Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У лютому 2018 року позивач ПрАТ СК «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] понесених витрат по виплаті страхового відшкодування у розмірі 94 076,15 грн. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що 04 серпня 2015 року з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталась ДТП в результаті якої було пошкоджено автомобіль [NUMBER], який застрахований у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна». Зазначив, що позивач сплатив на користь власника «Hоnda » страхове відшкодування в розмірі 94 076,15 грн, а тому відповідач як винна особа зобов'язаний відшкодувати позивачу матеріальні збитки понесені у зв'язку з виплатою страхового відшкодування. Стверджував, що відповідач фактично відмовився добровільно відшкодовувати позивачу понесені збитки, чим порушив права позивача. Представник позивача направив на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна», позовні вимоги підтримав, а також не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач викликався у судове засідання у встановленому законом порядку, проте до суду він не з'явився, про причини неявки не повідомив, письмовий відзив на позов не подав. За таких обставин суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області, 04 серпня 2015 року з вини [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна пригода в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль [NUMBER] (а.с.43), який належить на праві власності [PERSON] (а.с.48). Зазначеною постановою [PERSON] визнано виним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається з Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів серія АМ № 098532, 17 квітня 2015 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] був укладений договір страхування на автомобіль [NUMBER] (а.с.24-28). Відповідно до звіту № 1495/15 про визначення вартості матеріального збитку (а.с.32-36) матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Hоnda» внаслідок його пошкодження, складає 103327,17 грн. Відповідно до страхового акту № UA2015080400004/L02/02 від 07 жовтня 2015 року та розрахунку страхового відшкодування до нього (а.с.52) загальний розмір страхового відшкодування становить 94 076,15 грн. Позивач позивач сплатив на користь ТОВ «АВТОДОКСІТІ», яке здійснювало ремонт належного [PERSON] автомобіля «Hоnda» (51 333,20+29 047,85 =) 80 381,15 грн страхового відшкодування, що підтверджується платіжними дорученнями № 35532 від 10 вересня 2015 року (а.с.53) та № 36235 від 09 жовтня 2015 року (а.с.54). Крім того, відповідно до довідки (а.с.55), за умовами договору страхування серії АМ № 098532 від 17 квітня 2015 року укладеним між позивачем та [PERSON], при виплаті страхового відшкодування по страховому акту № № UA2015080400004/L02/01 від 08 вересня 2015 року було проведено акт взаємозаліку на недоотриману страхову премію в розмірі 13 695,00 грн, що підтверджується відповідним актом та розрахунком до нього (а.с.51). Таким чином, у зв'язку з виплатою страхового відшкодування позивач поніс збитки на загальну суму 94 076,15 грн. З полісу (а.с.56) видно, що станом на дату ДТП транспортний засіб «Citroen» д.н.з. [NUMBER] був застрахований у ПрАТ «СТ «Іллічівське». 14 березня 2016 року позивач направив на адресу ПрАТ «СТ «Іллічівське» вимогу в порядку суброгації № 505/2015 за вих. № 790-31-1 на суму 94 076,15 грн (а.с.44), однак погашення вказаної заборгованості здійснено не було. Відповідно ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 03 травня 2017 року ТОВ «Бізнес Ассіст», яке діяло в інтересах позивача відповідно до укладеного між ними 01 липня 2014 року договору доручення № 1-2014 (а.с.21-23), на адресу відповідача було направлено регресну вимогу та запропоновано у добровільному порядку компенсувати ПрАТ СК «ПЗУ Україна» витрати понесені у зв'язку з виплатою страхового відшкодування потерпілій особі, який залишений відповідачем без задоволення. Таким чином, суд вважає, що позивач отримав право регресної вимоги до відповідача в межах розміру сплаченого страхового відшкодування в сумі 94 076,15 грн. Ураховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1762 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved