Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 12.06.2008 між [PERSON] та ВАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений кредитний договір №209И/08-05, за умовами якого кредитор надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 21600 євро, що складало еквівалент 162642,38 грн. за курсом НБУ на момент укладення вказаного договору, а останній зобов`язався повернути наданий кредит у строк до 12.06.2028 року. У рахунок забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором 12.06.2008 року було укладено договір поруки між [PERSON] , як поручителем позичальника, та кредитором - ВАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого позивач солідарно відповідає перед кредитором за виконання відповідачем вищезазначеного кредитного договору. [PERSON] порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27.12.2010 року за позовом ВАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором та відсотками у розмірі 23479,60 євро, плату за пропуск платежів, а також штраф 20% у сумі 10158,81 грн., а загалом в еквіваленті на національну валюту в сумі 258782,63 грн., а також судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Станом на лютий 2020 року позивачем сплачено на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» борг у сумі 116087,08 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь у порядку регресу грошові кошти в розмірі 116087,08 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1160,87 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 24.02.2020 року, не з`явилися, надали заяву з проханням розглядати справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. . Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного. За змістом ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що 12 червня 2008 року між [PERSON] та ВАТ «ВіЕйБі Банк» був укладений кредитний договір №209И/08-05, за умовами якого кредитор надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 21600 євро, що складало еквівалент 162642,38 грн. за курсом НБУ на момент укладення вказаного договору, а останній зобов`язався повернути наданий кредит у строк до 12.06.2028 року. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] , як поручителем позичальника, та кредитором - ВАТ «ВіЕйБі Банк» 12 червня 2008 року було укладено договір поруки, відповідно до якого [PERSON] солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] вищезазначеного кредитного договору (п.1.1.). Проте [PERSON] порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 27.12.2010 року (№2-5346/2010) за позовом ВАТ «ВіЕйБі Банк» стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором та відсотками у розмірі 23479,60 євро, плату за пропуск платежів, а також штраф 20% у сумі 10158,81 грн., а загалом в еквіваленті на національну валюту в сумі 258782,63 грн., а також судові витрати: судовий збір в сумі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. Постановою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції від 16.02.2011 року відкрито виконавче провадження ВП №24467510 про примусове виконання виконавчого листа №2-5346, виданого 27.12.2010 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області. Згідно довідки ПрАТ «МК «Азовсталь» від 04.02.2020 року із заробітної плати [PERSON] , на виконання виконавчого листа №2-5346, виданого 27.12.2010 року, утримано: борг у сумі 116087,08 грн. на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк», витрати на проведення виконавчих дій у сумі 20,18 грн. та виконавчий збір у сумі 26060,26 грн. на користь Лівобережного ВДВС. Залишок на 01.11.2019 року - борг у сумі 144515,55 грн. на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до інформації Кальміуського відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя ГТУЮ у Донецькій області від 29.10.2019 року, наданої на запит адвоката, убачається, що виконавчий лист №2-5346/10 від 28.03.2014 року, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» суми боргу у розмірі 260602,63 грн., надійшов на виконання 24.05.2016 року, того ж дня державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 09.06.2016 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження». Обґрунтовуючи позов, позивач послався на те, що оскільки він, як поручитель, виконав зобов`язання боржника перед кредитором, то до нього перейшло право вимагати від боржника відшкодування сплаченої суми боргу на суму 116087,08 гривень. Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватись виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Пунктом 1.1 Договору поруки від 12.06.2028 року, передбачено, що [PERSON] та [PERSON] є солідарними боржниками, а отже, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за належне виконання кредитного договору. Статтею 544 ЦК України передбачено, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. Згідно з положеннями ч.1,2 статті 556 ЦК України до поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання, а кредитор після виконання поручителем зобов`язання, забезпеченого порукою, повинен вручити йому документи, які підтверджують цей обов`язок боржника. Аналізуючи вказані положення статті 556 ЦК України, суд дійшов висновку, що наслідки, передбачені зазначеної нормою, наступають лише у випадку повного виконання поручителем забезпеченого порукою кредитного зобов`язання. Цей висновок повністю узгоджується з положенням пункту 3 ч.1 статті 512 ЦК України, що передбачає подібний спосіб заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем). Згідно п.2.5 Договору поруки від 12.06.2008 року, після виконання зобов`язань перед кредитором поручитель має право регресивної вимоги до боржника. Разом з тим, зобов`язання позичальника [PERSON] перед банком за кредитним договором №209И/08-05 від 12 червня 2008 року, строк дії якого визначено до 12.06.2028 року, в повному обсязі ні боржником, ні поручителем не виконані. Поручителем [PERSON] кредитна заборгованість погашена лише частково в сумі 116087,08 гривень, що підтверджено відповідною довідкою про відрахування з заробітної плати [PERSON] Залишок боргу, станом на 01.11.2019 року, складає 144515,55 грн. Відтак, часткове виконання поручителем зобов`язань за кредитним договором не породжує перехід до нього прав кредитора за цим договором. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України №6-466цс15 від 23 вересня 2015 року. Також суд, зазначає, що посилання позивача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, є хибним, оскільки обставини у справі, яка переглядалась, не є тотожними з обставинами даної справи. Отже, оскільки позивач, як поручитель за кредитним договором №209И/08-05 від 12 червня 2008 року, виконав зобов`язання боржника (відповідача) перед ВАТ «ВіЕйБі Банк» не в повному обсязі, борг за вказаним кредитним договором наявний, то за таких умов, до нього не переходить право вимоги від боржника відшкодування сплаченої суми, а відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню. При цьому суд, у разі визнання відповідачем позову, якщо таке визнання суперечить закону, ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed