Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

у лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи, що у квітні 2011 року між позивачем та [PERSON] укладено договір позики в сумі 2 тисячі доларів США, згідно якого відповідач зобов'язався повернути 1 тисячу доларів США до 31 травня 2011 року та 1 тисячу доларів США до 31 серпня 2011 року. На підтвердження договору позики та його умов, а також фактичного отримання ним зазначеної суми коштів, [PERSON] власноруч написав розписку. У встановлений договором строк [PERSON] борг не повернув, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення боргу, індексу інфляції за весь час прострочення боргу, трьох процентів річних від простроченої суми, всього на суму 2594,92 доларів США та понесених судових витрат в сумі 243,60 грн. Позивач [PERSON] просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення про одержання судової повістки, причину неявки відповідач суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що 7 квітня 2011 року [PERSON] згідно розписки отримав від [PERSON] 2 тисячі доларів США, які зобов'язався повернути - 1 тисячу доларів США до 31 травня 2011 року та 1 тисячу доларів США до 31 серпня 2011 року. Даний договір позики сторонами було укладено у простій письмовій формі. Однак [PERSON] гроші до цього часу не повернув, чим порушив взяте на себе зобов'язання. Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Відповідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На час розгляду справи в суді заборгованість згідно розписки не зменшилась, відповідач порушив строки виконання зобов'язань. Суд встановив, що між [PERSON] та [PERSON] існують цивільні правовідносини. В зв'язку з невиконанням відповідачем умов позики, за якою [PERSON] виконав всі умови повністю і своєчасно, порушено його майнові права, тому позов в частині стягнення боргу підлягає задоволенню. Оскільки відповідач своє зобов'язання по поверненню боргу не виконав, суд вважає необхідним стягнути з нього суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три відсотки річних від простроченої суми. Разом з тим суд не погоджується з обрахунками позивача щодо періоду нарахування індексу інфляції та 3 відсотків річних з 7 квітня 2011 року, з дня написання розписки. Як вбачається з боргової розписки, [PERSON] надав безвідсоткову позику [PERSON] і перша частина боргу мала бути повернута 31 травня 2011 року, тому днем виникнення простроченої суми заборгованості в 1000 доларів США суд визначає 1 червня 2011 року, а 2000 доларів США з 1 вересня 2011 року. Суд також не погоджується з розрахунками позивача в частині застосування індексу інфляції, оскільки ним взято для обрахунку облікову ставку Національного банку України відповідно до ст. 1048 ЦК України, яка застосовується у кредитних правовідносинах. Поміж тим, в правовідносинах, що виникли між сторонами, підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України, яка передбачає нарахування встановленого індексу інфляції, що визначається щомісячно Держкомстатом України. Таким чином, сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення складає 73,23 доларів США, яка обрахована наступним чином: Індекс інфляції за період з 1 червня 2011 року ( з дня виникнення прострочки) по 2 квітня 2014р. склав : 1000 х 100,4% - червень 2011р., 2000 х вересень, листопад 2011р. - 100,1%, грудень 2011р., січень, лютий 2012р. - 100,2%, березень 2012р. - 100,3%, вересень 2012р. - 100,1%, грудень 2012р., січень 2013р. - 100,2%, травень 2013р. - 100,1%, жовтень 2013р. - 100,4%, листопад 2013р. - 100,2%, грудень 2013р. - 100,5%, січень 2014р. - 100,2%, лютий - 2014р. 100,6%, що дорівнює 2073.23 доларів США, де 2073.19 - 2000 = 73,23 доларів США - сума інфляції. Також суд не погоджується і з обрахунком 3 % річних від простроченої суми заборгованості, оскільки позивачем взято початок періоду - 7 квітня 2011 року, поміж тим, як перша прострочка виникла з 1 червня 2011 року, тому розмір трьох процентів річних від простроченої суми складає: 162,57 доларів США. Отже, загальна сума боргу складає 2235.80 доларів США. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Офіційний курс гривні НБУ щодо долара США станом на 2 квітня 2014 року становить за 100 доларів США- 1110,6200 грн., тому борг у гривневому еквіваленті складає (2235.80 х 1110,6200) 24831 грн.24 коп. Також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial