Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 04 лютого 2001 року. Від шлюбних відносин мають неповнолітніх дітей: доньок [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають, і надалі будуть проживати з позивачем. Позивач зазначає про те, що створити міцну подружню сім'ю з відповідачем їм не вдалося, близько трьох років разом вони не проживають, кожен вирішує свої життєві проблеми самостійно. В позовній заяві міститься прохання про залишення позивачу прізвища «[PERSON]». Позивач в судовому засіданні відсутня, у письмовій заяві поданій до суду просить розглянути позов без її участі, позов підтримує у повному обсязі, свої інтереси в суді довіряє представляти адвокату Щорської юридичної консультації Г.В. Шадуйкісу. Представник позивача до суду надав заяву відповідно до якої простить роглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні відсутній, письмовою заявою просить розглянути справу за його відсутності та задовольнити позовні вимоги позивача. При вищевикладених обставинах, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах оскільки відповідач надав письмову заяву про згоду розірвати шлюб та незаперечує проти позову. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2001 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Щорського райуправління юстиції Чернігівської області, Україна (а.с.9). Від цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітніх дітей - доньок [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач зазначає про те, що створити міцну подружню сім'ю з відповідачем їм не вдалося, близько трьох років разом вони не проживають, кожен вирішує свої життєві проблеми самостійно. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у своїй заяві просить розглянути позов за його відсутності та задовольнити його. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. У зв'язку з задоволенням позовних вимог судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею при зверненні до суду. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved