Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 600 кв.м, для садівництва та дачного будівництва, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, Корабельний район, СВТ Культурний сад № 198, у порядку спадкування за законом, після смерті її бабусі [PERSON], яка померла 01.03.2015 року. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначала, що після смерті її бабусі [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 600 кв.м, для садівництва та дачного будівництва, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, Корабельний район, СВТ Культурний сад № 198. [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишила. Єдиним спадкоємцем є позивачка, як онука, яка претендує на спадкове майно, та яка у встановлений законом строк, звернулася до нотаріуса Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус на підставі її заяви відкрила спадкову справу після смерті [PERSON], але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачеві відмовила, посилаючись на те, що нею не надано правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Посилаючись на неможливість в позасудовому порядку оформити належну їй спадщину, позивач була змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач та її представник в судове засідання не з'явилися, але надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов підтримують у повному обсязі. Представник відповідача Миколаївської міської ради у судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Представник третьої особи СВТ Культурний сад, надав заяву із проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2015 року в м. Миколаєві померла бабуся позивачки [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.4). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 600 кв.м, для садівництва та дачного будівництва, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, Корабельний район, СВТ Культурний сад № 198. Із копії спадкової справи № 403/2015, заведеної Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою до майна [PERSON] вбачається, що спадкодавець на випадок своєї смерті заповіту не залишила. Спадщину у встановлений законом строк прийняла її онука, позивачка [PERSON], яка подала заяву про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачеві нотаріус відмовила, посилаючись на те, що нею не надано правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка площею 600 кв.м, для садівництва та дачного будівництва, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, Корабельний район, СВТ Культурний сад № 198, належала чоловіку [PERSON] [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 08.07.1997 року № 3858, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.6), але право власності не було зареєстровано за ним. Після смерті [PERSON], який помер 20.07.2007 року, спадщину прийняла його дружина [PERSON] Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13.02.2015 року за [PERSON] було визнано право власності на земельну ділянку площею 600 кв.м., для садівництва та дачного будівництва, яка розташована за адресою: м. Миколаїв, Корабельний район, СВТ Культурний сад № 198, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 20.07.2007 року (а.с.5), однак державна реєстрація права власності за [PERSON] на зазначену земельну ділянку не була проведена у зв'язку із смертю останньої. Частиною 1 ст. 182 ЦК встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК). За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки в повному обсязі.

Outcome: approved