Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтував наступним. За рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.10.2020 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання їх спільних дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000 грн. на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Однак на час постановлення рішення він був зареєстрованим суб`єктом підприємницької діяльності, а тому рішенням суду з нього було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі. На даний час майновий стан позивача змінився, він припинив здійснювати підприємницьку діяльність, у зв`язку з відсутністю доходу та уклав трудовий договір. Просить зменшити розмір аліментів, шляхом зміни способу стягнення аліментів, а саме до 1/3 частки всіх видів його заробітку доходу щомісячно, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові, зокрема на розмір доходів, які він отримує, та те, що він надає допомогу своїм дітям, а відповідач отримані аліменти витрачає не на дітей. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечила та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі, оскільки позивач придбав автомобіль, працює лише під дня, має інші доходи, а тому просила відмовити в позові. Вислухавши позивача, відповідача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11 червня 2011 року між сторонами зареєстровано шлюб, який рішення Обухівського районного суду Київської області 24 листопада 2020 року було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] . Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2020 року присуджено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , в розмірі 3000 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, щомісячно, починаючи з 17 липня 2020 року. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов`язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За приписами статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказує, що з часу ухвалення рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.10.2020 року про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітніх доньок, у нього змінився матеріальний стан, оскільки він припинив підприємницьку діяльність у зв`язку з відсутністю доходів та працевлаштувався по трудовому договору, а отже не має змоги сплачувати аліменти в розмірі встановленому рішенням суду. Суд вважає, що дані обставини не є суттєвими і не дають достатніх та беззаперечних підстав для задоволення позову з огляду на наступне. Так, з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що [PERSON] 13.01.2021 дійсно припинив підприємницьку діяльність, проте доказів відсутності доходів та/або їх розмірів суду не надав. 15.01.2021 року [PERSON] , на підставі наказу № 1-К/2021, було прийнято на роботу на посаду продавця-консультанта за основним місцем роботи з окладом 6000 грн. на місяць. В своєму позові [PERSON] зазначив, що заробітна плата в розмірі 6000 грн. не сприятиме забезпечувати своєчасну оплату аліментів та належний стан сім`ї. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та не заперечується позивачем, що після постановлення рішення про стягнення аліментів, ним було придбано автомобіль Хонда Акорд, що в свою чергу спростовує твердження позивача про погіршення матеріального стану та відсутність належного заробітку. Згідно ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи,поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відмовляючи в задоволенні позову, суд враховує, що неповнолітні діти сторін проживають окремо від батька, в силу чого не в повному обсязі отримують батьківську увагу та турботу, аліменти на їх утримання позивач сплачує за рішенням суду не регулярно, має заборгованість по сплаті аліментів, участі у додаткових витратах не бере. Позивачем не надано доказів того, що обставини щодо участі у вихованні та утриманні дитини змінилися, доказів зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін. Розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, вирішуючи спір на підставі наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що доводи позову не ґрунтуються на законі, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні, тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed