Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась в суд з заявою, заінтересовані особи [PERSON], Білицька міська рада м. Добропілля Донецької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на те, що вона є рідною онукою [PERSON], яка померла 29 листопада 2017 року, яка залишила заповіт на її імя, згідно якого померла заповіла їй 3-кімнатну квартиру, за адресою м.Білицьеке м.Добропілля Донецької області по вул. Вознесенського, 28/10. Нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину так як вона пропустила шестимісячний строк на звернення з заявою про прийняття спадщини. Проте з 2015 року до настання смерті спадкодавиці вона проживала разом з нею в її квартирі за адресою м.Білицьке м.Добропілля Донецької області по вул. Вознесенського, 28/10 без реєстрації місця проживання. У звязку з чим вважає, що вона фактично прийняла спадщину. В судове заявник не зявилась, звернулась в суд з заявою про розгляд справи у її відсутність. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не зявився, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутність. Вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник Білицької міської ради м. Добропілля Донецької області в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча були повідомлені про час та місце судового розгляду про що свідчить розписка. Суд вважає можливим розглянути справу без участі відсутніх учасників процесу, які належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 29 листопада 2017 року [PERSON], [INFO], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІ-НО №006724 (а.с.7) На день смерті місце проживання [PERSON] було зареєстроване за адресою [INFO], що підтверджується копією домової книги. З заповіту від 12 листопада 2002 року вбачається, що [PERSON] здійснила розпорядження майном на випадок її смерті, а саме що все майно, в тому числі трикімнатну квартиру №10 у житловому будинку №28 по вул.Вознесенській у м.Білицькому залишає своїй онуці [PERSON]. Заповіт посвідчений державний нотаріусом та зареєстрований в реєстрі під №4156. (а.с.13) Свідоцтвом про шлюб підтверджується, що після укладення шлюбу 05 липня 2008 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. (а.с.24) Постановою нотаріусу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 лютого 2019 року відмовлено [PERSON] в оформленні свідоцтва пр. оправо на спадщину за законом та за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 29 листопада 2017 року, у звязку з тим, що строк подання заяви про прийняття спадщини терміном 6 місяців нею пропущений. (а.с.4) Відповідно до акту ПП «Брес-Надія» [PERSON] та [PERSON] проживали без реєстрації за адресою м.Білицьке вул.Вознесенського, 28/10 з матірю та бабусею [PERSON] до моменту її смерті 29 листопада 2017 року. (а.с.8) Відповідно до свідоцтва про народження серії VIIНО №277943 батьком [PERSON] є [PERSON]. Згідно частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів. Відповідно до статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За положеннями статті 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що заявник [PERSON], яка є спадкоємицею за заповітом, постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] без реєстрації за адресою м.Білицьке вул.Вознесенського, 28/10 до моменту її смерті 29 листопада 2017 року. Пунктом другим постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що справи про спадкування судами розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено та підтверджується копією спадкової справи, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зверталась лише [PERSON] У спадкодавиці є ще син [PERSON], який є рідним батьком заявниці, який є заінтересованою особою у справі, та який звернувся в суд з заявою про підтримання заяви [PERSON], тобто визнав факт, що має юридичне значення. Інших спадкоємців, які би оспорювали право [PERSON] на прийняття спадщини судом не встановлено. Таким чином, судом встановлено, що спір про право відсутній. Отже, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано [PERSON] до суду в порядку окремого провадження з метою захисту своїх прав та інтересів при вирішенні питання щодо оформлення спадщини в нотаріальній конторі, а не для вирішення спору про право на спадщину. Щодо того факту, що зареєстроване місце проживання померлої не співпадає з місцем її фактичного проживання станом на день її смерті, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України»\~\~громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Суд вважає, що в судовому засіданні були досліджені докази, які в сукупності підтверджують факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON], яка померла 29 листопада 2017 року, за адресою м.Білицьеке м.Добропілля Донецької області по вул. Вознесенського, 28/10, у звязку з чим суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Outcome: approved