Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» про визнання недійсним результатів електронних торгів - протоколу, акту про проведення електронних торгів з реалізації нерухомого майна. Також у позові позивач просив вирішити питання про судові витрати. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, позов [PERSON] був задоволений. Представник позивача звернулась до суду зі заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, а саме щодо невирішених позовних вимог про стягнення судових витрат у вигляді судового збору. У судове засідання сторони не з'явились, про час слухання справи повідомлялись належним чином, представник заявника надала заяви про слухання заяви у її відсутність. Згідно ч.3 ст. 220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін, їх присутність не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява представника [PERSON] про ухвалення додаткового рішення обґрунтована та підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 грудня 2015 року, позов [PERSON] був задоволений. При ухваленні рішення судом не було вирішено питання про стягнення судових витрат у вигляді судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом також встановлено, що позивач поніс витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 гривень. Відповідно до частини першої, другої ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Таким чином, суд вважає, що при постановленні рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 травня 2015 року, яке набуло чинності, суд не вирішив питання про судові витрат, а тому слід стягнути з відповідачів - Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на користь позивача - [PERSON] сплачений судовий збір. На підставі ст. ст. 208-210, 220, 294 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved