Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, в якому зазначила, що 19 жовтня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькійї області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за № 328. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживають разом та матеріальну допомогу на утримання дитини він не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. У зв'язку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 жовтня 2013 року між позивачкою та [PERSON] у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 328. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Дитина [PERSON] мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З доказів, наданих сторонами, слідує, що відповідач не несе аліментних обов'язків ні перед ким, крім позивачки. При цьому суд також виходить з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а її при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved