Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У лютому 2019 р. [PERSON] звернулась до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно. 03.05.2019 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги, суду пояснила, що 27.06.2001 року між нею та [PERSON] укладено договір № 6424 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Договір було зареєстровано на Одеській товарній біржі № 5127 від 24.12.1999 року. Всі істотні умови договору для його реєстрації на біржі виконанні, позивачем проведений повний розрахунок, а продавцем в свою чергу передано необхідну документацію на зазначене майно, отже, претензій відносно виконання умов договору немає. З моменту укладання договору позивач відкрито володіє та користується вказаним майном. Оскільки договір, на підставі якого вона придбала майно, нотаріально не посвідчений, вона позбавлена можливості розпоряджатися ним. Позивач у судовому засіданні уточненні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти позовних вимог не заперечує. Третя особа у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення уточнених позовних вимог, ніяких претензій до позивача не має. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27.06.2001 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS] , який було зареєстровано на Одеській товарній біржі в м. Ізмаїл за № 6424 від 27.06.2000 року (а.с.10-11). Вказаний договір було зареєстровано на Одеській товарній біржі 27 червня 2001 року за № 6424. Після укладення зазначеного договору позивач (перебуваючи в шлюбі з 10.08.1997 року) зареєструвала своє право власності в КП «Ізмаїльське БТІ», про що зроблений запис від 09.07.2001 року. Усі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі виконано, грошовий розрахунок по даному договору здійснено, про що свідчить п.5 договору. Згідно ст.224 ЦК України (в редакції 1963 року), що діяв на час укладення угоди, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. З аналізу ч.1 ст.227 ЦК України (в редакції 1963 року), Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. вбачається, що договори про відчуження нерухомого майна підлягали нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або часткова виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Згідно із ч. 2 цієї ж статті, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Станом на 2019 рік договір нотаріально не посвідчено. Оскільки вищевказаним договором передбачалось, що останній нотаріальному посвідченню не підлягає, і позивач не знав про порушення свого права, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved