Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У лютому 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги - Одеську універсальну товарну біржу «GIP» про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування своєї заяви, позивач зазначає, що 01.12.1995 року між [PERSON] та [PERSON] , яка діяла від власного імені, та від імені неповнолітньої [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» був укладений договір купівлі-продажу майна № 95/1976, а саме однокімнатної квартири загальною площею 45 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності за позивачкою було зареєстровано КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» 27.12.1995 року за № 13/пр-стр.122 реєстр. № 500. У зв`язку з чим просить суд визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12.02.2021 року по справу було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 18.03.2021 року. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 18.03.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2021 року. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні підтримує в повному обсязі, просить суд справу слухати за його відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась про час та місце судового засідання повідомлялась шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ст.128 ч.11. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась про час та місце судового засідання повідомлялась шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно до ст.128 ч.11. Третя особа - представник Одеської універсальної товарної біржі «GIP» в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. За відсутності заперечень позивача суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.1995 року [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , яка діяла від власного імені, та від імені неповнолітньої [PERSON] на Одеській універсальній товарній біржі «GIP» був укладений договір купівлі-продажу майна № 95/1976, відповідно до умов якого [PERSON] купив, а [PERSON] , яка діяла від власного імені, та від імені неповнолітньої [PERSON] продала квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.4-7) Відповідно до договору № 95/1976квартира [ADDRESS] має загальну площу 45,00 кв.м., житлову площу - 21,5 кв.м, а також коридор, кухня та веранда (а.с.5), що також підтверджується копією технічного паспорту на квартиру. (а.с.8-11) 27.12.1995 року право приватної власності було зареєстровано за [PERSON] в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації» в реєстр. Книзі 131 пр на сторінці 113, р. № 500, що підтверджується листом КП «Бюро технічної інвентаризації» від 19.11.2019 р. № 512369.36.19 (а.с.12) Отже, суд приходить до висновку, що сторони повністю виконали угоду відповідно до умов договору: продавець отримала кошти, а покупцям було передано нерухоме майно і до них перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано. Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 1996 році, то враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При таких обставинах суд вважає, що даний договір підлягає визнанню дійсним.

Outcome: approved