Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

\~\~\~\~ У провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебувала справа за позовом\~[PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Полтава»,\~третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Вільна профспілка машиністів України, Первинна профспілкова організація Локомотивного ДЕПО Полтава про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 07.11.2016\~року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визнано незаконним та скасовано наказ № 28/ос від 19.02.2016 року про звільнення [PERSON] з займаної посади у звязку з втратою довіря на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України. Поновлено [PERSON] на роботі у Публічному акціонерному товаристві «Українська залізниця» регіональній філії «Південна залізниця»\~ виробничому підрозділі «Локомотивне депо Полтава» на посаді машиніста з дня незаконного звільнення 19.02.2016 року. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» Регіональної філії «Південна залізниця»\~ виробничого підрозділу «Локомотивне депо Полтава» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 19 лютого 2016 року по 07 листопада 2016 року в розмірі 53\~556,64 гривень з утриманням всіх належних платежів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Полтава»\~ на користь держави\~ 551 грн. 20 коп. судового збору. Відповідачем подано апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 07.11.2016 року та справа направлена на розгляд до Апеляційного суду Полтавської області. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.12.2016 року справу повернуто до Ленінського районного суду м. Полтави для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат по всім позовним вимогам, які були предметом розгляду. В судовому засіданні позивач та його представник просили стягнути судові витрати з відповідача на користь держави. Представник відповідача в судовому засіданні просив вирішити питання судових витрат відповідно до діючого законодавства. Інші учасники процесу до суду не з'явились, про причини неявки не повідомили, хоча були повідомлені належним чином про час та місце слухання справи, проте їхня неявка не перешкоджає вирішенню питання про ухвалення додаткового рішення. Як встановлено в п. 4 ч. 1\~ст. 220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Як встановлено в\~ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При подачі позову до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1\~ст.5 ЗУ «Про судовий збір». В звязку з чим, питання про стягнення судового збору на користь держави відповідно до задоволених вимог підлягало вирішенню при ухваленні рішення суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Позовна заява була подана до суду першої інстанції в березні 2016 року. Згідно п. 1.1. та п. 1.2. ч. 2\~ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI\~визначено розмір ставок\~за позовну вимогу майнового характеру, яка подана фізичною особою\~1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн. на момент звернення до суду) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати; за позовну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою розмір ставки становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн. на момент звернення до суду). Ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог (п.10 ч.1\~ст. 80 ЦПК України). У випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою\~статті 6 ЗУ «Про судовий збір» № 3674-VI\~сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Разом з тим, при ухваленні рішення, було вирішено питання стягнення на користь держави судового збору по позовній вимозі майнового характеру. Однак, залишилось невирішеним питання про стягнення судового збору по\~іншим\~двом\~вимогам немайнового характеру\~1) про визнання незаконним звільнення та скасування наказу про звільнення; 2) поновлення на роботі. Тобто відповідно до поданої позовної заяви [PERSON] від 03.03.2016 року судовий збір становить 1653 грн. 60 коп. Але рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 07.11.2016 року стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» регіональної філії «Південна залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Полтава»\~ на користь держави\~ 551 грн. 20 коп. судового збору. Враховуючи викладене, залишився не стягнутий судовий збір на користь держави в сумі 1102 грн. 40 коп. Тож зважаючи на те, що позовні вимоги [PERSON] задоволено стягненню з відповідача в дохід держави підлягає 1102 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved