overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-11 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 10 лютого 1990 року, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що у шлюбі з відповідачем перебувають формально, відносин не підтримують та не спілкуються, спільного господарства та побуту не ведуть, проживають окремо, мають різні погляди на життя та відношення до сімейних обов`язків. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечила, погодилася на розлучення та просила визначити місце проживання їх спільного сина разом з матір`ю. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 лютого 1990 року, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дитини, тому є підстави для розірвання шлюбу. Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 23 червня 1983 року, від спільних неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обов`язки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в\~судове засідання\~не прибули,\~надіслали до\~суду письмові\~заяви,\~в яких\~просили справу\~розглянути у\~їх відсутність. Позивач позовні\~вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечила, погодилась на розлучення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України при визнанні відповідачем позову, за наявності для того законних підстав ухвалюється рішення в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено,\~що сторони\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі\~з 23\~червня 1983\~року,\~від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 29.08.2019. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач перестала піклуватися про створення гармонійних сімейних відносин, не виявляє повагу до нього як до чоловіка, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, крім цього, у них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали до суду письмові заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечила, погодилась на розлучення. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сім`ї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2019. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обов`язки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сім`ї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сім`ї немає перспективи возз`єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сім`ї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не заперечила. Згідно ч.3 ст.109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та протягом останніх 19 років сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. Згідно ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи що виникають з трудових відносин, а також справи у спорах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. Відповідно до ст. 19 ЦПК України малозначними є справи про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З метою всебічного, повного, об`єктивного, безпосереднього дослідження доказів та з`ясування всіх обставин справи, суд з власної ініціативи викликав сторони в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, направивши до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити і справу розглянути у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явилася без поважних для суду причин. Суд зі згоди позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 листопада 1984 року. Шлюб перший, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони проживають окремо, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 12.02.2020 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 09.08.2000 року між ним та відповідачем [PERSON] Міським відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Хмельницький було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 865. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Останній рік спільне життя з відповідачем погіршилося, у зв`язку з різними поглядами на життя. Наразі кожен із подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, спільне проживання між ними припинено вже тривалий час, спільний побут не ведеться. Позивач вважає, що спільне проживання однією родиною та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Врегулювати та відновлювати відношення, які неможливо назвати шлюбними та сімейними, позивач наміру не має. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності. У підготовче судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за її відсутності, в якій вказувала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Враховуючи, що представник відповідача у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 13.02.2020 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 24.12.2004 року між ним та відповідачем [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 673. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що позивач та відповідач з 01.10.2019 року проживають окремо, відносини між собою не підтримують. Спільне життя з відповідачем не склалось так як з дружиною мають різні характери та погляди на життя, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння. Спільне господарство позивач з дружиною не ведуть, про побудову сімейних відносин не піклуються, почуття взаємної любові відсутнє. У підготовче засідання позивач не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності. У підготовче засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи наявна заява відповідача про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи, що відповідач у підготовчому засіданні визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

у лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили у 2015 році, з того часу мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги. Від шлюбу мають чотирьох неповнолітніх дітей, які проживають з відповідачкою. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с.17). Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про розгляд справи до суду не з`явилась. Надала до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечувала, справу просила розглядати за її відсутності (а.с. 15-16). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 02 грудня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 грудня 2002 року Надеждинською сільською радою Саратського району Одеської області. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданої Ройлянською сільської радою Саратського району Одеської області 10.02.2020 року за № 96 (а.с. 7). Сімейні відносини сторони припинили у 2015 році, мешкають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачка не подала клопотання про зміну прізвища, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

у лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили у 2018 році, з того часу мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають, однак відповідачка відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач, належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити (а.с.30). Відповідачка [PERSON] , належним чином повідомлена про розгляд справи до суду не з`явилась. Надала до суду заяву, в якій проти розірвання шлюбу не заперечувала, справу просила розглядати за її відсутності, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] (а.с. 29). Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 27 вересня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 27 вересня 2014 року Виконавчим комітетом Первомайської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 7). Неповнолітніх дітей сторони не мають, сімейні відносини сторони припинили у 2018 році, мешкають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи клопотання відповідачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON] .

Outcome: approved