overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Власівської селищної ради м. Світловодська Кіровоградської області, в якому просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті його матері - [PERSON], яка померла [INFO] року. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що нещодавно позивач звернувся до нотаріальної контори з проханням роз' яснити йому порядок отримання спадщини, яка відкрилась після його матері. В нотаріальній конторі йому було відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини, так як після смерті матері він пропустив установлений законом строк для звернення з такою заявою. У встановлений шестимісячний строк позивач [PERSON] не зміг своєчасно звернутися з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у зв' язку з тим, що він постійно знаходився на заробітках в Росії і подати в цей час заяву про прийняття спадщини не зміг, та зазначає також, що в цей період він хворів що завадило йому оформити документи на прийняття спадщини. Від представника позивача - [PERSON] надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позов просить задовольнити. Від Власівської селищної ради м. Світловодська Кіровоградської області надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності їх представника. З підстав ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть, Серія [NUMBER], та згідно копії актового запису про смерть № 138 від 13 листопада 2012 року вбачається, [INFO] року померла [PERSON], у Власівському пансіонаті для ветеранів війни та праці м. Світловодська Кіровоградської області. Згідно копії свідоцтва про народження, Серія [NUMBER], видно, що померла [PERSON] є матір' ю позивача [PERSON], який мешкає в м. Олександрії. Строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], позивач пропустив через те, що він знаходився на заробітках в Росії і подати вчасно заяву про прийняття спадщини не зміг, а тому причину пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини суд вважає можливим визнати поважною. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного вище, суд вважає можливим визнати поважною причину пропуску позивачем встановленого ст.1270 ЦК України шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилався після смерті його матері [PERSON], та [PERSON] слід визначити додатковий строк, достатній для подання ним до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У судове засідання позивач не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, на адресу суду направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, на адресу суду направила заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог позивача не заперечувала, просила позов задовольнити. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Сторони по справі одружились 29.04.2000 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблений актовий запис № 222; місцем реєстрації шлюбу є Відділ реєстрації актів громадянського стану виконкому Кременчуцької міської ради Полтавської області. Від даного шлюбу сторони дітей не мають, однак в добровільному порядку розірвати шлюб через органи державної реєстрації актів цивільного стану відповідач не погоджується. Шлюбні відносини сторони припинили з жовтня 2013 року. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та обов'язки подружжя; втрата почуття любові та поваги; спільне господарство сторонами не ведеться. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернувся [PERSON], який просив розірвати шлюб, укладений з [PERSON] 23 грудня 1978 року, актовий запис № 370. На підтвердження своїх вимог позивач вказував, що фактично шлюбно - сімейні відносини та ведення спільного господарства з відповідачкою припинені з 2011 року - він переїхав проживати в село до батьків в Запорізьку область. Між ними втрачені повага один до одного, почуття любові, турботи, взаємодопомоги. Спільна донька є повнолітньою та заміжньою. Дружина згоди на розлучення не дає. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не прибула. Про день, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином - рекомендованою кореспонденцією, про що в матеріалах справи мається її розписка. Про причини своєї неявки суд не повідомляла та жодних заяв на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 23 грудня 1978 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Токмаку реєстраційної служби Токмацького районного управління юстиції у Запорізькій області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище), про що складено відповідний актовий запис № 370 (оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], видане повторно 28.11.2013 року, а.с. 6). Від вказаного шлюбу сторони мають повнолітню доньку Наталію, яка після укладення шлюбу взяла прізвище [PERSON]. Питання про майновий спір позивачем не ставилося. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд виносить рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. ст. 21 та 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі встановлених фактів, враховуючи бажання позивача розірвати шлюб позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернувся представник [PERSON] - [PERSON] з позовом до Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON], якій на праві приватної власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Після смерті матері, позивач, як єдиний спадкоємець за законом, звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Тому просить визнати за позивачем право власності на квартиру в порядку спадкування за законом після померлої матері. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що [INFO] помела [PERSON], яка позивачу доводилася матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про смерть /а.с.8,13/. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.04.1992 р. Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою р.№1-2826, що підтверджується довідкою КП «Павлоградське міжміське БТІ» №40 від 21.02.2014 року /а.с.25/. Позивач звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої матері, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру, що підтверджується відповіддю нотаріуса від 16.11.2013 року /а.с.5/. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки позивач є спадкоємцем першої черги, спадкодавцю належало спірне майно на праві приватної власності, позивач своєчасно звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 04.06.2011 року. Від сумісного шлюбу [INFO] року народилась дитина, син [PERSON]. Позивач зазначала, шлюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені з червня 2013 року. Причиною розпаду сім'ї виявилось те, що між сторонами часто виникали непорозуміння, які привели до втрати почуттів любові та поваги. Відповідач неодноразово порушував подружню вірність, не приділяв уваги позивачу та вихованню дитини. [PERSON] вважає що сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе, а тому шлюб необхідно розірвати. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви в яких просили розглядати справу без їх участі. Позивач позов підтримала, просила задовольнити його з підстав наведених в позові, а після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне «[PERSON]» та визначити місце проживання малолітньої дитини із нею. Відповідач позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 04.06.2011 року. Від сумісного шлюбу [INFO] року народилась дитина, син [PERSON]. Шюбно-сімейні стосунки з чоловіком припинені з червня 2013 року. Причиною розпаду сім'ї виявилось те, що між сторонами часто виникали непорозуміння, які привели до втрати почуттів любові та поваги. Відповідач не приділяв уваги позивачу та вихованню дитини. Сім'я розпалася остаточно, примирення неможливе. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.06.2010 року. Від сумісного шлюбу у 2010 році народилась дитина, син [PERSON]. Позивач зазначала, що фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час між сторонами повністю втрачено почуття взаємної любові, дружби та поваги, на яких ґрунтується інститут шлюбу. Понад два роки вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбних відносин між ними є неможливим та недоцільним. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви в яких просили розглядати справу без їх участі. Позивач позов підтримала, просила задовольнити його з підстав наведених в позові, а після розірвання шлюбу прізвище змінити на дошлюбне «[PERSON]» та визначити місце проживання малолітньої дитини із нею. Відповідач позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 05.06.2010 року. Від сумісного шлюбу у 2010 році народилась дитина, син [PERSON]. Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені. Кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На даний час між сторонами повністю втрачено почуття взаємної любові, дружби та поваги, на яких ґрунтується інститут шлюбу. Понад два роки вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернулась [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 21.02.1998 року. Від сумісного шлюбу [INFO] року народилась дитина, син [PERSON]. Позивач зазначала, фактично шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили у вересні 2008 року. У обох сторін зникли почуття любові та взаємної поваги один до одного. Позивач вважає, що їх стосунки з чоловіком повинні бути припинені, оскільки їх сім'я розпалася остаточно і поновленню не підлягає. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. В судове засідання сторони не з'явилися. Подали до суду заяви в яких просили розглядати справу без їх участі. Позивач позов підтримала, просила задовольнити його з підстав наведених в позові, а після розірвання шлюбу прізвище залишити прізвище «[PERSON]» та визначити місце проживання малолітньої дитини із нею. Відповідач позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 21.02.1998 року. Від сумісного шлюбу [INFO] року народилась дитина, син [PERSON]. Фактично шлюбно-сімейні стосунки сторони припинили у вересні 2008 року. У обох сторін зникли почуття любові та взаємної поваги один до одного. Стосунки сторін повинні бути припинені, оскільки їх сім'я розпалася остаточно і поновленню не підлягає. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом до [PERSON] Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] [INFO] у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та на своє утримання аліменти у розмірі ? частини зі всіх видів заробітку відповідача, щомісячно і до досягнення дитиною трирічного віку. Вказувала, що з відповідачем проживала однією сім'єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу з вересня 2011 року по грудень 2013 року. Після фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає. У судове засідання сторони не з'явились. Подали до суду заяви в яких просили розглядати справу без їх участі. Позивач позов підтримала та просила задовольнити його з підстав наведених в позові, а відповідач не заперечував проти позову та згоден сплачувати аліменти у тому розмірі, який зазначає позивач. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 1 ст. 183 цього Кодексу частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом достовірно встановлено, що сторони проживали однією сім'єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу з вересня 2011 року по грудень 2013 року. Відповідач, не маючи інших неповнолітніх дітей на утриманні, має можливість працювати, аліментів на утримання дитини та дружини добровільно не надає. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи, що відповідач не виконує батьківський обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини та непрацездатної дружини, а також розмір його доходу (заробітної плати). Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 17.02.2014 р., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку(доходу), щомісячно і до досягнення сином трирічного віку. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] з якого вбачається, що з 26 жовтня 1991 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований у Палаці одруження м. Макіївки Донецької області. В шлюбі в них народились два сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини в них з чоловіком припинені у жовтні 2013 року, оскільки вони втратили почуття взаєморозуміння та поваги один до одного, тому просила суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що примирення між нею та [PERSON] не можливе. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, не заперечував проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України, кожний має право на пред'явлення позову в суд про розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 26 жовтня 1991 року у Палаці одруження м. Макіївки Донецької області між сторонами зареєстрований шлюб, актовий запис № 2947. (а. с. 7) В шлюбі у сторін народились два сина - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. ( а. с. 8, 9) Як вбачається з позову, подружжя припинили шлюбні відносини та примиритися вони не бажають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, що спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливо, так як це суперечить їх інтересам, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Шлюб у подружжя перший. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У лютому 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 11.12.2004 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини між ними припинені з листопада 2013 року з втратою почуттів та несумісністю характерів у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Просила шлюб розірвати, прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував, пояснив, що примирення не можливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом достовірно встановлено, що сторони по справі взяли шлюб 11.12.2004 року, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Крюківського районного управління юстиції міста Кременчука Полтавської області, актовий запис 481. Від шлюбу мають малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині несумісністі характерів у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонами не можливе. На підставі встановлених фактів, визнання факту відповідачем, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Питання про поділ майна на даний час не виникає. Відповідно ст. 113 СК України прізвище позивача [PERSON] необхідно залишити [PERSON]. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved