Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

У листопаді місяці 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, який мотивує тим, що між ПАТ «Актабанк» та відповідачем 17.12.2013 року було укладено кредитний договір № 08624842001/Т/972128, відповідно до якого ПАТ «Актабанк» надало, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 15000 грн. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №0862484201/Т/972128 від 23.03.2018 року ТОВ «Актабанк» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач належним чином не виконує взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість станом на 27.03.2018 року в сумі 29694 грн., яка складається з заборгованості з основного боргу 14583 грн., заборгованості за процентами 2 грн., заборгованості за комісією 11959 грн., штраф, пені 3150 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921грн. Ухвалою суду від 12.12.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання шляхом надіслання судових повісток, відзиву на позов або зустрічного позову не подав. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ч. 1ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1049 ЦК України зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Суд встановив, що 17.12.2013 року [PERSON] подав до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Цент фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Актабанк» та заяву № 08624842001/Т/972128 від 17.12.2013 року на отримання кредиту від ТОВ «Актабанк», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Актабанк» становлять кредитний договір між ТОВ «Актабанк» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб-сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «Актабанк». Відповідно до умов вказаного кредитного договору ТОВ «Актабанк» надало, а відповідач отримав в кредит грошові кошти в сумі 15000 грн. на строк 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,01 % поцента ставка на рік та зобов`язався повертати кредит і сплачувати проценти щомісячними платежами відповідно до Графіку платежів. Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 08624842001/Т/972128 від 23.03.2018 року ТОВ «ЦК Актабанк» відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). На виконання п. 6.6. договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» 27.03.2018 року направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно наданого позивачем розрахунку станом на 30.07.2018 року становить 29694 грн., яка складається з заборгованості з основного боргу 14583 грн., заборгованості за процентами 2 грн., заборгованості за комісією 11959 грн., пені 3150 грн. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки не виконав свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачем належними та допустимим доказами не спростований, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. Також суд враховує, що відповідач обґрунтованих заперечень проти позову не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити повністю. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн.

Outcome: approved