Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить: зобовязати [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та вільному спілкуванні із дочкою [PERSON]; визначити способи участі у вихованні дитини: кожного дня із 18 до 19 години вечора спілкуватися до 15 хвилин за його рахунок по мобільному телефону [PERSON] 096-130-47- 54, або телефонувати на стаціонарний за місцем проживання доньки 6-31-10 з метою надання їй консультацій та порад з підготовки до занять, контролю за її станом здоровя та психофізичним станом; після занять супроводжувати дитину до секції бальних танців; у суботу та неділю зустрічатися з дитиною з 10.00 години до 17.00 години для відвідування музеїв, кінотеатрів, Центру вивчення іноземних мов тощо; кожного року на день народження доньки 6 серпня з 12.00 години до 18.00 години перебувати з донькою; щоліта оздоровлювати дитину на березі Чорного моря, або в санаторіях Закарпатської області не менше як протягом двох тижнів; зобовязати [PERSON] повідомляти йому про термін відїзду та місце перебування доньки за межами м. Бровари письмово та по телефону не пізніше ніж за 10 днів до відїзду; також у випадку захворювання дитини, негайно інформувати його у телефонному режимі з метою забезпечення належного лікування та додаткової оплати лікарських послуг; зобовязати [PERSON] за два дні до його зустрічі із дитиною надавати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання та перебування дитини, стягнути із відповідача суму сплачених судових витрат. В обґрунтування вимог зазначається про те, що у період з 31 жовтня 2008 року по 25 липня 2011 року позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилася дочка: [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу малолітня дитини залишилася проживати із відповідачем. Позивач як батько приймає активну участь у житті дочки, допомагає матеріально, організовує та фінансово забезпечує оздоровлення дитини. З часу появи у [PERSON] цивільного чоловіка, у позивача стали виникати перешкоди у спілкуванні та побаченні із дочкою. З питань визначення порядку участі у вихованні дитини, позивач у травні 2016 року звернувся до виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області. Так, рішенням останнього призначено порядок участі у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO]. Разом з тим, відповідач не виконує рішення комісії з питань захисту прав дитини, продовжує чинити перешкоди у спілкуванні із донькою та участі у її вихованні, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що хоче бачити свою дочку кожного вихідного дня, займатися її навчанням та оздоровленням. Відповідач не бажає вирішувати питання щодо його участі у житті дитини мирним шляхом, чинить перешкоди у вільному спілкуванні. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач спілкується із дочкою по телефону. Жодного разу додому до відповідача позивач не приходив, будь-яких перешкод у спілкуванні із дитиною останньому ніхто не чинив. [PERSON] не може забрати дочку на більший термін, так як має неналежні житлові умови. Представник третьої особи [PERSON] позовні вимоги підтримала у межах висновку щодо визначення порядку участі у вихованні малолітньої [PERSON], 06 серпня [INFO]. Вирішення решти позовних вимог віднесла на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі. З копії свідоцтва про народження серії І-ОК № 135367 вбачається, що [PERSON] народилася 06 серпня 2009 року у місті Бровари Київської області Батько - [PERSON]. Мати [PERSON] (а.с.8). Згідно із довідкою від 26 квітня 2016 року № 4623, виданою Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві [PERSON] перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію за вислугу років, з якої з 01 жовтня 2013 року утримуються аліменти згідно із заявою від 16 жовтня 2013 року № 67 на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 25 % від пенсії, щомісячно. Відповідно до довідки (форми № 3) від 10 березня 2016 року № 49, виданої ОСББ «Надія» [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованою за адресою: [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що у травні 2016 року [PERSON] звернувся до комісії з питань захисту прав дитини виконкому Броварської міської ради Київської області з питань призначення порядку участі у вихованні малолітньої дитини. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 17 травня 2016 року № 291 призначено порядок участі у вихованні малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає із матірю [PERSON], окремо проживаючому батькові, [PERSON], визначивши такі дні та години зустрічей з дитиною: щонеділі із 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.; - на день народження дитини 06 серпня із 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.; на два тижні під час літніх канікул з 15 по 30 липня та щоденні вечірні спілкування до 15 хв. по мобільному телефону з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., враховуючи інтереси дитини. З питань чинення перешкод у спілкуванні із дитиною та невиконання вказаного рішення виконавчого комітету Броварської міської ради позивач звернувся до Броварського відділу поліції ГУНП в Київській області, при цьому йому рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 25 квітня 2017 року № 1-18/1108 [PERSON] визначено порядок участі у вихованні доньки [PERSON]: щонеділі із 10 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв.; - на день народження дитини 06 серпня із 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.; на два тижні, під час літніх канікул з 15 по 30 липня та щоденні вечірні спілкування до 15 хв. по мобільному телефону з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв., враховуючи інтереси дитини. За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до статті 150 СК України, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Як записано у статті 5 Хартії прав сімї, представленої Апостольським Престолом 22 жовтня 1983 року, «оскільки батьки дали життя своїм дітям, вони мають первинне і невідємне право виховувати їх; отже, їх слід вважати первинними і головними вихователями власних дітей». Правила статті 151 СК України повністю узгоджені із таким визначенням місця матері, батька у процесі виховання дитини. При цьому слід зазначити, що права батьків щодо виховання дитини розцінюються як засіб виконання ними своїх обовязків щодо неї, тому права батьків стосовно виховання дитини й виведені в Сімейному кодексі на друге місце - після обовязків. Згідно зі статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної [PERSON] України № 789-ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Норма статті 153 СК України як раз і є свідченням такої поваги. За приписами статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до преамбули Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі: Закон № 2402-III), цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоровя, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері. Згідно зі статтею 2 Закону № 2402-III законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обовязковість яких надана Верховною [PERSON] України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. За приписами статей 3, 8 Закону № 2402-III всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоровя та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України Відповідно до статті 11 Закону № 2402-III кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до статті 12 Закону № 2402-III на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі статтею 15 Закону № 2402-III дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Вирішення батьками питань щодо виховання дитини безпосередньо врегульовано законодавцем у статті 157 СК України. За правилами вказаної правової норми питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У разі виникнення спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо, цей спір може бути вирішений органом опіки та піклування. Так, статтею 158 СК України прямо передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обовязковим до виконання. Згідно приписів статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоровя одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Як вбачається із медичної довідки про проходження обовязкових та періодичного психіатричних оглядів у [PERSON] психіатричних протипоказань не виявлено. Згідно із сертифікатом профілактичного наркологічного огляду у [PERSON] наркологічних протипоказань не виявлено. Відповідно до частини пятої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно із частиною шостою статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 25 квітня 2017 року є обґрунтованим частково, при цьому враховуючи інтереси дитини та її вік, суд вважає за доцільне дещо скорегувати питання щодо проведення спільного відпочинку із оздоровленням під час літніх канікул дитини, відповідно до графіку навчального закладу та графіку роботи батька, не обмежуючись при цьому конкретними днями та місяцями. Крім того, із урахуванням зібраних у справі доказів, суд вважає недоцільним обмеження вербального спілкування батька та дитини по телефону. Наведені стороною відповідача заперечення, не спростовують доводів позивача щодо його права як батька брати участь у вихованні дитини, спілкуванні з нею та побаченні. У даному випадку відповідача слід зобовязати не чинити позивачу перешкод у спілкуванні із малолітньою дочкою [PERSON], [INFO]. Щодо решти обраних позивачем способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, то вони жодним чином не мотивовані та з урахуванням інтересів малолітньої дитини та її прав не можуть бути погоджені судом. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду у розмірі 1 280 грн. 00 коп.

Outcome: partial