Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТзОВ «ЮБОР ФАРМІНГ» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,61 га, яка розташовані на території Млинівської селищної ради Рівненської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ЯЗ № 211901 від 15.02.2010 року. Відповідно до договору оренди землі №22 від 20 січня 2015 року вказану земельну ділянку передано в оренду відповідачу. Сторонами договору оренди землі підписано акт прийому передачі земельної ділянки від 20.01.2015 року, за якими орендодавець передав, а орендар прийняв земельну ділянку, площа якої становить 2,61 га. Відповідно до акту обстеження земельної ділянки №2 від 10.01.2019 року земельна ділянка, яка йому належить не обробляється на протязі останніх 6 років та поступово забур`янюється, перебуває в незадовільному стані та потребує проведення агротехнічних заходів для приведення її в стан придатний для використання за цільовим призначенням. З 2015 року по 2021 рік відповідач не виплачує орендної плати. Просив розірвати договори оренди №22 від 20.01.2015 року, укладений між ним та відповідачем. Стягнути з відповідача судові витрати по справі. Ухвалою від 19 листопада 2021 року справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з одночасним викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, вказавши у позовній заяві, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просить здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження та у його відсутності. (а.с.28). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. До суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою на ньому - «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.26) У визначені ухвалою суду від 19.11.2021 року строки відзиву на позов, будь-яких заперечень чи пояснень по суті справи, а також заяв чи клопотань, до суду не подав. Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і дату судового розгляду, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так як відповідач не з`явився на судовий розгляд справи, про причини неявки суд не повідомив, хоча був завчасно повідомлений про час і дату розгляду справи в суді, заяви про розгляд справи у його відсутності не надав, суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 2015 року між [PERSON] та ТзОВ «ЮБОР ФАРМІНГ» укладено договір оренди землі №22 площею 2,61 га, яка розташована на території Пітушківської сільської ради Млинівського району Рівненської області строком на 10 років. (а.с.6-10) Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №211901 від 15.02.2010 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Млинівської РДА від 05.05.2008 року №176 передано в приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,61 га, що знаходиться на території Пітушківської сільської ради Млинівського району Рівненської області. (а.с.13) Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним Кодексом України, Цивільним Кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст.21 Закону України «Про оренду землі» розмір та умови орендної плати, що зазначені в договорі оренди, не можуть суперечити чинному на час укладення договору оренди законодавству. Відповідно до ч.3 ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Частиною 1 статті 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати. Вказаному праву орендодавця кореспондує обов`язок орендаря сплачувати орендодавцю орендну плату за володіння і користування його земельною ділянкою. Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України. Відповідно до п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі»основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору. Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що її земельну ділянку використовує інша особа. Пунктами 15, 16 Договору оренди землі № 22 від 20 січня 2015 року передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для сільськогосподарського використання, цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. Згідно п. 28 Договору оренди землі орендодавець має право, зокрема, вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням, згідно з цим договором; своєчасного внесення орендної плати. Пунктом 30 Договору оренди землі передбачені права орендаря, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов цього Договору і отримувати доходи. Пунктом 38 Договору оренди землі передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. (а.с.6-10). Як вбачається з акту обстеження земельних ділянок №2 від 11.01.2019 року земельні діїянки, які належать на праві приватної власності громадянам с.Тушебин не обробляються протягом останніх 3 років та поступово забур`янюються, перебувають в незадовільному стані та потребують проведення агротехнічних заходів для приведення їх в стан придатний для використання за цільовим призначенням. Орендна плата, відповідно до умов договорів оренди землі не індексується та не виплачується протягом останніх трьох років. (а.с.15) Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідачем неодноразово, грубо порушено строки сплати орендної плати у терміни, визначені договором оренди землі від 20.01.2015 року - до 31 числа місяця останнього календарного року, за який вноситься орендна плата. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням товариством свого обов`язку щодо систематичної виплати орендної плати на протязі 2015-2021 років, оскільки сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримує того, на що він розраховував при укладанні договору. Сам факт систематичного порушення умов договорів оренди земельних ділянок щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання таких договорів, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Таким чином, на підставі достовірних, належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про розірвання договору оренди земельної ділянки є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: approved