Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У лютому 2016 року Богданівська сільська рада Броварського району Київської області (далі Богданівська с/рада) звернулася до суду з позовом інтересах Комунального підприємства Богданівської сільської ради Богданівська Надія (далі КП Богданівська Надія) до [PERSON], у якому просила визнати нікчемним Договір оренди автомобіля ЗІЛ-130, 1985 року випуску, колір зелений, кузов №\~М-3109507, реєстраційний номер 431412, укладений 02 вересня 2013 року між КП Богданівська Надія та [PERSON] на строк 5 років та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з [PERSON] на користь КП Богданівська Надія в рахунок відшкодування безпідставно набутого майна та оплаченої роботи з обовязкового технічного контролю, суму в розмірі 49659 (сорок девять тисяч шістсот пятдесят девять) 54 коп. В обґрунтування позову зазначала, що 02 вересня 2013 року між КП Богданівська Надія (далі Орендатор) та [PERSON] (далі Орендодавець) було укладено Договір оренди автомобіля ЗІЛ-130 (далі Договір оренди), 1985 року випуску, колір зелений, кузов №\~М-3109507, реєстраційний номер 431412 на строк 5 років для потреб Богданівської с/ради. На вимогу власника автомобіля орендодавця [PERSON] рішенням Богданівської с/ради були внесені зміни до рішення цієї сільської ради від 15 січня 2015 року №\~782 Про бюджет Богданівської сільської ради на 2014 рік і виділено кошти в сумі 50000 грн. для поповнення статутного фонду КП Богданівська Надія. 17 серпня 2015 року КП Богданівська Надія здійснило закупівлю запасних частин для вказаного автомобіля, та 20 жовтня 2015 року видано [PERSON] придбані запасні частини. В подальшому, [PERSON] отримавши запасні частини, забрав у водія сільської ради автомобіль і більше його не повертав. З того часу, Договір оренди не виконується, незважаючи на оплачений КП Богданівська Надія обовязковий технічний контроль автомобіля в розмірі 270 грн. Крім того, на думку КП Богданівська Надія, [PERSON], будучи посадовою особою головою Богданівської с/ради на час укладення Договору оренди автомобіля, розуміючи необхідність нотаріального посвідчення цього договору не вчинив дій, спрямованих на належне укладення договору оренди, мав на меті отримання за рахунок бюджетних коштів запасних частин для ремонту власного автомобіля, у звязку з чим безпідставно набув майно, придбане за бюджетні кошти Богданівської с/ради. За таких обставин, вважає Договір оренди автомобіля від 02 вересня 2013 року нікчемним, тому просить застосувати наслідки недійсності договору та повернути безпідставно одержане майно або грошові кошти юридичній особі, оскільки [PERSON] помер, майно добровільно не повернув, у звязку з чим Богданівська с/рада змушена звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] с/ради [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному, просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача КП Богданівська Надія [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги також підтримала, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі у звязку із незадовільним станом здоровя. Представник відповідача [PERSON] у суді проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. У ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. За змістом ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Найм (оренда) транспортних засобів врегульовано параграфом 5 глави 58 ЦК України. За загальним правилом, передбаченим ч. 1 ст. 799 ЦК України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно із ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. У ч. ч. 1, 3 ст. 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону. За змістом ч. 2 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. 02 вересня 2013 року між орендодавцем [PERSON] і орендатором КП Богданівська Надія в особі директора цього підприємства [PERSON] було укладено Договір оренди автомобіля. За умовами цього Договору оренди Орендодавець [PERSON] передав Орендатору КП Богданівська Надія автомобіль ЗІЛ-130, 1985 року випуску, колір зелений, кузов №\~М-3109507, реєстраційний номер 431412, строком на 5 років з дати підписання даного Договору до 19 травня 2018 року. Судом встановлено, що вказаний Договір оренди автомобіля від 02 вересня 2013 року, укладений між орендодавцем, на даний час покійним [PERSON], і орендатором КП Богданівська Надія, сторонами нотаріально не посвідчений. За таких обставин, укладений між сторонами у справі: позивачем КП Богданівська Надія юридичною особою та відповідачем [PERSON] фізичною особою, договір суперечить вимогам ч. 2 ст. 799 ЦК України, оскільки відповідно до Договору оренди автомобіля за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Пленум Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними у постанові №\~9 від 06 листопада 2009 року розяснив, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Враховуючи викладене, нікчемний договір не породжує тих прав і обовязків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Крім того, як вбачається із п. 1.3 Статуту Комунального підприємства Богданівська Надія, це Підприємство є самостійним господарським субєктом, набуває прав та обовязків юридичної особи від дня його державної реєстрації, має поточні та інші рахунки в установах банків, круглу печатку, штампи, бланки зі своїм найменуванням, а також інші атрибути юридичної особи відповідно до законодавства України. У п. 4.2 цього Статуту чітко визначено, що Підприємство набуває прав і обовязків юридичної особи з дня його державної реєстрації. Згідно із п. п. 6.1.1, 6.1.4-6.1.7 Статуту Комунального підприємства Богданівська Надія, це Підприємство має право: представляти і захищати свої інтереси в усіх державних, громадських, кооперативних, комерційних, міжнародних організаціях; самостійно планувати свою діяльність, визначати стратегію та основні напрямки розвитку з урахуванням галузевих науково-технічних прогнозів, конюнктури ринку товарів, робіт, послуг та економічної ситуації відповідно до цього Статуту; укладати з підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності, громадянами договори та контракти; встановлювати тарифи на послуги, що надаються Підприємством, згідно із законодавством, за винятком тих, щодо яких здійснюється державне регулювання; набувати майнові та особисті немайнові права. Виходячи з наведеного вище, Богданівська с/рада не є належним позивачем у даній справі, оскільки відповідно до наявної у матеріалах цієї справи копії Статуту КП Богданівська Надія є самостійним господарським субєктом, яке набуло прав і обовязків юридичної особи з дня його державної реєстрації. Враховуючи викладене, із зазначеним позовом до суду звернулася не та особа (у даному випадку Богданівська с/рада), якій належить право вимоги. Звернення до суду з позовом особи, якій не належить право вимоги (неналежний позивач), є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки права, свободи чи інтереси цієї особи у сфері публічно-правових відносин не порушено. Неналежний позивач це особа, якій не належить право вимоги по предявленому в суді позову, а неналежним відповідачем та особа, що не повинна відповідати по предявленому до неї в суді позову. На відміну від положень ст. 105 ЦПК України 1963 року, чинне законодавство не передбачає заміни неналежного позивача. Якщо позов предявлено особою, яка не має право вимоги, то суд відкриває провадження, встановлює всі дійсні обставини справи і, переконавшись у тому, що позивач не має правових підстав для вимоги, відмовляє йому у задоволенні позову. Звертаючись до суду з даним позовом позивач [PERSON] с/рада, діючи в інтересах КП Богданівська Надія, просила визнати нікчемним договір оренди автомобіля від 02 вересня 2013 року, укладений між Комунальним підприємством Богданівська Надія і [PERSON], а також застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з відповідача на користь КП Богданівська Надія грошові кошти за безпідставно набуте майно в сумі 49659 грн. 54 коп. 16 серпня 2016 року у віці 63 років помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-ОК №\~370739. Факт смерті [PERSON] підтверджується також актовим записом про смерть [PERSON], складеним 18 серпня 2016 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області за № 721 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 23 вересня 2016 року. Із спадкової справи №\~15/2016 до майна померлого 16 серпня 2016 року [PERSON] видно, що спадщину після його смерті прийняла спадкоємець першої черги за законом його дружина [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги за законом, передбаченим чинним законодавством України, до майна померлого [PERSON], є його діти: дочка [PERSON] та син [PERSON], які в свою чергу відмовилися від спадщини на користь їхньої матері [PERSON] (дружини померлого). Інших спадкоємців немає. У звязку з цим, судом було залучено до участі у справі як відповідача спадкоємця першої черги за законом після смерті [PERSON], його дружину [PERSON]. У ч. 1 ст. 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. За змістом норм ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно із ст. 82 ЦК України на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині. Доказів на підтвердження того, яким саме чином порушено права Богданівської с/ради, позивачем суду не надано та у суді не доведено. КП Богданівська Надія є самостійним господарським субєктом, яке набувало прав і обовязків юридичної особи з дня його державної реєстрації, тому у разі порушення прав це Підприємство має право звернення до суду за захистом своїх прав. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку про те, що Богданівська с/рада не є належним позивачем у справі, тому позов підлягає залишенню без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed