overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У лютому 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2002 року. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. З лютого 2016 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, місце проживання дітей визначити з відповідачем. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу слухати без його участі. Відповідач проти позову не заперечувала, надала суду заяву про визнання позову, просила справу слухати без її участі, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Калач», місце проживання дітей визначити з нею. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували 16 листопада 2002 року в Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис № 974. Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з лютого 2016 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони спільне господарство не ведуть. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити «Калач».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У лютому 2017 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що 05 листопада 1994 року зареєструвала шлюб із відповідачем у палаці шлюбів м. Кременчука, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 258099, актовий запис № 1566. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Позивач у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] (дошлюбне прізвище «Матвієнко») [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] 04 листопада 1994 року у палаці шлюбів м. Кременчука, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КЕ № 258099, актовий запис № 1566. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року. На думку позивача відновлення сімї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Просила встановити факт належності [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS], виданого 08.01.1997 Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу згідно розпорядження №12 від 08.01.1997. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Звернувшись до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права власності на квартиру, їй було відмовлено, оскільки виявлено розбіжності у написанні по-батькові заявника у правовстановлюючих документах на квартиру та паспорті громадянина України, а саме у свідоцтві про право власності на житло, видане 08.01.1997 року Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу на квартиру [ADDRESS] згідно розпорядження №12 від 08.01.1997 зазначено по-батькові співвласника [PERSON] - «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]», як зазначено в паспорті громадянина України. Заявник у судове засідання не прибула, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити з підстав викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не прибула, проти задоволення заяви не заперечувала. Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, покладались на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що квартира що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтві про право власності на житло, видане 08.01.1997 року Житлово-комунальним відділом автомобільного заводу на квартиру [ADDRESS] згідно розпорядження №12 від 08.01.1997 помилково зазначено по-батькові співвласника [PERSON] - «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]», як зазначено в паспорті громадянина України. Вказане підтверджується наданими суду доказами. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для реєстрації права власності. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленими особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У лютому 2017 року до суду звернулась [PERSON] із заявою про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло, видане 23.09.1994 Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] (просп. 50-річчя Жовтня) в м. Кременчуці згідно розпорядження №2116/1 від 23.09.1994 - [PERSON]. Заявник та її представник у судове засідання не прибули, представник заявника попередньо надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у заяві. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не прибула, попередньо надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, покладались на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Пунктом 6 ч.1 ст.256 ЦПК України передбачено розгляд судом справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. У свідоцтві про право власності на житло, видане 23.09.1994 Управлінням житлово-комунального господарства адміністрації міської Ради народних депутатів на квартиру [ADDRESS] (просп. 50-річчя Жовтня) в м. Кременчуці було виявлено невірне написання імя співвласника [PERSON] - «Олена» замість правильного «Альона», як зазначено в паспорті громадянина України. Розбіжності у написанні імя виникли через неправильний переклад з російської мови. Звернувшись до КП «Квартирне управління» Кременчуцької міської ради стосовно внесення змін в свідоцтво про право власності на квартиру, змінивши імя [PERSON] - «Олена» на правильне «Альона» їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Вказане підтверджується наданими суду доказами. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу необхідно заявнику для реєстрації права власності. З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленими особами.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У лютому 2017 року до суду звернулася [PERSON] із вищевказаним позовом. Зазначає, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2011 року. З січня 2017 року шлюбні відносини припинені. Просить шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити - [PERSON]. Представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав зазначених у позові, надав суду заяву про слухання справи за їхньої відсутності. Представник відповідача [PERSON] [PERSON], проти позову не заперечувала, надала суду заяву про визнання позову, просить слухати справу за їхньої відсутності. \~\~\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 16 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис - 322. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з січня 2017 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя. Сторони проживають окремо. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Згідно ст. 113 СК України прізвище [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити відповідно до\~статті 88 ЦПК України. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 12 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 971. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне подружнє життя у сторін не склалося. З 16 листопада 2016 року подружжя припинило шлюбні стосунки і ведення спільного господарства, оскільки між ними виникали сварки внаслідок того, що кожен із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Від спільного подружнього життя у сторін 15 жовтня 2012 року народився син [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. У разі неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 123751 вбачається, що 12 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 15 жовтня 2012 року народився син [PERSON]. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 17 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 122. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що спільне життя у подружжя не склалося, так як у кожного із них виявилися різні та несумісні характери, погляди на життя, що постійно призводить до конфліктів та суперечок. Півроку тому сторони припинили проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, так як це суперечитиме його інтересам. Від спільного подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У позовних вимогах також просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 110215 вбачається, що 17 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 5). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 29 жовтня 2011 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії І-ОК № 198215, виданого 07 листопада 2011 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області (а.с. 6). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 25 жовтня 2003 року виконкомом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 22. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що одруження із відповідачем виявилося невдалим, оскільки у подружжя виявилися різні погляди на сімейне життя та обовязки. Між сторонами постійно виникають непорозуміння та сварки. Позивач переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу із відповідачем не можливе та суперечитиме її інтересам. Подружжя припинило проживати разом, вести спільне господарство та підтримувати подружні відносини. Шлюб носить формальний характер. Від спільного подружнього життя мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала та просила їх задовольнити. Одночасно просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії свідоцтва про одруження серії 1-СГ № 178124 вбачається, що 25 жовтня 2003 року виконкомом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 9). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 07 грудня 2005 року народився син [PERSON], про що свідчать копія свідоцтв про його народження серії І-ОК № 023476, виданого 19 грудня 2005 року виконкомом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 10). Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved