Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної злочином. В обґрунтовування позову зазначивши, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2014 відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн. У вказаному кримінальному провадженні не вирішувалося питання про цивільно-правові наслідки дій засудженого [PERSON] Позивачка офіційно оформлена та постійно працює на підприємстві ТОВ «Хлібозавод №10». Згідно з листком непрацездатності позивачка була непрацездатною з 14.04.2014 по 27.04.2014 включно. Відповідно до довідки про заробітну плату до листка непрацездатності від 15.04.2014 та до листка непрацездатності від 14.04.2014 кількість годин праці позивача за період з 14.04.2014 по 18.04.2014 складає 33 години, а в період з 19.04.2014 по 27.04.2014 кількість годин непрацездатності складає 48 годин. Згідно з цією ж довідкою позивачка отримала в період з 14.04.2014 по 27.04.2014 виплати по тимчасовій непрацездатності в розмірі 585,58 грн., що складає 80% від середнього заробітку. Отже, розмір отриманих позивачем виплат по тимчасовій непрацездатності на 20% менше її середнього заробітку. Таким чином, за період з 14.04.2014 по 27.04.2014 кількість годин непрацездатності складає 81 годин. В довідці про заробітну плату від 15.04.2014 зазначено, що середній годинниковий фактичний заробіток позивача складає 9,0368 грн. Виходячи з розрахунку виплат по тимчасовій непрацездатності, за одну робочу годину непрацездатності позивачка отримала 7,2290 грн., що на 1,8078 грн. менше (9,0368 грн. 7,2290 грн.). Таким чином відповідач повинен відшкодувати позивачу втрату заробітку у розмірі 146,43 грн. (81 годин непрацездатності х 1,8078 грн.). Крім того під час непрацездатності позивач вимушена була купувати медичні препарати на загальну суму 200,07 грн., а також сплатила за послуги КЗ «Бюро СМЕ» 87,55 грн. Крім того позивачу внаслідок вчинення відповідачем злочину була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 50 000,00 грн. На підставі зазначеного позивач просить стягнути з відповідача суму втраченого заробітку у розмірі 146,43 грн., витрати на ліки у сумі 200,07 грн., 87,55 грн. - витрати на послуги КЗ «Бюро СМЕ» та моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягала. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат [PERSON], у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме проти задоволення матеріальної шкоди не заперечували, проти відшкодування моральної шкоди заперечували у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено розмір спричинення моральної шкоди. Суд, вислухавши сторони, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м.\~Дніпропетровська від 14 листопада 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді штрафу в розмірі пятидесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. 00 коп. (а.с.7). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин, факти встановлені при розгляді кримінальної справи є преюдиціальними фактами при розгляді цивільної справи. Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 200 грн. 07 коп., яку позивачка витратила на придбання ліків, що підтверджується наданим у матеріали справи чеком від 14.04.2014 та сума у розмірі 87 грн. 55 коп., яку позивачка витратила на проведення обстеження в КЗ «Бюро СМЕ», що підтверджується наданою квитанцією (а.с.13). Що стосується позовних вимог про стягнення з відповідача втраченого заробітку у розмірі 146 грн. 43 коп. то ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач перебувала на лікарняному незначний час, роботодавцем за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності позивачу виплачено лікарняні за весь час тимчасової втрати працездатності. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом. Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 5 постанови №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Враховуючи встановлені судом обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 грн. На підставі викладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме слід стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 287 грн. 62 коп., моральної шкоди 100 грн. 00 коп., а всього 387 грн. 62 коп. З урахуванням розгляду справи та відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України cтягнути із [PERSON] на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 365 грн. 40 коп., що складається з 243,60 грн. за вимоги матеріального характеру та 121,80 за вимоги нематеріального характеру.

Outcome: partial