overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

У лютому 2020 року позивачі звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилаються на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] . В спірній квартирі зареєстровані [PERSON] , а також її син [PERSON] . Вказують, що у вказаній квартирі також зареєстрований відповідач по справі, який за місцем реєстрації не проживає, не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Реєстрація [PERSON] за зазначеною адресою перешкоджає позивачам повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним, позивачі просили суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, згідно поданих заяв позовні вимоги підтримали, просили задовольнити та розглядати справу без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що згідно Витягу про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 36462089 від 29.11.2012 року квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної власності належить [PERSON] . Також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] , 1987 р.н., [PERSON] , 2012 р.н., та [PERSON] , 1960 р.н. Відповідач у вказаній квартирі фактично не проживає, що також встановлено та підтверджується відповідним актом про не проживання, затвердженого головою ЖБК № 242 [PERSON] . Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачами шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У лютому 2020 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , в якому з 9 лютого 2017 року зареєстрована, але ніколи там не проживала відповідачка [PERSON] . Оскільки відповідачка у вказаному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, чим перешкоджає реалізації їх (позивачів) прав на будинок, то просили визнати відповідачку такою, що втратила право користування цим будинком. В судовому засіданні позивачі позов підтримали та викладене підтвердили. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 12). Як вбачається з матеріалів справи (а.с.13-16), у вказаному будинку з 9 лютого 2017 року значиться зареєстрованою відповідачка [PERSON] , яка з дня реєстрації у даному будинку не проживає, у добровільному порядку з реєстрації не знімається. Згідно положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156, 157 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, оскільки, як встановлено судом, відповідачка, яка членом сім`ї позивачів не є, зареєстрована, але з часу реєстрації (з 9 лютого 2017 року), не проживає у належному їм (позивачам) будинку, тобто більше шести місяців, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, крім того ухилилась від участі у розгляді справи і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування вказаним житловим будинком.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-09 00:00:00

У лютому 2020 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивачі посилалися на те, що є власниками квартири [ADDRESS] . Квартира належить позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане авіаційним науково-технічним комплексом «Антонов» 29.08.2003, згідно із розпорядженням № 1078 від 29.08.2003. право власності на квартиру зареєстровано в КМ БТІ та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 7017 від 25.09.2003р. 30.04.2010р. між [PERSON] та [PERSON] у ВРАЦС Святошинського РУЮ у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 422. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 14.05.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачі з 2012р. не проживають у спірній квартирі, переїхали до іншого міста і тепер проживають там. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.02.2020 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27.05.2020р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило, відзив не надав. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]. , третя особа [PERSON]. про стягнення аліментів на утримання дитини на період навчання. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області 23 січня 2015 року розірвано шлюб між Позивачкою , [PERSON] , та Відповідачем, [PERSON] . Від вищезазначеного шлюбу на утриманні Позивачки залишилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 10 вересня 2018 року Нетішинськии міський судом видано судовий наказ у справі №679/1171/18 про стягнення із Відповідача аліментів на користь [PERSON] на утримання її доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) Відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Вказує, що [INFO] [PERSON] досягла повноліття, таким чином, наказ Нетішинського міського суду, виданий у вересні 2018 року, щодо стягнення аліментів на утримання доньки вичерпав свою юридичну силу. При цьому, на момент досягнення повноліття вона продовжувала навчання у Київському національному університеті культури і мистецтв за спеціальністю «Хореографія». Вказане об`єктивно підтверджується копією договору про навчання [PERSON] №28719, укладеного 26 липня 2017 року із Київським національним університетом культури і мистецтв, з однієї сторони, а також між Позивачкою та її донькою з іншої сторони. Таким чином, [PERSON] з моменту повноліття і до тепер потребує матеріального утримання у зв`язку із продовженням навчання та проживанням за місцем навчання. Відповідач, має можливість утримувати доньку, оскільки працює за кордоном, однак ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Оскільки, позивачка самостійно належним чином утримувати дочку не може, так як витрати по її утриманню є значними, що включає харчування, придбання одягу, підручників, а відповідач у добровільному порядку допомоги не надає та ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою повнолітню дочку на період навчання, хоча має таку можливість, а також

