Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. При цьому, просила стягувати 50 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітнього [PERSON] , [INFO] та 50 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої [PERSON] , [INFO] у разі, якщо 1/3 частина з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] на аліменти буде меншою від прожиткового мінімуму. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] . За твердженням [PERSON] діти проживають разом з нею та знаходяться на повному її утриманні. При цьому, [PERSON] працює інженером в ботанічному саду ім. Б.Грінченка і хоча має постійний дохід, коштів на утримання дітей не надає. Оскільки в добровільному порядку батько не бажає приймати участь в матеріальному забезпеченні дітей, [PERSON] просила про задоволення позовних вимог. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві, при цьому підтвердила, що проживає разом з дітьми в квартирі, яка належить відповідачу та його матері [PERSON] . Більше того, у цій же квартирі мешкає й відповідач. [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечив проти позову про стягнення аліментів, зазначив, що обов`язки по утриманню дітей несе у межах своїх можливостей, підтвердив факт проживання в одній квартирі не дивлячись на існування неприязних відносин з колишньою дружиною. Крім того, акцентував увагу на особистому утриманні житла в якому мешкають діти та неможливість розмежувати право на отримання аліментів до припинення спільного проживання в одній квартирі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] з 15.02.2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.8). Від вказаного шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] , та [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.6-7). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. З огляду на зазначене, неповнолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] мають беззаперечне право на утримання від своїх батьків незалежно від того чи перебувають вони в шлюбі між собою. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, зі змісту наведених норм СК України вбачається, що аліменти на дитину - це кошти які стягуються на утримання дитини у визначеному розмірі з того з батьків, який проживає окремо від дитини, якщо між батьками не досягнуто домовленості про добровільне утримання дитини. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що хоч між ними існують неприязні стосунки та непорозуміння, однак позивач [PERSON] та діти зареєстровані і продовжують проживати разом з [PERSON] в 2-о кімнатній квартирі [ADDRESS] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні стверджувала, що діти проживають саме із нею, а відповідач [PERSON] зазначав протилежне. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень. За правилами ст.ст. 77, 78 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому, в судовому засіданні не надано належних та допустимих доказів на підтвердження проживання дітей, в межах одного помешкання із [PERSON] , саме з ініціатором позову. За таких обставин та з огляду на положення ст.ст. 181, 182 СК України, на думку суду, позовні вимоги [PERSON] є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed