Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У лютому 2016 позивач звернулася до суду з позовом, просить суд шлюб з відповідачем розірвати та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно на утримання сина, а також просить стягнути аліменти на своє утримання у розмірі ? частини, посилаючись на ті підстави, що через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне життя, спільне життя у них не склалось у зв'язку із чим сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає участі у вихованні не приймає. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Проти можливості примирення заперечувала. Відповідач у судові засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 19, 20, 22, 23) причини неявки суд не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами 26.02.2014 зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській обл., актовий запис №76 (а.с. 7) Від даного шлюбу у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно довідки МВС Ірпінського МВ ГУ МВС України в Київській області від 14.06.2016 за №9069/109/1007/07-16 [PERSON] з 29.04.2013 по 06.11.2015 працювала в ОВС України, відповідно до наказу ГУ НП в Київській області від 25.12.2015 №60о/с перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до досягненню нею трирічного віку з 07.11.2015 по [INFO] (а.с. 32). Згідно довідки Центру УПСЗН Ірпінської міської ради від 29.06.2016 [PERSON] знаходиться на обліку в Ірпінському міському управлінні ПСНЗ та отримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини всього з січня 2016 по червень 2016 складає 5160 грн. 00 коп. (а.с. 31). Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу, що відповідач інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а також стягнути на утримання позивачка у розмірі ? частини усіх видів заробітку. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною на час подання позов до суду), від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved