Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-11 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного\~товариства «Криворізький\~залізорудний комбінат» (далі ПАТ«КЗРУ») про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я, посилаючись на те, що він працював на підприємстві відповідача на посаді підземного гірника очисного забою. 08\~вересня 2006 року о 13 годині 30 хвилин, знаходячись на господарчому орту 142 осі горизонту 1270 м. дільниці №8 ш. «Родіна», внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «травматичне відсічення нігтьової фаланги великого пальця правої кісті». Висновком МСЕК від 18.10.2006 року позивачу первинно встановлено 10 % втрати професійної працездатності з 01.11.2007 року, безстроково. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я і йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок ампутації фаланги пальця правої руки, яка є робочою у позивача, він відчув сильні больові відчуття. Трудове каліцтво призвело до зниження сили в кисті правої руки, порушення її функції. Внаслідок трудового каліцтва Позивач обмежений у можливості повною мірою реалізовувати свої звички та бажання, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Все це негативно впливає на психоемоційний стан здоров`я позивача. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 60 000 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 11 лютого 2021 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався\~правом надання\~відзиву,\~у якому\~просив у\~задоволенні позовних\~вимог відмовити.\~В обґрунтування\~зазначив,\~що нещасний\~випадок стався\~з позивачем\~внаслідок його\~власних недбалих\~дій.\~Порушенні вимог\~про охорону\~праці.\~Позивачем не\~ доведено\~факту завдання\~моральної шкоди\~та її\~розмір та не підтверджені належними доказами, зокрема висновком фахівця. Позивач частково втратив здібність до професійної діяльності, але він не втратив здібності до самообслуговування, не потребує постійного стороннього догляду чи допомоги, зміни житлових умов тощо. Також, відповідач вважає суму завищеною, такою що не відповідає тяжкості та характеру шкоди про наявність якої він стверджує. Сума не відповідає вимогам розумності та справедливості. Виходячи з вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено\~та матеріалами\~справи підтверджено,\~що позивач\~ [PERSON] з 25.01.1999 р. працював підземним гірником очисного забою на дільниці №8 шахти «Родіна» ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» ( копія трудової книжки а.с.21-29). 08\~вересня 2006\~року о 13 годині 30 хвилин, виконуючи роботи\~з розвантаження\~обладнання,\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~за допомогою\~ручної універсальної\~талі,\~підважили електродвигун\~та почали\~його устаткування\~на посадочне\~місце.\~При заведенні\~вала двигун\~із моторної\~шестерні у\~редуктор 55ЛС-2С\~моторна шестерня\~не входила\~у зчеплення\~із шестернею\~першої ступені\~редуктора.\~ [PERSON] \~підконтовував двигун\~за допомогою\~ломика,\~а [PERSON] \~почав направляти\~двигун руками,\~узявши однією\~рукою за\~статор двигуна,\~а другою\~за флянець\~редуктора.\~У той\~час,\~коли шестерня\~двигуна увійшла\~у зчеплення\~з шестернею\~редуктора,\~сталася різка\~посадка двигуна\~на посадочне\~місце,\~при цьому\~між флянцями\~двигуна та\~редуктора було\~травмовано перший\~палец правої\~руки [PERSON] .\~В наслідок\~нещасного випадку\~ [PERSON] \~отримав тілесні ушкодження у вигляді: «травматичне відсічення нігтьової фаланги 1-го пальця правої кисті». 11 вересня 2006 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 08 вересня 2006 року о 13-30 год. форми Н-1/П, згідно висновку комісії, нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Комісія встановила, що особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці або органу, який проводить досудове розслідування є: - [PERSON] \~ гірник\~очисного забою\~дільниці №8\~шахти «Родіна»,\~що знаходився\~у небезпечній\~зоні дії\~механізму,\~який пересувався,\~виконуючи роботи\~руками без\~застосування спеціального\~ломика,\~чим наразив\~на небезпеку\~своє здоров`я\~ порушив\~п.1.2.8\~«Інструкції з\~охорони праці\~для робітників,\~зайнятих на\~підземних роботах\~(загальні\~положення,\~вимоги безпеки\~у аварійних\~ситуаціях)»;\~ - [PERSON] \~в.о.гірничого\~майстра дільниці\~№8\~шахти «Родіна»,\~який не\~забезпечив безпечну\~організацію робіт\~та виконання\~підлеглими правил\~і норм\~з охорони\~праці,\~чим порушив\~п.2.4.10\~«Посадової інструкції\~гірничого майстра\~дільниці №8». Висновком МСЕК від 14.11.2007 року позивачу первинно встановлено 10 % втрати професійної працездатності з 01.11.2007 року, безстроково. (а.с.10-11). Статтею 3 Конституції Українипередбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції Українипередбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці»передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Отже, відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і винною протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду. Право на отримання виплати за моральну шкоду за наявності факту її заподіяння виникає у потерпілого з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою статті 23 ЦК Українипередбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК Україниморальна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров`я, втрату професійної працездатності, істотність вимушених змін в життєвих стосунках, а також\~факт,\~ що\~провина в\~настанні нещасного\~випадку в\~певній мірі\~покладена й\~на позивача,\~а отже\~ вважає необхідним визначити розмір компенсації моральної шкоди в сумі 45 000 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди саме в розмір 60\~000 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є значно завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві моральної шкоди. Відповідно дост. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 908 грн.

Outcome: partial