Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

у лютому 2015 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.2014 з метою встановлення балконної рами у належному йому помешканні, він у ФОП [PERSON]. замовив ПВХ конструкції, саме профіль LIDER, білий, загальною площею 7, 616 кв.м. Під час проведення замірів відповідач в якості завдатку за замовлений товар отримав від нього гроші в розмірі 2000 гривень. В подальшому, він зажадав від ФОП [PERSON] надати сертифікат якості товару, однак отримав відмову, вимога про повернення сплачених коштів залишилася без відповіді. Окрім цього замовлені роботи не було виконано та товар не доставлено, ФОП Научук уникав спілкування з ним, у зв'язку із чим договір залишився ним не підписаний. На підставі цього позивач просить суд визнати недійсним договір, укладений 04.09.2014 між ним та ФОП [PERSON] на виготовлення балконної рами профіль LIDER, білий, загальною площею 7, 616 кв.м.; стягнути із ФОП [PERSON] на його користь сплачений завдаток за замовлений товар у розмірі 2000 гривень; стягнути із відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 3000 гривень. В судовому засіданні позивач [PERSON] просить суд позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне розглянути справу за його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку: із даних договору від 04.09.014 року слідує, що [PERSON] доручив ФОП [PERSON] виконати роботу по виготовленню і передачі йому у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, а саме профіль ПВХ LIDER, білий, загальною площею 7,616 кв.м. Вартість даних виробів складає 8592 гривень. Завдаток складає 2000 гривень. (а.с. 6 ). 12.09.2014 позивач звернувся до відповідача із заявою про відмову від замовлення та з вимогою повернути кошти у розмірі 2000 грн., які він тому передав. Згідно наданого акту обстеження від 14.02.2015, проведеного громадською організацією «Регіональний народний контроль» - в приміщенні за адресою: [ADDRESS] замовлені металопластикові ПВХ конструкції (балкона рама) відсутні. (а.с.11 ). Відповідно до частини першої ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Частиною 1 ст.216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. В судовому засіданні встановлено, що 04.09.2014 року ФОП [PERSON]. зобов'язався перед позивачем [PERSON] організувати роботу по виготовленню і передачі йому у власність ПВХ конструкцій за розцінками виконавця, а саме профіль ПВХ LIDER, білий, , загальною площею 7,616 кв.м. Обумовлена вартість даних виробів складала 8592 гривень. Як завдаток [PERSON] передав відповідачу суму коштів в розмірі 2000 грн. Із змісту договору від 04.09.2014 року вбачається, що завдаток становить 2000 грн., даний договір підписаний ФОП [PERSON]. та підпис останнього засвідчено печаткою. Згідно ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, з урахуванням положень цієї статті завдаток одночасно є доказом самого факту існування зобов'язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов'язання, а також виходячи з наведеної норми права внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, яке б мало випливати із договору, укладеного сторонами. Частиною 2 ст. 571 ЦК України визначено, що якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Із частини 2 ст. 207 ЦК України слідує, що правочин вважається таким, що вчинений письмово, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Як вбачається із матеріалів справи договір від 04.09.2014 позивач не підписав, таким чином він може бути визнаний недійсним із подальшим поверненням коштів у розмірі 2000 грн., які були одержані відповідачем, про отримання яких останній засвідчив своїм підписом у даному договорі. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Так, аналізуючи надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди діями відповідача. Так із наданої документації судом встановлено, що [PERSON] являється інвалідом з дитинства, з 20.06.2014 є інвалідом другої групи безстроково. Однак, суд констатує, що доводи щодо погіршення стану здоров'я позивача пов'язані з наявністю у того захворювань, які існували до часу виникнення правовідносин із ФОП [PERSON]. і будь - яких доводів, які б вказували на спричинення йому моральної шкоди не надано. У зв'язку із чим позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди слід залишити без задоволення. Відповідно до ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного із ФОП [PERSON]. в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487, 20 грн.

Outcome: partial