Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У листопаді 2018 року ПАТ «Креді Агріколь Банк» звернулось до суду із вказаним позовом в обґрунтування якого зазначило, що між банком та відповідачем був укладений договір про надання кредиту у розмірі 1 427 315,62 грн зі строком користування з 10.03.2017 року по 09.03.2018 року. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує в зв`язку з чим у останньої виникла заборгованість, яка станом на 06.09.2018 року становить - 1 025 752,27 грн, і складається з: 828 315,62 грн - заборгованості за кредитом та 197 436,65 грн - пені за прострочення зобов`язання. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача 915 752,27 грн заборгованості та 15 386,28 грн судових витрат. Ухвалою 24.10.2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 29.07.2019 року від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (а.с. 55). 05.09.2019 р. та 06.11.2019 р. від представника позивача на адресу суду надійшли заяви, в яких останній заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи і просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з`явився, поважності причин неявки не повідомив, свого представника до суду не направив, відзив на позов не надав. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 280, 282 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір від 10.03.2017 року № 1/3086858 на суму 1 427 315,62 грн під 0,000001 % річних та строком користування з 10.03.2017 року по 09.03.2018 року (а.с.13-19). Банк виконав свої зобов`язання та надав відповідачу кредитні кошти (а.с.12). Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, в зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 06.09.2018 року становить - 1 025 752,27 грн і складається з: 828 315,62 грн - заборгованості за кредитом та 197 436,65 грн - пені за несвоєчасне погашення кредиту. 29.07.2019 року позивач подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, посилаючись на часткове погашення відповідачем заборгованості в розмірі 60 000 грн (10.06.2019 року) та 50 000 грн (24.06.2019 року). Таким чином загальна сума заборгованості становить 915 752,27 грн. З 04.01.2019 року позивач змінив свою організаційно-правову форму з «Публічного акціонерного товариства» на «Акціонерне товариство» (а.с.56-58). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. А згідно з ч. З цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у розмірі 915 752,27 грн. Враховуючи, що відповідач не надав суду свої заперечення на позов, суд бере до уваги розрахунок заборгованості зроблений позивачем. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15 386,28 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved