Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивача мотивовані тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 2,1150 га, кадастровий номер: 7423883000:02:002:0264, та земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 1,1179 га, кадастровий номер: 7423883000:02:002:0643, що належали [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 140606, виданого 20 січня 2004 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 24 червня 2003 року за № 201, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 287. [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері, спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 140606 був втрачений. Тому позивач звертався до державного реєстратора Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки за померлою [PERSON] . Однак, державний реєстратор відмовив позивачеві у зв`язку з тим, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 140606, виданий 20 січня 2004 року на ім`я [PERSON] , яка померла [INFO] , виданий з порушенням вимог ст. 25 ЦК України, а саме виданий уже після смерті [PERSON] . Нотаріус також відмовив позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній правовстановлюючий документ на земельні ділянки, а також у зв`язку з тим, що інформація про реєстрацію права власності на ім`я [PERSON] щодо земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня. Тому позивач просив судовим рішенням визнати за ним право власності на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 2,1150 га, кадастровий номер: 7423883000:02:002:0264, та земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 1,1179 га, кадастровий номер: 7423883000:02:002:0643, що належали [PERSON] на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 140606, виданого 20 січня 2004 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації від 24 червня 2003 року за № 201, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 287, у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою від 25 листопада 2020 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 11 січня 2021 року. У підготовче судове засідання позивач не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій зазначив, що він підтримує позовні вимоги, просив їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача. Представник відповідача Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання подав до суду заяву, у якій указав, що відповідач визнає позовні вимоги та просить справу розглянути без участі представника відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У судовому засіданні встановлено, що 20 січня 2004 року на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 140606, яким передано у власність [PERSON] земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 2,1150 га, кадастровий номер: 7423883000:02:002:0264, та земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області, площею 1,1179 га, кадастровий номер: 7423883000:02:002:0643, що підтверджується копією відповідного державного акта (а. с. 12), копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7418324132020 від 11 серпня 2020 року (а. с. 13-17) та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-7418323982020 від 11 серпня 2020 року (а. с. 18-22). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 6). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 40). Отже, спадкоємство після її смерті здійснюється за законом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] є сином померлої [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8). Отже, він є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] прийняв її син [PERSON] , оскільки постійно проживав разом з померлою на день її смерті, а, отже, вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 1083 від 13 лютого 2019 року (а. с. 7). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 39/2020, заведеної приватним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А., [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері [PERSON] фактично. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 41-50). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Судом встановлено, що державний акт на право власності на спірні земельні ділянки серії ЧН № 140606 втрачено, що підтверджується оголошенням у районній газеті «Носівські вісті» (а. с. 25). Судом встановлено, що нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючий документ на земельні ділянки, а також відсутня інформація щодо реєстрації права власності на ім`я [PERSON] щодо вищезгаданих земельних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 437/02-31 від 20 листопада 2020 року (а. с. 28). Судом встановлено, що позивач також звертався до державного реєстратора речових прав на нерухоме майно Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації права власності на спірні земельні ділянки за померлою [PERSON] , однак державний реєстратор відмовила позивачеві у здійсненні такої реєстрації, оскільки [PERSON] померла [INFO] , а державний акт про право власності ЧН № 140606 видано 20 січня 2004 року, тобто після смерті власника, що підтверджується рішенням про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень № 54382034 від 02 жовтня 2020 року (а. с. 27). Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 5). Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Outcome: approved