Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 16049215 від 01.04.2011. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.02.2008 між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Гефест», укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11290738000, з метою забезпечення якого між тими особами укладено договір іпотеки № 76053 від 29.02.2008, відповідно до якого передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] . В результаті цього в Реєстр внесено запис про іпотеку на користь іпотекодержателя АКІБ «УкрСиббанк», який у зв`язку з укладенням договору відступлення прав вимоги в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, замінено на ТОВ «ФК «Гефест». У зв`язку з невиконанням зобов`язання за кредитним договором іпотекодержатель ТОВ «ФК «Гефест» звернув стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку». 12.11.2020 позивач набуло право власності на квартиру [ADDRESS] . Під час перебування квартири у власності попереднього власника - [PERSON] , відносно нього здійснювалося виконавче провадження № 16049215, в процесі здійснення якого ВДВС Дарницького РУЮ м. Києва винесено постанову від 01.04.2011 про арешт майна боржника, на підставі якої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про обтяження № 39230096 від 08.04.2011. ТОВ «ФК «Гефест» не має відношення до виконавчого провадження в процесі якого накладено арешт на квартиру, яка на даний час належить позивачеві, а запис про обтяження порушує його права власника. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 01.03.2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом у загальному позовному провадженні у підготовче засідання. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07.07.2021 залучено до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON] . 06.09.2021 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2021 закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті. У судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що відповідно до Договору іпотеки № 76053 від 29.02.2008, що був укладений між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», відповідачем передано в іпотеку квартиру [ADDRESS] (а. с. 5 - 6). В результаті цього в Реєстр внесено запис про іпотеку. Із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що іпотекоджателем квартири стало ТОВ «ФК «Гефест» (а. с. 8 - 9). Також із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що власником квартири [ADDRESS] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 12.11.2020 є позивач - ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» (а. с. 7). Разом з тим, відповідно до інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на квартиру [ADDRESS] накладено арешт на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні № 16049215 від 01.04.2011. Крім того, з листа Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), постановою державного виконавця від 28.02.2012 виконавчий документ у виконавчому провадженні № 16049215, був повернутий стягувачу. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, виходячи із наведених вище норм міжнародного та вітчизняного законодавства, суд доходить висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття арешту з такого майна. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки в інший спосіб, ніж зняття арешту з майна, накладеного на вказану квартиру, яка на даний час належить позивачу, а не боржникові, захистити порушене право позивача неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved