Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

У лютому 2018 року Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом, згідно якого просили стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті послуги на користь позивача в сумі 62 798,62 грн., за Договором №М-203 від 01.06.2012 в сумі 35 765,60 грн., а також судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач займає нежитлове приміщення в будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу №3749 від 30.11.2007 року та споживає комунальні послуги. Позивач зазначає, що він виконує надання житлово-комунальних послуг. Однак, відповідач не виконує своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за комунальні послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. 01.06.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №М-203 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води та водовідведення. Відповідачу були надані послуги за даним договором, які складали суму 57 357,99 грн. 07.09.2015 року між позивачем та відповідачем укладено договір про реструктуризацію заборгованості, за яким відповідач визнав свої зобов'язання перед позивачем щодо наявності заборгованості за комунальні послуги. Оплату послуг за таким договором відповідач здійснив частково, в повному обсязі не виконав його умови, а тому договір з ним було розірвано. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, через канцелярію подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити та розглядати справу без участі представника позивачів, а також вказав, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, які повернулися до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідками Укрпошти, форма 20. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» №12307 - учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Як передбачено п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 29.05.2018 відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Ухвалою суду від 20.11.2018 року заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог залишено без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] та користуються комунальними послугами, які надавались та надаються КП «ЦОС Шевченківського району». Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» відповідно до рішення Київської міської ради від 22.09.2011 року №24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» перейменоване з Комунального підприємства по утриманню житлового фонду господарства Шевченківської районної у м. Києві ради, зареєстрованого Шевченківської районної у м. Києві державною адміністрацією 31.10.2001 року. Відповідно до п. 2.1 Статуту, предметом діяльності позивача є: забезпечення послугами газопостачання, водопостачання (водовідведення централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів укладених підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених підприємством безпосередньо зі споживачами послуг). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг є Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району». Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах та врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 №572. Відповідно до п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов'язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Згідно ст. ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української РСР, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім'ї наймача , які проживають разом із ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки , що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зміст положення частини четвертої статті 319 ЦК України про те, що власність зобов'язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, законодавством покладено обов'язок своєчасно вносити квартирну плату саме на власників. З матеріалів справи вбачається, що відповідач в повному обсязі не виконує обов'язки щодо своєчасної сплати коштів за спожиті комунальні послуги. Як вбачається із розрахунку заборгованості за комунальні послуги, за період з 13.03.2010 року по 30.04.2012 року заборгованість відповідача складає 57 357,99 грн. 01.06.2012р. між Комунальним підприємством по утриманню житлового фонду господарства Шевченківської районної у м. Києві ради та [PERSON] було укладено Договір №M-203 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої в водовідведення, відповідно до п. 1.11 якого, Виконавець зобов'язується вчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобов'язується вчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.2, п. 5.1.3 вказаного Договору, платежі за спожиті послуги вносяться споживачем не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим. Споживач несе відповідальність за порушення зобов'язань, установлених законодавством і цим договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, за період з 31.10.2012 р. по 28.02.2014 р. відповідачу були надані комунальні послуги згідно Договору №M-203 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої в водовідведення, заборгованість відповідача перед позивачем склала 59 775,39 грн. 01.09.2015 року між Комунальним підприємстом «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» [PERSON] було укладено Договір про реструктуризацію заборгованості № РCT-239. Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору Боржник визнає свої зобов'язання перед Кредитором, що виникли у зв'язку з несвоєчасним розрахунком за спожиті комунальні послуги за період з 01.09.2010 р. по 28.02.2014 р., відповідно до підписаного сторонами Акту звірки взаємних розрахунків, а відповідно до умов Договору № 2090/1101 та Договору №М-203, які станом на 07.09.2015р. становлять с розмірі 117 133,38 грн. Відповідно до п.1.2, п. 1.3, п. 2.2.4 вказаного Договору, Боржник зобов'язується сплатити кредитору 10% від загальної суми боргу. а саме 11 713,34 грн. в день підписання цього Договору. Боргу в сумі, який залишився після проведення оплати згідно п. 1.2 Договору, а саме 105 420,04 грн. Боржник зобов'язується сплатити Кредитору шляхом розстрочення платежів за графіком сплати платежів у розмірах і строки, встановлені в розділі 3 цього Договору. Кредитор має право приймати рішення про дострокове розірвання договору про реструктуризацію у разу невиконання не ви виконання п. 1.2 цього Договору. У зв'язку з тим, що [PERSON] по Договору №РСТ-239 реструктуризацію заборгованості від 07.09.2015 р. оплати проводив частково, не виконавши умови договору і не сплативши всю суму заборгованості, договір з ним було розірвано 01.02.2016 p., про що письмово повідомлено відповідача. Ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення інфляційних нарахувань 1 041,34 грн., 207,56 грн. та 3% річних 4 399,29 грн., 1 075,16 грн. за період прострочення сплати грошових коштів за житлово-комунальні послуги є обґрунтованими і в цій частині позов також підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідачі зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved