Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначала, що 26.02.2005 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року сторони проживають окремо, з цього часу будь-якої допомоги по утриманню дітей відповідач не надає, позивач самостійно забезпечує навчання (у тому числі у музичній школі), харчування дітей, самостійно сплачує кошти за перебування дитини у дитячому садочку, купує одяг, в разі необхідності - ліки, тобто відповідач ухиляється від обов'язку утримувати своїх дітей. Також зазначила, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться, інших дітей, непрацездатних батьків на його утриманні не має. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 40 % від його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] до [PERSON] 26.02.2005 року зареєстрували шлюб, про що Артемівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції було зроблено актовий запис № 70. Сторони від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які в даний час проживають разом із матір'ю. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У силу ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дітей, аліменти присуджуються за рішенням суду в долі від доходу їхньої матері, батька і (чи) у твердій грошовій сумі. Таким чином судом встановлено, що позивач має право на отримання аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дітям допомогу, достатню для задоволення їх розумних потреб, виходячи з їх віку, стану здоров'я та матеріального становища. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи встановлені обставини, з урахуванням визнання відповідачем позову про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне та справедливе, задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] у розмірі 40 % від його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, щомісячно, з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі на користь держави.

Outcome: approved