Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2018 року, що набрало законної сили, у задоволенні даного позову відмовлено. У березні 2019 року відповідач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду із заявою, у якій просила ухвалити додаткове рішення у вказаній справі, яким вирішити питання щодо розподілу судових витрат у цій справі, та стягнути з позивача [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати, а саме: 352 грн. 40 коп. судовий збір за подання заяви про перегляд заочного рішення суду; 1501 грн. 31 коп. компенсацію витрат на переїзд її представника [PERSON] для ознайомлення з матеріалами справи та його участь у судових засіданнях; 179 грн. 28 коп. витрати за відрив останнього 30 жовтня 2018 року від звичайних занять із розрахунку мінімальної заробітної плати за один робочий день; витрати для її представника журналіста [PERSON]: 498 грн. 01 коп. компенсацію витрат на переїзд на засідання 30 жовтня 2018 року і 179 грн. 28 коп. за відрив від звичайних занять 30 жовтня 2018 року; 10000 грн. компенсацію витрат на інформаційно-консультаційні послуги в галузі права. Згідно із ч. 4 ст. 270 ЦПК України питання про ухвалення у справі додаткового рішення судом вирішується без повідомлення учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву відповідача [PERSON] про ухвалення у справі додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та дійшов наступних висновків. 24 квітня 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі за позовом [PERSON]\~до [PERSON]\~про зміну\~розміру аліментівбуло ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на сина [PERSON], [INFO], та постановлено стягувати із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1860 грн., щомісячно, з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 14 травня 2018 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву про перегляд вказаного вище заочного рішення суду. При подачі до суду даної заяви відповідачем [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 352 грн. 40 коп., що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 19 червня 2018 року за №\~0.0.1064283553.1 (т. 1 а.\~с. 122). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 серпня 2018 року зазначене заочне рішення скасовано, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 12 листопада 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області у даній цивільній справі ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину. Постановою Київського апеляційного суду від 11 лютого 2019 року вказане рішення суду першої інстанції від 12 листопада 2018 року залишено без змін та воно набрало законної сили. За змістом п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно із ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну правничу допомогу; 2)\~повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3)\~повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)\~повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1)\~у разі задоволення позову на відповідача; 2)\~у разі відмови в позові на позивача; 3)\~у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 35 постанови №\~10 від 17 жовтня 2014 року Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах розяснив, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України (у редакції до 15 грудня 2017 року) та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При ухваленні\~12\~листопада 2018\~рокурішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів на дитину питання щодо розподілу понесених [PERSON] судових витрат у цій справі суд не вирішував, за відсутності поданої відповідачем відповідної заяви. Судом встановлено, що відповідачем [PERSON] у даній справі було понесено судові витрати в розмірі 352 грн. 40 коп. за подачу нею до суду заяви про перегляд ухваленого у цій справі заочного рішення від 24 квітня 2018 року. Суд вважає, що оскільки рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 12 листопада 2018 року у задоволенні позову [PERSON] відмовлено, тому є всі підстави для ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] сплаченого судового збору у зазначеному вище розмірі. За змістом ч. 8 ст. 141\~ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Аналізуючи наведені норми процесуального закону, суд дійшов висновку, що склад і розмір судових витрат, повязаних з розглядом справи, входять до предмету доказування та вони мають бути подані до суду до ухвалення рішення у справі. На підтвердження понесених судових витрат суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки), інші документи, що підтверджують судові витрати. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови №\~14 від 18 грудня 2009 року Про судове рішення у цивільній справі розяснив, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (у редакції до 15 грудня 2017 року), воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обовязки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Із матеріалів справи видно, що будь-яких вимог щодо стягнення з [PERSON] судових витрат, понесених [PERSON], зокрема, витрат на правничу допомогу, компенсацію витрат на переїзд представників для ознайомлення з матеріалами справи та їхню участь в судових засіданнях, витрат за відрив останніх від звичайних занять, з приводу яких до суду подано заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідач у ході розгляду справи не заявляла, докази суду щодо цих витрат не надавала, у судовому засіданні обставини справи щодо таких вимог судом не зясовувалися та відповідні докази не досліджувалися. Згідно із вимогами ч. 5 ст. 270 ЦПК України за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення суд може ухвалити додаткове рішення або постановити ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення, які може бути оскаржено. Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем [PERSON] та її представником [PERSON] суду не було надано відповідних доказів на підтвердження понесених судових витрат у справі, крім сплати судового збору за подачу заяви про перегляд заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у справі підлягає задоволенню частково, лише у частині стягнення з позивача на користь відповідача сплаченого судового збору в розмірі 352 грн. 40 коп. Підстав для ухвалення додаткового рішення в іншій частині судом не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: partial