Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У листопаді\~2018\~року [PERSON]\~звернулася до\~суду із\~позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з 16 листопада 2007 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2013 року був розірваний. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], 13 квітня 2009 року, який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Позивачка зазначила, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає, хоча є працевлаштованим, аліменти нікому не платить, стягнень з відповідача по виконавчим документам не проводиться, тому він має можливість сплачувати аліменти для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку дитини. Посилаючись на зазначені обставини, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, просила суд їх задовольнити у повному обсязі, надала до суду заяву, згідно якої просила суд розглянути справу в порядку заочного провадження (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав (а.с. 22). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивачки, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 листопада 2007 року перебували у шлюбі, який заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 березня 2013 року був розірваний (а.с. 5). В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 3). Встановлено, що [PERSON] проживає разом із матірю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою №52 (випискою з домової книги про склад сімї та прописку) від 11 квітня 2018 року (а.с. 4). Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти для забезпечення достатнього рівня життя та розвитку дитини у розмірі 3000,00 грн. щомісячно. Досліджуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходить з встановленого законом та покладеного на батьків обовязку утримання своїх неповнолітніх дітей. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття. У відповідності до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що син відповідача [PERSON], [INFO], потребує матеріальної допомоги, а відповідач працездатний та може сплачувати щомісячно аліменти на його утримання, доказів, що спростовують зазначене суду не надано. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню частково і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 2000, 00 грн., щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, а саме з 26 листопада 2018 року до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до 13 квітня 2027 року, включно. Суд розяснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Судовий збір по справі становить 704,80 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial