Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - позивач, Управління) звернулось до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON]), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат (далі - третя особа, Центр), в якому просить стягнути з відповідача суму незаконно отриманих коштів допомоги в розмірі 343,20 грн. на користь держави. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідачеві на підставі заяви було призначено допомогу на дітей як одинокій матері. 31.08.2012 року відповідач повідомила Управління про те. Що було встановлено батьківство щодо дитини [PERSON], надала нове свідоцтво про народження [PERSON] та зобов'язалась погасити переплату, що виникла. Переплата допомоги за період з 01.09.2012 року по 30.09.2012 року склала 343,20 грн. Листом від 20.09.2012 року та листом від 17.04.2013 року Центр повідомив Управління про утримання переплати допомоги на дітей одиноким матерям. Управління неодноразово повідомляло відповідача листами про необхідність повернення незаконно одержаних коштів, однак, відповідач кошти не повернув. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.12.2013 року відкрито провадження у справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної у м. Києві державної адміністрації до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів та справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з викладених у позовній заяві підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, в порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України, повідомлений належним чином, причини неявки невідомі. За таких обставин, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача та представника третьої особи, які повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 09.06.2008 року [PERSON] звернулась до Управління із заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, а саме, допомоги на дітей одиноким матерям. (а. с. 6-8). Як визначено у ч. 1 та ч. 4 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Порядок призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми та перелік документів, необхідних для призначення допомоги за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», сім'ям з дітьми призначається, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям. [PERSON] було призначено допомогу на дітей одиноким матерям, оскільки на утриманні останньої знаходився малолітній син [PERSON], [INFO]. Згідно розпорядження на перерахунок допомоги одиноким матерям, [PERSON] у період з 01.07.2012 року було установлено розмір допомоги 343,20 грн. (а. с. 12). Відповідно до ст. 22 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, мають право перевіряти матеріальний стан сімей з дітьми. Аналогічне положення закріплене у п. 46 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року № 1751 (далі - Порядок), згідно якого особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, у разі виникнення обставин, які призводять до припинення виплати допомоги, зобов'язані у десятиденний строк повідомити про це органи праці та соціального захисту населення. Виплата допомоги припиняється за рішенням органу, що призначає та виплачує цю допомогу, з місяця, що настає після місяця, у якому виникли такі обставини. Згідно п. 49 Порядку, особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, зобов'язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім'ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім'ї тощо). Суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Так, 31.08.2012 року [PERSON] звернулась до Управління із заявою про припинення виплати допомоги одиноким матерям у зв'язку із встановленням батьківства та зобов'язалась повернути переплату (а. с . 13). Згідно ч. 2 ст. 184 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», виплата допомоги на дітей одиноким матерям (батькам) призупиняється, зокрема, у разі тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання. Розпорядженням Управління від 04.09.2012 року, б/н, виплата допомоги на дітей [PERSON] була призупинена з 01.09.2012 року у зв'язку із усиновленням дитини. (а. с. 15). Враховуючи викладене, у [PERSON] за період з 01.09.2012 року по 30.09.2012 року виникла переплата допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 343,20 грн., про що Центр повідомив Управління у листі від 20.09.2012 року (а. с. 16). Згідно ч. 5 ст. 184 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», суми державної допомоги сім'ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом. Листом від 01.10.2012 року Управління поінформувало [PERSON] про виникнення переплати допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 343,20 грн. та просило перерахувати вказану переплату Центру (а. с. 18). 17.12.2012 року та 16.05.2013 року Управління зверталось до [PERSON] з аналогічними листами про погашення переплати (а. с. 19, 20-21). 18.10.2013 року Управління повторно звернулось до [PERSON] листом, який був одержаний останньою 21.10.2013 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 22-23, 24), однак, відповідач грошові кошти в розмірі 343,20 грн. Центру не перерахувала. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження повернення бюджетних коштів відповідач не надав. За таких обставин, позовні вимоги Управління є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Як визначено у п. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», з 1 січня мінімальну заробітну плату на 2014 рік установлено у місячному розмірі - 1 218 гривень. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 20 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», то з відповідача в дохід держави стягується 243,60 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved