Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У листопаді 2018 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (надалі - Позивач/АТ «Ощадбанк») звернулося до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 14.04.2016 року в сумі 3 340,54 грн. та судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 01.03.2018 року між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування. Відповідно до укладеного договору клієнту відкривається поточний рахунок № [NUMBER] в гривнях та встановлено розмір кредиту в сумі 1 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у встановленому договором розмірі. Позивач зазначає, що банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит у встановленому договором розмірі. Позивач вказує, що відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів, яка станом на 18.10.2018 року становить 3 340,54 грн. та складається із основної заборгованості (простроченої) у розмірі 1 494,65 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 804,97 грн., пеня за прострочену заборгованість у розмірі 736,24 грн., комісії за розрахунково-касове обслуговування (прострочена) у розмірі 9,00 грн., суми інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 55,72 грн., суми інфляційних втрат на суму простроченого кредиту у розмірі 164,41 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту у розмірі 55,28 грн., 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 20,27 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.11.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано стороні позивача строк для усунення недоліків. 05 лютого 2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. 06 лютого через канцелярію суду надійшла довідка про реєстрацію місця проживання [PERSON] . Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання відкрито провадження у справі. 05 листопада 2019 року через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Матеріали позову містить заяву представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку встановленому ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 14.04.2016 року між АТ «Ощадбанк» в особі філії - ГУ по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладеного договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб шляхом підписання заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту). За умовами п. 6.3. заяви про приєднання, сторонами погоджено встановлення кредитного ліміту у розмірі 1 500,00 грн. строком кредитування 36 місяців, максимальний розмір кредиту 10 000 грн. Пунктом 6.6.1. заяви визначено, що відсоткова ставка за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду становить 30,00 % річних. Згідно п. 6.7. заяви, клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу, який складає 0 % від суми заборгованості за Кредитом (сплата якої не прострочена), визначеної за звітний період (білінговий) період на дату сплати обов`язкового платежу, в порядку та на умовах, передбачених Договором. Також Клієнт має право в будь-який час без сплати Банку будь яких комісій за це, провести дострокове повне чи часткове погашення Кредиту в порядку, визначеному Договором, при цьому в разі дострокового погашення всієї суми Кредиту, Клієнт зобов`язаний надати Банку кошти для погашення заборгованості за нарахованими процентами за користування Кредитом, та іншим сумам, які повинні бути сплачені за Кредитним договором в день такого дострокового погашення Кредиту. Відповідно до статей 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ «Ощадбанк» виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 1 500,00 грн. зі сплатою 30 % річних за користування грошовими коштами. Проте, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів. Зобов`язання, згідно статті 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України). За нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно наданих позивачем доказів встановлено, що станом на 18.10.2018 року [PERSON] має заборгованість у розмірі 3 340,54 грн., що складається із основної заборгованості (простроченої) у розмірі 1 494,65 грн., процентів за користування кредитом у розмірі 804,97 грн., пеня за прострочену заборгованість у розмірі 736,24 грн., комісії за розрахунково-касове обслуговування (прострочена) у розмірі 9,00 грн., суми інфляційних втрат на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 55,72 грн., суми інфляційних втрат на суму простроченого кредиту у розмірі 164,41 грн., 3 % річних на суму простроченого кредиту у розмірі 55,28 грн., 3 % річних на суму нарахованих та несплачених процентів у розмірі 20,27 грн. Отже, судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання перед [PERSON] стосовно надання кредитних коштів, а відповідач порушив порядок та строки виконання зобов`язань за кредитним договором та не повернув заборгованість за кредитом. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У спростування викладених обставин будь-яких доказів відповідачем суду не надано. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу між сторонами судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім в дохід держави судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., що являвся мінімальним розміром на час звернення до суду позивача, як юридичної особи, з позовом майнового характеру.

Outcome: approved