Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У лютому 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи: житлово-будівельний кооператив «Рассвет-20», виконавчий комітет Покровської районної у місті ради про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. В спірній квартирі крім нього зареєстрована [PERSON] та відповідач [PERSON]. Зазначив, що у 2010 році [PERSON] залишив своє постійне місце проживання та поїхав проживати до м.Одеса, з того часу в спірній квартирі не проживає. Родинні стосунки із [PERSON] позивач не підтримує, місце його проживання не відоме. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні належною йому квартирою шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняття його з реєстрації. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов, пояснив, що його син [PERSON] у спірній квартирі не проживає, місце його проживання не відоме. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Представник третьої особи [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства. Представник третьої особи житлово-будівельного кооперативу «Рассвет-20» до судового засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, будь-яких клопотань про відкладення судового розгляду до суду не подавав. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є сусідом позивача. Відповідача [PERSON] останній раз бачив у 2010 році, де знаходиться відповідач йому не відомо. Речей відповідача у квартирі позивача він не бачив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що він є сусідом позивача, знайомий з останнім сімнадцять років. Йому відомо, що син позивача [PERSON] уїхав десять років тому, потім через два роки приїхав і знову уїхав та зявлявся у спірній квартирі вісім років. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні\~ фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 04 червня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчено 04.06.1998 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 722. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано у Криворізькому бюро технічної інвентаризації 22 червня 1998 року. (а.с.8). Згідно довідки житлово-будівельного кооперативу «Рассвет-20» за № 633 від 24 січня 2017 року, за адресою: м.Кривий Ріг, бульвар Маршала Василевського 33 зареєстровані: [PERSON], [INFO], з 12.09.1998 року, [PERSON], [INFO], з 20.02.2003 року, [PERSON], 1990 року народження- зареєстрований з 19.10.2007 року.(а.с.13). Згідно вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно з вимогами ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ст.149 ЖК УРСР, права і обов'язки члена житлово-будівельного кооперативу, а також членів його сім'ї, умови користування і підстави припинення користування жилими приміщеннями визначаються статутом кооперативу. [PERSON] Міністрів Української РСР № 186 від 30.04.1985 року затверджено Примірний статут житлово-будівельного кооперативу. \~\~ Відповідно до підпункту 3 п.30 цього Примірного статуту, член житлово-будівельного кооперативу має право на збереження жилого приміщення при тимчасовій відсутності незалежно від причин і строку відсутності. Тимчасово відсутній член кооперативу зберігає права і несе обов'язки, передбачені цим Примірним статутом. Також положеннями п. 57 вищевказаного Примірного статуту при тимчасовій відсутності інших членів сім'ї члена кооперативу жиле приміщення за ними зберігається у випадках і в межах строків, встановлених статтею 71 Житлового кодексу УРСР, а також за умови бронювання жилого приміщення у порядку, встановленому для членів сім'ї наймача жилого приміщення в будинку державного і громадського житлового фонду. Після закінчення зазначених строків або строку броні член кооперативу вправі вимагати в судовому порядку визнання цих членів сім'ї такими, що втратили право на жиле приміщення. Так позивачем не було надано суду доказів на підтвердження факту реєстрації [PERSON] у квартирі [ADDRESS] без прийняття його у члени ЖБК «Рассвет-20». Також наданий позивачем акт про не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] (а.с. 12) не можна вважати належним доказом, оскільки він не містить дати його складення та не завірений відповідальною особою ЖБК «Рассвет-20». Окрім цього за інформацією Єдиного державного реєстру судових рішень [PERSON], який народився 08.10.1990 року у м. Краснокаменськ Читинської області Російської Федерації, був засуджений вироком Малиновського районного суду міста [PERSON] від 31 січня 2014 року за ст. 289 ч.2 КК України до п`яти років і шести місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Згідно положень ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні, володінні та розпорядженні житловим приміщеннямслід відмовити.

Outcome: dismissed