Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.10.2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №480, обґрунтовуючи тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на спільне життя та відсутність взаєморозуміння між сторонами. Фактичне проживання та ведення спільного господарства з відповідачем припинилося з листопада 2017 року. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя на даний час немає. Позивачка вважає поновлення шлюбних відносин та примирення неможливими. У подружжя є неповнолітні діти - донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Спору щодо місця проживання дітей немає, діти залишаються проживати разом із матір'ю. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 14.10.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 06.12.2005 року, актовий запис №480 (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 15.03.2006 року, актовий запис №156 (а.с.12), сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області 24.04.2009 року, актовий запис №319 (а.с.13), доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 25.02.2014 року, актовий запис №229 (а.с.14). Сторони сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Спорів щодо розподілу спільного майна подружжя та щодо місця проживання дітей на даний час немає, діти залишаються проживати разом із матір'ю, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved