Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, де третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання права власності за набувальною давністю, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він з 2003 року працював сержантом міліції в УМВС України на Придніпровській залізниці. Власного житла в нього немає, тому на той час позивач винаймав квартиру та чекав, доки його керівництво виділить йому кімнату в гуртожитку. 20.12.2003 дільничний інспектор міліції повідомив позивача, що по [ADDRESS] вже приблизно рік пустує малосімейка, житловою площею 11,8 кв.м. Крім того в даній квартирі не зачинені двері на замок. Також повідомив позивача, що він може проживати в цій квартирі, поки не з'явиться її власник чи родичі власника. В цей же день позивач вселився в квартиру [ADDRESS]. Позивач, починаючи з 20 грудня 2003 року по теперішній час, майже 11 роки, відкрито та безперервно користується всією квартирою [ADDRESS], утримує її, сплачує комунальні послуги. За таких обставин, позивач просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS], загальною площею 21,7 кв.м., житловою площею 11,8 кв.м. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, на задоволенні позову наполягали. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник відповідача - Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник 3-ї особи - Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, надали суду заяву про слухання справи у відсутність їх представника та просили винести рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши позивача та його представника, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі під №3720. [INFO] [PERSON] померла. Згідно листа Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 27 лютого 2014 року за №803/01-16 після [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалася, свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалося. Починаючи з 20 грудня 2003 року по теперішній час, позивач відкрито та безперервно користується квартирою [ADDRESS], утримує її та сплачує комунальні послуги. Факт володіння з 20 грудня 2003 року позивачем нерухомим майном, а саме квартирою [ADDRESS] підтверджується показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також наданими в матеріали справи письмовими доказами, а саме актом про постійне проживання позивача в зазначеній квартирі від 01.02.2014 та довідкою КП ЖЕП №23 ДМР. Крім того, судом встановлено, що саме позивач утримує квартиру в цілому шляхом оплати в повному обсязі комунальних послуг, що також підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг та укладеними договорами про надання таких послуг. За ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст.344 ЦК України, по-перше необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права. Во-друге, таке володіння повинно бути відкритим. По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків. Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved