Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ТДВ «СК «Київ Ре» про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 20 травня 2019 року, о 10-00 год., в м. Києві на вул. Ак. Заболотного, 142 сталася дорожньо-транспортна пригода між належним позивачу на праві власності автомобілем марки «Ягуар», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , та автомобілем марки «Сітроен», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вина водія [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2019 р. у справі № 752/10819/19. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем згідно з полісом АМ/4890045 від 20.09.2018 р. Відповідно до звіту оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням належного позивачу автомобіля № 124-06-09 від 19.06.2019 р., вартість матеріального збитку становить 56 341,90 грн. 28 серпня 2019 р. позивач направила на поштову та юридичну адреси відповідача заяви про виплату страхового відшкодування, які були отримані відповідачем 04 вересня 2019 р. Проте, станом на дату звернення позивача до суду, страхове відшкодування відповідачем позивачу не виплачено. Окрім того, позивач вказує, що нею понесені матеріальні витрати на сплату вартості проведеного експертного дослідження у розмірі 1 200,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу адвоката та витрати по сплаті судового зору. Посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просила стягнути на її користь з відповідача розмір матеріальної шкоди в сумі 56 341,90 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 20 лютого 2020 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 12 березня 2020 р. представник позивача [PERSON] - адвокат Король Д.В. подав до суду заяву про розподіл судових витрат, згідно з якою надав документи на підтвердження здійснених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000 грн., які просив стягнути з відповідача на користь позивача. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 20 лютого 2020 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача, та повернулася на адресу суду без вручення з позначкою поштового відділення на конверті «вибули». Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов такого висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що 20 травня 2019 року о 10-00 год., в м. Києві на вул. Ак. Заболотного, 142 сталася дорожньо-транспортна пригода між належним позивачу на праві власності автомобілем марки «Ягуар», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , та автомобілем марки «Сітроен», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Вина водія [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.07.2019 р. у справі № 752/10819/19. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем ТДВ «СК «Київ Ре», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ/4890045 від 20.09.2018 р. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого. У п. 22.1. ст. 22 Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. . Пунктом 35.1 статті 35 Закону передбачено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. 28 серпня 2019 р. позивач направила на поштову та юридичну адреси відповідача заяви про виплату страхового відшкодування, які були отримані відповідачем 04 вересня 2019 р. З даної заяви вбачається, що про настання страхового випадку вона повідомила відповідача у травні 2019 р. Такі факти відповідачем в належний спосіб не спростовані. Відповідно до п. 2 ст. 34 Закону, страховик протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Матеріали справи не містять належних доказів виконання відповідачем вказаних зобов`язань. Положеннями п. 3 ст. 34 Закону встановлено, що якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Користуючись зазначеним правом, позивач самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди та 01 серпня 2019 р. уклав з суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Інтер Тех Сервіс Моторс» Договір про надання незалежного експертноавтотоварознавчого дослідження. Так, згідно зі звітом про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу від 16 червня 2019 р. № 124-06-19, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Ягуар», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , з урахуванням зносу становить 56 341,90 грн. За положеннями статті 36 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved