Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики у розмірі 187 318,60 грн. та 3% річних в розмірі 23 414,82 грн., а також понесених судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] взяла у нього в позику 7 000,00 доларів США з умовою повернення коштів до 18.08.2017 року. За твердженням позивача Факт отримання коштів [PERSON] підтверджується власноруч написаною розпискою. Оскільки [PERSON] відмовилась повертати отримані у позику кошти добровільно, позивач звернувся до суду із даним позовом 10.07.2018 року від відповідача через канцелярію суду подано заперечення на позовну заяву, у яких остання заперечувала факт позики грошових коштів. Відповідач звертає увагу суду на тому, що розписка на яку посилається позивач не має правової природи договору позики, оскільки вона не брала позики у [PERSON] , а він не передавав їй будь-яких коштів. [PERSON] вказує, що між нею та [PERSON] склались господарські правовідносини, а саме щодо спільного будівництва. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві та просив задовольнити їх у повному обсязі, крім того підтвердив факт господарських відносин з [PERSON] , зазначивши що надавав відповідачу кошти на спільне будівництво бані. Представник відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував у повному обсязі, просив у позові відмовити вказуючи на те, що наявна розписка не підтверджує існування між сторонами договору позики. Перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, судом встановлено наступне. З дослівного змісту розписки від 18.08.2016 року за підписом особи від імені [PERSON] , яка міститься у матеріалах справи (а.с 5) вбачається, що [PERSON] з спільно побудованої бані зобов`язана повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 000,00 доларів США. Вказану суму зобов`язується повернути протягом 12 місяців. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема з правочинів та договорів. За правилами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, заміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Крім того, частиною першою статті 530, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка, як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити відомості про сторони договору позикодавця та позичальника, умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дату отримання коштів. Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Великої палати Верховний Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 464-3790/16-ц за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладання, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. При цьому, зміст розписки на яку посилається позивач як на підставу для даного позову не містить будь-яких відомостей про передачу [PERSON] грошових коштів [PERSON] , відомостей про природу та мету отримання грошових коштів, підтвердження отримання відповідачем цих коштів у позику, дати отримання коштів. Таким чином, розписка на яку посилається [PERSON] не є за своїми ознаками та змістом підтвердженням укладення між [PERSON] та [PERSON] договору позики коштів. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Тобто, позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог. При цьому, позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження дійсного укладення договору позики та факту передачі [PERSON] у позику [PERSON] 7 000,00 доларів США за цим договором. На думку суду наявність у наданій позивачем розписці зобов`язань [PERSON] з спільно побудованої бані повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 000,00 доларів США протягом 12 місяців свідчить про існування правовідносин фінансування будівництва, при цьому не містить дати та умов повернення вказаних коштів. В судовому засіданні [PERSON] підтвердив та не заперечував того, що спільні кошти і зусилля [PERSON] та [PERSON] спрямовувались для будівництва бані з метою ведення спільного бізнесу, більше того проектуванням та будівництвом об`єкту займався брат позивача, який безпосередньо і отримував кошти. За ч. 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групу доказів). У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд не виключає наявність зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] , при цьому з огляду на те, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь кошти саме за договором позики у відповідності до ст.ст. 1047, 1048 ЦК України, які не регулюють правовідносини, що насправді виникли між сторонами, позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed