Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому вказала, що з 05.08.1989 вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільного неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, в звязку з чим позивачка вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісяця. Позивач у судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, та з урахуванням обставин справи уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05.08.1989 року уклали шлюб, та їм присвоєно прізвища «Лихогуб» та «Лихогуб» (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про народження серії 1-КГ №063431 виданого 17.07.2001 р., [PERSON] народився 28.05.2001 року, його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). У звязку з тим, що [PERSON] добровільно не надає необхідних для утримання дитини коштів, але зобовязаний утримувати неповнолітнього сина, надавати йому необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів, приймаючи до уваги що на даний час мінімальний розмір аліментів складає 50% від прожиткового мінімуму (для дітей від 6 до 18 років 1860 грн.) що дорівнює 930 грн. на одну дитину, тому суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають повному задоволенню. А саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від моменту звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. З відповідача також підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн. На підставі ст.ст. 180, 182, 184, 191 СК України, ст.ст. 12, 13, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

Outcome: approved