Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У лютому позивач звернулась до суду з вказаним позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], посилаючись на те, що він не є біологічним батьком дитини, шлюбно-сімейних стосунків не мали, а запис про батьківство [PERSON] в актовому записі народження дитини внесено, оскільки того потребували обставини, як зазначено у позовній заяві. Як стверджує позивач, відповідач не здійснював відносно дитини жодних батьківських обов'язків, а біологічним батьком [PERSON], який піклується про нього, виховує та фінансово забезпечує, є [PERSON] - третя особа у справі. Ухвалою судді від 23.01.2018 у справі відкрито провадження та призначено підготовче засідання для розгляду справи за правилами у загальному порядку /а. с. 16-17/. У підготовчому судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позов, з підстав наведених у ньому. Відповідач у підготовчому судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення та подав суду відповідну заяву, підтвердив обставини, на які посилалася позивач в обґрунтуванні позову. Третя особа у справі [PERSON], будучи особисто присутнім у підготовчому судовому засіданні, також просив позов задовольнити. Представник третьої особи Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час, дату, місце судового засідання повідомлений належними чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяви або клопотання з процесуальних питань не було подано. Суд, у порядку загального позовного провадження, у підготовчому провадженні, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 09.11.2005 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 2345 від 04.10.2005 у Книзі реєстрації народжень, відповідач [PERSON] записаний батьком, а позивач - матір'ю [PERSON] [INFO] /а. с. 6/. Позивач (дошлюбне прізвище «[PERSON]») та [PERSON] 15.01.2014 зареєстрували шлюб, про що видано свідоцтво серії [NUMBER] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 19) /а. с. 7/. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним, як проголошено та закріплено у статті 52 Основного Закону України. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя, що зазначено у статті 150 Сімейного кодексу України. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України, виключними підставами позбавлення батьківських прав матері або батька є: не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30.03.2007 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Судовим розглядом встановлено, що відповідач не здійснював свої батьківські обов'язки стосовно сина [PERSON] та не мав такого наміру, незважаючи на те, що юридично є батьком дитини, хлопчик проживає разом з матір'ю та біологічним батьком, який піклується, виховує та забезпечує його, відтак позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Як передбачено частиною 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved