Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У лютому 2016 року ПАТ АБ «Експрес-Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. строком на 24 місяці з 04.10.2013 р. по 04.10.2015 р. зі сплатою 23 % річних. Станом на 26.01.2016 р. [PERSON] не повернув кошти і не сплатив відсотки за користування кредитом. Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 38347/363/к3 від 04.10.2013 року стягнути з відповідача на його користь заборгованості за кредитним договором в сумі 23385,69 грн., яка складається: з кредиту в сумі 7989,91 грн., з відсотків в сумі 2486,71 грн., комісії в сумі 700,00 грн., пені в сумі 4241,76 грн. з кредиту, в сумі 840,54 грн. з відсотків, в сумі 221,12 грн. з комісії, та інфляційні нарахування з кредиту в сумі 3902,97 грн., з відсотків в сумі 735,38 грн., з комісії в сумі 267,30 грн., та штраф в сумі 2000, грн., і понесені судові витрати (а.с.3-5). Рішенням П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2016 року позовні вимоги - задоволено (а.с.35-36). В апеляційній скарзі (а.с.46-49) [PERSON] просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки; - суд обґрунтував заборгованість за кредитним договором лише за наданим позивачем розрахунком, а не за первинними документами; - докази, які свідчили б про передачу позичальнику 20000,00 грн., про суми зарахування в рахунок погашення заборгованості позивачем суду не надано; - судом одночасно стягнуто з відповідача на користь позивача і штраф, і пеню, що суперечить положенню ст.61 Конституції України; - відсоткова ставка комерційного банку враховує інфляційні ризики, а тому суд безпідставно задовольнив стягнення сум інфляційних нарахувань. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що між сторонами укладено кредитний договір, внаслідок порушення умов якого з боку позичальника виникла заборгованість, яка підлягає стягшненню. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2013 року між ПАТ АБ «Експрес-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 38347/363/к3, за яким отримав кредит у розмірі 20000,00 грн. строком на 24 місяці з 04.10.2013 р. по 04.10.2015 р. зі сплатою 23 % річних (а.с.6-8). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 26.01.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 23385,69 грн., яка складається з заборгованості: за кредитом в сумі 7.989,91 грн., по процентам за користуванням кредиту в сумі 2486,71 грн., по комісії в сумі 700,00 грн., з пені за кредитом в сумі 4241,76 грн., з пені за відсотками в сумі 840,54 грн., з пені за комісією в сумі 221,12 грн., з інфляційних нарахувань за простроченим кредитом в сумі 3902,97 грн., з інфляційних нарахувань за простроченими відсотками в сумі 735,38 грн., з інфляційних нарахування за прострочену комісію в сумі 267,30 грн., штрафу в сумі 2000,00 грн. (а.с.12). Відповідно до умов п.6.5. кредитного договору позичальник сплачує банку штраф в сумі 10 % від суми отриманого кредиту за кожен випадок невиконання або неналежного виконання будь-якої умови договору, зазначеної в п.5.2.3. та п.5.2.4. Відповідно до умов п.5.2.3. кредитного договору позичальник зобов'язується на вимогу кредитодавця у визначені ним строки (терміни) зобов'язується: - надавати додаткове забезпечення виконання своїх зобов'язань за договором або повністю замінити надане забезпечення своїх зобов'язань за договором, якщо надане зобов'язання не в повному обсязі забезпечує вимоги кредитодавця; - надавати визначені кредитодавцем документ и для проведення рнонавоки забезпечення кредиту, контролю за його ви користуванням і поверненням, оцінки фінансового стану та перевірки платоспроможності позичальника, здійснення фінансового моніторингу відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом»; - здійснювати інші дії, необхідні для реалізації кредитодавцем своїх прав за договором; - у випадках, визначених в п.5.3.10. договору, достроково повернути кредит з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інші платежі, що підлягають сплаті згідно умов договору. Відповідно до умов п.5.2.4. кредитного договору позичальник зобов'язується повідомляти кредитодавця в письмовій формі з наданням оригіналів або належним чином засвідчених копій відповідних підтверджуючих документів в строк не пізніше п'яти календарних днів з моменту настання відносно себе будь-якої з подій: - зміна прізвища або імені, адреси реєстрації та/або проживання, номерів контактних телефонів, місця роботи; - відкриття поточних, депозитних та кредитних рахунків в установах інших банків; - порушення кримінальної справи; - виникнення будь-якої події, що будь-яким чином може вплинути на виконання ним договору або на його фінансовий стан; - припинення трудових відносин з підприємством-роботодавцем, а також отримання відпустки в зв'язку з вагітністю та пологами, відпустки по догляду за дитиною, виходу на пенсію, призову на строкову службу до збройних сил України, та про будь-який інший випадок, що призведе до припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця на поточний (картковий) рахунок, на який здійснюється зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства-роботодавця позивальника на момент укладення цього договору. Як вбачається з переліку зобов'язань позичальника, зазначених в п.5.2.3. та п.5.2.4. кредитного договору, лише його зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту з нарахованими процентами за період фактичного користування ним та інших платежів, пов'язані з невиконанням позичальником його зобов'язань зі сплати платежів за кредитним договором, а інші зобов'язання сплати цих платежів не стосуються. Наявні у справі письмові вимоги банку на адресу відповідача від 19.05.2015 року та від 20.11.2015 року про погашення заборгованості за кредитним договором не містять вимоги про дострокове повернення кредиту (а.с.17,19). Щодо інших зобов'язань, що не стосуються платежів, банком не надано доказів щодо їх порушення позичальником. Отже відсутні підстави вважати, що з боку позичальника наявні порушення п.5.2.3. та п.5.2.4. кредитного договору, які тягнуть застосування до нього наслідків п.6.5. кредитного договору про сплату штрафу в сумі 10 % від суми отриманого кредиту. Ухваливши рішення про стягнення з відповідача на користь банку штрафу в сумі 2000,00 грн. за порушення умов кредитного договору, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув. Тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову банку про стягнення штрафу за кредитним договором. Разом з тим, в іншій частині колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними і задоволенню не підлягають. Як вбачається зі справи, в суді першої інстанції відповідач позовні вимоги банку визнав, не заперечував отримання кредиту та не сплату кредиту через недостатність коштів сімейного бюджету (а.с.33). Крім визнання відповідачем позову банку, висновки суду першої інстанції підтверджені розрахунком про розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, який відповідає реєстру платіжних документів та витягу з рахунку відповідача (а.с.63-94), наданим в суді апеляційної інстанції. Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно задовольнив стягнення сум інфляційних нарахувань, оскільки відсоткова ставка комерційного банку враховує інфляційні ризики. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України інфляційні нарахування є відповідальністю боржника за не своєчасне виконання ним грошових зобов'язань за договором, а не платою за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору. З огляду на це колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і по\-становив законне і обґрунтоване рішення про задоволення позову банку в решті позовних вимог. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed