Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила: розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 07 вересня 2015 року виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 7, та після розлучення відновити дошлюбне прізвище Матвієнко; визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], разом із позивачем; стягнути із [PERSON], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~500 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 лютого 2018 року, і до досягнення дитиною трьох річного віку; стягнути із відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 07 вересня 2015 року між нею і відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилась дочка [PERSON], [INFO]. В січні 2018 року відповідач покинув родину, та з того часу проживання однією сімєю та ведення спільного господарства було припинено. Сторони мають протилежні погляди на сімейні цінності, а спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та дитини. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач участі у вихованні дитини не приймає,матеріальної допомоги позивачу та на утримання дочки не надає. Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, проте, коштів не вистачає, оскільки [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. У звязку з наведеним, позивач змушена була звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 20 листопада 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, до суду надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність, позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суд заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та зазначив, що позов визнає в повному обсязі, проти його задоволення не заперечував. (а.с. 18) Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, повно і всебічно зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], 19 квітня [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 07 вересня 2015 року, про що виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис за № 7. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. (а.с.21) Від спільного подружнього життя у сторін [PERSON] та [PERSON], 25травня 2017 року народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її народження серії І-ОК №\~360352, виданого виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 7. (а.с.20) Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства,проживають окремо, та продовжувати подальше спільне життя не бажають, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державною полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що шлюб між позивачем та відповідачем підлягає розірванню, оскільки подальше його збереження без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам сторін. Згідно із ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, і на утримання дружини до досягнення дитини трьох років відповідач в добровільному порядку коштів не надає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181, 182 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів суд, враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів;\~4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення.\~Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2018 рік встановлено прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років, який з 1 січня 2018 року становить 1 492 гривні, з 1 липня 2018 року 1 559 гривень, з 1 грудня 2018 року 1 626 гривень. Відповідно до статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік визначенопрожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: на дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. \~ \~ \~ \~Обовязок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач визнав позов повністю та погодився сплачувати аліменти, подавши про це відповідну заяву, суд приходить до висновку, про стягнення із [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання дочки [PERSON] 25травня [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі - 2500 грн. 00 коп., щомісячно, проте,

Outcome: partial