Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду звернулися позивачі з вищезазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на земельну ділянку площею 2,3102 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, що розташована на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину у виді 1/2 частки земельної ділянки, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013. Іншу 1/2 частку вказаної земельної ділянки прийняв [PERSON] , який 05.02.2010 року отримав свідоцтво про право на спадщину, виділив земельну ділянку в натурі, якій було присвоєно кадастровий номер 5324285400:00:015:0049. Після смерті [PERSON] [PERSON] не змогла в нотаріальному порядку оформити 1/2 частину спадщини після [PERSON] , оскільки спадкодавець за життя не встиг отримати правовстановлюючий документ. Після померлої [INFO] [PERSON] спадщину за заповітом прийняла [PERSON] та за законом син померлої [PERSON] . У листопаді 2019 року позивачі звернулися до Решетилівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,62 га, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, однак отримали відмову у вчиненні даної нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. У зв`язку із зазначеними вище обставинами позивачі звернулися до суду за даним позовом та просять визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 5/8 частку земельної ділянки площею 2,3102 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 3/8 частки земельної ділянки площею 2,3102 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. Провадження у справі відкрите ухвалою попереднього складу суду від 18.11.2019 року. На виконання запиту 14.01.2020 року до суду надійшли копії спадкових справ № 48/2010, 77/2012 та 95/2019. 27 січня 2020 року до суду надійшла заява від позивачів про зміну предмета позову, в якій вони просять визнати право власності в порядку спадкування: за [PERSON] на 1/2 частку земельної ділянки, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, після [PERSON] ; за [PERSON] на 1/8 частку земельної ділянки, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, після [PERSON] ; за [PERSON] на 3/8 частки земельної ділянки, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, після [PERSON] 11 серпня 2020 року ухвалою судді Зіненка Ю.В. справу прийнято до свого провадження та призначене підготовче засідання 09 год. 50 хв. 14.09.2020 року. Ухвалою суду від 14.09.2020 року справу призначено до судового розгляду по суті на 14 год. 00 хв. 18.11.2020 року. У судове засідання позивачка [PERSON] , яка діє від свого імені та в інтересах позивача [PERSON] , не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати без її участі (а.с. 144). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, позовні вимоги визнає (а.с. 153). У судове засідання не з`явився представник третьої особи, подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі (а.с. 152). У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зокрема судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] , в інтересах якого діє законний представник [PERSON] , та [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що померла [INFO] [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія Р3 № 652777 була власником земельної ділянки площею 4,62 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району (а.с. 9 ,14). Після смерті [PERSON] спадщину після померлої прийняли [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 05.02.2010 року, зареєстрованим державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори в реєстрі за № 382 (а.с. 84). Також 05.02.2010 року [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на 1/2 частину земельної ділянки площею 4,62 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с. 83). Отже, спадщину після померлої [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] , однак правовстановлюючого документу [PERSON] на 1/2 частку вищевказаної земельної ділянки не виготовив. Також, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с. 7). Як вбачається з копії рішення суду від 25.01.2011 р., яке набрало законної сили 10.02.2011 р., шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.57-58). За життя [PERSON] все своє майно заповів [PERSON] , що підтверджується заповітом, складеним 24.02.2012 року та зареєстрованим приватним нотаріусом Решетилівського районного нотаріального округу Полтавської області в реєстрі за № 58 (а.с. 55). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] (а.с. 10). Як зазначено в постанові державного нотаріуса Решетилівської державної нотаріальної контори № 02-31/1223 від 30.08.2017 року спадщину після померлого [PERSON] прийняли за заповітом [PERSON] та за законом [PERSON] . Вказаною постановою [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,62 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який підтверджував би право власності [PERSON] на вказану земельну ділянку (а.с. 64, 65). Таким чином, спадщину після померлого [PERSON] прийняли [PERSON] , як спадкоємець за заповітом, та його син [PERSON] , як спадкоємець за законом, який має право на обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,62 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, їм було відмовлено, оскільки за життя [PERSON] не встиг належним чином оформити документи на вказану частку земельної ділянки. Судом встановлено, що 26 липня 2017 року складено заповіт, який зареєстрований приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу в реєстрі за № 629, згідно з яким [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 11). Згідно рішення виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві раді № 72 від 26.03.2019 року [PERSON] призначена опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). 08 листопада 2019 року [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах [PERSON] , звернулася до Решетилівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 4,62 га, що знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, однак постановою державного нотаріуса № 1421/02-31 від 08.11.2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності спадкодавця на зазначену частку земельної ділянки. Також у даній постанові нотаріуса зазначено, що спадщину після померлої [PERSON] прийняли за заповітом [PERSON] та за законом [PERSON] (а.с. 12). Також, судом встановлено, що згідно інформації Державного земельного кадастру, наданої на запит від 28.10.2019 року, право власності на земельну ділянку площею 2,3102 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, зареєстроване за [PERSON] (а.с. 15). Отже, спадщину після померлої [INFO] [PERSON] прийняли за заповітом [PERSON] та за законом, як обов`язкову частку відповідно до ст. 1241 ЦК України, її син [PERSON] , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на 1/2 частку земельної ділянки площею 4,62 га, кадастровий номер 5324285400:00:015:0013, яка знаходиться на території Федіївської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, їм було відмовлено, оскільки за життя [PERSON] не встигла належним чином оформити документи на вказану частку земельної ділянки. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі статтею 1217 ЦК, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Приписами ч. 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами загального провадження. Оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , має право на спадщину після померлих [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємець, що має право на обов`язкову частку у спадщині, та позивачка [PERSON] також має право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] , проте у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, суд вважає можливим визнати за ними право власності на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене та,

Outcome: approved