Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [PERSON] (батьку Позивача) належала на праві власності земельна ділянка (пай) площею 6,94 га, яка передана йому у власність на підставі рішення першої сесії XXIII скликання Михайлівської сільської ради народних депутатів №11 від 08.04.1998, що підтверджується державним актом серії ХС-ХУІ. Після смерті [PERSON], який помер 19.11.2014, спадщину прийняли [PERSON] (син [PERSON]) та [PERSON] дружина [PERSON]) в рівних частках. 14 травня 2015 року померла мати позивача [PERSON]. Після смерті матері, позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Спадщина, що залишилась після смерті [PERSON] складається з частки земельної ділянки (паю) площею 3,47 га. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є Позивач та Відповідач в рівних частках, а саме: по рівній частці земельної ділянки (паю) площею 1,735 га. Так як, в неї відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, в звязку з чим вона вимушена звернутись до суду, та просить визнати право власності на частку земельної ділянки площею 1,735 га. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] повністю підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Пояснив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,94 га, яку успадкували [PERSON] за заповітом та обовязкову частку [PERSON] по 3,47 га. Після смерті [PERSON], належну їй частку земельної ділянки успадкували позивачка та відповідач в рівних частках по 1,735 га на яку і просить визнати право власності в порядку спадкування. Вважає, що пояснення відповідача про те, що позивач не зверталась до нотаріуса безпідставними, оскільки в матеріалах справи є письмова відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснив, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 6,94 га, яку успадкував відповідач [PERSON] за заповітом, та обовязкову частку [PERSON] Оскільки обовязкова частка розраховується відповідно до ст.1241 ЦК України як половина частки яка б припадала на особу в разі спадкування за законом, а таких осіб після смерті [PERSON] пятеро, то вона успадкувала 1/10 частку земельної ділянки. Крім того, вважає що позивачем подано позов передчасно, оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів (державного акту на земельну ділянку), який знаходиться у відповідача, а позивач не зверталась до нього з приводу отримання вказаного акту. Просив у задоволені позову відмовити повністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З копії державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ХС-XVI встановлено, що [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,94 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради для сільськогосподарського використання (а.с.6). Згідно звіту про оцінку майна №06112017-005 вартість земельної ділянки яка належала [PERSON] площею 6,94 га становить 559533,00 грн. (а.с.13). З свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 203554 виданого повторно 14.07.2015 року встановлено, що [PERSON] помер 19.11.2014 року в с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області (а.с.5). З свідоцтва про смерть серії 1-КГ № 214581 виданого повторно 24.02.2016 року встановлено, що [PERSON] померла 14.05.2015 року в с. Михайлівка Скадовського району Херсонської області (а.с.5). З свідоцтва про народження VІ-УР №1158006 встановлено, що [PERSON] народилась 05.01.1949 року, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.88). З свідоцтва про народження ЯЖ №089119 встановлено, що [PERSON] народився 01.08.1956 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.124). З свідоцтва про народження І-ЯР №838210 встановлено, що [PERSON] народився 13.05.1958 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.126). З свідоцтва про народження V-УР №0767291 встановлено, що [PERSON] народився 11.11.1963 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.111). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №43270822 від 16.03.2016 встановлено, що після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №42/15 (а.с.8). Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області по справі №663/1719/16-ц встановлено факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] станом на 19.11.2014 (момент смерті [PERSON]З.), та факт постійного проживання [PERSON] з [PERSON] станом на 14.05.2015 (момент смерті [PERSON]В.) (а.с.10-12). З спадкової справи №42/15 заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] 28.09.2015 (а.с.77); заповіту після смерті [PERSON] не зареєстровано (а.с.85); З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] від 16.03.2016 №2-14/55 встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки відсутні документи що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно, рекомендовано звернутись до суду для визнання права власності на спадкове майно (а.с.93). З повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] від24.06.2016 №02-14/276 встановлено, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки ним пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.95). З заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] було четверо дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], при цьому [PERSON] та [PERSON] з завами про прийняття спадщини не звертались (а.с.100). З заповіту складеного 18.04.2013 приватним нотаріусом [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №188, встановлено, що [PERSON] заповів все своє майно сину [PERSON] (а.с.113). З довідки приватного нотаріуса [PERSON] від 17.03.2017 №02-14/56 встановлено, що після смерті [PERSON] з заявою про прийняття спадщини звернувся його син [PERSON], обовязкову частку у спадщині прийняла дружина померлого [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину не видавалось, документи знаходяться в стадії оформлення. Після смерті [PERSON] спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] (а.с.122). З заяви [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] встановлено, що після смерті [PERSON] мали право на спадкування за законом дружина [PERSON] та діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В звязку з чим просить визначити обовязкову частку у спадщині [PERSON] та видати йому свідоцтво про право на спадщину (а.с.123). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином судом встановлено, що [PERSON], який помер 19.11.2014 року, володів земельною ділянкою площею 6,94 га (державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] ХС-XVI). Після його смерті вказану земельну ділянку успадкував за заповітом його син [PERSON], оскільки він проживав разом з ним на час смерті, а тому у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким що прийняв спадщину. При цьому, дружина спадкодавця [PERSON] мала право на обовязкову частку у спадщині, яку також прийняла відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Обовязкова частка, відповідно до ст. 1241 ЦК України розраховується як половина частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом. В разі спадкування за законом після смерті [PERSON] було б пять спадкоємців, а саме: дружина [PERSON] та четверо дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Таким чином в разі спадкування за законом після смерті [PERSON] [PERSON] успадкувала б 1/5 частку майна, в тому числі 1/5 частку земельної ділянки, а оскільки обовязкова частка складає половину від частки яка належить при спадкуванні за законом, то [PERSON] успадкувала обовязкову частку на майно в розмірі 1/2 * 1/5 = 1/10 частка всього майна, в тому числі 1/10 частку земельної ділянки площею 6,94 га розташованої на території Михайлівської сільської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ХС-XVI. Інші 9/10 часток майна після смерті [PERSON] прийняв [PERSON]. Після смерті [PERSON] 14.05.2015 відкрилась спадщина на належну їй 1/10 частку земельної ділянки площею 6,94 га розташованої на території Михайлівської сільської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ХС-XVI, на яку вона не отримала свідоцтво про право на спадщину. З заявою про прийняття спадщини у передбачений ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк звернулась до нотаріуса позивачка [PERSON] Відповідач [PERSON] також прийняв спадщину оскільки він проживав разом з спадкодавцем на час смерті, а тому у відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається таким що прийняв спадщину. Таким чином, після смерті [PERSON] прийняли спадщину за законом діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] в рівних частках, тобто по 1/2 частці належній спадкодавцю 1/10 частки земельної ділянки площею 6,94 га розташованої на території Михайлівської сільської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ХС-XVI, що складає 1/2 * 1/10 = 1/20 частка вказаної земельної ділянки. Суд вважає безпідставним посилання представника відповідача, що, на його думку, позов заявлено передчасно, так як позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку і ним не вжито заходів щодо отримання вказаних документів, оскільки позивачем заявлено позов щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті [PERSON], але вона ([PERSON]В.) взагалі не оформила правовстановлюючих документів на належну їй обовязкову частку у спадщині, а відтак позивачка не могла їх надати. Тому суд вважає, що позивачка не могла іншим чином захистити своє право ніж як звернутись до суду. На підставі викладеного суд вбачає передбачені законом підстави для визнання за позивачем [PERSON] право власності на 1/20 частку земельної ділянки площею 6,94 га розташованої на території Михайлівської сільської ради відповідно до державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] ХС-XVI в порядку спадкування після смерті [PERSON] З урахуванням вказаних обставин суд вважає, що позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial