Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У лютому 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до Оситнянської сільської ради, третя особа: Головне територіальне управління юстиції, Відділ Держзгеокадастру про визнання права на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Посилаючись на ст. ст. 375, 392, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, заявник просить суд в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] визнати за позивачем [PERSON] право на земельну ділянку. За ухвалою суду від 29.02.2016 р. Відділ Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області та Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області були залучені до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав власні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача ЄЗАН Г.В. у суді визнав позов повністю. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому роз'яснені. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи представник позивача [PERSON], представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, представники третіх осіб про причини неявки суд не повідомили. Як вбачається з письмової заяви представника третьої особи, він просить суд розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представників позивача і третіх осіб на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача - Оситнянської сільської ради позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] у селі Оситна, Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 93 роки померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. За життя [PERSON] належало право на земельну ділянку площею 5,77 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки на місцевості, що перебувала у колективній власності колишнього КСП «Іскра», що розташована на території Остнянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Єдиним спадкоємцем після смерті матері [PERSON] є позивач [PERSON], який фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, так як був зареєстрований та проживав разом з матір'ю в с. Оситна, поховав її та фактично вступив в управління спадщиною та володіння спадковим майном протягом шести місяців після смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Оситнянської сільської ради № 174 від 17.11.2014 р. Згідно заповіту, що був посвідчений Оситнянською сільською радою 17 грудня 1999 року від імені померлої [PERSON], позивач мав успадкувати усе належне спадкодавцеві майно. При вирішенні спорів про спадкування спадщина, по яких відкрилась і була прийнята до 01 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК України 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. Статтею 549 ЦК УРСР (1963 р.) визначається, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Діями, які свідчать, що позивач фактично вступив в управління та володіння спадковим майном спадкодавця протягом шести місяців з дня відкриття спадщини є те, що позивач [PERSON] залишився проживати у тому ж домоволодінні, де жила спадкодавець, розпорядився частиною спадкового майна, отже вступив в управління спадковим майном. 08 грудня 2015 року позивач звернувся до Новомиргородської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, але йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії стосовно оформлення спадкових прав на земельну частку (пай) розміром 5,77 умовних кадастрових гектара, що перебувала у колективній власності колишнього КСП «Іскра» Оситнянської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, право на котру належало спадкодавцеві [PERSON], через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно (сертифікат на право на земельну частку (пай)). Зазначений документ для оформлення спадщини позивачем наданий не був у зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], котрий було видано Новомиргородською райдержадміністрацією 20 листопада 1996 року на ім'я [PERSON], - втрачений. В даному випадку право позивача на вказану земельну ділянку ніким не оспорюється, але за невідомих обставин було втрачено правовстановлюючий документ. Як зазначено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Новомиргородському районі Кіровоградської області від 13.01.2016 р. вартість земельної частки (паю) розміром 5,77 умовних кадастрових гектарів згідно сертифікату [NUMBER] станом на 01.01.2016 р. становить 180.992 гривень. Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Тому за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Оситнянська сільська рада Новомиргородського району Кіровоградської області є належним відповідачем у даній справі. Згідно вимогам: статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. п. 1.6 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22.06.2009 р. № 325, державний акт видається лише землевласнику або землекористувачу, який на даний час помер. Таким чином, вичерпавши всі наявні правові можливості для захисту цивільних прав, позивач вимушений звернутися до суду. Окрім пояснень учасників судового розгляду, ці ж обставини підтверджуються письмовими доказами у справі: особистими документами заявника, копією свідоцтва про смерть [PERSON], копією свідоцтва про народження позивача, постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, листом нотаріуса про відсутність спадкової справи до майна померлої [PERSON], постановою нотаріуса про відмову вчинити нотаріальну дію, іншими матеріалами справи. Тому позов підлягає безспірному задоволенню. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст. ст. 116, 121, 126, 131, 140, 158 ЗК України, ст. ст. 392, 1217, 1220-1223, 1225, 1233, 1235, 1248, 1268-1270 ЦК України,

Outcome: approved