Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

Уповноважений представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором та судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 28.12.2015 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15\~734,35 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Свої зобовязання відповідач за договором кредиту не виконав, у звязку з чим за ним виникла заборгованість станом на 15.12.2016 року у розмірі 20\~136,41 грн, яка складається із заборгованості за кредитом 12\~654,29, заборгованості по процентам за користування кредитом 1305,75 грн., заборгованості за пенею та комісією 2530,85 грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 3645,52 грн.. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 20\~136,41 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутністю представника позивача на пiдставi наявнх в матерiалах справи доказiв. Позовні вимоги підтримав, в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засiдання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Зі згоди представника позивача суд приймає рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази кожний окремо та у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідно до умов Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості, укладеної між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 28.12.2015 року та приєднання на підставі анкети-заяви [PERSON] до Умов та правил надання банківських послуг б/н від 28.12.2015 року, [PERSON] отримав кредит у розмірі 15\~734,35 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом зі строком повернення до 31.12.2017 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у відповідній заяві. При укладенні Кредитного договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно умов якої договором приєднання договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банком виконані взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 28.12.2015 року щодо видачі кредиту. Умовами Генеральної угоди визначено порядок виконання зобовязання Позичальником, зокрема зазначено, що погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 01 по 25 число кожного місяця шляхом надання коштів у сумі 787,35 грн.. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику в строк, що встановлені договором. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Приписами цивільного законодавства передбачено, що Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст.626 ЦК України). Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобовязання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Згідно з ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Так, умовами Генеральної угоди у п.2.2 передбачена відповідальність боржника у випадку невиконання умов договору, зокрема, боржник сплачує банку штраф у розмірі 3645,53 грн.. та пеню, розмір якої визначено Умовами та правилами надання банківських послуг. Внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 15.12.2016 року у розмірі 20\~136,41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 12\~654,29, заборгованості по процентам за користування кредитом 1305,75 грн., заборгованості за пенею та комісією 2530,85 грн., штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди 3645,52 грн.., що підтверджується наданим позивачем розрахунком. За таких обставин, беручи до уваги, що зобов'язання за кредитним договором боржником не виконується, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст.252-259, 261, 525, 526, 549, 599, 610, 611, 626, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved