Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У листопаді 2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 10.09.2010 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 2000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідачка взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договору, належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 11.11.2018 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 12703,02 грн., яка складається з: заборгованості по відсоткам за користування кредитом 393,37 грн.; заборгованості по пені 11228,55 грн.; штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу 500,00 грн.; процентної складової штрафу 581,10 грн. У зв`язку з викладеним позивач, просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти проголошення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, заперечення та відзив на позов суду не надала, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України, за відсутністю відповідачки. Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 10.09.2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», яке згідно Наказу Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року змінило зазву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру, на підставі якого відповідачка отримала грошові кошти в розмірі 2000,00 грн. на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, встановленому Договором, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку. [PERSON] \~підтвердила свою\~згоду \~на те,\~що підписана\~нею 10.09.2010\~року Анкета-заява\~разом з\~Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг\~складає між\~нею і\~Банком Договір,\~про що\~свідчить підпис\~Відповідачки у\~заяві.\~Відповідно до\~умов договору,\~погашення заборгованості\~ здійснюється\~в наступному\~порядку:\~щомісяця,\~в період\~сплати,\~Позичальник повинен\~надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом та відсотками. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування кредиту. Згідно з п. 2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг, у разі незгоди зі зміною правил та/або тарифів банку, які викладені на сайті банку, позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення. На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів. Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Зобов`язання щодо надання коштів банком виконані, проте [PERSON] взяті на себе обов`язки щодо виконання умов договору не виконала, у зв`язку з чим станом на 11.11.2018 року виникла заборгованість по відсоткам за користування кредитом 393,37 грн.; заборгованість по пені 11228,55 грн. На підтвердження вказаних обставин позивачем надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 10.09.2010 року, який відповідачем не спростований. Позивач також просить стягнути з відповідачки штраф, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу 500,00 грн. та процентної складової штрафу 581,10 грн. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до частини першої\~статті 550\~ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно із частиною першою, другою\~статті 549\~ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини третьої\~статті 551\~ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При зменшенні розміру неустойки суд не обмежений тільки розміром основної заборгованості, оскільки законодавчої заборони такого зменшення не встановлено. Таким чином, за наявності обставин, встановлених частиною третьою\~статті 551 ЦК України, суд за власним переконанням може зменшити розмір неустойки в розумних межах. Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, враховує, що пеня майже у тридцять разів перевищує розмір основної заборгованості, у зв`язку з чим розмір пені на підставі частини третьої\~статті 551 ЦК України, суд вважає за можливе зменшити до 400,00 грн. Враховуючи правові позиції Верховного Суду, висловлені у постанові від 21.10.2015 року (справа № 6-2003цс15), суд також дійшов висновку про безпідставність одночасного стягнення з позичальника пені та штрафів з наступних підстав. Так, відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З урахуванням викладеного, у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафів, встановлених п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу 500,00 грн. та процентної складової штрафу 581,10 грн. слід відмовити. Враховуючи, що на час розгляду справи [PERSON] порушила умови кредитного договору, має невиконані перед позивачем зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що є всі передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості по відсоткам за користування кредитом у сумі 393,37 грн. та часткового задоволення позову про стягнення заборгованості по пені у сумі 400,00 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору.

Outcome: partial