overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У листопаді 2017 року надійшла до суду позовна заява Моторно транспортного страхового бюро України до [PERSON], про відшкодування шкоди в порядку регресу. Позивач вказує, що 23.11.2015 приблизно о 11 год. 40 хв., за участі автомобілів [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес» державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталося ДТП. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 25.12.2015 винним у даному ДТП визнано Відповідача. На час ДТП відповідач не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Посилаючись на те, що позивачем було виплачено потерпілому суму збитків, позивач просить стягнути з Відповідача виплачені ним збитки в сумі 18532.77 грн. та судові витрати. Представник Позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник Відповідача надав до суду заяву про визнання позову. Після поданих заяв сторін про обставини справи, судом було з'ясовано, що відповідач визнає позов у повному обсязі. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08 квітня 2014 року між ним та відповідачем було укладено договір № б/н за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач свої зобов'язання за умовами договору виконує неналежно, то станом на 30 вересня 2017 року в неї виникла заборгованість перед банком на загальну суму 16 927,19 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 426,37 грн., заборгованості по процентами за користування кредитом в розмірі 12 018,57 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3 200,00 грн., фіксованої частини штрафу в розмірі 500,00 грн. та процентної складової штрафу в розмірі 782,25 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість та судовий збір в розмірі 1 600,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилась, в судові засідання викликалась шляхом направлення судової повістки на 22 грудня 2017 року та 15 січня 2018 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, будь-яких клопотань на адресу суду не направляла. Про заочний розгляд справи 15 січня 2018 року суд постановив ухвалу. За таких обставин, суд вважає наявними одночасне існування всіх умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з'явилась, причин своєї неявки не повідомила, відзив (заперечення) на позов не подала, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, а також оцінивши з їх з точки зору належності і допустимості, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв'язку,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У листопаді 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, сплатило кошти на оплату судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.01.2018 року позовну заяву повернуто позивачу. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з заявою про повернення коштів за оплату судового збору в розмірі 1 600 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви. Таким чином, суд приходить до висновку, що сплачені ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти на оплату судового збору в у розмірі 1 600 грн. 00 коп. підлягають поверненню, а заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться по вул. Хатки, 68, м. Бережани. В позовній заяві позивач вказав, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в [INFO], власником якого є позивач. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в будинку з 09 листопада 2004 року, але не проживають в ньому більше десяти років. Оскільки відповідачі не проживають в будинку і їх місцезнаходження позивачу невідоме, просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, яке знаходиться по вул. Хатки, 68, м. Бережани. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON]. позов підтримують, просять позов задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві. Не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON], будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, відзиву на позов не подали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом, з дослідженої під час судового засідання, будинкової книги на житловий будинок № 68 по вул. Радянська (Хатки) міста Бережани, встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою [INFO], з 09 листопада 2004 року. Аналогічні відомості випливають з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване місце проживання УДМС України в Тернопільській області, отриманої судом. З показань свідка [PERSON], під час судового засідання встановлено, що останній проживає [INFO] з 2005 року та є сусідом позивача. За час проживання по сусідству з [PERSON] він жодного разу не бачив, щоб [PERSON] та [PERSON] проживали у будинку по вул. Хатки, 68, в м. Бережани. З акту обстеження матеріально побутових умов [PERSON] від 27 жовтня 2017 року складеного комісією Бережанської міської ради, випливає, що за адресою вул. Хатки, 68, м. Бережани зареєстровані, але не проживають [PERSON] та [PERSON]. Таким чином судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою [INFO], з 09 листопада 2004 року, однак не проживають за вказаною адресою більше трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, у разі відсутності таких осіб понад встановлені строки вони визнаються такими, що втратили право на житло в судовому порядку. Виходячи з наведеного позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 27 жовтня 2013 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Передмістянській сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 6. Від шлюбу в них є малолітній син [PERSON], [INFO]. Останнім часом стосунки з відповідачкою дуже змінилися, між ними немає поваги, розуміння, згоди у вирішенні проблем. Тривалий час вони проживають окремо, [PERSON] переконаний, що примирення між ними неможливе, просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з матірю. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 27 жовтня 2013 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Передмістянській сільській раді Бучацького району Тернопільської області, актовий запис № 6. Від спільного подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO]. Сторони протягом тривалого часу проживають окремо. Між ними змінилися стосунки, немає поваги, розуміння, згоди у вирішенні проблем. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітнього сина сторін суд залишає проживати з матірю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 29 грудня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1573, зареєстрував шлюб з відповідачем. У шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Посилався, що спільне життя з відповідачем не склалося через те, що вона, взявши з собою сина пішла до іншого чоловіка. Між ним та [PERSON] втрачено почуття любові та взаємоповаги. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву з проханням розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, також подала до суду заяву із проханням слухати справу без неї, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітню дитину- сина [PERSON], [INFO]. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають, мешкають окремо один від одного, наміру про примирення не мають. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно. Згідно ст.141 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 640 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 13 липня 2012 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 444. Від шлюбу у сторін дітей немає. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя, у зв'язку з чим виникали непорозуміння та сварки. Сторони не ведуть спільне господарство та припинили шлюбні відносини, збереження сім'ї не можливе, збереження шлюбу суперечить його інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 14 травня 2015 року між сторонами Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області зареєстровано шлюб, актовий запис № 96. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалось через те, що кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини. До судового засідання сторони не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягають. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень\~ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2\~ст.\~112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 08 січня 2002 року між ним та відповідачкою [PERSON] був зареєстрований шлюб Гермаківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області Україна, про що зроблений актовий запис № 01. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейне життя, характерів, що стало причиною розпаду сімї. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені між ними вже більше одного року, сімю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 08 січня 2002 року Гермаківською сільською радою Борщівського району Тернопільської області Україна, актовий запис № 01. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 січня 2002 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 235568, видане 28 жовтня 2017 року Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 01. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БК № 102720, видане 14 травня 2003 року Виконкомом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сімейне життя, характерів, що стало причиною розпаду сімї. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини фактично припинені між ними вже більше одного року. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 16 листопада 2015 року між ним та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що зроблений актовий запис № 14. Від шлюбу дітей вони не мають. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сім'ю, ролі в ній кожного з подружжя. Спільне господарство між ними не ведеться на протязі останніх двох років, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] зареєстрований 16 листопада 2015 року, Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 14. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 листопада 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 16 листопада 2015 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 14. Від шлюбу дітей вони не мають. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними, різних поглядів на сім'ю, ролі в ній кожного з подружжя. Спільне господарство між ними не ведеться на протязі останніх двох років, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved