Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно з моменту звернення до суду з цим позовом і до досягнення дитиною двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з [PERSON] , вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з нею. Повнолітня дитина [PERSON] навчається на третьому курсі медичного факультету Харківського національного медичного університету на денній формі навчання. Повнолітня дитина [PERSON] не одружений, не працює, повністю перебуває на її утриманні та потребує матеріальної допомоги. У позові також зазначає, що відповідач працездатний, аліменти нікому не платить, інших неповнолітніх дітей не має. Добровільно відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає, у зв`язку з чим змушена звернутися до суду. Ухвалою суду від 01 березня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відкрито провадження у справі; встановлено строки для подання заяв по суті. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового засідання повідомлені належним чином. 30 березня 2021 року [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі та задовольнити позов. Також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, на підставі ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулася до суду з відміткою - «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання», причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, відтак суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача, за наявними у справі доказами. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28 квітня 2021 року справу вирішено проводити в порядку заочного розгляду справи згідно положень ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке. Сторони мають повнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьком [PERSON] , [INFO] , є відповідач [PERSON] . З наявної в матеріалах справи довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 18 січня 2021 року слідує, що повнолітня дитини [PERSON] мешкає разом з позивачем [PERSON] . З довідки декана Харківського національного медичного університету МОЗ України № 420 від 26 січня 2021 року слідує, що [PERSON] навчається на третьому курсі в другій групі І медичного факультету Харківського національного медичного університету за рівнем «Магістр», спеціальністю - «Медицина», денна форма навчання, термін навчання шість років, форма фінансування: держзамовлення. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, відповідач, як батько дитини, зобов`язаний брати участь в утриманні своєї дитини, яка є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у матеріальній допомозі. Позивач просить суд стягнути аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно матеріалів справи місце роботи та дохід відповідача суду невідомий. Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд виходить із сукупності наявних в матеріалах справи доказів та враховує загальновідомі обставини про потреби дитини, яка навчається, а також всі обставини справи. Також суд враховує те, що обов`язки з утримання дитини є рівними для обох батьків. Отже, враховуючи надані докази та обставини справи, суд доходить висновку, що аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] , який продовжує навчання, мають стягуватися з відповідача у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. На переконання суду, такий розмір аліментів забезпечить потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відповідатиме об`єктивним можливостям відповідача та задовольнятиме правомірні очікування позивача на отримання аліментів, і з урахуванням балансу інтересів батьків та дитини буде достатнім для забезпечення його належного утримання та відповідатиме можливостям батька надавати таку допомогу. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ст. 141 ЦПК України судові витрати у розмірі 908,00 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, оскільки [PERSON] , на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved