Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] в особі представника - адвоката Доценка О.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON], за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Ленінської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності на частину домоволодіння, як самостійний об'єкт нерухомого майна, посилаючись на те, що він є власником 2/5 частини садибного (індивідуального) житлового будинку господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Інші 3/5 частини зазначеного вище домоволодіння належали на праві спільної часткової власності співвласнику - відповідачу [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15.10.2014 року належну відповідачу частку виділено останньому у самостійний об'єкт нерухомого майна. При цьому, згідно Рішенням 45 позачергової сесії Ленінської районної у м. Полтаві шостого скликання від 30.12.2014 року зазначеному самостійному об'єкту надано нову адресу: [ADDRESS]. Оскільки його частка в праві власності на домоволодіння, з урахуванням вищевказаних рішень, залишається окремим об'єктом нерухомого майна, на який за ним необхідно визнати право власності, він був змушений звернутися до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача - адвокат Доценко О.В. в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Ленінської районної у м. Полтаві ради - Вовк В.Ф. в судове засідання не з'явилися, але від них надішли заяви про розгляд справи у їх відсутність, в яких вони зазначають, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок [NUMBER] від 05.04.1993 року, виданого начальником управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, виконкомом міської Ради народних депутатів, управління житлово-комунального господарства посвідчено, що 2/5 частини житлового будинку з прилежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], дійсно належить [PERSON] на праві особистої власності. Свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Ленінської районної Ради народних депутатів [NUMBER] від 23.03.1993 року (а.с.8). Згідно реєстрового напису, що міститься на зворотному боці свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, здійсненого 07.04.1993 року КП БТІ «Інвентаризатор» належне позивачу нерухоме майно зареєстроване у законному порядку за ним як власником. Частиною 3 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 березня 2010 року в справі № 2-928/10, за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Визначено між співвласниками домоволодіння по [ADDRESS], наступний порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за вказаною адресою, наступним чином: - виділено [PERSON] у користування земельну ділянку площею 884 кв.м. (на плані зафарбовано в червоний колір), в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А-1» (квартира №2), літньою кухнею літ. «Д», частиною сараю літ. «Г», «г1», вбиральнею літ. «З», частиною огорожі №1-2, колодязем № 6; - виділено [PERSON] у користування земельну ділянку площею 893 кв.м. (на плані зафарбовано в синій колір), в тому числі під частиною житлового будинку літ. «А-1» (квартира № 1), гаражем літ. «Б», літньою кухнею літ. «В», частиною сараю літ. «Г», «г», вбиральнею літ. «Е», частиною огорожі №2-3, колодязем № 5. Межу земельних ділянок співвласників [PERSON] та [PERSON], що має розміри від [ADDRESS], що ділить межу на відрізки 18,3 м. та 14,2 м. до житлового будинку складає 4,6 м., від житлового будинку до сараю літ. «Г» розмір складає 4,2 м., від сараю літ. «Г» до межі з тильної сторони, що ділиться на відрізки 9,25 м. та 9,25 м. розміри складають 1,1 м., 2,9 м., та 51,1 м., закріпити на місцевості у вигляді огорожі (а.с.10-11). Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 15 жовтня 2014 року, в справі № 553/4038/14-ц, провадження № 2/553/1406/2014, за позовом [PERSON], який подано в його інтересах адвокатом Доценком Олександром Вікторовичем до [PERSON] про виділення частини нерухомого майна в самостійний об'єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності, позовні вимоги [PERSON] задоволено. Виділено [PERSON], [INFO], уродженцю м. Полтави, ідентифікаційний номер [NUMBER],у власність 3/5 частини із майна, що перебуває у спільній частковій власності, в самостійний об'єкт нерухомого майна, а саме: частину житлового будинку літ. А-1, загальною площею 81,4 кв.м., житловою площею 54,2 кв.м., у складі приміщень: 1-1 тамбур площею 2,4 кв.м., 1-2 коридору площею 7,5 кв.м., 1-3 кухні площею 10,5 кв.м., 1-4 кладова площею 3,1 кв.м., 1-5 кімнати площею 11,6 кв.м., 1-6 кімнати площею 11,5 кв.м., 1-7 кімнати площею 17,5 кв.м., 1-8 вітальні площею 13,6 кв.м., 1-9 санвузла площею 3,7 кв.м., гараж літ. Б, літню кухню літ. В, погріб літ. В, ? частину сараю літ. Г, сарай літ г1, вбиральню літ. Е, огорожу № 2, ворота з хвірткою № 3, колодязь № 5, що розташовані за адресою: [ADDRESS], припинивши на вказане майно право спільної часткової власності, залишивши у користуванні [PERSON] земельну ділянку площею 893 кв.м., що на плані висновку судової будівельно-технічної експертизи № 40 від 22 березня 2010 року зафарбована у синій колір, яка виділена йому у користування рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 23 березня 2010 року по цивільній справі № 2-928/10, за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення порядку користування земельною ділянкою (а.с.9). Як вбачається із витягу з рішення 45 позачергової сесії Ленінської районної у м. Полтаві ради шостого скликання, Ленінська районна в м. Полтаві рада вирішила: 9. Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 23.03.2010 року по справі № 2-928/10 та від 15.10.2014 року, по справі № 553/4038/14-ц, дозволено гр. [PERSON] виділити в окремий об'єкт нерухомого майна, що складає одиницю (окрему садибу) земельну ділянку площею: 893 кв.м. та будівлі і споруди зі складу садиби по [ADDRESS]. 9.1 Окремому об'єкту нерухомого майна та земельній ділянці (окремій садибі) надати нову адресу [ADDRESS] згідно висновку Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полатвської міської ради № 01-02-17/3839 від 16.12.2014 року. 9.2 Садибі по [ADDRESS], яка належить гр. [PERSON] залишити земельну ділянку площею: 884 кв.м.. 9.3 Надати дозвіл гр. [PERSON] виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по [ADDRESS] площею: 893 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і спору, згідно з кадастровим планом виготовленим ТОВ НВІ «ЗЕМРЕСУРС». Право власності або користування на земельну ділянку оформити окремим рішенням сесії районної ради (а.с.12). Згідно висновку експертного оціночно-будівельного дослідження № 118 від 21 липня 2014 року, виконаного експертом [PERSON], до складу належних [PERSON] 2/5 частин домоволодіння за адресою: [ADDRESS] входить: квартира № 2 житлового будинку літ. А-1 у складі приміщень: 2-1 сіни площею 5,8 кв.м., 2-2 кладова площею 4,3 кв.м., 2-3 кімнати площею 3,8 кв.м., 2-4 кімнати площею 10,3 кв.м., 2-5 кімнати площею 17,9 кв.м., 2-6 коридор площею 2,6 кв.м., 2-7 санвузол площею 2,2 кв.м., загальною площею 46,9 кв.м.. Господарські будівлі і споруди з наступним складом: ? частина сараю «Г», площею 37,1 кв.м., сарай «г» площею 6,6 кв.м., літня кухня «Д» площею 10,2 кв.м., сарай «д» площею 9,2 кв.м., погріб «д1» площею 6,4 кв.м., вбиральня «З» площею 1,2 кв.м., ворот з хвірткою № 1 площею 6,2 кв.м., колодязь № 4 площею 8 куб. м., огорожа № 6 площею 21,8 кв.м.. Ринкова вартість 2/5 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS], що знаходяться у володінні [PERSON] на дату оцінки без ПДВ складає 152 660 грн. (а.с.18-22). Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», передбачено, що право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено принцип мирного володіння майном, який в контексті прецендентної практики Європейського суду з прав людини закріплює засади поваги до права власності та забороняє безпідставне позбавлення або обмеження володіння особою своїм майном, інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених нормами міжнародного права. Цивільний кодекс України розкриває поняття права власності як сукупність трьох правомочностей власника: права володіння, права користування та права розпорядження. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: визнання права (ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім того, статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 та 2 статті 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржене або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved