Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-29 00:00:00

У лютому 2012 року позивачі звернулися до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок злочину посилаючись на те, що у 1994 році вони є співвласниками КП Дніпропетровський пиво безалкогольний комбінат «[INFO]» 09.01.2009 року та 12.01.2009 року за ініціативою [PERSON] було проведено позачергові загальні збори співвласників співвласників, на яких було прийнято рішення про продаж належного підприємству нерухомого майна - пансіонату «Ялинка» за ціною 18000 грн. Вважають, що при проведенні вказаних загальних зборів було порушено права співвласників та спричинено їм майнову шкоду у розмірі 228775 грн. За цим фактом постановою слідчого прокуратури Індустріального району м. Дніпропетровська від 25.03.2011 року було порушено кримінальну справу стосовно [PERSON] за ознаками злочину , передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Позивачі були визнані потерпілими по даній кримінальній справі. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2011 року кримінальна справа стосовно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України була закрита на підставі пп. «г» ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в 2011 році» та були залишені без розгляду цивільні позови потерпілих. Просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] майнову шкоду у розмірі 228775 грн. та моральну шкоду у розмірі 15000 грн. кожному, судові витрати покласти на відповідачку. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала. Просила задовольнити. Представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що [PERSON] брала участь у приватизації майна Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «[INFO]» та стала його співвласником. Вваджає, що станом на листопад 2008 року частка [PERSON] у власності складає 34,16%. [PERSON] як директор підприємства ухиляється від видачі свідоцтва співвласника. Просила стягнути саме всю суми завданої шкоди на всіх, бо немає даних щодо складу співвласників та розмірів їх часток. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явився. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що він став співвласником «ДПБК «[INFO]», бо успадкував частку свого батька на підставі свідоцтва про право на спадщину від [INFO] року. Відповідачка та її представник у судове засідання з'явилися. Позовні вимоги не визнали. Суду пояснила, що є рішення суду, яке набрало законної сили, що Пансіонат «Ялинка» є державним майном. Документів на право власності на пансіонат «Ялинка» у «ДПБК «[INFO]» не було. Діяння відповідачки було декриміналізовано за рішенням суду. Просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінальної справи стосовно [PERSON] за ознаками злочину , передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України , вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у 1994 році відбулася приватизація майна Дніпропетровського орендного пиво безалкогольного комбінату «[INFO]» у зв'язку із чим було створено КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «[INFO]». Позивачі у складі інших працівників підприємства та членів їх сімей, прийняли участь у приватизації майна, сплативши його вартість приватизаційними майновими сертифікатами. Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли участь у приватизації майна підприємства, що підтверджується копіями платіжних приватизаційних доручень за 1994 рік. Позивач [PERSON] успадкував частку у майні підприємства на підставі Свідоцтва про право на спадщину від [INFO] року після смерті [PERSON] 09.01.2009 року та 12.01.2009 року за ініціативою директора КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «[INFO]» [PERSON] було проведено позачергові загальні збори співвласників, на яких було прийнято рішення про продаж пансіонату «Ялинка». 14.01.2009 року між директором КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «[INFO]» [PERSON] та [PERSON] було укладено в простій письмовій формі договір купівлі-продажу пансіонату «Ялинка», який було визнано дійсним рішенням Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» від 21.01.2009 року. За вказаним фактом було порушено кримінальну справу стосовно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України. Дана кримінальна справа перебувала в провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська. Позивачі були визнані потерпілими по даній справи. Згідно матеріалів кримінальної справи вартість пансіонату «Ялинка» складає 228775 грн. Постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06.12.2011 року кримінальна справа стосовно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України була закрита на підставі пп. «г» ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в 2011 році» та були залишені без розгляду цивільні позови потерпілих. Позивачі в 2011 році звернулися до суду із позовом про визнання рішення, прийнятого загальними зборами співвласників, членів КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «[INFO]» 12.01.2009 року про продаж пансіонату «Ялинка» недійсним. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року у задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2011 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2013 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 грудня 2011 року залишено без змін. Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2011 року було скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при юридичній корпорації «Принцип» по справі за позовом [PERSON], до КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «[INFO]». Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 31 жовтня 2012 року рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 08 грудня 2011 року залишено без змін. Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 04 квітня 2013 року рішення Генічеського районного суду від 01.11.2012 року в частині визнання права власності за державою в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області на об'єкт соціальної сфери туристичну базу «Ялинка» , розташовану в с. Генічеська Гірка Генічеського району , вул. Набережна,55 та в частині задоволення зустрічного позову КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «[INFO]» про визнання недійсним договору купівлі-продажу пансіонату «Ялинка», укладеного 14.01.2009 року між КП «ДПБК «[INFO]» та [PERSON], скасовано, постановлено нове рішення, яким у задоволенні вищезазначених позовних вимог відмовлено. З листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області № 18-10-03893 від 12.11.2013 року вбачається, що свідоцтво про реєстрацію права власності державного майна пансіонату «Ялинка» видано 21.05.2013 року на підставі рішення Генічеського районного суду від 01.11.2012 року. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2014 року по кримінальному провадженню відносно [PERSON], обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито у зв'язку з набранням чинності Закону країни «Про внесення змін до Кримінального та Кримінально-процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень ст. 19 Конвенції ООН проти корупції» від 21.02.2014 року, яким усунута карність за діяння, зазначене у п. 1 ч. 1 розділу 1 цього Закону. Дано ухвалою встановлено, що органом досудового розслідування не встановлені дії [PERSON] , направлені на мету одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи в інтересах іншої фізичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] майнової шкоди у розмірі 228775 грн. задоволенню не підлягають, оскільки позивачі просили стягнути майнову шкоду, завдану вчиненим відповідачкою злочином, однак на теперішній час діяння відповідачки декриміналізовано. Крім того, рішеннями суду встановлено, що пансіонат «Ялинка» ніколи не перебував у власності КП «Дніпропетровський пивобезалкогольний комбінат «[INFO]» і на теперішній час належить на прав власності Державі. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як встановлено в судовому засіданні, на час винесенні Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська постанови по кримінальній справі стосовно [PERSON] за ознаками злочину , передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, вина відповідачки була встановлена та її дії призвели до спричинення позивачам, як потерпілим по кримінальній справі, моральної шкоди, а саме позивачі змушені були змінювати свій звичний ритм життя, прикладати додаткових зусиль та витрачати кошти для слухання справ у суді. Тому суд вважає, що моральна шкода, завдана діями відповідачки підлягає стягненню з неї на користь позивачів. Однак суд критично ставиться до розміру завданої моральної шкоди і вважає достатнім розмір завданої моральної шкоди 2000 грн. кожному. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial