Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-15 00:00:00

У листопаді 2017 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 28 219,82 грн., а також понесені судові витрати. Позов мотивований тим, що 29.06.2016 р. позивач та [PERSON] уклали договір страхування №PKS 1600881 майнових інтересів власника автомобіля «Nissan ALMERA», д.н.з. [NUMBER] . 06.12.2016 року в с. Проців Бориспільського району Київської області на перехресті рівнозначних доріг вул. Маяковського з вул. Б. Хмельницького відбулась ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та застрахованого автомобіля «Nissan ALMERA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2016 року, ДТП сталася в результаті порушення ПДР України відповідачем [PERSON] . В результаті вказаної ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля становить 86 721 грн. Зазначена ДТП була визнана страховим випадком, про що 11.01.2017 року АТ «ПРОСТО - страхування» було складено страховий акт №117681, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати [PERSON] становить 83 053,27 грн., які і були виплачені потерпілому. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія» відповідно до полісу №АК/6021912. У зв`язку з чим ТДВ «Міжнародна страхова компанія» 04.04.2017 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання, сплатила АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування у розмірі 54 833,45 грн. Однак вказаної суми недостатньо для покриття збитків, яких зазнав позивач у зв`язку із даною подією. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 28 219,82 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, пояснивши, що відповідач застрахував свою цивільну відповідальність у ТДВ «Міжнародна страхова компанія» і згідно полісу ліміт страхової відповідальності становить 100 000 грн., тобто вказана сума покриває витрати позивача на відшкодування страхової виплати, а тому вимоги про стягнення з [PERSON] різниці між страховою виплатою, та коштами, які були сплачені ТДВ «Міжнародна страхова компанія» на рахунок позивача, як відшкодування - 54 833,45 грн., яка становить 28 219,82 грн. суперечать вимогам закону і в їх задоволені має бути відмовлено. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як передбачає ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. 29.06.2016 року між позивачем ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір страхування № PKS 1600881 майнових інтересів власника автомобіля «Nissan ALMERA», д.н.з. [NUMBER] . 06.12.2016 року в с. Проців Бориспільського району Київської області на перехресті рівнозначних доріг вул. Маяковського з вул. Б. Хмельницького відбулась ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та застрахованого автомобіля «Nissan ALMERA», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2016 року, яка не оскаржувалась в апеляційному порядку та набрала законної сили, ДТП сталася в результаті порушення ПДР України відповідачем [PERSON] . Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою Таким чином, вина відповідача у скоєнні ДТП є підтвердженою. Відповідно до рахунку-фактури №08141216 від 14.12.2016 року та Наряду-замовлення (акту виконаних робіт) №08141216 від 14.12.2016 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Nissan ALMERA», д.н.з. [NUMBER] , становить 86 721 грн. Зазначена ДТП була визнана страховим випадком, про що 11.01.2017 року ПрАТ «ПРОСТО - страхування» було складено страховий акт №117681, відповідно до якого страхове відшкодування, що належить до виплати [PERSON] , становить 83 053,27 грн. Відповідно до платіжного доручення №617 від 11.01.2017 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 83 053,27 грн. Як вбачається із матеріалів справи, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ТДВ «Міжнародна страхова компанія», відповідно до полісу №АК/6021912, за яким ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн., що не заперечувалось жодною зі сторін. 04.04.2017 року ТДВ «Міжнародна страхова компанія», виконуючи взяті на себе зобов`язання, сплатила АТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування у розмірі 54 833,45 грн. Відповідно до п.2.1 ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З огляду на вказане, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди, що узгоджується також і з іншими нормами, зокрема, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була належним чином застрахована, в силу вимог ст. 1194 ЦК України, на нього покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність, як на власника джерела підвищеної небезпеки - учасника ДТП, яка наступає лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди. Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі №6-1009цс15. В постанові Великої Палати Верховного суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц визначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст.37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Таким чином, оскільки автомобіль відповідача «Mercedes-Benz», д.н.з. [NUMBER] , було застраховано в ТДВ «Міжнародна страхова компанія», що визнає позивач у своєму позові, у своїх додаткових поясненнях позивач визнає, що ліміт страхового відшкодування відповідача становить 100 000 грн., а страхова компанія відповідача відшкодувала тільки 54 833,45 грн., тому страхова сума повністю повинна бути покрита лімітом страхової відповідальності, яку зобов`язана сплатити страхова компанія відповідача - ТДВ «Міжнародна страхова компанія», при цьому позивач не вправі перекладати відповідальність страхової компанії на страхувальника і за викладених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення позову. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому, тому судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed