Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

у листопаді 2018 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.04.2005 на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO],\~в розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~ до 1/3 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. Обґрунтувала позивач свій позов тим, що розмір аліментів, який визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.04.2005 і який має сплачувати відповідач, є недостатнім для забезпечення належного матеріального утримання дитини, оскільки донька у майбутньому збирається вступати до вищого навчального закладу і у звязку з чим відвідує додаткові приватні заняття, за які позивач сплачує немалі кошти. Ухвалою суду від 27.11.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та вирішено справу розглядати без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшов відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову за безпідставністю. У відповідності до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони є\~батьками неповнолітньої\~[PERSON],\~[INFO]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.04.2005 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], яка після розірвання шлюбу змінила прізвище на [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 11.03.2005 року і до повноліття дитини. Відповідно до частин 1, 2, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.89, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради №789-ХІІ від 27.02.91\~та набула чинності для України 27.09.91, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст.141 СК\~мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. За змістом\~ст.180 СК, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У ч.1\~ст.192 СК\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п.23\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Враховуючи зміст статей\~181,\~192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК).\~Стаття 192 СК\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобовязаний зясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів щодо зміни матеріального та сімейного стану платника аліментів, стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоровя. Таким чином, позивачем не наведено достатніх підстав, згідно яких відповідно до вимог\~ст.192 Сімейного кодексу України, може бути змінено раніше визначений судовим рішенням розмір аліментів, не надано належних та допустимих доказів в підтвердження існування таких підстав. Враховуючи, що у ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, суд вважає за необхідне розяснити наступне. Відповідно до частин 1,2\~ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Тобто позивач не позбавлена права вирішити спір щодо участі у додаткових витратах на дитину в судовому порядку на підставі\~ст.185 СК України\~за наявності відповідних підстав. З урахуванням положень\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати підлягають компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed