Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У лютому 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся представник [PERSON] з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просить суд здійснити поділ майна подружжя та визнати за [PERSON] право власності, на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Позов обґрунтований тим, що 05 лютого 1982 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, в період шлюбних відносин [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №19208 від 29 січня 1997 року, зареєстрованого на Одеській товарній Біржі, було придбано квартиру [ADDRESS] , право власності [PERSON] на зазначену квартиру зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказану квартиру придбано за відплатим договором в період шлюбу для проживання родини, відповідний правочин було укладено в інтересах сім`ї, після розірвання шлюбу в 2005 році спорів щодо подальшої долі сумісно нажитого майна не виникало, проте в теперішній час відповідач вчиняє дії, спрямовані на підготовку до відчуження зазначеної квартири, та оскільки вона є її титульним власником, - об`єктивних перешкод у здійсненні нею такого відчуження на користь третіх осіб немає. Зокрема нею було вжито заходів щодо примусового виселення мешканця такої квартири, спільного сина сторін [PERSON] . За вказаних обставин позивач вважає, що відповідачем порушуються його права як співвласника вказаної квартири. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2020 року позовна заява була залишена без руху, так як вона не відповідала вимогам ст.ст. 95, 175, 176 ЦПК України. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 26 лютого 2020 року заяву представника позивача про забезпечення позову було повернуто заявнику. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 12.03.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду у підготовчому судовому засіданні на 14.04.2020 року. Ухвалою судді\~Малиновського районного\~суду м.Одеси\~від 12.03.2020\~року заяву\~представника позивача\~про забезпечення\~позову задоволено\~частково.\~ Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 28.05.2020 року по справі вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 27.08.2020 року (протокольною) по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.09.2020 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Також у судових дебатах заявив клопотання про розподіл судових витрат. [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Представник відповідачки в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що питання про право власності неодноразово було предметом розгляду судами в рамках інших спорів за участі сторін по справі. Так, Малиновським районним судом розглядалась справа за позовом ТОВ «Надія-Південь» до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності на спірну квартиру. Згідно Постанови Апеляційного суду Одеської області від 26.12.2018 року встановлено, що договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між сторонами 29.01.1997 року та зареєстрований на Одеській товарній біржі, відповідає вимогам законодавства. Крім того, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 22.10.2019 року суд дійшов висновку, що позиція стосовно того, що спірна квартира, яка була придбана у шлюбі та є спільною власністю подружжя не знайшла свого підтвердження, а [PERSON] є єдиним власником квартири. Окрім того, зазначили щодо застосування строку позовної давності. Також, надали попередній розрахунок суми судових витрат. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони по справі з 05 лютого 1982 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 16.02.2005 року по справі № 2-2842/05 шлюб між сторонами розірвано (а.с.17). Також судом встановлено, що між АТ «Надія південь», від імені якого діяв відповідач, та позивачем було укладено договір купівлі-продажу вказаної квартири, який було зареєстровано на Одеській товарній біржі 29.01.1997 року за № 19208, право власності відповідача було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації у книзі 106 доп. стр. 138 р № 3103, що підтверджується копією вказаного договору. (а.с.105) З копії реєстраційної справи № 1285602151101 щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] вбачається, що 29.05.2017 року державним реєстратором Гаврющенко О.В., Юридичний департамент Одеської міської ради на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, серія та номер: 19208, виданого 29.01.1997 р. видавник Одеська товарна біржа зареєстровано право приватної вланості на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . (а.с.151). За положеннями ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Суду не надано належних та допустимих доказів визнання дійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, на якій посилається позивач в обґрунтування позовних вимог у встановленому законом судовому порядку, у зв`язку із чим суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту набуття сторонами по справі права спільної власності на спірну квартиру. Наявність в Державному реєстрі речових на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності відповідача на спірну квартиру на підставі вказаного договору не є безспірним підтвердженням наявності в неї права власності,\~а лише створює\~спростовувану презумпцію\~його наявності, й, за відсутності належних та допустимих доказів його набуття не береться судом до уваги. Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №911/3594/17 від 12 березня 2019 року. Оцінка змісту вказаного договору, обставин його укладення, володіння та користування спірною квартирою судами під час розгляду інших справ в мотивувальній частині прийнятих рішень за відсутності судового рішення про визнання вказаного договору дійсним, не створюють презумпції дійсності вказаного договору. За таких обставин, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю вимог. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про застосування позовної давності, оскільки сплив строку позовної давності є самостійною підставою для відмови в позові, її застосування є можливим за умови відсутності інших самостійних підстав для відмови в позові. Відповідно до\~ч.\~9\~ст.\~158\~ЦПК України\~у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Питання про розподіл судових витрат вирішуватиметься судом відповідно до ст. 246 ЦПК України.

Outcome: dismissed