Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

У лютому 2020 року заявник звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з вищевказаною заявою, посилаючись на те, що 01 вересня 2007 року державним нотаріусом Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори Обуховою Т.М. було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом та зареєстровано в реєстрі за № 1-1599. Під час оформлення документі на спадщину, державним нотаріусом Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори Обуховою Т.М. ім`я заявника було помилково зазначено як [PERSON] . В паспорті, свідоцтві про народження та всіх документах заявника зазначено ім`я саме як « [PERSON] ». В наслідок даної помилки, в заявника на даний час, виникла певна невідповідність між правовстановлюючим документом, а саме свідоцтвом про право на спадщину за законом. У зв`язку з цим, коли заявник вирішила вчинити правочин з 1/6 часткою квартири, нотаріусом було відмовлено, через те, що дані в свідоцтві про право на спадщину виданим в м. Севастополь, не співпадають з даними в паспорті заявника. На запит щодо виправлення помилки, заступник Міністра з питань державної реєстрації повідомив, що оскільки чисельність працівників на території АР Крим була повністю скорочена та архіви державних нотаріальних контор не були передані, тому порекомендував звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та інтересів. В судове засідання заявник не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала та просила задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, подав свої пояснення в яких просив розгляд справи здійснювати у їх відсутність та прийняти рішення згідно чинного законодавства України. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 лютого 2020 року відкрито провадження по справі та призначено за правилами окремого провадження. 22 квітня 2020 року на адресу суду надійшли пояснення від представника заінтересованої особи. На підставі розпорядження № 234 від 20 травня 2020 року було призначено повторний авторозподіл та відповідно до протоколу повторного автоматизовного розподілу судової справи від 20 травня 2020 року призначено головуючого суддю по справі Яровенко Н.О. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що 01 вересня 2007 року державним нотаріусом Четвертої Севастопольської державної нотаріальної контори Обуховою Т.М. видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно 1/3 частинки майна, яке складається з Ѕ частки квартири під [ADDRESS] . [ADDRESS] в реєстрі № 1-1599. (а.с. 7) Також було видано реєстраційний напис на правовстановлювальному документі на 1/6 частину квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . (а.с. 8) [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11) Як вбачається із заяви, заявник зазначає, що під час вчинення правочину з 1/6 часткою квартири, що їй належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. , оскільки ім`я заявника в правовстановлюючому документі та паспорті громадянина України має розбіжності, а саме, замість правильного « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Відповідно до свідоцтва про народження заявника, остання записана, як « [PERSON] ». (а.с. 12). Згідно з паспортом громадянина України, що виданий 14 листопада 2003 року Сокирянським РВ УМВС України в Чернівецькій області ім`я заявника зазначено як « [PERSON] ». Крім того, заявник звернулась до Українського бюро лінгвістичних експертиз, які надали експертний висновок № 056/52-m від 14 січня 2020 року з якого слідує, що українські особові імена [PERSON] (паспорт, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про право на спадщину за законом, реєстраційний запис на правовстановлювальному документі, записи [PERSON] ), а також рос. [PERSON] (свідоцтво про народження, паспорт, запити російською мовою [PERSON] ) попри розбіжності у документах, наданих для експертизи, а також в інших документах зазначеної особи є ідентичними. Розбіжності виникли внаслідок змішування та фіксації в офіційних документах варіантів особового імені [PERSON]/[PERSON] - рос. [PERSON] і зумовлені поліваріативністю рівноправних документальних особових жіночих імен спільного етимологічного походження. (а.с. 19) Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 12 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявникові для прийняття спадщини за заповітом та отримання відповідного свідоцтва. З вищевказаного вбачається, що при оформлені свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , помилково вказано ім`я заявника « [PERSON] », тоді як правильно « [PERSON] », а тому суд приходить до висновку про встановлення факту належності [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 вересня 2007 року зареєстрованого в реєстрі № 1-1599. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved