Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

У листопаді 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач посилається на те, що 26.02.2015 року відповідач звернулася до банку та підписала заяву №б/н, згідно якої [PERSON] було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, визначеному у довідці. Позивач зазначає, що відповідач отримала кредитну картку та в подальшому розмір кредитного ліміту було збільшено до 25000 грн. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 20.09.2020 року має заборгованість за кредитним договором у розмірі 41754,23 грн., яка складається з наступного: 28782,36 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 12971,87 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість. Ухвалою суду від 25.11.2020 року у даній справі відкрито провадження, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк», в якій також зазначено, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила, відзив не подала. (а.с.79). Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст.280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Заяви № б/н від 26.02.2015 року підписаної між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого остання отримала кредит шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши кредитну картку (а.с.12). Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, 26.02.2015 року був встановлений кредитний ліміт у розмірі 500 грн., 10.10.2017 року відбулося збільшення кредитного ліміту до 25000 грн. (а.с.11). Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» відповідачу було надано кредитні картки № [NUMBER] від 26.02.2015 року, строк дії до жовтня 2017 року, № [NUMBER] від 04.12.2017 року, строк дії до листопада 2021 року, № [NUMBER] від 09.07.2018 року, строк дії до березня 2022 року (а.с.10). Судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості. Зокрема, станом на 20.09.2020 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у розмірі 41754,23 грн., яка складається з наступного: 28782,36 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 12971,87 грн. - заборгованість за простроченими відсотками (а.с.9). При цьому, відповідачем в розумінні положень ст.ст.12,81 ЦПК України, наданий банком розрахунок суми заборгованості належними та допустимими доказами не спростовано, а також не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за договором. Так, статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Крім того, відповідно до вимог частини 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Також, слід зазначити, що в силу ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, а кредитний договір відповідно до ст.629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконала взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved