Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

У провадженні вказаного складу суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду позивач посилалась на ті обставини, що сторони перебували у шлюбі. [INFO] у минулого подружжя народилась дитина - [PERSON] . Утім, на теперішній час, як зазначає [PERSON] , відповідач не приймає участі в утриманні дітей. У зв`язку із викладеним позивач звернулась з даним позовом до суду, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дати подання позовної заяви й до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про визнання позову у порядку ст. 206 ч. 4 ЦПК України. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась, але від особи через канцелярію суду надійшла заява про підтримання позовних вимог із клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони у порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи на адресу суду надійшла заява про визнання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Як передбачає ст. 206 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на той факт, що позивач від позову не відмовилась, а відповідач вимоги визнав у повному обсязі, суд вважає можливим прийняти визнання відповідачем даного позову та ухвалити рішення про його задоволення. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із свідоцтвом народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції 23 грудня 2015 року, [INFO] народився [PERSON] , про складено відповідний актовий запис №12988 від 23 грудня 2015 року, батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 180 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У силу ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 ч.1 ЦПК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 ч. 1 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вирішуючи питання про присудження аліментів, в силу ст. 182 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судом звернуто увагу на той факт, що відомості про працевлаштування відповідача відсутні. Суд також враховує, що з 01 липня 2019 року до 30 листопада 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1699,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком від до 6 років - 1699,00 х 0,5 = 849,50 гривень. У зв`язку з цим суд погоджується із обґрунтованістю заявлених позовних вимог та, виходячи з того, що обов`язок утримувати дітей законом покладається на обох батьків в рівних частках, вбачає доцільним стягнути з відповідача аліменти в даному випадку у розмірі ј частки з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - з моменту подачі позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття. Разом з тим, суд вбачає доцільним роз`яснити сторонам, що в силу ст. 181 ч.ч.8,9 СК України, якщо зокрема батьки ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім`ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України. Роботу щодо призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, організовує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері усиновлення та захисту прав дітей. Відповідно до ст. 141 ч.1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved