Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У лютому 2015 р. прокурор м. Чернігова предявив позов до Чернігівської міської ради й [PERSON], у якому просив: - визнати недійсним п. 2.1.1 рішення 13 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 29.09.2011 р. про надання у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,0995 га, кадастровий № [NUMBER], вартістю 25442 грн. 00 коп., що знаходиться за адресою: м. Чернігів, Садівниче товариство «Колос», земельна ділянка № [NUMBER], - визнати недійсним державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на вищевказану земельну ділянку, зареєстрований за № 741010001000561 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди, - скасувати державну реєстрацію названого вище акту. Позовні вимоги обґрунтовуються наступним. Даний позов спрямований на захист державних інтересів у сфері земельних відносин. Розпорядження спірною земельною ділянкою здійснює Чернігівська міська рада, яка незаконно безоплатно передала її у власність [PERSON] У звязку з цим Чернігівська міська рада не може бути позивачем у даній справі й тому позивачем у ній є прокурор. Пунктом 2.1.1 рішення 13 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 29.09.2011 р. у власність [PERSON] безоплатно передано спірну земельну ділянку. На підставі даного рішення [PERSON] видано оспорюваний прокурором державний акт на право власності на земельну ділянку. Однією з підстав набуття [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку стала довідка голови Садівничого товариства «Колос» з завідомо неправдивими даними про те, що [PERSON] є членом цього товариства і з 2001 р. користується земельною ділянкою № [NUMBER], площею 0,0995 га, в той час як останній був членом цього товариства з 2011 р. і площа земельної ділянки, виділеної йому у користування, становить 0,058 га. Всупереч ст. 123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення переданої у власність позивачеві земельної ділянки не розроблявся. У письмових поясненнях прокурор зазначає, що частина переданої у власність відповідача земельної ділянки не може перебувати у власності останнього, т.я. вона вкрита лісом на ній росте близько 40 дерев берези та сосни (а.с. 70). Оскаржуваним рішенням позов задоволено; з відповідача до бюджету стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - технічну документацію із землеустрою на спірну земельну ділянку виготовлено з дотриманням передбаченої чинним законодавством процедури. У разі встановлення при виготовленні цієї документації факту порушення [PERSON] меж сусідніх земельних ділянок або виходу меж спірної ділянки за межі Садівничого товариства «Колос» [PERSON] було б відмовлено у передачі її у власність, - згідно з поясненнями представника Чернігівської міської ради, оспорюване рішення винесене радою у межах наданих їй повноважень та з дотриманням вимог закону, - лист ДП «Чернігіврайагролісгосп» № 79 від 08.04.2015 р. судом прийнято як доказ по справі з порушенням ст. 131 ЦПК України. Крім того, дане підприємство не має належної землевпорядної документації на земельну ділянку, про яку йдеться у цьому листі. Отже перевірити координати поворотних точок суміжних земельних ділянок [PERSON] і ДП «Чернігіврайагролісгосп» є неможливим. Тож викладений у вказаному листі висновок про те, що [PERSON] передано у власність частину земель, якими користується ДП «Чернігіврайагролісгосп», є припущенням. Натомість судом відхилено клопотання представника [PERSON] про проведення відповідної судової земельно-технічної експертизи. У судовому засіданні представник [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, а прокурор просила її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, оспорюваний прокурором державний акт на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку видано на підставі рішення 13 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 29.09.2011 р., яке прийняте на підставі підробленої довідки Садівничого товариства «Колос», що [PERSON] протиправно передано у власність частину земель лісогосподарського призначення (державної власності), які перебувають у користуванні ДП «Чернігіврайагролісгосп». З рішенням місцевого суду неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Згідно з актом комісії членів Садівничого товариства «Колос» від 20.06.2011 р., на дату його складання спірною земельною ділянкою № [NUMBER] у цьому товаристві, площею 5,8 м2, користувався його член [PERSON] (копія даного акту на а.с. 75-76). У 2011 р. [PERSON] звернувся до Чернігівської міської ради з заявою про передачу безоплатно у його власність земельної ділянки № [NUMBER] у Садівничому товаристві «Колос» площею 0,0995 га для ведення садівництва. На підставі заяви [PERSON] Чернігівською регіональною торгово-промисловою палатою виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на спірну земельну ділянку (копія цієї документації на а.с. 7-25). Її складовою є довідка, видана Садівничим товариством «Колос» про те, що [PERSON] є членом цього товариства і користується земельною ділянкою № [NUMBER], площею 0,0995 га, яка була надана йому у користування у 2001 р. (копія цієї довідки на а.с. 11). Пунктом 2.1.1 рішення 13 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 29.09.2011 р. члену Садівничого товариства «Колос» [PERSON] передано безоплатно у власність для ведення садівництва земельну ділянку площею 0,0995 га (копія даного рішення на а.с. 22-24). На підставі згаданого рішення [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 0,0995 га, кадастровий № [NUMBER], що знаходиться за адресою: м. Чернігів, Садівниче товариство «Колос», земельна ділянка № [NUMBER], зареєстрований за № 741010001000561 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди. Це підтверджується копією вищевказаного акту (а.с. 6). У рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42014270010000105, колишній голова Садівничого товариства «Колос» [PERSON] підозрювався у тому, що він видав завідомо неправдиву довідку [PERSON] про те, що останній є членом вказаного товариства з 2001 р. та що він користується земельною ділянкою у цьому товаристві площею 0,0995 га, у той час як [PERSON] є членом Садівничого товариства «Колос» з 2011 р. і на дату видачі довідки, про яку йдеться, користувався земельною ділянкою площею 0,058 га. Це підтверджується копією ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.12.2014 р. по справі № 750/13058/14 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України (а.с. 26-27). Наведені обставини жодним з учасників судового розгляду не оспорюються. Згідно з повідомленням ДП «Чернігіврайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» прокуратурі м. Чернігова від 08.04.2015 р. № 79 й додатками до нього, частина спірної земельної ділянки вкрита лісом категорії 2,1 (лісопаркова частина лісів зелених зон), який перебуває у постійному користуванні ДП «Чернігіврайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» (а.с. 72-74). Копією акту Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області, складеного за наслідками перевірки, що проводилася у травні 2014 р., підтверджується, що частина спірної земельної ділянки вкрита лісом на ній росте близько 40 дерев - беріз та сосон (а.с. 77-78). У поясненнях прокуророві м. Чернігова старшого майстра лісу ДП «Чернігіврайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» Апанасенка М.П. від 30.04.2014 р., відібраних у рамках згаданого кримінального провадження, останній зазначає, що дерева берези та сосни, якими вкрита частина спірної земельної ділянки, мають вік понад 60 років (копія цих пояснень на а.с. 67-68). Представник [PERSON] апеляційному суду пояснив, що він не знає, чи відповідає дійсності зміст повідомлення ДП «Чернігіврайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» від 08.04.2015 р. № 79, акту Державної інспекції сільського господарства в Чернігівській області та пояснення Апанасенка М.П. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. За змістом ч. 1 ст. 118 ЗК України, громадянин має право на приватизацію лише тієї земельної ділянки, яка перебуває в нього у користуванні - тобто громадянин може отримати безоплатно у власність земельну ділянку саме у тому розмірі і в тих межах, у яких він отримав її у користування. Проте по справі встановлено, що пунктом 2.1.1 рішення 13 сесії 6 скликання Чернігівської міської ради від 29.09.2011 р. у власність [PERSON] передано безоплатно спірну земельну ділянку, площа якої є значно більшою (0,0995 га), ніж площа земельної ділянки, що перебувала в нього у користуванні до приватизації (0,058 га). Крім того, по справі встановлено, що частина приватизованої [PERSON] спірної земельної ділянки вкрита лісом, що перебуває у постійному користуванні ДП «Чернігіврайагролісгосп» КП «Чернігівоблагроліс» (категорії 2,1 - лісопаркова частина лісів зелених зон) на ній росте близько 40 дерев берези та сосни віком понад 60 років. Докази, на підставі яких апеляційний суд дійшов такого висновку, є допустимими, а [PERSON] та його представник їх не спростували. Зокрема відповідачі не надали суду доказів, що ліс, який росте на спірній земельній ділянці, є власністю [PERSON] (ст. 13 Лісового кодексу України) та що частину ділянки, яка вкрита лісом, останній отримав у користування до її приватизації у встановленому законом порядку. Частина 1 ст. 106 Лісового кодексу України приписує, що самовільно зайняті земельні ділянки лісогосподарського призначення, інші земельні лісові ділянки підлягають поверненню за їх належністю. Отож безоплатна передача Чернігівською міською радою у власність [PERSON] земельної ділянки у значно більшому розмірі, ніж той, яким [PERSON] користувався на момент її приватизації, частина якої, до того ж, вкрита лісом, який не належить [PERSON], суперечить наведеним приписам Земельного й Лісового кодексів України. Тому є вірними висновки суду І інстанції про те, що оспорюване позивачем рішення Чернігівської міської ради в силу ч. 10 ст. 59 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» є незаконним, а державний акт на право власності [PERSON] на земельну ділянку згідно з п. п. «в», «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України є недійсним. Задовольнивши позовні вимоги про скасування державної реєстрації оспорюваного прокурором державного акту на право власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, місцевий суд вирішив питання про права і обовязки компетентного органу державної реєстрації прав на землю, якого не залучено до участі у справі, але який мав брати у ній участь як відповідач в силу ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Крім того, згідно з цією нормою права сам по собі факт визнання судом недійсним державного акту на право власності на землю є підставою для скасування державним реєстратором прав на землю державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку. Твердження апелянта про те, що повідомлення ДП «Чернігіврайагролісгосп» № 79 від 08.04.2015 р. судом прийнято як доказ по справі з порушенням ст. 131 ЦПК України, є неспроможним, т.я. це повідомлення має виключне значення для справи. Всі інші доводи апеляційної скарги суд відкидає як такі, що суперечать встановленим по справі обставинам. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про скасування реєстрації виданого [PERSON] державного акту на право власності на спірну земельну ділянку з постановленням рішення про відмову у задоволенні цих вимог, а в іншій частині дане рішення підлягає залишенню без змін. Враховуючи викладене,

Outcome: partial