Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. В прохальній частині позовної заяви [PERSON] просить судвизнати недійсним Договір про поділ майна подружжя від 28 листопада 2016 року, визнати спільною сумісною власністю позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] та поділити між ними наступне майно: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; ангар, розташований за адресою: [ADDRESS]; 1/ 2 частина нежитлової будівлі телятника, розташованого за адресою: [ADDRESS]; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича та рекламно-комерційна фірма «Ерпек», місцезнаходження: 04107, м. Київ, вулиця Нагірна, будинок 12, код ЄДРПОУ 13681421, в розмірі 0,04 % статутного капіталу Товариства; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівник 2012», місцезнаходження: 04107, м. Київ, вулиця Печенізька, будинок 16, код ЄДРПОУ 23738240, в розмірі 51,30 % статутного капіталу Товариства; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Профстайл», місцезнаходження: 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 10, код ЄДРПОУ 34882075, в розмірі 34,00 % статутного капіталу Товариства; транспортний засіб марки PORSCHE, модель CAYENNE, рік випуску 2011; квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; грошові кошти в розмірі 8 050 (вісім тисяч п'ятдесят) доларів США банківського вкладу. [PERSON] через свого представника подано заяву про забезпечення позову, в якій просить в порядку ст. 149, 150 ЦПК України вжити заходів забезпечення цивільного позову, а саме накласти арешт на: квартиру, розташована за адресою: [ADDRESS]; ангар, розташований за адресою: [ADDRESS]; 1/ 2 частина нежитлової будівлі телятника, розташованого за адресою: [ADDRESS]; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробнича та рекламно-комерційна фірма «Ерпек», місцезнаходження: 04107, м. Київ, вулиця Нагірна, будинок 12, код ЄДРПОУ 13681421, в розмірі 0,04 % статутного капіталу Товариства; частка у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Профстайл», місцезнаходження: 01103, м. Київ, бульвар Дружби Народів, будинок 10, код ЄДРПОУ 34882075, в розмірі 34,00 % статутного капіталу Товариства; транспортний засіб марки PORSCHE, модель CAYENNE, рік випуску 2011; квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; грошові кошти в розмірі 8 050 (вісім тисяч п'ятдесят) доларів США банківського вкладу. В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що майно, на яке вона просить накласти арешти, належить на праві власності відповідачу [PERSON], а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач або будь-які інші особи можуть відчужити вказане майно на користь третіх осіб. Сторони в судове засідання не з'явились, оскільки не повідомлялись про час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, що не є перешкодою для розгляду даної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та матеріали поданої заяви, суд вважає, що заяву позивача про забезпечення позову необхідно задовольнити частково. Частиною 2 ст. 149 ЦПК України встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) [NUMBER] останньому на праві приватної власності належить: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]; ангар, розташований за адресою: [ADDRESS]; 1/ 2 частина нежитлової будівлі телятника, розташованого за адресою: [ADDRESS]; квартира, розташована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру МВС України [PERSON] (РНОКПП [NUMBER]) на праві власності належить транспортний засіб марки PORSCHE, модель CAYENNE, рік випуску 2011. Враховуючи позовні вимоги позивача [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору про поділ майна подружжя, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, беручи до уваги те, що вищевказані квартири, ангар, частина нежитлової будівлі телятника та автомобіль є предметом спору, судвважає доцільним та правильним накласти арешт на вказане майно. Такий вид та спосіб забезпечення, на думку суду, є співмірним та достатнім для забезпечення позову. Суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Щодо накладення арешту на належні відповідачу частки у статутних капіталах суд вважає можливим зазначити наступне. За роз'ясненнями, які містяться в п. 23 та п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. При вирішенні питання про поділ майна у вигляді акцій, частки (паю, долі) у фондах корпоративних господарських організацій судам слід виходити з того, що питання їх поділу вирішується залежно від виду юридичної особи, організаційно-правової форми її діяльності, характеру правовідносин подружжя з цим суб'єктом. За змістом роз'яснень п. 28 вищеназваної Постанови зазначено, що статтею 12 Закону України від 19 вересня 1991 р. N 1576-XII «Про господарські товариства» встановлено, що власником майна, переданого йому засновниками і учасниками, є саме товариство. Вклад до статутного фонду господарського товариства не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до рішення Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року N 17-рп/2012 статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Абзацами 2 та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків. Враховуючи, що товариство є власником майна, переданого йому засновниками і учасниками, накладення арешту на частки [PERSON] в статутних капіталах ТОВ Науково-виробнича та рекламно-комерційна фірма «Ерпек» та ТОВ «Профстайл» може перешкоджати їх подальшій господарській діяльності та вплинути на реалізацію своїх прав іншими учасниками товариств, а тому не може слугувати підставою для забезпечення позову. У частині накладення арешту на грошові кошти відповідача, а саме на банківський вклад 8 050,00 доларів США, суд вбачає необхідним відмовити, оскільки заявником не надано доказів того, що у відповідача наявний будь-який банківський вклад та його розмір.

Outcome: partial