Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 15.02.2021р. і до повноліття дитини. В обгрунтування позову посилалася на те, що між позивачем та відповідачем 03.10.2012 року був зареєстрований шлюб про що зроблено актовий запис № 1175. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб сторін на даний час не розірвано, але 15.02.2021 р. подана позовна заява про розірвання шлюбу. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Боржник не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум . Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2021р. відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав до суду відзив в якому зазначив, що на даний час проживають в різних містах. Спільний син проживає з позивачкою у м. Києві, а відповідач проживає в Чернівцях. Інформація вказана позивачкою в позовній заяві, не відповідає фактичним обставинам. Також заперечує щодо стягнення з нього аліментів в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), оскільки на даний час він ніде не працює, йому доводиться шукати та погоджуватись на будь-яку запропоновану роботу , і цього випадкового заробітку вистачає тільки на найнеобхідніше. При цьому, позивачка не вказує про те, що вона також має можливість працювати та повинна нести свої обов`язки щодо утримання спільної дитини. Відповідач погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн. Крім того, зазначає, що останнім часом у нього з`явились проблеми зі станом здоров`я. 25.03.2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначила, що відповідач ніякого спілкування з дитиною не проводить та навіть не намагається з ним спілкуватися. Жодного подарунку для дитини він не придбав та не направляв, докази цього відсутні. Крім цього придбання подарунків не є утриманням дитини і не знімає з нього обов`язку утримувати її. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою, то вона вже в силу цієї обставини виконує свій обов`язок по утриманню дитини придбаває щоденно їжу, за необхідності одяг, іграшки, оплачує розвиваючи гуртки. Відповідач не наводить жодного доказу, що він ніде не працює, не надає довідку що він перебуває у центрі зайнятості чи перебував там. Жодного доказу його безробітності у справі немає. Відповідач не надав доказів того, що те лікування яке йому призначив лікар є дорогим. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] ./а.с.3/ Судом встановлено, що на даний час шлюб сторін не розірвано. Встановлено, що дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.2ст.182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідності до ч. 1 ст. 199 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позов. Суд, при визначенні розміру аліментів враховує матеріальне становище позивача, а також розмір витрат, які необхідно здійснити на неповнолітню дитину відповідного віку щомісяця. Також суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, інших дітей чи непрацездатних батьків на утриманні не має, оскільки будь-яких доказів на спростування зазначених обставин не надано. В той же час, позивач при зверненні до суду належним чином не обґрунтувала та не надала відповідних доказів про розмір витрат, які вона несе на дитину, які б підтверджували обґрунтованість заявлених вимог про стягнення аліментів в розмірі 1/2 частини доходів відповідача. Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням потреб дитини та матеріального становища сторін, аналізуючи всі зібрані у справі докази,суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1\\4 частини від усіх видів заробітку відповідача, починаючи з дня звернення позивача до суду. Відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави суми судового збору у розмірі 908,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial