Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] про розірвання договору оренди, зобов'язання повернути об'єкт оренди шляхом виселення та стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.06.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди нежитлових приміщень №Ф-9658-15, у відповідності до п.1, якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою [ADDRESS], загальною площею 27,0 кв.м. Вказує, на те, що відповідно до довідки про заборгованість та розрахунку по орендній платі №4-2302-882 від 07.07.206 року, станом на 06.07.2016 року відповідачем орендна плата за користування об'єктом оренди вносилася невчасно та не в повному обсязі, визначеному умовами договору та допущено заборгованість на загальну суму 20 394, 91 грн. Просить суд розірвати договір оренди від 24.06.205 №Ф-9658-15 нежитлових приміщень укладений між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та [PERSON] ([ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Франківський РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, 03.12.2003 року, Ідентифікаційний номер [NUMBER]); зобов'язати [PERSON] ([ADDRESS], паспорт серії [NUMBER], виданий Франківський РВ ЛМУ УМВС України у Львівській області, 03.12.2003 року, Ідентифікаційний номер [NUMBER]) звільнити та повернути (виселити) у 15-ти денний строк, шляхом передачі за актом приймання передачі Орендодавцю - Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, нежитлові приміщення загальною площею 27,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; стягнути із [PERSON] на користь Управління комунальної власності Львівської міської ради заборгованість з орендної плати в розмірі 20 394,91 грн; судові витрати покласти на відповідача. Через канцелярію суду від представника позивача поступила заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не зявилася, не повідомила про причини неявки, хоч належно увідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки. З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у її відсутності, згідно ст.169,224 ЦПК України, з постановленням повторного заочного рішення Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне. 24 червня 2015 року між позивачем (орендодавцем) та відповідачем (орендарем) укладено договір оренди № Ф-9658-15, згідно умов якого позивач передає, а відповідач приймає в строкове платне користування нерухоме майно - приміщення, що знаходяться за адресою [ADDRESS], загальною площею 27,0 кв.м. У відповідності до п.5.6. договору, відповідач сплачує орендну плату не пізніше 20 числа місяця за попередній місяць через перерахування коштів на рахунок орендодавця. Відповідно до п.7.1.2. орендар зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Як вбачається з довідки від 07.07.2016р. №42302-882, яка міститься в матеріалах справи, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 06.07.2016р. складає 20394,91 грн., заборгованість виникла за період з 01.10.2015 по 31.05.2016 року. Пункт 6.2.5.3. договору вказує на те, що орендодавець має право достроково розірвати договір, зокрема, якщо орендар не вносить плату за користування майном протягом трьох місяців підряд. У відповідності до п.10.2. спори, які виникають між сторонами за цим договором, або у зв'язку з ним, вирішуються у порядку, встановленому чинним законодавством України. Згідно з п. 11.2. договір може бути припинений за згодою сторін, рішенням суду, або з інших підстав, передбачених чинним законодавством України. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважаться таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.626 договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частина 1 ст.628 ЦК України вказує на те, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно ч.ч.1,2 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Частина 2 ст.651 ЦК України вказує на те, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У відповідності до ст.27 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря, він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди. Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є підставними та підлягають до задоволення. За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за звернення фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає доведеними в силу ст. 60 ЦПК України обставини, на які покликається позивач, як на підстави задоволення позову, який відповідачем жодним чином не спростовано. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved