Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Управління державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області (надалі «Позивач) звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про стягнення збитків завданих невиконанням умов договору, в якому просило стягнути з [PERSON] збитки, завдані невиконанням умов договору від 14.04.2014 року №341 в розмірі 9160,34 грн. Представником позивача 13.06.2016 року подано заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими конвертами з кореспонденцією суду, які направлялися на адресу зареєстрованого у встановленому порядку місця проживання Відповідача та повернулися на адресу суду з відміткою поштового органу «за закінченням терміну зберігання». Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він просив розглядати справу у його відсутності, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. 14.04.2014 року між Управлінням державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області, Рівенським Вищим професійним училишем ДДСО при МВС України та [PERSON] укладено договір №341 про навчання кандидата на службу в ОВС України. Відповідно до п.п.1.2,1.4 Договору, Позивач зобовязався оплатити у повному обсязі Училищу вартість навчання Відповідача за професією охоронник, а також призначити Відповідача на посаду для проходження служби в ОВС України. Згідно з умовами Договору (п.2.3), Відповідач зобовязався пройти навчання в Училищі та по закінченню навчання прибути на роботу до Позивача і відпрацювати у Позивача мінімум 3 роки. У відповідності з умовами договору, Відповідача направлено на навчання до училища, після закінчення якого отримав свідоцтво про присвоєння кваліфікації. 14.08.2014 року Відповідача прийнято на службу в ОВС України на посаду міліціонера взводу охорони обєктів №1 батальйону міліції охорони Управління Державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області. Наказом Управління державної служби охорони при УМВС України в Івано-Франківській області №37 о/с від 05.05.2015 року Відповідача звільнено із служби в ОВС України за пунктом ж ст. 63 Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ України, затвердженого постановою КМУ від 29.07.1991 №114, за власним бажанням. Час проходження служби Відповідача в УДСО при УМВС України в Івано-Франківській області склав 8 місяців 24 дні. На навчання Відповідача витрачено 12149,52 грн. Пунктом 2.4 Договору передбачений обовязок Відповідача відшкодувати Позивачу витрати останнього на проведення навчання Відповідача в училищі у випадку звільнення Відповідача з роботи за власним бажанням. Враховуючи суму коштів витрачених на навчання Позивачем та кількість часу фактично відпрацьованого Відповідачем, сума невідшкодованих збитків складає 9160, 34 грн. та відповідає терміну 2 роки 3 місяці 06 днів. Таким чином, пропорційно до відпрацьованого [PERSON] часу в підрозділах Позивача Відповідач зобовязаний відшкодувати 9160, 34 грн. збитків, завданих порушенням умов договору. Загальні умови виконання зобовязань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з п.4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання у відповідача настають правові наслідки, передбачені договором або законом, зокрема відповідач зобовязаний відшкодувати понесені збитки. Відповідно до ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Положенням про Державну службу охорони при МВС України, яке затверджене постановою КМУ від 10.08.1993 року №615 Про заходи щодо вдосконалення охорони обєктів державної та інших форм власності визначені правові засади господарської діяльності підрозділів ДСО. Одним із основних завдань Державної служби охорони є розроблення заходів реалізації єдиної на території України концепції охорони обєктів усіх форм власності та громадян. Виконуючи поставлені державою завдання по забезпеченню надійної охорони державних (та інших) обєктів і безпеки громадян, підрозділи ДСО здійснюють свою господврську діяльність на засадах госпрозрахунку виключно за рахунок коштів, які надходять по укладених договорах та інших джерел фінансування не мають. Враховуючи те, що Управління ДСО при УМВС України в Івано-Франківській області існує на засадах самофінансування, невиконання субєктами господарювання своїх зобовязань перед Позивачем перешкоджає нормальному функціонуванню цього підрозділу ДСО, чим завдається шкода інтересам держави. Проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача до [PERSON] про стягнення збитків завданих невиконанням умов договору є обгрунтованою і підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до частини 1, 2, 3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 4 статті 60 ЦПК України). Враховуючи вищезазначене, проаналізувавши матеріали справи, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відтак, стягненню з [PERSON] підлягає сплачена Позивачем сума судового збору в розмірі 1378 грн. На підставі наведеного, відповідно до 526, 527 ч.1, 610, 611, 623 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 118-120 ЦПК України,

Outcome: approved