Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У лютому 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2006 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, [PERSON] належить інша ? частка квартири [ADDRESS]. Та вона стала єдиним власником спірної квартири, відповідач відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та висилитися, чим перешкоджає користуватися та розпоряджатися її власністю (квартирою) на власний розсуд. В позовних вимогах просила суд усунути перешкоди у користуванні [PERSON] її нерухомим майном, шляхом виселення [PERSON], з квартири за адресою: [ADDRESS]. Висилити [PERSON] із квартири за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 червня 2014 року залучено третю особу, яка заявляє самостійні вимоги Комунальне підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва». В обгрунтування позовних вимог Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та забезпечує надання відповідачеві житлово-комунальних послуг. Відповідач [PERSON] споживає надані послуги, а оплату за них здійснює не регулярно, що призвело до виникнення заборгованості. В позовних вимогах просило суд стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» заборгованість за оплату за житлово-комунальних послуг у сумі 7 443,32 грн. та судовий збір в сумі 243,60 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги свого позову підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги заперечувала, пояснивши, що дійсно є заборгованість по сплаті житлово-комунальних послуг, просила суд застосувати позовну давність та у задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову [PERSON] заперечував, пояснивши, що він сплачує житлово-комунальні послуги по своєму рахунку та з 23 червня 2014 року в спірній квартирі не проживає. Питання про задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги поклався на розсуд суду. В судовому засіданні представник третьої особи Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» - Савченко Ганна Миколаївна проти позову [PERSON] заперечувала та просила у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Позовні вимоги Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» підтримала у повному обсязі, пояснивши, що посилання відповідача на строк позовної давності не може бути прийнято судом до уваги, оскільки відповідач визнавала, що існує заборгованість та постійно сплачувала житлово-комунальні послуги, однак не в повному обсязі, а отже строк позовної давності переривається. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Заслухавши позивача, відповідача, представника третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів сторонами по справі встановив наступні факти та правовідносини. Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність, взяти в оренду. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону чи за рішенням суду. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.11.1994 р. по 17.07.2003 р. (а.с. 37, 38). Від шлюбу є дитина [PERSON], [INFO] На підставі договору купівлі-продажу від 27.11.1996 р. на ім'я відповідача [PERSON] (а.с. 52) була придбана квартира [ADDRESS], яка є однокімнатною, житловою площею 19,05 кв.м., загальною площею 33,05 кв.м. (а.с. 11-12). Відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2006 року визнано за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] (а.с. 7). На підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, серія та номер: 1-164, видано 25.01.2014 р. [PERSON] належить інша ? частка квартири [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» № 238 від 19.02.2014 р. в спірній квартирі зареєстровано дві особи: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 15). Відповідно до довідки Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» № 387 від 14.05.2014 р. в квартирі [ADDRESS] зареєстрована одна особа: [PERSON], [INFO] (а.с. 51). В обгрунтування позовних вимог [PERSON] посилалася на те, що як вона стала єдиним власником спірної квартири, відповідач відмовляється в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку та висилитися, чим перешкоджає користуватися та розпоряджатися її власністю (квартирою) на власний розсуд. Приписами ч. 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був зареєстрований в спірній квартирі з 2006 року, як колишній чоловік (а.с. 15). Під час розгляду справи в спірній квартирі зареєстрована тільки одна особа, син позивача [PERSON] (а.с. 74). Та відповідач [PERSON] під час розгляду справи повідомив, що 23 червня 2014 року з'їхав з квартири [ADDRESS] даний факт позивачем в судовому засіданні не заперечувався. Відповідно до ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх (колишніх членів сім'ї) права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Посилання позивача на те, що їй чиняться перешкоди відповідачем, суд оцінює критично, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] має ключ від квартири, безперешкодно входить до квартири. Звернення до правоохоронних органів стосуються з приводу розподілу квартири [ADDRESS] та пошкодження майна на даній житловій площі колишнім чоловіком [PERSON]. Посилання позивача на те, що відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні власністю тим, що житлово-комунальною організацією здійснюється нарахування квартирної плати та комунальних платежів відповідно до реєстрації відповідача в квартирі, які позивач, як власник квартири, змушена сплачувати та на день подання позову за відповідачем рахується борг за житлово-комунальні послуги в розмірі 7 211,19 грн. Однак, дані посилання позивача спростовуються матеріалами справи. Так, в 2007 році, після рішення Дарницького районного суду м. Києва, особовий рахунок квартири було розділено на два відповідності до кількості співвласників, і заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка утворилась на період розділення рахунків була розділена між двома співвласниками. Заборгованість [PERSON] по особовому рахунку [NUMBER] була сплачена повністю. За період з липня 2007 року по квітень 2014 року заборгованість [PERSON] по особовому рахунку [NUMBER] квартири [ADDRESS] становить 7 443,32 грн. Отже, на підставі вищевикладеного позовні вимоги [PERSON] під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та у задоволені позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Разом з тим позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг під час розгляду справи знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Комунальне підприємство «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] та забезпечує надання відповідачеві житлово-комунальних послуг, до яких відноситься: утримання будинку та прибудинкової території, централізоване опалення, централізоване постачання холодної, гарячої води та водовідведення, тощо. Відповідач [PERSON] споживає надані послуги, а оплату за них здійснює не регулярно, що призвело до виникнення заборгованості. Особовий рахунок квартири розділено на два. Відповідно до довідки про нарахування та сплату по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] заборгованість станом на квітень 2014 року становить 7 443,32 грн. (а.с. 60-61). Заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги по особовому рахунку [NUMBER] [PERSON] квартири [ADDRESS] відсутня, що підтверджується довідкою про нарахування та оплату по особовому рахунку (а.с. 63-64). Відповідач [PERSON] щомісячно отримувала від позивача рахунки на оплату житлово-комунальних послуг із зазначенням суми боргу, однак платежі здійснювала не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків гуртожитків затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 р. розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Згідно з приписами ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а так із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права обов'язки. За п.1 ч. 2, ч. 3 та ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідач [PERSON] не регулярно сплачує вартість спожитих житлово-комунальних послуг, що призвело до утворення заборгованості та порушення зобов'язання в сумі 7 443,32 грн. Посилання відповідача на застосування позовної давності суд не може покласти в рішення суду, оскільки з матеріалів справи вбачається, що відповідач сплачувала постійно житлово-комунальні послуги, однак в меншому розмірі, а отже визнавала суми нарахувань та строк позовної давності переривався. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг під час розгляду справи знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, оскільки позов Комунального підприємства «Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району місті Києва» задовольняється, то відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача сплачені витрати по справі судовий збір в розмірі 243,60 (а.с. 50).

Outcome: approved