Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» (далі за текстом - ПАТ «ВТБ Банк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 132 524 грн. 32 коп. та витрат по сплаті судового збору. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору від 15.09.2008 року відповідачка отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30.00 % на рік строком на 12 місяців. Банк свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, однак [PERSON] зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку із чим станом на 22.12.2014 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у загальній сумі 132 524,32 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, я якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, до суду не з'явилася, про причини неявки не повідомила. Згідно вимог ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 15.09.2008 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік строком на 12 місяців. Взяті на себе зобов'язання за кредитним договором Банк виконав своєчасно і повністю. В порушення умов договору відповідачка зобов'язання за договором виконує не належним чином, у зв'язку із чим станом на 22.12.2014 року у неї виникла заборгованість перед позивачем у сумі 132 524,32 грн., що складається з: 24 677,41 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 25 883,66 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 358,98 грн. - прострочений овердрафт; 10 865,14 грн. - відсотки по овердрафту; 60 739,13 грн. - сума пені. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтями 610, 611 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Уклавши з ПАТ «ВТБ Банк» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідачка систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ПАТ «ВТБ Банк» про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за кредитним договором на загальну суму 132 524,32 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь Банку слід стягнути понесені позивачем судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved