Кіровоградське ООБТІ витребувано інвентарну справу на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою [ADDRESS] . Представник позивачів до суду надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі.(а.с.128). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою від 20.05.2020 року, 29.05.2020 року, 25.06.2020 року та поштовими повідомленнями від 14.07.2020 року, 15.08.2020 року. (а.с.87, 97, 105, 112, 122). Відповідачами не подано відзив на позовну заяву. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом під час розгляду справи встановлені наступні обставини. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17.12.2008 року за [PERSON] визнано право власності на нежитлову будівлю боксу №1 ангару-гаражу, що ставить 1/4 нежитлової будівлі площею 215,9 кв.м, розташовану в [ADDRESS] . (15-17). 18.10.2019 року [PERSON] виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] , реєстровий номер 1197/19. (а.с.22-28). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24.11.2008 року за [PERSON] визнано право власності на нежитлові будівлі бокси № [NUMBER] та [NUMBER] ангару-гаражу, розташовані в [ADDRESS] . (а.с.19-21). 18.10.2019 року [PERSON] виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю за адресою [ADDRESS] реєстровий номер 1198/19. (а.с.29) Рішенням шістнадцятої сесії Василівської сільської ради п`ятого скликання від 08.10.2008 року №112 «Про присвоєння адреси виробничим будівлям» на підставі поданих заяв: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] нежитловій будівлі ангар-гаражу, яка збудована в 1991 році присвоєно адресу [ADDRESS] . (а.с.44). Згідно відомостей з інвентаризаційної справи №3685 власниками будівлі по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] з часткою по 1/4. Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ч.1 ст. 355 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до частин 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. За правилами статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Питання виділу майна у натурі із частки майна, що є у спільній частковій власності, носить договірний характер з метою врахування інтересів всіх співвласників майна, і його вирішення в судовому порядку допускається лише у виключних випадках, а саме у разі порушення, невизнання чи оспорення прав одного із співвласників іншими. Відповідно до ч.1, 2 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У позовній заяві позивачі вказують, що володіють майном, яке перебуває у спільній частковій власності та відповідно до вимог ст. 364 ЦК України як співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній власності. Розглядаючи справу, відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог, позивачі просили припинити право спільної часткової власності шляхом виділення її в натурі, при цьому, до суду не надано доказів про державну реєстрацію права власності сторін на частки у спільній частковій власності відповідно до вимог законодавства, крім того відсутня інформація про розмір часток у спільній частковій власності позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , оскільки визначальним для виділу частки або поділу майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування приміщенням, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу приміщення відповідно до часток співвласників. Таким чином, з`ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне у задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] відмовити повністю, оскільки вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного цивільного законодавства та не доведені належними, допустимими та переконливими доказами. За результатами розгляду справи, суд вважає, що позивачі, з врахуванням ст. 4 ч. 1, ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України, не довели обставин щодо порушення, невизнання чи оспорення їх прав та інтересів, як співвласників майна, іншими відповідачами співвласниками. Відповідно до ст. 141 ЦПК України враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено повністю, суд вважає, що витрати понесені позивачами під час розгляду справи необхідно покласти на позивачів [PERSON] та [PERSON] .

Outcome: dismissed