Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

У листопаді 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , заявниця) звернулася до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] (далі - [PERSON] , спадкодавець) з січня 2003 р. по 31.12.2008. Заява обґрунтована такими обставинами. [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , який залишив заповіт на її ім`я. Батько заявниці постійно хворів та потребував стороннього догляду, а тому з січня 2003 р. вони проживали разом за адресою: [ADDRESS] , вели спільний побут, заявниця здійснювала оплату спожитих житлово-комунальних послуг. Переїзд заявниці до батька був також зумовлений смертю її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Оскільки місце проживання заявниці було зареєстроване за іншою адресою, факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент його смерті не може бути підтверджений іншим способом. Встановлення даного факту необхідно для оформлення спадкових прав заявниці на нерухоме майно, яке заповів їй батько. В судовому засіданні [PERSON] та її представник заяву підтримали пославшись на викладені у ній обставини. Київська міська рада надіслала відзив на заяву, просила прийняти рішення згідно чинного законодавства та розглянути справу за відсутності її представника. Заслухавши заявницю, її представника, допитавши свідків та дослідивши наявні у справі письмові докази, суд встановив такі обставини. [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] , виданим Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених (актовий запис про шлюб № 6574 від 05.12.1987), та свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим Жовтневим бюро ЗАГС м. Києва (актовий запис про народження № 1548 від 08.05.1968). Відповідно до паспорта громадянина України місце проживання заявниці зареєстроване за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] був зареєстрований і фактично проживав у належній йому на праві власності квартирі за адресою: [ADDRESS] . 18.06.1966 [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Гостролуцької сільської Ради народних депутатів, зареєстрований в реєстрі за № 60, згідно з яким все належне йому на день смерті майно заповів своїй дочці [PERSON] [INFO] помер чоловік заявниці[PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (актовий запис про смерть № 665 від 05.12.2002, складений Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві). [INFO] помер батько заявниці [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (актовий запис про смерть № 111 від 02.01.2009, складений Відділом реєстрації смерті у м. Києві). Згідно з положенням частини 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого частиною 1 статті 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина 1 статті 1272 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON] не заявила про вступ у спадщину у визначений законом шестимісячний строк, і лише у жовтні 2016 р. звернулася до Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою про заведення спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину. 18.10.2016 була проведена державна реєстрація спадкової справи № 59661839, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі. Постановою від 20.10.2016 державний нотаріус відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав пропущення шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутності документів, які засвідчують факт прийняття спадщини. З пояснень заявниці вбачається, що її батько мешкав сам і за станом здоров`я потребував сторонньої допомоги, а тому після смерті чоловіка вона у січні 2003 р. переселилася до квартири батька, і з того часу вони мешкали разом і вели спільне господарство. Допитані на прохання заявниці її рідний брат [PERSON] та син [PERSON] підтвердили в суді, що невдовзі після смерті чоловіка заявниця переїхала до свого батька, який мешкав сам і за станом здоров`я потребував стороннього догляду і допомоги у побуті, та проживала разом з ним до дня його смерті. Надаючи оцінку сукупності встановлених обставин та документів, що їх підтверджують, суд дійшов висновку про доведеність факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем однією сім`єю з 2003 р. і до моменту його смерті. Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже зважаючи на те, що місце проживання заявниці та спадкодавця були зареєстровані за різними адресами, суд визнає обґрунтованими доводи заяви про наявність перешкод для реалізації гарантованого законом права заявниці на оформлення спадщини, що є підставою для встановлення факту спільного проживання в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved