Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] та [INFO] помер її батько [PERSON] .. Після їх смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку. За життя [PERSON] склав заповіт відповідно до якого заповів їй державний акт на право приватної власності на землю. Однак про існування заповіту вона дізналася цього року. 29 січня 2021 року вона звернулася у Кременецьку державну нотаріальну контору із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] . Однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки нею не подано відповідні документи, які б підтверджували постійне місце проживання її з [PERSON] .. На підставі викладеного просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] .. Позивачка у підготовче судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує з підстав, наведених у ньому та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин приходить до наступних висновків. Позивачка є спадкоємцем за заповітом [PERSON] , що підтверджується заповітом, який посвідчений 08 лютого 2017 року секретарем Млинівецької сільської ради Кременецького району Тернопільської області Ясінською Г.П. та зареєстрований в реєстрі за № 7. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14 грудня 2011 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції в Тернопільській області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] . З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22 липня 2020 року, виданого Млинівецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого Млинівецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] 12 грудня 1966 року зареєстрував шлюб з [PERSON]. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». З державного акту на право приватної власності на землю від 20 червня 2003 року вбачається, що [PERSON] на підставі рішення Млинівецької сільської ради народних депутатів від 16 червня 2002 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,65 га, яка розташована на території Млинівецької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З довідки № 3-10 від 28 січня 2020 року, виданої Вишнівецькою селищною радою вбачається, що [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в житловому будинку [ADDRESS] з 28 червня 1979 року по день смерті (помер [INFO] ) з ним на день смерті був зареєстрований його син [PERSON] . З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18 грудня 1978 року, виданого Млинівецькою сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками були [PERSON] та [PERSON] . З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 29 січня 2021 року №01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею постійне місце проживання зі спадкодавцем [PERSON] не підтверджено відповідними документами і у вказаний термін [PERSON] не подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У Постанові № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного суду України роз`яснив, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що не мала змоги вчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті батька, у зв`язку з втратою заповіту. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищенаведені обставини справи, а саме те, що відповідачем відповідно до поданої заяви позов визнано, вказане визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також із врахуванням поважності причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, суд вважає, що [PERSON] слід визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом [PERSON] , який помер [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. При цьому у відповідності до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved