Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину. У обґрунтування власної позиції та пояснюючи підстави звернення до суду, первісно позивач посилалась на ті обставини, що сторони знаходились у шлюбі, в період перебування в якому в них народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами був розірваний в судовому порядку в 2012 році, спільного господарства сторони не ведуть, на підставі судового рішення з вересня 2007 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 гривень. Як свідчить [PERSON] , дитина сторін є інвалідом, хворіє на дитячий церебральний параліч з проявами епілепсії, у зв`язку з чим потребує особливих умов догляду та розвитку. Посилаючись на недостатність тих коштів, що вже сплачуються відповідачем, та ту обставину, що відповідач не бере участі у додаткових витратах на дитину, [PERSON] звернулась з позовом до суду. Неодноразово уточнивши заявлені вимоги, остаточно [PERSON] просила суд збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] з 1500,00 гривень до 10000,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] 1/2 частку додаткових витрат на утримання дитини в загальному розмірі 28891,51 гривень. Відповідач [PERSON] скористався наданим процесуальним правом та подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] Частково заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач зокрема посилався, що станом на теперішній час вже не працює моряком на судах іноземних компаній, є пенсіонером та сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу. У зв`язку з цим, [PERSON] просив відмовити в задоволенні вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Стосовно додаткових витрат на утримання дитини, відповідач у цілому погодився із доводами позивача. Однак документально підтвердженою сумою таких витрат [PERSON] вважає 17824,67 гривень, 1/2 частку з яких у розмірі 8912,34 гривень відповідач визнав. Позивач [PERSON] скористалась наданим процесуальним правом та подала до суду відповідь на відзив [PERSON] . У відповіді заявник зокрема зазначала, що навіть ймовірна відсутність працевлаштування відповідача не повинна бути підставою для звільнення або обмеження обов`язку з утримання дитини. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась, але від представника особи надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку частини 3 статті 211 ЦПК України. Відповідач [PERSON] та представник особи у відкрите судове засідання не з`явились, сторона повідомлялась судом про розгляд справи, причини неявки суду не відомі. Представник відповідача брав участь у засіданнях по справі, заявлені вимоги не визнавав частково - в частині додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 8912,34 гривень. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи суд установив, що з 29 квітня 2005 року [PERSON] та [PERSON] знаходились у зареєстрованому шлюбі. До реєстрації шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . На підставі заочного рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2012 року в справі №1527/2-5991/11, шлюб між сторонами розірвано. Згідно з рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 24 червня 2004 року в справі №2-9060/2004, з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , - у розмірі 17,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2008 року в справі №2-825/08, було збільшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання дитини з 17,00 гривень до 1500,00 гривень щомісячно. Спільна дитина сторін постійно проживає з матір`ю. Як випливає з відомостей медичного висновку №17 від 03 квітня 2014 року, витягу №4309 від 01 листопада 2013 року, витягу №1240 від 21 березня 2014 року, витягу №259 від 02 лютого 2015 року, витягу №3923 від 31 серпня 2015 року, витягу №733 від 15 лютого 2016 року, витягу №4115 від 26 серпня 2016 року, витягу №4434 від 16 вересня 2016 року КУ «Дитяча міська клінічна лікарня №3»; витягу з історії хвороби №12821 від 29 грудня 2016 року, витягу з історії хвороби №12821 від 26 червня 2015 року, витягу з історії хвороби №12821 від 20 березня 2015 року; витягу з історії хвороби №12821 від 24 грудня 2015 року, витягу з історії хвороби №12821 від 05 грудня 2014 року, витягу з історії хвороби №12821 від 15 серпня 2014 року, витягу з історії хвороби №12821 від 13 червня 2014 року, витягу з історії хвороби №12821 від 06 вересня 2013 року, витягу з історії хвороби №12821 від 04 квітня 2014 року Одеського обласного благодійного фонду реабілітації дітей-інвалідів «Майбутнє» МОЗ України; витягу з історії хвороби від 03 серпня 2013 року Міжнародної клініки відновного лікування - [PERSON] , 2003 року народження, є інвалідом з народження, страждає зокрема на ДЦП і епілепсію, потребує посиленого догляду та регулярного лікування і реабілітаційної терапії. Згідно з довідкою №440 від 18 вересня 2017 року КУ «Дитяча міська поліклініка №7», [PERSON] , 2003 року народження, має статус «дитина-інвалід» та потребує домашнього догляду. Як регламентує частина 2 статті 1 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно зі статтею 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як передбачають частини 1-3 статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. На підставі статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Правова позиція [PERSON] ґрунтується на тому, що у зв`язку з інфляцією та підвищенням цін на лікування та медикаменти, тих аліментів, що сплачуються відповідачем [PERSON] , не достатньо для задоволення потреб дитини з лікування та реабілітації. Водночас позивач посилалась, що є непрацездатною, оскільки в неї народилась друга дитина, яка також потребує матеріального утримання. Перевіряючи обґрунтованість позову суд установив, що згідно зі свідоцтвом про шлюб від 16 жовтня 2015 року, [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований 16 жовтня 2015 року Відділом ДРАЦС у Малиновському районі Одеського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва про народження від 06 квітня 2017 року, виданого Київським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні належні докази тією обставини, що [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Разом з тим народження позивачем дитини в наступному шлюбі не може вважатись безумовною підставою для збільшення аліментів, що стягуються на утримання спільної дитини сторін. Як регламентує стаття 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та / або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Перевіряючи обґрунтованість відповідної вимоги [PERSON] згідно з вимогами статті 182 СК України та рекомендаціями, сформульованими в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд зазначає наступне. Суду не надано актуальних відомостей про працевлаштування та загальний дохід відповідача. Довідки про плавання [PERSON] на посаді другого помічника капітана та старшого помічника капітана на низці суден стосуються періоду з 2003 року по 2008 рік. За інформацією Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України №0.184-14858/0/15-19-вих. від 19 квітня 2019 року, [PERSON] здійснював перетини державного кордону дев`ять разів з березня 2015 року. При цьому за період з червня 2018 року по квітень 2019 року перетинів кордону не зафіксовано. Суд ураховує, що з 01 липня 2019 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118,00 гривень, з 01 січня 2019 року мінімальна заробітна плата - 4173,00 гривень, мінімальний розмір аліментів з одного з батьків на дитину віком від 6 до 18 років - 2118,00 х 0,5 = 1059,00 гривень. Згідно з довідкою Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Одесі №27116 (грудень 2017 року), [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні пенсійного фонду та отримує пенсію за віком у розмірі 1900,37 гривень на місяць. Відповідно до консультативного висновку спеціаліста Лікувально-діагностичного центру ТОВ «Свята Катерина - Одеса» від 04 лютого 2017 року, [PERSON] страждає на гіпертонічну хворобу. Зважаючи на викладене, суд не може погодитись із обґрунтованістю вимоги [PERSON] про збільшення розміру аліментів. З метою з`ясування майнового стану відповідача [PERSON] , за клопотанням сторони позивача ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2018 року було постановлено витребувати інформацію про банківські рахунки, а також рух коштів на них з низки банківських установ. Але на підставі інформації з ПАТ КБ «Приват Банк», ПАТ «Укргазбанк», ПАТ «ОТП Банк», ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Укрсоцбанк», ПАТ «Універсал Банк», ПАТ «Прокредит Банк», ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ПАТ «Державний ощадний банк України», ПАТ «Альфа Банк», ПАТ «Банк Кредит Дніпро», ПАТ «Креді Агріколь Банк», ПАТ «Сбербанк», ПАТ «Державний експертно-імпортний банк України», ПАТ «СітіБанк», ПАТ «АБ «Південний», ПАТ «Банк Восток», ПАТ «Мегабанк», ПАТ «Банк Січ», ПАТ «Вест Файненс Енд Кредит Банк», ПАТ «МТБ Банк», - грошових коштів на ймовірних рахунках [PERSON] , про що зазначала [PERSON] , не виявлено. Як регламентує стаття 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно з рекомендаціями, наведеними в пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Заявляючи вимогу про стягнення додаткових витрат на дитину, що пов`язані зі станом здоров`я [PERSON] , 2003 року народження, [PERSON] , поряд з документацією медичного характеру, надала суду фінансово-платіжні документи з придбання ліків та оплатою лікувальних і реабілітаційних заходів. Суд погоджується із доведеністю витрат позивача, пов`язаних із придбанням ліків та оплатою медичних послуг на загальну суму: 106,82 + 23,02 + 32,94 + 161,81 +172,25 + 270,64 + 84,29 + 148,87 + 58,22 +188,50 + 40,03 + 58,25 + 279,85 + 336,76 + 68,16 + 42,55 + 98,00 + 639,64 + 66,25 + 57,15 + 115,59 + 124,33 + 183,26 + 100,66 + 99,37 + 55,72 + 123,60 + 73,70 + 297,35 + 95,75 + 200,59 + 58,50 + 139,59 + 67,41 + 145,22 + 140,94 + 89,65 + 230,77 + 129,07 + 67,40 + 164,36 + 140,41 + 37,29 + 46,82 + 34,71 + 22,38 + 69,23 + 59,37 + 58,66 + 10,90 + 99,82 + 35,73 + 37,67 + 94,57 + 193,90 + 27,97 + 68,22 + 31,71 + 551,40 + 186,18 + 80,85 + 42,90 + 76,15 + 35,48 + 93,80 + 103,61 + 90,94 + 205,62 + 65,00 + 40,05 + 155,20 + 77,50 + 72,07 + 139,47 + 58,25 + 119,00 + 104,90 + 113,20 + 50,00 + 110,00 + 41,65 + 70,91 + 294,84 + 97,85 + 233,45 + 39,90 + 178,65 + 706,76 + 195,50 + 64,60 + 101,90 + 591,20 + 168,29 + 308,75 + 345,48 + 63,35 + 175,29 + 114,33 + 47,58 + 89,70 + 177,15 + 16,25 + 485,10 + 87,20 + 179,40 + 223,24 + 173,90 + 17,33 + 64,40 + 101,90 + 591,20 + 345,48 + 485,10 + 87,20 + 179,40 + 89,70 + 177,15 + 114,33 + 47,58 + 16,25 + 308,75 + 173,90 + 223,24 + 123,79 + 46,84 + 106,85 + 165,54 + 164,55 + 168,39 + 174,75 + 61,70 + 205,78 + 169,96 + 285,85 + 190,00 + 225,93 + 63,86 + 50,25 + 128,00 + 192,73 + 87,38 + 168,29 + 115,00 + 75,77 + 257,28 + 85,29 + 1220,00 + 2948,45 + 10,00 + 387,35 + 95,86 + 416,39 + 265,16 + 136,40 + 168,42 + 600,63 + 289,61 + 65,43 + 472,12 + 184,77 + 214,83 + 78,63 + 140,49 + 53,58 + 346,90 + 331,90 + 71,35 + 66,59 + 145,25 + 181,52 + 73,86 + 221,58 + 182,92 + 162,24 + 186,53 + 192,55 + 155,95 + 189,75 + 30,64 + 114,75 + 224,00 + 67,86 + 38,05 + 58,85 + 45,95 + 134,15 + 124,90 + 134,30 + 13,26 + 39,80 + 257,10 + 220,00 + 281,50 + 80,98 + 499,10 + 163,39 + 75,52 + 34,50 + 226,98 + 156,01 + 64,79 + 41,70 + 56,41 + 51,38 + 92,00 + 54,48 + 644,50 + 84,15 + 245,45 + 236,95 + 76,38 + 46,50 + 79,50 + 118,02 + 112,50 + 70,35 + 51,00 + 126,45 + 60,09 + 138,85 + 87,70 + 894,77 + 30,05 + 90,43 + 74,60 + 732,06 + 269,55 + 49,54 + 128,35 + 210,53 + 52,56 = 39236,86 гривень. При цьому суд не може прийняти в якості належних доказів несення [PERSON] відповідних витрат довідки зі штампом ПП «Аптека Соціальна» на загальну суму: 44,53 + 126,35 + 152,90 + 427,30 + 57,88 + 98,95 + 120,00 + 75,68 + 47,53 + 273,30 + 44,50 + 330,00 + 47,77 = 1846,69 гривень, а також інші квитанції, з яких об`єктивно неможливо встановити суму оплати та її призначення. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати дітей законом покладається на обох батьків в рівних частках, суд убачає обґрунтованим стягнути з відповідача [PERSON] 1/2 частину документально підтверджених додаткових витрат на утримання спільної дитини сторін у розмірі: 39236,86 х 0,5 = 19618,43 гривень. Суд звертає увагу, що розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (стаття 13 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (стаття 16 ЦК України). Однак за загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (частина 3 статті 12, частина 1, 6 статті 81 ЦПК України). У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30). Отже, перевіривши факти і обставини, якими сторони обґрунтовували свої вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності та взаємозв`язку, установивши характер правовідносин, що виникли між сторонами, і надавши їм належну правову оцінку, - суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ч.1,6 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь держави суму неоплаченого судового збору в розмірі 768,40 гривень.

Outcome: partial