Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 25.02.2019 року на загальну суму 30\~033,56 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що [PERSON] звернулась до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 15.05.2006 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого утворилась заборгованість. 25.02.2019 року відповідач та позивач підписали Додаткову угоду, відповідно до якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 цієї угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки, вказані в п. 1.5.1 Додаткової угоди. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. Відповідач за вказаним договором зобов`язання не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на 11 грудня 2020 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 30\~033,56 грн., яка складається з: заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1\~728,06 грн., заборгованість за пенею 28\~305,50 грн. Тому, АТ КБ «Приватбанк» вирішив звернутися до суду для стягнення з відповідача вказаної вище суми заборгованості. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 травня 2006 року [PERSON] підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, в якій виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну карту «Універсальна» (а.с. 6). В подальшому, 25 лютого 2019 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду до кредитного договору № SAMDN21000007188593, відповідно до умов якої: з метою створення сприятливих умов для виконання клієнтом зобов`язань по кредитному договору № SAMDN21000007188593 від 15.05.2006 року було погоджено, що сума заборгованості, яка виникла за період з дати укладення договору до дати підписання даної угоди становить 50\~159,99 грн.; банк здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання клієнту кредита, а саме здійснює прощення: процентів на суму 234,27 грн. та пені на суму 34\~955,50 грн.; строк повернення кредиту до 25 серпня 2019 року; процентна ставка по кредиту 0,01%; відповідач як клієнт зобов`язалась здійснити погашення кредиту шляхом здійснення платежів на карту в наступному порядку: здійснити платіж на погашення заборгованості по договору в розмірі не менше 2\~245,53 грн. у строк не пізніше 25.02.2019 року, подальше погашення заборгованості здійснюється клієнтом шляхом здійснення платежів у розмірі 2\~120,79 грн. до 25 числа місяця протягом 6 місяців, розмір останнього платежу становить 2\~120,84 грн. (а.с. 7). З пункту 1.6 даної Додаткової угоди вбачається, що дана угода згідно ст. 212 ЦК України укладена під відкладальну обставину, а саме: у випадку неналежного виконання клієнтом зобов`язань, передбачених договором та п. 1.5 Угоди, вступають в дію умови про прощення заборгованості, встановлені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 Угоди. 1.6.1 У випадку прострочення виконання клієнтом будь-якого з зобов`язань, передбачених п. 1.5.2 Угоди та/або будь-якого з обов`язків, передбачених договором, на 31 день, умова про прощення частини заборгованості, передбачена п. 1.2, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 угоди не застосовується. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином судом встановлено, що між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику обумовлену договором суму грошових коштів. Відповідач скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за кредитним договором не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно з розрахунку заборгованості, станом на 11 грудня 2020 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 30\~033,56 грн., яка складається з: заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) 0,00 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1\~728,06 грн., заборгованість за комісією 0,00 грн., заборгованість за пенею 28\~305,50 грн. (а.с. 5). Відповідно до ст. 526 ЦК України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином судом встановлено, що відповідачем було порушено право позивача на повернення йому грошових коштів, наданих позичальнику у кредит. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача пені суд виходить з наступного. Згідно ч. 1\~ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Частиною третьою\~ст. 551 ЦК України\~передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини п`ятої\~статті 12 ЦПК України\~щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір є значним. У пункті 27\~Постанови\~\~№ 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства\~\~при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин»\~Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз`яснив, що істотними обставинами в розумінні ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання). Слід зазначити, що неустойка як спосіб забезпечення виконання зобов`язання та як відповідальність за своєю правовою природою спрямована стимулювати боржника до повного виконання взятих на себе зобов`язань. Установивши, що розмір неустойки значно більший від розміру боргового зобов`язання (разом із нарахованою індексацією, трьома процентами річних, штрафами), суд має всі підстави для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої\~статті 551 ЦК України. З матеріалів справи вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором у розмірі 28\~305,50 грн. При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідач станом на 11 грудня 2020 року, тобто станом на дату здійснення позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором взагалі не має перед позивачем заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за тілом кредиту позивачем зазначена 0,00 грн. В даній справі докази наявності негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання взагалі відсутні, немає і доказів наявності у позивача збитків у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання. Разом з тим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми в якості неустойки спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Беручи до уваги загальний розмір пені, який позивач просить стягнути з відповідача, приймаючи до уваги відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання, ступінь виконання зобов`язання боржником, який у повному обсязі погасив заборгованість за тілом кредиту, суд приходить до переконання, що наявні всі підстави для зменшення розміру неустойки на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, та

Outcome: partial