Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь суму заборгованості за надані послуги з охорони у розмірі 700,00 грн., пеню за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 48,74 грн., штраф у розмірі 350,00 грн. та інфляційні витрати у розмірі 70,70 грн., а всього на загальну суму 1 169,44 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 03.11.2010 року між Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області та відповідачем [PERSON] укладено Договір на централізовану охорону майна в жилих приміщеннях громадян підрозділом ДСО при МВС України № 1782/10, предметом якого є здійснення позивачем охорони майна відповідача за адресою: [ADDRESS], шляхом спостереження встановленої на цьому об'єкті сигналізації, яка контролює цілісність його будівельних конструкцій в період охорони та забезпечує виїзд до об'єкту наряду міліції охорони у випадку спрацювання сигналізації. Відповідно до Додатку № 1 до Договору, що є невід'ємною частиною Договору, розмір оплати відповідачем охоронних послуг позивача становить 300,00 грн. за кожний місяць, оплата по Договору проводиться відповідачем в порядку передоплати, щомісячно, не пізніше 05 числа кожного поточного місяця шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача. В період дії Договору позивач виконує свої зобов'язання перед відповідачем належним чином та в повному обсязі, однак відповідачем здійснено оплату послуг позивача несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим з боку відповідача утворилась заборгованість за період з листопада 2013 року по січень 2014 року у розмірі 700,00 грн. Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору від 03.11.2010 року, позивач на підставі п.п. 7.3, 7.4 Договору також просить стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 48,74 грн., штраф у розмірі 50% від суми своєчасно не виконаного зобов'язання, що становить 350,00 грн., та інфляційні втрати у розмірі 70,70 грн., а всього на загальну суму 1 169,44 грн., що є предметом позовних вимог. Представник позивача Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області - Красновид Н.Л. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належна чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності. (а.с. 36) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, про поважні причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. Згідно Положення Управління державної служби охорони при ГУМВС України в Київській області та Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії АВ № 577658, Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області, відповідно до абзацу п'ятого пункту 9 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 року № 615, є державною установою, що проводить некомерційну (без мети одержання прибутку) господарську діяльність та підпорядковується і входить до сфери управління Департаменту Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України. Принципом та ідеєю створення УДСО є забезпечення громадського порядку та боротьба зі злочинністю на регіональному рівні шляхом охорони об'єктів, майна державної та інших форм власності, охорони фізичних осіб, патрулювання працівників міліції охорони, у тому числі мобільних груп затримання. (а.с. 15, 16, 17, 18, 19-22, 23) Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших відносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно положення частини 1, 3 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов'язками наділені обидві сторони договору. Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. (ст. 627 Цивільного кодексу України) Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами. Перш за все, необхідно зазначити, що свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів. Свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента. У відповідності до ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є ті умови, без погодження яких договір взагалі не вважається укладеним. Істотні умови договору визначаються в законі, разом з тим ними можуть ста ти будь-які умови, на погодженні яких наполягає та чи інша сторона. Істотні умови договору відображають природу договору, відсутність будь-якої з них не дає змоги сторонам виконати їх обов?язки, які покладаються на них за договором. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, крім договорів, цивільні права та обов'язки виникають також з актів цивільного законодавства. Судом встановлено, що 03.11.2010 року між Управлінням державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області та [PERSON] укладено Договір на централізовану охорону майна в жилих приміщеннях громадян підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України № 1782/10, предметом якого є охорона майна, розташованого за адресою: [ADDRESS], шляхом спостереження за станом встановленої на об'єкті сигналізації, яка контролює цілісність його будівельних конструкцій в період охорони та забезпечення виїзду до об'єкту наряду міліції охорони у випадку спрацювання сигналізації об'єкта. Відповідно до п. 3.1 Договору, ціна охоронних послуг за цим Договором є договірною і визначається сторонами у розрахунку договірної ціни (додаток № 1 до Договору, який є невід'ємною частиною цього Договору), а саме у розмірі 350,00 грн. щомісячно. Згідно п. 3.1 Договору, відповідач зобов'язався оплату по Договору проводити в порядку 100% передоплати, щомісячно не пізніше 5 числа поточного місяця, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок позивача і не залежить від фактичного часу охорони об'єкта протягом кожного окремого місяця. У випадку несвоєчасної (неповної) оплати послуг по Договору, відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (що діяла на період, за який нараховується пеня) від суми простроченої плати за кожний день прострочення платежів у межах трирічного строку позовної давності. У разі порушення відповідачем зобов'язань, визначених у пункті 3.2 цього Договору, відповідач сплачує позивачу (крім пені) погоджену сторонами неустойку (штраф) у розмірі 10 відсотків невиконаного своєчасно зобов'язання. Якщо порушення, про яке йде мова в цьому пункті, були систематичними (два і більше рази), відповідач сплачує позивачу штраф у розмірі 50 відсотків від своєчасно не виконаного зобов'язання. (п.п. 7.3, 7.4 Договору) (а.с. 7-9, 10, 11) Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено строк (термін) виконання зобов'язання. Зокрема, стаття 531 Цивільного кодексу України надає право боржнику виконати свій обов'язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, відповідно до положення статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під виконанням зобов'язань розуміють здійснення кредитором і боржником дій по вчиненню прав та обов'язків, що випливають із зобов'язання. За своєю юридичною природою дії по виконанню зобов'язання є нічим іншим, як правочином, оскільки вони спрямовані на припинення зобов'язань. Саме тому до цих дій по виконанню застосовуються ті самі правила, що регулюють вчинення правочинів. Пункт перший частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. З припиненням дії договору припиняються права і обов'язки сторін за таким договором. Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Правовими наслідками порушення зобов'язання за положенням статті 611 Цивільного кодексу України є серед іншого відшкодування збитків. Як убачається з матеріалів справи, у зв'язку із невиконанням умов Договору на централізовану охорону майна в жилих приміщеннях громадян підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України № 1782/10 від 03.11.2010 року, заборгованість з боку відповідача [PERSON] перед позивачем становить суму заборгованості за надані послуги з охорони об'єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS], за період з листопада 2013 року по січень 2014 року у розмірі - 700,00 грн., що підлягає до сплати відповідачем на користь позивача, як обов'язок виконання зобов'язання по оплаті наданих позивачем послуг згідно Договору на централізовану охорону майна в жилих приміщеннях громадян підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України № 1782/10 від 03.11.2010 року. Відповідно до положення ст. 614, ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положення статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь пені за порушення виконання зобов'язання за Договором на централізовану охорону майна в жилих приміщеннях громадян підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України № 1782/10 від 03.11.2010 року у розмірі 48,74 грн., штрафу за систематичне порушення виконання зобов'язання у розмірі 50% від суми своєчасно не виконаного зобов'язання - 350,00 грн., та інфляційні втрати за період прострочення виконання зобов'язання у розмірі 70,70 грн., розрахунки яких долучено до матеріалів справи. (а.с. 4, 5) Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Управління державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області до [PERSON] про стягнення заборгованості за прострочення виконання зобов'язання підлягає до задоволення, а саме підлягає до стягнення з відповідача [PERSON] за Договором на централізовану охорону майна в жилих приміщеннях громадян підрозділом Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України № 1782/10 від 03.11.2010 року на загальну суму - 1 169,44 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи наведене та

Outcome: approved