Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У поданій заяві, уточненій до початку судового, позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь у порядку регресу борг в сумі 13013,49 грн., індекс інфляції за весь час прострочення боргу в сумі 4075,81 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 1072,81 грн. та моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1443,60 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що 08 травня 2007 року відповідач [PERSON] уклав з банком «Фінанси та Кредит» кредитний договір, за яким отримав кредит у сумі 11300 грн. строком до 10 травня 2010 року. Цього ж дня між позичальником, представником банку та нею (поручителем) укладено договір поруки. Після отримання кредиту [PERSON] умови кредитного договору не виконував, а тому рішенням суду від 30 жовтня 2008 року було стягнуто солідарно з неї, [PERSON] та [PERSON] на користь банку заборгованість по кредиту в сумі 19387,12 грн. та судові витрати в сумі 223,87 грн. При примусовому виконанні рішення суду з її заробітної плати виконавчою службою на користь банку з листопада 2009 року по грудень 2011 року було стягнуто 13013,49 грн. та у листопаді 2012 року виконавче провадження було закрито у зв'язку з повним виконанням рішення суду. З січня 2012 року по вересень 2014 року минуло 33 місяці, а тому відповідач, який прострочив виконання грошового зобов'язання має сплатити їй суму боргу в сумі 13013,49 грн. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Незаконними діями відповідача їй була заподіяна моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях внаслідок постійного відчуття фінансових труднощів. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Заслухавши пояснення позивача, її представника, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що спірні правовідносини виникли у зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором, забезпечених порукою. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2008 року, яке набрало законної сили 10 листопада 2008 року, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість по кредиту в сумі 19387,12 грн. та судові витрати на загальну суму 223,87 грн. З указаного рішення вбачається, що позичальником за кредитним договором №Ф1-07/7083-1445 від 08 травня 2007 року, за яким виникла заборгованість в сумі 19387,12 грн., є [PERSON], а поручителями, які відповідно до укладених договорів поруки відповідають перед кредитором (ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит») як солідарні боржники, є [PERSON] та [PERSON] Встановлені рішенням суду від 30 жовтня 2008 року обставини відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Постановою державного виконавця відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції в Рівненській області від 08 лютого 2012 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-924 від 02 лютого 2009 року про солідарне стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованості по кредиту в сумі 19387,12 грн. у зв'язку з повним виконанням, що підтверджую виконання зобов'язань за кредитним договором. Частиною 1 ст.544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов'язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Указане свідчить, що солідарне зобов'язання на стороні боржника у кінцевому рахунку підлягає розподілу між всіма боржниками у рівних частках або у частках, що встановлені актом цивільного законодавства або договором, за умови виконання зобов'язання одним чи декількома із солідарних боржників, які отримують право регресної вимоги у розмірі, що відповідає розподілу зобов'язання між солідарними боржниками. Частка кожного із солідарних боржників за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 жовтня 2008 року становить 6462,37 грн. (19387,12 грн. : 3) та 74.62 грн. судових витрат (223,87 грн. : 3). Згідно представлених позивачем довідок з місця роботи із заробітної плати [PERSON] за розпорядженням №4819 від 18 листопада 2009 року за період з листопада 2009 року по грудень 2011 року утримано кошти на загальну суму 13013,49 грн. Решта боргу (6373,63 грн.) з пояснень позивача сплатила [PERSON] А тому розмір коштів, які підлягаю стягненню у порядку регресу з відповідача [PERSON] становить 6462,37 грн. (13013,49 грн. - 6462,37 = 6551,12 грн., різниця - 88,85 грн. (6551,12 грн. - 6462,37грн.) є боргом [PERSON], яка не є відповідачем у справі). Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доказів про уступку прав вимоги та про пред'явлення позивачем після виконання зобов'язання вимоги до іншого боржника (відповідача у справі [PERSON]) про сплату боргу (його частки у зобов'язанні в сумі 6462,37 грн.) не представлено. За таких обставин, примусове виконання рішення суду від 30 жовтня 2008 року про стягнення заборгованості одним із солідарних боржників не свідчить про перехід до позивача, як кредитора, права вимоги про сплату на його користь індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми. Відповідно до положень ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування моральної шкоду. Договором поруки №Ф1-07/7083-1445п-1, укладеним 08 травня 2007 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», [PERSON] та [PERSON] правові наслідки за невиконання зобов'язання у вигляді відшкодування моральної шкоди не передбачені, а покликання позивача на загальні положення ст.ст.ст.23, 1167 ЦК України у даних правовідносинах, є помилковим. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. А тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 721,80 грн. судових витрат (121 грн. 80 коп. судового збору та 600 грн. правової допомоги).

Outcome: approved