Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із даною позовною заявою. Вказував, що 16.11.2011 року між ним та ПП «Укрземпроект ВМ», в особі [PERSON] був укладений договір про розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідно до умов якого ним було сплачено відповідачу 1 550 грн. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань по виготовленню вказаної в договорі технічної документації, позивач просив стягнути на його користь з Приватного підприємства «Укрземпроект ВМ», в особі [PERSON] 1 550 грн. заборгованості за невиконаним договором, 1 002,85 грн. інфляційних втрат, а також 142,60 грн. три відсотки річних від простроченої суми боргу. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду із заявою в якій щодо винесення заочного рішення не заперечував, просив проводити розгляд справи у його відсутність, а також стягнути з відповідача 400 грн. витрат за публікацію оголошення в пресі. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення про виклик в судове засідання в газеті «Час Київщини», про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 16.11.2011 року між ПП «Укрземпроект ВМ», в особі [PERSON] та [PERSON] було укладено договір № 747 на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право власності на земельні ділянки, відповідно до умов якого виконавець (відповідач) приймає на себе розробку технічної документації для виготовлення державних актів на право власності на земельні ділянки, що знаходяться за адресою: Київська область, Білоцерківський район, с. Мала Антонівка, вул. Першотравнева, 64. На виконання умов вищевказаного договору позивачем було сплачено 1 550 грн., що підтверджується копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру, посвідчених ПП «Укрземпроект ВМ» (а.с. 5). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», договір - усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Положеннями ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Будь-яких доказів або заперечень на спростування викладених в позовній заяві обставин відповідач суду не надав. Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає, що вимога про стягнення грошових коштів в розмірі 1 550 грн. за невиконання умов укладеного між сторонами договору знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, тому підлягає до задоволення. Крім того, в позовній заяві позивач, посилаючись на ст. 625 ЦК України, просив стягнути інфляційні втрати в розмірі 1 002,85 грн. та 142,60 грн. - 3% річних. Положеннями ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Разом з цим, умовами укладеного між сторона договору не передбачено настання такої відповідальності як виплата інфляційних втрат та сплата 3-х відсотків, а взяте відповідачем зобовязання за своєю правовою природою не є грошовим, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 400 грн. витрат за публікацію оголошення в газеті «Час Київщини». На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: partial