Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути із відповідача на її користь аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно на утримання [PERSON], [INFO] на період її навчання до досягнення нею 23 років. В обґрунтування заявлених вимог посилається на матеріальну неспроможність самостійно утримувати доньку, яка продовжує навчання. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти доводів та вимог позовної заяви, посилаючись на відсутність матеріальної можливості виплачувати аліменти на утримання дитини, з огляду на розмір заробітної плати, наявність на його утриманні дружини, яка на даний час не працює та батьків пенсіонерів. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Сторони з 07.08.1994 перебували у зареєстрованому шлюбі, який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу, розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу від 04.11.1996 зроблений запис за № 149. В період шлюбу між сторонами, [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Згідно довідки № 296 виданої політико - правовим коледжем «Алско» 13.01.2014, [PERSON] у 2011 році зарахована на денну форму навчання (на умовах контракту) за спеціальністю «Правознавство» і є студентом 3 курсу. Термін закінчення навчального закладу - 30.06.2014. За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. У відповідності до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Положеннями статті 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У ч.2 ст.200 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З довідки фізичної особи- підприємства [PERSON] від 11.03.2014 вбачається, що відповідач з 01.07.2009 працює на посаді начальника відділу по продажу зап. частин та останні три місяці отримує заробітну плату у розмірі 1330 грн., а за період з 01.09.2013 по 28.02.2014 отримав заробітної плати у розмірі 7 900 грн. З довідки Голови МСЕК від 08.12.201, наданого відповідачем, як на підставу своїх заперечень проти позову, вбачається, що [PERSON] - батько відповідача є інвалідом другої групи ( по зору). А згідно свідоцтва про одруження, відповідачем 06.11.1999 укладено шлюб з [PERSON]. Посилання відповідача щодо неможливості утримувати повнолітню доньку та надавати їй матеріальну допомогу на утримання на період її навчання за обставин, коли на його утриманні перебувають його ж батьки, не можуть стати підставою для звільнення його від обов'язку утримувати доньку, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи та вищевикладеним. Посилання на неспроможність відповідача надавати матеріальну допомогу, судом можуть бути взяті до уваги, лише з огляду на визначення розміру аліментів, так, як відповідач є працездатною і фізично здоровою особою. До того ж, згідно пояснень в судовому засіданні відповідача, він не має реальної можливості матеріально утримувати своїх батьків з огляду на розмір заробітної плати. Наряду з цим, відповідач має постійне місце роботи та отримує доходи, що підтверджується відповідними доказами, які містяться в матеріалах справи. За змістом ст. 198-201 СК України законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 184,185 СК України та вважає про доцільність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини всіх доходів, щомісяця, починаючи з 03.02.2014 та до закінчення дитиною навчання, але не більше, ніж до досягнення нею 23-х років. При визначенні такого розміру сплати аліментів, суд враховує наявність на утриманні відповідача непрацездатних батьків, які мають власний дохід; інші обставини, що мають істотне значення. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, позивач при зверненні до суду із позовом звільнена від сплати судового збору, то в порядку ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню і сума судових витрат в розмірі 243 грн. 60 коп. судового збору. Кекруючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215 ЦПК України

Outcome: partial