Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , а також стягнути з нього судові витрати. В обґрунтування своїх позовних вимог вказала на те, що 11 жовтня 2008 року між позивачкою та відповідачем було укладено шлюбу у Бабушкінському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 807. В шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . На даний час рішенням суду шлюб між сторонами розірвано та відносини між ними припинені. Діти після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами проживають разом з позивачем і перебувають на її утриманні та вихованні. Але вже с 01 грудня 2014 року відповідач проживав окремо. Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню їх загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання їх освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей. Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні двох дітей. Всі питання щодо виховання вирішуються мною самостійно без участі та підтримки відповідача. В судовому засіданні позивачка підтримала позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник третьої особи Волошенюк Г.С. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши сторони та свідків, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі по наступним підставам. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. У судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , є батьком малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 30.03.2010 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 12) та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим 06.12.2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 13). Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.20116 року шлюб, зареєстрований 11 жовтня 2008 року Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 807 - розірвано (а.с. 11). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Проте, відповідач вихованням дітей не займається, не спілкується з ними, матеріально не забезпечує, не цікавиться успіхами і життям дітей, тобто, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Так, судом встановлено, що малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , проживають разом з матір`ю, позивачем у даній справі, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17), яка й займається вихованням дітей, а також їх (дітей) матеріальним і духовним забезпеченням. Зокрема, згідно характеристики на малолітню [PERSON] , складеної її класним керівником [PERSON] і директором НВК ТЕЛ № 61 [PERSON] , який відвідує дитина, дитина проживає в родині, яка складається з трьох осіб: мати, молодша сестра та вона; сім`я активно бере участь у шкільному житті. Батько учениці ніколи не цікавився навчанням дитини, не брав участь у виховному процесі. На класні збори та шкільні заходи батько жодного разу не приходив, проте мати й бабуся є присутніми завжди. Мати підтримує постійний зв`язок з педагогами та контролює процес навчання та виховання (а.с. 19). Відповідно до характеристики на малолітню [PERSON] , складеної її класним керівником [PERSON] і директором НВК ТЕЛ № 61 [PERSON] , який відвідує дитина, мати приділяє належну увагу вихованню доньки. Батько жодного разу не з`явився до школи та не цікавиться її успіхами (а.с. 20). При цьому, оскільки відповідач добровільно не надавав матеріальну допомогу своїм дітям, рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07.11.2016 року у цивільній справі № 200/8611/16, яке скасоване не було і набрало законної сили, з [PERSON] були стягнуті аліменти на користь [PERSON] на утримання його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця (а.с. 11). Втім, державним виконавцем Мишкою А.В. було надано розрахунок заборгованості про стягнення з [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, згідно в/л № 200/8611/16 від 07.11.2016 року, відповідно до якого заборгованість станом на 01.10.2019 рік становить 86155,03 грн. (а.с. 15). Вищевказані обставини, зокрема щодо невиконання батьком дитини своїх батьківських обов`язків, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім того, відповідно до ч. ч. 4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Висновок в даному випадку не є рішенням суб`єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, а носить рекомендаційний характер для прийняття судового рішення у спорі, який виник між сторонами та є одними із доказів у цивільній справі, оцінка якому має бути надана під час розгляду цивільної справи про позбавлення батьківських прав. Так, згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради від 25.06.2020 року № 416, долученого до матеріалів даної справи, виходячи з інтересів дітей, враховуючи те, що поведінка батька є винною, він злісно ухиляється від виховання дітей, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав у відношенні його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] (а.с. 47). У зв`язку з вищевказаним, позивач в інтересах своїх малолітніх дітей просив припинити особисті немайнові права та обов`язки відповідача у відношенні його дочки. Відповідно до ст. 4 Конвенції про контакт з дітьми (від 15 травня 2003 року, ратифікованої Україною 20 вересня 2006 року), дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. А згідно із ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Тобто, саме на батьків покладено обов`язок встановити та підтримувати контакт з дітьми і участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. В свою чергу, судом було встановлено, що батько не спілкується з дітьми, вихованням не займається, матеріально не забезпечує, а також не цікавиться успіхами і життям дітей. Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства. Однак, в даній сім`ї батько не створив своїм дітям повноцінні і достойні умови життя. Батько не забезпечує дітей належними житлово-побутовими умовами і не намагається дбати про потреби дочок. Всім цим, як було встановлено судом, займається мати дітей. Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем [PERSON] в її позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, у зв`язку з чим суд вважає обґрунтованими її позовні вимоги про припинення особистих немайнових прав і обов`язків відповідача по відношенню до його малолітніх дітей. При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Зокрема згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, з урахуванням всього вищевказаного, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення [PERSON] [INFO] , батьківських прав у відношенні його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] . Таким чином оскільки позивачці задоволені її позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.(в порядку ч.ч.1-2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в редакції на момент звернення до суду зданим позовом. На підставі викладеного і

Outcome: approved