Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-04 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 11.08.2007 року. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили, проживають окремо. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на дитину не надає. Позивач просила справу розглядати без її участі; позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримав в повному обсязі, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач направив на адресу суду відзив на позов, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин. Ч. 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Ухвалою судді від 25.11.2019 року відкрито провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне: Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року. Шлюбно-сімейні відносини вони припинили, проживають окремо. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з матір`ю. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Ч. 1 ст. 183 згаданого Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 цього ж Кодексу аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошові сумі. Позивач має право на одержання від відповідача коштів на утримання дитини, а відповідач зобов`язаний надавати таку допомогу. Відповідач не є інвалідом, працездатний, утримання малолітньої дитини є абсолютним обов`язком її батьків. Абз. 3 ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. На підставі встановлених і наведених судом фактів, недопущення погіршення матеріального становища позивача, малолітньої дитини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову. Підстав для стягнення аліментів в розмірі не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд не встановив, оскільки позивач такий розмір аліментів не обґрунтувала та не надала суду доказів, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у такому розмірі. Отже, суд частково задовольняє позов та стягує з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 264, ч. 1 п. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: partial