Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

у лютому 2017 позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 902 доларів США 02 центи, 150102 грн 02 грн та судовий збір по справі у розмірі 2600 грн 10 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ВАТ «Родовід Банк», яке 17.06.2009 було перейменовано на ПАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір згідно якого відповідачу було відкрито невідновлювальну кредитну лінію на загальну суму 24750 доларів США 00 центів із цільовим призначенням відповідно до п. 1.2 на придбання автомобіля, строком до 17.03.2015 із процентною ставкою 12,50% річних, а відповідач зобов'язався щомісячно до 10-числа кожного місяця календарного дня, частково погашати заборгованість у розмірі 294 доларів США 64 центи, далі з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань між сторонами укладено договір застави транспортного засобу №33/АА-00027.08.2 від 17.08.2008 відповідно до якого відповідачем було передано у заставу банку автомобіль марки «Suzuki», модель SX 4, рік випуску 2008, колір оранжевий, шасі [NUMBER], тип Т3 -легковий хечбек, реєстраційний номер [NUMBER], однак в порушення умов кредитного договору відповідачем не виконане зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів, чином у нього виникла заборгованість за кредитним договором. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в частині, з приводу чого було подано відзив в якому просив застосувати строк позовної давності в частині стягнення пені за період з 09.11.2015 по 09.11.2016 у розмірі 144467 грн 34 коп. та 3% річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 5634 грн 68 коп. (а.с. 85). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 17.10.2008 між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №33/АА-00027.08.2 згідно п.1.1. договору позивач відкриває невідновлювальну кредитну лінію відповідачу на загальну суму 24750 доларів США 00 центів та відповідно до п.1.2. зобов'язався надати відповідачу кошти на придбання автомобіля, а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит не пізніше 17.03.2015 та сплачувати заборгованість по кредиту у розмірі 294 доларів США 64 центи щомісячно до 10-числа кожного календарного місяця та нарахованими процентами шляхом внесення готівкою чи перерахування зі свого рахунку на рахунок банку, також згідно п. 1.5. договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена у розмірі 12,50 % річних (а.с. 9-19). 27.10.2008 між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору із зазначенням, що процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 16% річних (а.с. 20, 21). 17.06.2009 також між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору із зазначенням, що процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 14% річних (а.с. 22, 23). Згідно умов кредитного договору валютою кредитування був долар США. Для забезпечення виконання кредитних зобов'язань 17.03.2008 між сторонами укладено договір застави транспортного засобу, посвідченого ПН КМНО Палладій Н.В. згідно умов якого відповідачем було передано у заставу позивачу автомобіль марки «Suzuki», модель SX 4, рік випуску 2008, колір оранжевий, шасі [NUMBER], тип Т3 -легковий хечбек, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 24, 25, 32-34). Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої ст. 533 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч. 1 та 3 ст. 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього Декрету. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України від 24.09.2014 у справі №6-145цс14, вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. У порушення умов кредитного договору відповідачем не виконано зобов'язання щодо сплати щомісячних платежів, внаслідок чого у нього виникла заборгованість станом на 09.11.2016 становить 902 долари США 02 центи та 150102 грн 02 коп., яка складається із: суми простроченої заборгованості за кредитом 902 долари США 02 центи; загальна сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту та процентам за період з 09.11.2015 по 09.11.2016 у розмірі 144647 грн 34 коп.; загальна сума 3% річних від суми простроченої заборгованості по кредиту та процентам у розмірі 5634 грн 68 коп. (а.с. 7, 8). Згідно ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Також відносно строку, в межах якого можливе стягнення неустойки (пені, штрафу) Верховний суд України висловлювався ще 18.05.2016 у справі №6-474цс16: «Отже аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою». Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду України від 08.06.2016 у справі №6-3006цс15 та від 25.05.2016 у справі №6-1138цс15. Із розрахнку заборгованості вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотікв за період з 09.11.2015 по 09.11.2016, що становить 5651 доларів США 37 центів, що еквівалентно до національної валюти у розмірі 144467 грн 34 коп., однак позовна давність щодо пені застосовується в один рік, а оскільки, позивач звернувся до суду 20.02.2017, пеня може стягуватися лише в межах одного року до дня пред'явлення позову, тобто в період з 20.02.2015 по 20.02.2016 сума якої буде складати 5173 доларів США 84 центів. Курс долара США станом на звернення суду 20.02.2017 складав 27 грн 02 коп., а тому сума пені еквівалентна в національній валюті відповідно до вказаного курсу складає 139797 грн 15 коп. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Однак, боржником не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування, що підтверджується розрахунком суми заборгованості по договору. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов'язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі з погашення кредиту та процентів. На підставі наведеного суд, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вомог, а тому підлягають частковому задоволенню. Згідно зі ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 170013 грн 55 коп. та з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 2503 грн 87 коп. (170013,55 х 100% : 174663,74 грн = 97 % х 2600,10). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial