Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

У лютому 2021 року заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою в порядку окремого провадження, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме: заборонити наближатися на відстань менше ніж 100 метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] до адреси - [ADDRESS] , а також до місця її роботи кафе « [INFO] », яке розташоване за адресою: [ADDRESS] ; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви вказує на те, що з грудня 2018 року вона та [PERSON] сумісно проживали за адресою [ADDRESS] , згодом, з липня 2019 року, на підставі непорозумінь та проявлення насильства з боку [PERSON] , стосунки розірвали. Протягом спільного проживання між сторонами постійно виникали сварки, [PERSON] систематично вчиняв насильство, допускав фізичні образи. На теперішній час, вже після розірвання стосунків, [PERSON] продовжує з`являтися до місця проживання та роботи заявниці, вчиняє сварки, наносить їй тілесні ушкодження, принижує та залякує, у зв`язку з чим заявниця неодноразово зверталась до органів поліції, проте бажаного результату та впливової дії вказане не дало. [PERSON] продовжує поводити себе агресивно, застосовував відносно заявниці фізичне насильство, у зв`язку з чим притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 ч.2 КУпАП. Намагаючись захистити себе від агресивної поведінки [PERSON] , захистити своє життя та здоров`я, просить видати обмежувальний припису стосовно [PERSON] та встановити строк дії застережних заходів - шість місяців. Заявниця [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву, згідно якої заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте його неприбуття відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до правил п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Відповідно до ст.1 цього Закону домашнім насильством є діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, у тому числі, на мати (батька)\~ одного з подружжя (колишнього подружжя) та дітей подружжя (колишнього подружжя). В силу положень ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно з ч.2 ст.26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків. У відповідності до ч.3, 4 цієї статті рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого 24.09.1996 року Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, та актом про фактичне проживання. Заявниця стверджує, що [PERSON] вчинив щодо неї домашнє насильство, з приводу чого вона 12.12.2020 року та 05.01.2021 року зверталась до Кальміуського ВП Центрального ВП ГУНП в Донецькій області. За результатами звернень до органів поліції, листами від 21.12.2020 року, заявницю повідомлено про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП (скоєння насильства в сім`ї). Крім того, в матеріалах справи наявна скарга мешканців гуртожитку сімейного типу, розташованого за адресою [ADDRESS] , за якою останні наполегливо просять вплинути на поведінку мешканця [PERSON] , що проживає у кімнаті [ADDRESS] вказаного гуртожитку, який систематично грубо порушує правила спільного проживання, а саме веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями, вчиняє гучні посиденьки з друзями у нічний час, псує майно спільного користування в туалеті, душовій та на кухні гуртожитку, ламає двері, на зауваження не реагує, звернення до органів поліції щодо вказаної поведінки останнього результатів не приносить. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи) (ч.3 ст.26 цього Закону). Дослідженням наданих заявницею доказів встановлено, що доводи заяви знайшли своє підтвердження, оскільки наявність конфлікту між сторонами, приниження, залякування, побоювання за свою безпеку, відсутність бажання примирення у постраждалої від домашнього насильства [PERSON] , дають суду підстави дійти висновку про наявність ризиків, щодо повторного вчинення домашнього насильства, зокрема за місцем проживання заявниці за вказаною в заяві адресою. Разом з тим, суд вважає, що обмеження у вигляді заборони наближатися на відстань менше ніж 100 метрів до місця роботи [PERSON] (кафе « [INFO] », розташоване за адресою: [ADDRESS] ), слід визнати необґрунтованим, оскільки жодного доказу щодо працевлаштування заявниці у вказаному закладі суду не надано. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що з метою запобігання ризиків повторного вчинення домашнього насильства слід видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] , яким протягом 6 (шести) місяців визначити заходи тимчасового обмеження його прав, а саме: заборонити наближатись на відстань меншу ніж 100 метрів до фактичного місця проживання [PERSON] , заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, йому невідомому, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про обмеження припису відносяться на рахунок держави. На підставі наведеного,

Outcome: partial