Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У лютому 2017 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулась [PERSON] (далі - позивач) із позовом про відшкодування [PERSON] та [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 77900,00 грн., моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. та стягнення судових витрат в сумі 20 879,00 грн. 14.11.2017 року судом було прийнято до розгляду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій позивач просила стягнути з відповідачів солідарному порядку збитки в сумі 119 935,00 грн. матеріальної шкоди та 100 000,00 грн. моральної шкоди та стягнення судових витрат в сумі 21 879,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS] та є власником вказаного житла. В квартирі [ADDRESS], яка розташована поверхом вище у вказаному будинку, проживають відповідачі. 23.05.2016 року відбулося затоплення квартири позивача, а тому квартира потребує ремонту. Дане затоплення відбулося з вини відповідачів, а позивачу нанесено значну матеріальну та моральну шкоду. Зокрема позивач вказала, що моральні страждання полягають у тому, що була вимушена орендувати житло через непридатність квартири для проживання, через що її здоров'я погіршилось. Також, в результаті розгляду даної справи нею понесені витрати на сплату судового збору в сумі 2379,00 грн., за проведення звіту про оцінку майнового збитку в сумі 2500,00 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 16 000,00 грн. Відповідач [PERSON] у відзиві заперечувала проти задоволення позову, але при цьому підтвердила факт залиття 23 травня 2016 року квартири позивача. При цьому відповідач зазначала, що звіти про оцінку майна від 02 липня 2017 року та 10 листопада 2017 року є взаємовиключними та не доводять розмір фактичної шкоди. Також нею заперечувався факт завдання моральної шкоди позивачу через відсутність доказів наявності причинно-наслідкового зв'язку між погіршення здоров'я позивачки та залиттям квартири. Також вказала, що розмір судових витрат в частині оплати за проведення звіту та оплати правничої допомоги є не обґрунтованим. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник проти позову заперечували та просили в позові відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Ч. 1 ст. 211 ЦПК України встановлено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 березня 2017 року відкрито провадження по даній цивільній справі. Протокольною ухвалою суду від 14 листопада 2017 року судом прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог. Протокольною ухвалою суду від 13 квітня 2018 року долучено до матеріалів справи відзив на позов. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, вислухавши позивача, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти. У відзиві на позов відповідач [PERSON] визнала, що 23 травня 2016 року в результаті пошкодження підводної труби ХВП в її квартирі відбулось залиття квартири позивача (Т.1. а.с. 177). Вказане також підтверджується актом ПП «НТП «Український центр нерухомого майна» від 31 травня 2016 року, затвердженого директором [PERSON], в яком вказано, що залиття квартили № 37 відбулось у зв'язку із пошкодженням підводної труби ХВП до змішувача на кухні вищерозташованої квартири [ADDRESS], про що зафіксовано на Єдиній диспечерській сліжбі Шевченківського району м.Києва, заявка № 1841927 від 23 травня 2016 року. Також не заперечувалось відповідачкою належність їй на праві власності квартири [ADDRESS]. Згідно статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрнутованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевказане, суд встановив, що залиття квартири позивача відбулось у зв'язку із пошкодженням підводної труби ХВП до змішувача на кухні вищерозташованої квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу. Таким чином, між позивачем та відповідачем виникли цивільно-правові відносини щодо обов'язку відшкодувати шкоду внаслідок пошкодження майна. Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов'язує. Відповідно до вимог ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 151 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Згідно вимог ч. 2 ст. 383 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. При встановленні обставин виявлення обставин у вигляді пошкодження підводної труби ХВП до змішувача на кухні у вищерозташованій квартирі, наслідків у вигляді факту залиття квартири позивача та причинного зв»язку між ними, суд приходить до висновку про недотримання відповідачем [PERSON] як власником квартири над квартирою позивача свого обов»язку в утриманні відповідного обладнання у належному стані. Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи встановлену судом обставину - те, що залиття квартири позивача відбулось у зв'язку із пошкодженням підводної труби ХВП до змішувача на кухні вищерозташованої квартири [ADDRESS], яка належить відповідачу та положення ст.ст. 319, 1166, 1167 ЦК України суд приходить до висновку, що відповідачка як власник квартири, в якій була пошкоджена підводна труба ХВП, мала обов'язок по належному утриманню вказаної труби і цей обов'язок належним чином не виконала, що і спричинило залиття квартири позивачки. Отже, суд вбачає причинно-наслідковий зв'язок між шкодою, яку зазнала позивачка, та діями відповідачки, що мали вираз у неналежному утриманні /обслуговуванні підводної труби ХВП до змішувача на її кухні. При цьому, майнова та моральна шкода, яка була завдана залиттям квартири позивача, має відшкодовуватися відповідачем, як особою, з вини якої сталося залиття. Згідно із частиною другою статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Згідно статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно стаття 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно звіту про оцінку майна від 02.07.2016 року, складеного оцінювачем суб'єктом підприємницької діяльності ПП «Аверті», сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 16538/14 від 05.06.2014 року, розмір матеріального збитку нерухомому майну, який завдано внаслідок залиття квартири позивачки складає 76 016 гривень. При цьому суд відноситься критично до розміру збитку, завданому рухомому майну позивачки - журнальному столику - оскільки позивачем не доведено, що наявні пошкодження цього майна виникли саме внаслідок залиття квартири. Оцінюючи звіт про оцінку майна від 10.11.2017 року, який був наданий стороною позивача на підтвердження збільшення позовних вимог, суд прийшов до висновку, що з огляду на час його виконання - майже півтора року з моменту залиття квартири та той факт, що квартира була на момент другої оцінки в суттєво зміненому стані, який квартира набула не внаслідок залиття, а вналсідок початку ремонтних робіт позивачкою, суд приходить до висновку що цей звіт не підтверджує розміру збитків, які були завдані квартирі позивачки 23 травня 2016 року. Саме тому звіт про оцінку майна від 10.11.2017 року не є належним доказом в розумінні статті 77 ЦПК України і його висновки щодо розміру заподіяної шкоди майну позивачки не враховуються судом при винесені рішення по справі. Суд зазначає, що критичні пояснення відповідачки, щодо розмірів завданих позивачці залиттям збитків, які містять заяви відповідачки від 22.06.2018 року (із додатком від 29.08.2018 року) не є належними на допустими доказами в розумінні статей 76-78 ЦПК України, оскільки не є ані письмовими або речовими доказами, ані висновками експертів, ані показаннями свідків, тому суд не має можливості вважати встановленими обставини, про які зазначає відповідач у вказаних заявах-запереченнях. Отже, стороною відповідача суду не надано належних та допустимих доказів, які б спростували висновки оцінювача, викладені в зазначеному акті оцінки від 02.07.2016 року. Враховуючи вищезазначене суд прийшов до висновку, що розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачкою 1 позивачці внаслідок залиття квартири 23 травня 2016 р року становить 76016 гривень згідно акту оцінки від 02.07.2016 року (об'єкт оціночної діяльності ПП «Аверті»). Підстав для стягнення коштів шкоди з відповідача 2 суд не вбачає, оскільки доказів зареєстрованого за ним права власності суду не надано. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Враховуючи факт значного погіршення квартири внаслідок її залиття 23 травня 2016 року та фактичну неможливість позивачки проживати в ній або використовувати її в інший спосіб, а також необхідність ремонту квартири,

Outcome: partial