Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У лютому 2015 р. позивач [PERSON] звернулась до суду з вимогами до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO] в розмірі ? ідеальної частини доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. В обгрунтування позовних вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2012 р. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Останнім часом між ними погіршились сімейні стосунки, через що відповідач перестав надавати їй та дитині матеріальну допомогу. В даний час позивач не працює, так як здійснює догляд за малолітньою дитиною, тому потребує матеріальної підтримки, яку має надати відповідач. Відповідач в даний час є військовослужбовцем, призваний на військову службу по мобілізації. Йому виплачується щомісячне грошове забезпечення, останній спроможний сплачувати аліменти у частці від доходу в розмірі ? ідеальної частини. Інших утриманців не має. В ході розгляду справи позивач змінила , а в подальшому збільшила позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., так як відповідач офіційно не працевлаштований, крім підприємницької діяльності, яка нині припинена, займається перевезенням пасажирів, та його місячний дохід становить 3500 грн. Також просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дитину на придбання окулярів для дитини в розмірі 320 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві , додатково суду пояснила, що в середньому дохід відповідача в місяць становить 3500 грн., так як він постійно надає послуги з перевезення громадян. Його дохід буде більшим з часом, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. Крім того дитина постійно хворіє, їй потрібно купувати ліки, продукти харчування та сплачувати кошти за комунальні послуги. Позивач в даний час не працює. Отримує лише допомогу на дитину, якої не достатньо. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, в усних та письмових запереченнях вказав, що з позивачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дитину дочку [PERSON]. За весь час спільного проживання він надає постійну допомогу на утримання дитини, за потреби забезпечує продуктами харчування чи дає кошти на купівлю предметів одягу. З часом стосунки з дружиною погіршились, фактично проживають окремо, остання чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. На даний час він демобілізований з ЗС України, не має стабільного доходу , працює неофіційно, надає послуги «Таксі», його середньомісячний дохід становить в середньому 1000 - 1300 грн., має боргові зобовязання, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. Будучи опитаним в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що так як і відповідач надає послуги з перевезення громадян, в середньому місячний дохід становить 1000-1100 грн. Крім того доходи є нестабільними, а також потрібно витрачати додаткові кошти на ремонт автомобіля. Суд, вислухавши сторони та свідка, дослідивши матеріали справи, в межах позовних вимог, приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що сторони позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2012 р. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ТП № 088788 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку - [PERSON], [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-ТП № 184706. Довідкою № 599 від 20.02.2015 р. виданою КП «Коростишівська комунальна служба» підтверджено, що [PERSON], [INFO] перебуває на утриманні матері ( а.с. 6). [PERSON] перебуває на обліку в Коростишівському РУПСЗН та отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею 3- х річного віку . [PERSON] в період з 20.03.2014 р. по 06.03.2015 р. був призваний на військову службу та був звільнений ( демобілізований) в запас на підставі Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 р. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п.16 встановлено, що згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Пунктом 17 визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. З досліджених обставин судом встановлено, що між сторонами існують спірні правовідносини щодо утримання дитини дочки [PERSON], 15.12.2012 р. н., позивач не отримує постійної матеріальної допомоги від відповідача, тому наполягає на стягненні аліментів. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Одним із способів виконання батьками обовязку по утриманню дитини є стягнення аліментів за рішенням суду. Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач є офіційно не працевлаштованим, не має стабільного доходу, його заробіток є мінливим, надає послуги з перевезення громадян, що дає підстави суду присудити аліменти в твердій грошовій сумі. Разом з цим, суд враховує, те, що позивач , здійснює догляд за дитиною, відповідач за віком є працездатним, особою молодого віку, інвалідом не являється, законом на відповідача покладено обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, про те відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини в достатньому розмірі, що ставить позивача, з якою проживає дитина, в скрутне матеріальне становище. При цьому, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання малолітньої дитини. При вирішенні питання щодо розміру аліментів, які мають бути стягнуті з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача в частині розміру аліментів в сумі 1000,00 грн., які остання просить стягнути з відповідача на утримання малолітньої дочки щомісячно, оскільки позивач не надала суду належних та допустимих доказів в розумінні глави 5 ЦПК України що відповідач може надавати щомісяця грошову допомогу ( аліменти) на утримання дитини в розмірі 1000,00 грн. Доводи позивача щодо розміру заробітку відповідача , як водія таксі від 3500 грн. в місяць жодним документом не підтверджені. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість визначення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до повноліття дитини. Суд вважає, що саме цей розмір аліментів на дитину відповідає вимогам виваженості та справедливості, а тому приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З врахуванням вимог ст. 185 СК України суд приходить до висновку і про задоволення позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів на лікування дочки в розмірі 320 грн. Оскільки такі обставини підтверджуються належними та допустимими доказами, а саме консультативним висновком спеціаліста та товарним чеком від 06.11.2014р. Відповідно до частини 1 пункту 3 статті 5 Закону України від 08.07.2011 року „Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Відповідно до частини 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, вони стягуються з відповідача в дохід держави . В звязку з вищенаведеним підлягають стягненню з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивач при зверненні до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення суду підлягає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову з 24.02.2015 р. Згідно ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з вищевикладених підстав.

Outcome: partial