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулась в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 14 квітня 1995 року Кіровським райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис №271. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин відсутності взаєморозуміння і взаємоповаги, різних поглядів на ведення домашнього господарства, виховання дитини. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 03 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач надала заяву щодо розгляду справи без її участі, позов підтримала, строк на примирення просила не надавати. Відповідач до суду також подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами у квітні 1995 року було укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Кіровограда, актовий запис №271 (а.с. 3). Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Спір про місце її проживання відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння і взаємоповаги, різних поглядів на ведення домашнього господарства, виховання дитини, намірів зберегти сім`ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 вересня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної\~ реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 296. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .Сторони однією сім`єю не проживають з грудня 2016 року, спільного господарства не ведуть, оскільки\~ мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують його відзив відповідач не надав. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 12 вересня 2014 року в Іллічівському відділі державної\~ реєстрації актів цивільного стану РС Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 296. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в грудні 2016 року, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 18 вересня 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 298. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Сторони однією сім`єю не проживають з грудня 2019 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 18 вересня 2015 року в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 298. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини сторони припинили в грудні 2019 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 1997 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , однак, даний шлюб є фіктивним, оскільки його укладено без наміру створення сім`ї та набуття прав і обов`язків подружжя. Вони з відповідачем ніколи спільно не проживали та не вели спільного господарства, дітей від цього шлюбу немає і жодних намірів, які б свідчили про бажання створити сім`ю вони не мали. Тому просила визнати вказаний шлюб недійсним. В судове засідання сторони не з`явились, просили справу розглядати без їх участі, відповідач 03 квітня 2020 року надав заяву у якій зазначив, що позов визнає. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 07 травня 1997 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] (а.с.8). Як зазначила позивачка у позовній заяві і відповідач жодних заперечень щодо цього суду не надав, натомість повністю визнав позов, сторони ніколи не проживали разом однією сім`єю. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.2 ст.40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім`ї та набуття прав та обов`язків подружжя. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що оскільки сторони з часу реєстрації шлюбу спільно не проживали однією сім`єю, не мали жодних взаємних прав і обов`язків, що свідчить про відсутність у них наміру створення сім`ї, то даний шлюб є фіктивним і його необхідно визнати недійсним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції 20.03.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис №52. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що спільне життя з відповідачем у них не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, разом не проживають, спільне господарство не ведуть; подальше сумісне життя та збереження шлюбу вважає неможливим. Вказала також, що від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] ; спір щодо місця їх проживання відсутній. У судове засідання позивачка не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала. Відповідач у судове засідання не з`явився, також подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу в його відсутність, позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити . За таких обставин та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою сторін судове засідання не фіксувалось звукозаписувальним технічним засобом. Дослідивши докази по справі, встановивши нижчезазначені факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Так, згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Новокаховського міського управління юстиції 20.03.2004 року, актовий запис №52. На теперішній час сторони шлюбних стосунків не підтримують, спору про поділ майна між ними немає, спільне господарство вони не ведуть. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, оскільки фактично шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинились, спільне життя суперечить інтересам сторін. Відповідач вимоги позову визнав повністю, що не порушує його прав, а також прав, свобод чи інтересів інших осіб , за таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Після реєстрації шлюбу позивачка прізвище « [PERSON] » змінила на « [PERSON] », в своїй заяві просила суд останнє прізвище залишити їй без змін. На підставі ст.ст. 24, 114, ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

У лютому 2020 року позивач ТОВ «Черемшина 2012» звернувся із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за орендну плату, інфляційних втрат та трьох відсотків річних, посилаючись на те, що 01 жовтня 2013 року між ТОВ «Черемшина 2012» та [PERSON] був укладений договір № 424 про оренду ліжко-місця в гуртожитку. Відповідно до умов п. 1 договору ТОВ «Черемшина 2012» передав [PERSON] у платне строкове користування 3 ліжко-місця. Станом на 31 січня 2020 року у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 31677,52 грн., яка складається з суми основного боргу - 22354,42 грн., суми втрат від інфляції - 1608,12 грн. та трьох відсотків річних - 7714,98 грн. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved