Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом до [PERSON], у якому просила збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Віньковецького районного суду від 01.10.2012 року на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 458,50 грн, та стягувати надалі із відповідача аліменти у сумі не менше 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказувала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 29.12.2009 року розірвано за рішенням суду. В шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням Віньковецького районного суду від 01.10.2012 року стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у сумі 458,50 грн. Однак на теперішній час син потребує значно більших коштів - на навчання, розвиток, лікування тощо. Тому покликаючись на зміну матеріального стану та збільшення прожиткового мінімуму позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 28.11.2018 року у справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання на 20.12.2018 року. 20.12.2018 року ухвалою суду справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги про збільшення розміру аліментів підтримала повністю з підстав, зазначених у позові, просила задовольнити. Водночас не заперечувала проти стягнення з відповідача 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Пояснила, що на теперішній час син навчається у п'ятому класі, потребує більше коштів на його забезпечення, хворіє вадами зору, у зв'язку з чим йому необхідно постійно купувати медикаменти. [PERSON] перебуває в іншому шлюбі, від якого має двоє дітей, перебуває на обліку як малозабезпечена сім`я та отримує на місяць 3000 грн соціальної допомоги. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, погодившись на збільшення розміру аліментів не більше як 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Вказував, що більше 1100 грн сплачувати немає можливості, оскільки працює двірником та отримує малу заробітну плату. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов такого. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 29.12.2009 року розірвано. Сторони є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Згідно із рішенням Віньковецького районного суду від 12.09.2012 року змінено розмір стягуваних аліментів, встановлений рішенням Віньковецького районного суду від 12.12.2008 року та постановлено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 458,50 грн до його повноліття. Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків. За положеннями ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й інші норми, присвячені обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум у 2019 році встановлений на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як встановлено у судовому засіданні, матеріальне становище позивача у зв'язку зі зміною сімейного стану, збільшенням віку сина [PERSON] погіршилось, оскільки зросли витрати на забезпечення сина навчальним приладдям, одягом, харчуванням, та з часу постановлення попереднього рішення суду значно збільшився прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років. Частиною 3 статті 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Предметом розглядуваного судом спору є зміна розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей, а спосіб стягнення має визначати суд з врахуванням обставин справи щодо наявності у платника регулярного заробітку (доходу) чи нерегулярного, а також позиції стягувача. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає надалі стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON], суд бере до уваги, що відповідач на теперішній час офіційно працює двірником в ПП «Славутич-Поділля», але як випливає із довідки підприємства, він отримує нестабільний розмір заробітної плати, а саме у жовтні 2018 року його заробітна плата 431,82 грн, у листопаді - 950 грн. Разом з тим, враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоров'я, вік дитини, її матеріальні потреби, беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років за станом на час розгляду справи у суді, який встановлений у розмірі 2027 гривень, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі розмірі по 1020 гривень щомісячно, що становитиме не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відповідатиме вимогам ч. 2 ст. 182 СК України.

Outcome: partial