Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 16 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 55. В обґрунтування позову зазначала, що з 16 червня 2012 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Протягом спільного проживання між нею та чоловіком періодично виникали конфлікти, які ставали частішими. Згодом очевидною стала їхня психологічна несумісність. Стосунки між ними погіршилися. Відповідач сімейними проблемами не цікавиться, вихованням сина не займається, матеріальної допомоги дитині він не надає. Із серпня 2014 року подружніх відносин вони не підтримують, проживають окремо. За таких обставин, подальше збереження сім'ї та існування шлюбу є неможливим, тому шлюб підлягає розірванню. Малолітній син залишиться проживати із нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд не теж з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 16 червня 2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жашківського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 55. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони із серпня 2014 року подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved