Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 25 грудня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що спільне подружнє життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаємопорозуміння, часті сварки, що призвело до припинення шлюбних відносин. Вважає, що сім`я носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2020 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує та просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 26 грудня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 486, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим 26 грудня 2015 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про його народження Серія [NUMBER] виданим 10 березня 2016 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та те, що позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 2-ї категорії та відповідно до ЗУ «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved