Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У лютому 2021 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 28 вересня 2013 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 126. Під час шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Підставою позову у позовній заяві позивачкою вказано відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів сторін, у зв`язку з чим сторони тривалий час не підтримують сімейно-шлюбних відносин, у зв`язку з чим їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. Позивачка [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримала, з підстав наведених у позовній заяві. Окрім цього пояснила. Що сторони вже тривалий час проживають окремо, що також свідчить про те, що їх сім`я розпалася. Відповідач [PERSON] , в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, при цьому визнав, що: між сторонами відсутнє взаєморозуміння у зв`язку з несумісністю характерів; сторони тривалий час проживають окремо та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Просити суд надати сторонам строк для примирення, бажання не виявив. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: 22 лютого 2021 року судом відкрито спрощене провадження за вказаним позовом, судове засідання з участю сторін призначено на 14 год. 30 хв. 15 березня 2021 року. Суд, вислухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Сторони уклали шлюб 28 вересня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, у зв`язку з несумісністю характерів сторін, сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних відносин, у зв`язку з чим їх сім`я фактично розпалась й існує лише формально. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, непідлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Зважаючи на те, що відповідач визнав обставини, які вказані позивачкою як підстава для розірвання шлюбу такі обставини не підлягають доведенню. Окрім цього сторони не виявили бажання просити суд про примирення, не зважаючи на роз`яснення судом такого права. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вказаного на користь позивачки з відповідача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позову.

Outcome: approved