Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] пред'явила в суд позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2015 року, спільне життя не склалося, тому нею подано позов до Млинівського районного судуд про розірвання шлюбу. Від спільного подружнього життя в них є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років і її доходів на утримання малолітньої дитини не вистачає. Відповідач є фізично здоровим, інших утриманців немає, працює у Млинівському ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області, отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, проте матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просила суд ухвалити рішення, на підставі якого стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітньої дитини сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку та доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, зазначив, що щомісячно добровільно надає фінансову допомогу на утримання сина, згідний сплачувати аліменти у розмірі ј частки від заробітку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є батьком малолітньої дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ГЮ № 266884 від 20.12.2016 року (а.с.6). Позивач та відповідач по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25 жовтня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №111082 від 25.10.2015 року. (а.с.7) Довідкою про склад сім»ї від 23.01.2018 року підтверджується факт проживання малолітнього [PERSON], 13.12.2016 р/н разом із матір»ю [PERSON]. (а.с.9) Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 23.01.2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою [INFO]. (а.с.8) Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено з матеріалів справи, дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, суд враховує те, що відповідач є фізично здоровим, працевлаштованим, будь-яких інших осіб на утриманні не має, крім того, суд бере до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, котрий на час розгляду справи становить 1492 гривень. Згідно довідки про доходи №206 від 03.03.2018 року відповідач [PERSON] працює у Млинівському ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області. Загальна сума його доходу за період з липня 2017 року по грудень 2017 року становить 47737,71 гривень. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Млинівської райдержадміністрації від 22.02.2018 року № 03-09/455 [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та отримує допомогу при народженні дитини на сина [PERSON], 13.12.2016 року в розміру 860 гривень на місяць. (а.с.27) Відповідно до ч.1 ст.180 СК України, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері, так і батька. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів визначається судом у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. З наданої суду довідки про доходи вбачається, що середньомісячний дохід відповідача становить 7956 гривень, відповідно ј частки від доходу складатиме майже 2000 гривень, що більше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, суд вважає, що рішення про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку та доходів відповідача буде справедливим та відповідає чинному законодавству. За приписом ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову. Днем пред»явлення позову вважається день прийняття судом позовної заяви. Згідно штампу на позовній заяві, позовна заява подана до суду 16.02.2018 року. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі за подання позовів про стягнення аліментів від сплати судового збору звільняються. На думку суду, підлягають до задоволення вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат по справі. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно довідки виданої адвокатом [PERSON] на імя [PERSON], витрати за надання правничої допомоги складають 600 гривень (а.с.12-14).

Outcome: partial