Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У лютому 2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя від [PERSON] надійшла позовна заява до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона є власницею квартири № [ADDRESS]. Відповідно до п. 11 договору купівлі-продажу квартири від 17.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], продавець гарантує зняття з реєстрації всіх заінтересованих осіб до 17.01.2018 року, звільнення та передачу відчужуваної квартири для безперешкодного користування нею. Станом на момент подання позову відповідач по справі зареєстрована в даній квартирі, проте, фактично не проживає, в квартирі відсутнє належне їй майно та речі. У звязку із знаходження відповідача на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, позивач не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на власний розсуд. На підставі вищевикладеного позивач просить суд усунути перешкоди у праві власності шляхом визнання [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не зявилася, але до суду від її представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала (а.с. 27). У судове засідання відповідач не зявилася, хоча про час, день та місце слухання справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи суду або заперечень стосовно позовних вимог позивача не надала. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2018 року провадження у цій справі відкрито, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 14 травня 2018 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власницею квартири № [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 17.11.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4779 (а.с. 3-4); витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 104195088 від 17.11.2017 року (а.с. 7). Договір купівлі-продажу квартири від 17.11.2017 року, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4779, було укладено між [PERSON], як продавцем, та [PERSON], як покупцем. Згідно з п. 11 вищезазначеного договору купівлі-продажу продавець гарантує зняття з реєстрації всіх заінтересованих осіб до 17.01.2018 року, звільнення та передачу відчужуваної квартири для безперешкодного користування нею Станом на час розгляду справи по суті в квартирі № [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] з 25.05.1999 року, що підтверджується відповіддю за запит № 04-07/3/23957 від 21.11.2017 року, виданою директором Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 9) та листом № 01-17/01/0897 від 27.02.2018 року, що міститься в матеріалах справи (а.с. 16). Відповідно до ст.. 13 Конституції Україна, держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності. Згідно зі ст.. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.. 319 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ст.. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житлом. Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Позивачем зазначена вимога не заявлена, тому суд вважає за можливе не стягувати з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved