Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 18 квітня 2015 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого у них часто виникають непорозуміння, що призвели до втрати почуттів один до одного. Вважає, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, оскільки вони не змогли створити нормальних сімейних стосунків, які б ґрунтувалися на взаємоповазі один до одного, що і призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З січня 2016 року вони з відповідачем спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, проживають окремо. Спору про поділ майна та місце проживання дитини не мають. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольни зазначила, що проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Між тим, просила суд залишити їй шлюбне прізвище «Пробитюк». Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 квітня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 91, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія І-ОК № 174239, виданим 18 квітня 2015 року. (а.с.7) Від вказаного шлюбу сторони мають малолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія І-ОК № 311622, від 15 жовтня 2015 року. (а.с.8). Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Пробитюк». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved