Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У листопаді 2018 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON], громадянки України, [INFO], яка проживала у [INFO] та померла 07 червня 2018 року в м. Горлівка Донецької області. В обґрунтування поданої заяви, заявник посилалася на те, що вона є дочкою померлої [PERSON], яка народилася [INFO], та яка померла 07 червня 2018 року в місті Горлівка Донецької області. Після смерті матері, заявник отримала свідоцтво про смерть, та звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Чечелівського районного у місті Дніпрі для отримання свідоцтва про смерть, однак заінтересована особа відмовила у проведенні державної реєстрації, у звязку з предявленням документа, що підтверджує смерть, який видано на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому, вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою. Судом вірно встановлено найменування заінтересованої особи - Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. У судовому засіданні заявник заяву підтримала, просила її задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи не зявився в судове засідання; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; причини неявки суду не повідомив. Вислухавши заявника, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає у звязку з наступним. Згідно із ч. 1 ст.\~4, ч. 2 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до положень ч.2\~ст.49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи; згідно з положеннями частинами 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІV НО № 347393 [PERSON] (в дівоцтві [PERSON]) [PERSON], яка народилася 12 листопада 1979 року, є дочкою [PERSON] (арк.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть ДНР № 098983 від 08.06.2018 року, [PERSON], 28 березня 1952 року померла 07.06.2018 року, про що складений запис акта про смерть № 610 (арк.с.11). Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 457 від 08.07.2018 року [PERSON] померла 07 червня 2018 року від злоякісного новоутворення прямої кишки (арк.с.12). Відповідно до довідки про причину смерті (до форми № 106/у № 457) [PERSON] померла у віці 66 років від злоякісного новоутворення прямої кишки (арк.с.12). Встановлено, що Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області були розглянуті документи, які подано для державної реєстрації смерті [PERSON], яка померла 07 червня 2018 року в місті Горлівка Донецької області. Оскільки заявником для підтвердження факту смерті предявлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявнику відмовлено у державній реєстрації смерті (арк.с.14). Згідно\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085-р зі змінами та доповненнями,\~місто Горлівка входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Отже, відповідно до матеріалів справи вбачається, що у звязку з відмовою Органу реєстрації актів цивільного стану, заявник вимушений звернутися до суду із заявою. Встановлення факту смерті матері, заявнику необхідно для отримання свідоцтва про смерть, яке буде визнаватися державою Україна. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у\~статті 315 ЦПК України. Пунктом 8 частини 1 цієї статті визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно\~розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року за №1085-р, місто Горлівка входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Враховуючи те, що норми\~статті 315 ЦПК України, спрямовані на забезпечення прав осіб, які проживають на території, де не здійснюють діяльність органи державної реєстрації актів цивільного стану, для застосування цієї норми тимчасово окупованими територіями Донецької та Луганської областей слід вважати населені пункти, визначені\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення». Цей нормативно-правовий акт містить чіткий перелік населених пунктів Донецької та Луганської областей, на території яких органи державної влади (у тому числі органи реєстрації актів цивільного стану) тимчасово не здійснюють свої повноваження, що фактично і зумовлює необхідність застосування передбаченого\~статтею 317 ЦПК України\~порядку встановлення фактів смерті особи. Пунктом 13\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~передбачено, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Відповідно до п.2.1 Інструкції щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про смерть (форма N 106/о), затвердженої\~Наказом МОЗ України від 08.08.2006 року №545, перший\~примірник лікарського свідоцтва\~\~про\~\~смерть видається родичам померлого чи іншим особам, які зобов'язалися поховати померлого, другий примірник лікарського свідоцтва про смерть залишається в закладі охорони здоров'я. Видача трупа без лікарського свідоцтва про смерть забороняється. У разі поховання померлого закладом\~\~охорони здоров'я - останній обов'язково заповнює лікарське свідоцтво про смерть і передає його в органи реєстрації актів цивільного стану не пізніше трьох діб з дня смерті. Таким чином, діюче законодавство України передбачає державну реєстрацію факту смерті або на підставі лікарського свідоцтва про смерть, або на підставі рішення суду. При цьому, видача лікарського свідоцтва про смерть заочно, тобто без встановлення лікарем факту смерті, забороняється. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказами в розумінні\~ст.\~76\~ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Заявником на розгляд суду в обґрунтування заяви надано документи видані установами, що находяться на тимчасово окупованій території, а саме: свідоцтво про смерть, лікарське свідоцтво про смерть, довідка про причину смерті, однак, посилання заявника на те, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності, а тому факт смерті в певний час та місці [PERSON], [INFO], підтверджується свідоцтвом про її смерть, суд не бере до уваги, так як надані документи не можуть бути підставою для встановлення факту смерті [PERSON], оскільки заявником не надано доказів щодо поховання нею [PERSON], як і не надано суду інших доказів дозволу на поховання, свідоцтва про захоронення, фотокарток з місця поховання. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, викладені заявником, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та не ґрунтуються на вимогах закону, докази, надані заявником не можуть бути прийняті судом за достовірні, тобто свідчити про смерть та поховання [PERSON] на тимчасово окупованій території України. Враховуючи викладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті [PERSON], задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed