Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У лютому 2016 року заступник керівника Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області звернувся до суду з цим позовом в інтересах [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, Комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області, посилаючись на те, що 24 серпня 2015 року близько 20.00 години [PERSON] знаходився біля місцевого клубу за адресою: вул. Садова, с. Широка Балка, Долинський район, Кіровоградська область. У цей час [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння зустрів [PERSON] з яким на грунті особистих неприязних відносин виникла сварка під час якої [PERSON] умисно кулаком правої руки наніс один удар в обличчя [PERSON], а саме в область носа. Після цього сварка між ними закінчилась. У результаті злочинних дій [PERSON] спричинив потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді рани в ділянці носа, оскольчатий перелом кісток носа, синці на повіках обох очей, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 111 від 25 вересня 2015 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Дії [PERSON] кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоровя. Внаслідок вищезазначених дій [PERSON], потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області в період часу з 28 серпня 2015 року по 8 вересня 2015 року, тобто дванадцять ліжко-днів. Цим медичним закладом на лікування [PERSON] за вказаний період було витрачено 2013,76 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] У судовому засіданні прокурор Долинського відділу Олександрійської місцевої прокуратури Кіровоградської області [PERSON], що діє в інтересах позивачів [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області та Комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Не заперечує проти проведення заочного розгляду цієї цивільної справи та винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Так як відповідач, який належним чином повідомлений та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27, ст. 57 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 24 квітня 2015 року близько 20.00 години поблизу місцевого сільського клубу у с. Широкій Балці Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області відповідач [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного спяніння, на грунті особистих неприязних відносин умисно кулаком правої руки наніс потерпілому [PERSON] удар в обличчя, а саме в область носа. Внаслідок вищезазначених дій [PERSON], потерпілому [PERSON] згідно висновків судово-медичних експертиз № 92 від 25 вересня 2015 року та № 111 від 25 вересня 2015 року спричинено такі тілесні ушкодження: рану в ділянці спинки носа, оскольчатий перелом кісток носа, синці на повіках обох очей. Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупих предметів (предмету) та могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку постанови про призначення експертизи. Рани в ділянці спинки носа, оскольчатий перелом кісток носа мають ознаки ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоровя. Синці на повіках обох очей мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження, що мали місце у [PERSON] могли виникнути за тих обставин, що зазначені у протоколі допиту потерпілого [PERSON] від 8 вересня 2015 року. Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2016 року закрито кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12015120150000620 від 26 серпня 2015 року за ч. 2 ст. 125 КК України щодо [PERSON] у звязку із відмовою потерпілого від приватного обвинувачення. Той факт, що [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження підтверджено матеріалами досудового розслідування, зокрема протоколами допитів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], згідно яких 24 серпня 2015 року близько 20.00 години поблизу місцевого сільського клубу у с. Широкій Балці Новогригорівської Першої сільської ради Долинського району Кіровоградської області [PERSON] наніс [PERSON] удар кулаком в область носа, внаслідок чого в останнього почала текти з носа кров. Відповідно до інформації заступника головного лікаря з медичної частини Комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області № 97/01-13 від 21 січня 2016 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні з 28 серпня 2015 року по 8 вересня 2015 року. Вартість перебування в лікарні становить: серпень чотири ліжко-дні х 186,86 (вартість одного ліжко-дня) = 747,44 грн; вересень вісім ліжко-днів х 158,29 грн (вартість одного ліжко-дня) = 1266,32 грн. Всього дванадцять ліжко-днів = 2013,76 грн (а. с. 3). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров'я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного державного бюджету (Республіки Крим, місцевого чи регіонального самоврядування), або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров'я. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 липня 1995 року N 11\~«Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» звернуто увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікування. За загальним правилом для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди необхідно довести такі факти: неправомірність поведінки особи. Неправомірною поведінкою можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; вина завдавача шкоди. Матеріалами досудового розслідування доказано той факт, що внаслідок неправомірних, винних дій відповідача у справі [PERSON] потерпілому у справі [PERSON] було завдано тілесних ушкоджень. За наявності цього [PERSON] перебував на лікуванні у Комунальному закладі «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області. Строк лікування становив дванадцять днів, а саме з 28 серпня по 8 вересня 2015 року. Загальна вартість лікування у попередньо зазначений період становить 2013,76 грн. Злочинне діяння відповідача [PERSON] та перебування потерпілого [PERSON] на лікуванні у Комунальному закладі «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області є у безпосередньому причинному звязку, а відповідно у сукупності всі елементи складу, що дає підстави для прийняття судом рішенням про задоволення позову. Згідно ч. 2 ст. 1206 ЦК України, якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. За змістом ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов'язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. Оскільки відповідач у справі [PERSON], [INFO], тобто досяг сімнадцяти років, відповідно за завдану шкоду зобовязаний відповідати на загальних підставах. Відповідно до вищевикладеного, підлягає задоволенню цей позов прокурора в інтересах [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області, Комунального закладу «[PERSON] центральна районна лікарня» [PERSON] районної ради Кіровоградської області про відшкодування шкоди. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена у 2016 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня 1378 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн, тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved