Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

У листопаді 2020 року адвокат Вітер Сергій Вікторович звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області в інтересах [PERSON] (далі - позивач) з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] . Цим рішенням припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] за рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2013 року. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року рішення залишено без змін. Виконавче провадження відкрито 29 липня 2014 року. Відповідно до довідки Фастівського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області розмір заборгованості по сплаті аліментів складає 53 620,52 грн. Рішеннями судів неодноразово стягувалась пеня за несвоєчасно сплачені аліменти. Зокрема, постановою Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року (справа № 381/4642/17) стягнуто суму пені з [PERSON] за період з 01.03.2018 року по 31.10.2018 року в сумі 4 604,81 грн. Позивач зазначила, що [PERSON] звільнений від сплати аліментів з 21 червня 2017 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] . Але розмір заборгованості по аліментам залишився в розмірі 53 620,52 грн., відповідно до довідки розрахунку від 22.09.2020 року, що надано Фастівським МВ ВДВС. Розрахунок суми пені, на переконання [PERSON] , становить 375 343,64 грн. Між тим, на підставі ст. 196 СК України, сума пені підлягає зменшенню до 53 620,52 грн. Тому, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 року по 01.10.2020 року у розмірі 53 620,52 грн. Ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулової Н.А. від 17.12.2020 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою суду від 16.04.2021 року відмовлено відповідачу у прийняття зустрічної позовної заяви про стягнення аліментів за минулий період до спільного розгляду із позовної заявою про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Ухвалою суду від 16.04.2021 року клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.04.2021 року заяву [PERSON] та заяву неповнолітньої [PERSON] про допуск до участі у справі останньої в якості третьої особи залишено без задоволення. У запереченнях на позовну заяву [PERSON] вказав, що позивач зловживає своїми правами на подачу позовної заяви. При цьому, судами під час розгляду інших справ неодноразово було встановлено, що дитина з народження проживає з батьком, який повністю її утримує. Оскільки аліменти мають бути використані на дитину, стягнення коштів на користь позивача суперечить вимогам закону. На думку відповідача, такі дії позивача лише поглиблюють розрив відносин матері та дитини. Тому, просив відмовити у задоволенні даного позову. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року у справі № 381/1118/14-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року залишено без змін. 24 січня 2019 року Фастівським міськрайонним судом Київської області ухвалено рішення у справі № 381/4642/17 (провадження № 2/381/16/19), яким звільнено [PERSON] з 21 червня 2017 року від сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, щомісячно до виповнення дитиною повноліття стягнутих за рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2014 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] , аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини з усіх видів її заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, щомісячно починаючи з 14.12.2017 року. Постановою Київського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року у справі №381/4642/17 рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 січня 2019 року було скасовано в частині відмови у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та ухвалено в цій частині нове про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів за період із 01 березня 2018 року по 31 жовтня 2018 року в сумі 4 604,81 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, посилаючись на довідку Фастівського МВ ДВС ГТУЮ в Київській області від 21.09.2020 року та враховуючи приписи ст. 196 СК України, просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 року по 01.10.2020 року у розмірі 53 620,52 грн. Як зазначено у постанові Київського апеляційного суду від 18.02.2020 року у справі у справі №381/4642/17, рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року залишено без змін. На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист. Відділом ДВС Фастівського МРУЮ відкрито виконавче провадження № 44196381. У даному випадку стягнення аліментів на утримання дитини з одного з подружжя відбувалося за рішенням суду. Частиною 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Законодавцем визначено, що неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів обчислюється у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, з враховується розміру несплачених аліментів за кожний місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Розмір пені за місячним платежем розраховується за формулою: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, в якому мали бути сплачені, але не сплачувалися до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Строк прострочення починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Як було неодноразово встановлено судами під час розгляду справ про стягнення пені за прострочення сплати аліментів [PERSON] належним чином не виконує рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року про стягнення з нього аліментів, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів, і у зв`язку з цим з нього стягувалась пеня за прострочення сплати аліментів. Всі рішення про стягнення пені за прострочення сплати аліментів набрали законної сили. Під час розгляду справи №381/4642/17 встановлено, що вказана заборгованість утворилась до часу, з якого визначено місце проживання дитини з батьком (до 21 червня 2017 року - дата набрання рішення законної сили), а відтак до цього часу [PERSON] мав добросовісно виконувати рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Відповідно до вимог цивільного законодавства, сплачені аліменти не підлягають поверненню. На час розгляду даної справи відповідач не надав суду докази, що його звільнено від сплати заборгованості по аліментах, як це передбачено ч. 2 ст. 197 СК України. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження. За умовами ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі. На підтвердження позовних вимог, стороною позивача надано довідку-розрахунок Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.09.2020 року, у якій вказано, що розмір заборгованості по сплаті аліментів станом на 21.06.2017 року (дата набрання рішенням суду про визначення місця проживання дитини з батьком законної сили) складає 53 620,52 грн. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому, сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи той факт, що відповідач був обізнаний про стягнення з нього за рішенням суду на користь позивача аліментів на доньку та їх розмір, він повинен був сплачувати аліменти від дня набрання зазначеним рішенням законної сили. Наданий позивачем розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 року по 01.10.2020 року судом перевірено та становить 375 343,64 грн. Жодних доводів на спростування вказаного розрахунку відповідач не надав. У той же час, на підставі ст. 196 СК України, оскільки пеня не може перевищувати 100 % суми заборгованості, вказана сума підлягає зменшенню до 53 620,52 грн. Даючи юридичну оцінку доказам, з урахуванням встановлених судом обставин, беручи до уваги обов`язковість судового рішення про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, не доведення відповідачем належними та допустимими доказами факту його звільнення від сплати заборгованості по аліментах, суд приходить до висновку про наявність підстав, згідно приписів ч. 1 ст. 196 СК України, для стягнення на користь позивача суми пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.11.2018 року по 01.10.2020 року у розмірі 53 620,52 грн. та, відповідно, задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до норм ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, а вказане рішення ухвалюється на її користь, з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору у розмірі 840,80 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: approved