Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У лютому 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов АТ « УНІВЕРСАЛ БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що в жовтні 2017 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю цього проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms. 17.04.2019 року [PERSON] звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 17.04.2019 року. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . У зв`язку з порушенням взятих на себе кредитних зобов`язань, станом на 03.12.2020 року відповідачка має заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17.04.2019 перед АТ « УНІВЕРСАЛ БАНК» в загальному розмірі 11\~475,19 грн, у тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 11\~475,19 грн, заборгованість за пенею та комісією 0 грн, які позивач просить стягнути з відповідачки, а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2\~270 грн. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01.03.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідачки [PERSON] адвоката Ференця О.Є. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що наданий позивачем розрахунок не є належним та допустимим доказом, а є лише обґрунтуванням розміру вимог. Позивачем не надано доказів того, яка саме платіжна банківська картка була видана відповідачці, не надано суду відомостей, що підтверджують тип та строк дії картки, не надано доказів зарахування кредитних коштів на картку та зняття з картки грошових коштів позивачкою. У відповіді на відзив, яка надійшла до суду, позивач зазначає, що використання кредитних коштів відбувалося в межах та на виконання укладеного 17.04.2019 договору, який виконувався сторонами. Відповідачкою також було оформлено 6 транзакцій в розстрочку на загальну суму 11\~502 грн, на підтвердження чого позивачем надано виписку з карткового рахунку відповідачки, а також роздруківку пуш-повідомлень, які були надіслані відповідачці у мобільний додаток. В судовому засіданні 21.05.2021 представником відповідачки адвокатом Ференцем О.Є. надано письмові пояснення, згідно із якими відповідачка визнає позовні вимоги позивача частково, в тому числі отримані розстрочки від позивача, проте не визнає суми нарахованих позивачем відсотків та неустойки. Крім того, згідно із наданою позивачем випискою з карткового рахунку вбачається, що 05.09.2019 банком безпідставно, за відсутності будь-якого руху по рахунку, було зменшено стан рахунку на 4\~525,33 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача. Представник відповідача адвокат Ференець О.Є., який повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань до суду не надав. Враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, визначених ч. 2 ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутності учасників справи, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у відповідності до вимог ст.89 ЦПК України, суд дійшов наступного висновку. Згідно із приписами ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів, поданих учасниками справи і витребуваних судом, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до положень пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що 17.04.2019 відповідачкою [PERSON] було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг відповідно до якої відповідачка просила позивача відкрити їй поточний рахунок та встановити на нього кредитний ліміт (далі Анкета-заява) (а.с.10). За розрахунками банку станом на 03.12.2020 у [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 11\~475,19 грн, яка складається з загального залишку заборгованості за наданим кредитом (за тілом кредиту) (а.с.8-9). Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором про надання банківських послуг «Monobank» (а.с.8-9) та руху коштів по рахунку [PERSON] (а.с.61-65) встановлено, що позивачем нараховувалися відповідачці відсотки та неустойка на підставі Умов і правил обслуговування фізичних осіб. Встановлено також, що з карткового рахунку [PERSON] відбувалось автоматичне списання неустойки та відсотків. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»). Умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 17.04.2019, посилався на Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів, розміщених на сайті: https://www.monobank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору (а.с.11-26). Проте, з матеріалів справи не вбачається, що саме з даними Умовами та правилами відповідач ознайомився і погодився, підписуючи заяву, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії за користування кредитними коштами, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до матеріалів справи розмірах і порядках нарахування. У цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути; укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.monobank.ua ) змінювалися АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та комісії за користування кредитними коштами надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначений висновок узгоджується з висновками постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для нарахування на рахунок відповідачки процентів за користування коштами, пені та комісії. Крім того, визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» посилається на те, що згідно ч.4.23 розділу ІІ Умов та правил, кредит збільшується на суму заборгованості за Договором по відсоткам до погашення, по неустойці, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати вказаної заборгованості. Однак, зважаючи на те, що судом оцінено як неналежний доказ надані позивачем Умови та Правила банківських послуг, про що зазначено вище, відсутні підстави для задоволення вимог банку щодо збільшення кредиту на підставі наведеного положення Умов. Суд, враховуючи вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вирішуючи питання про розмір заборгованості за кредитним договором, який підлягає стягненню з [PERSON] суд зазначає, що стягненню підлягає саме сума неповернутих коштів. При цьому, суд дійшов висновку що сума, яка була стягнута з [PERSON] в позасудовому порядку, шляхом автоматичного списання з її карткового рахунку, підлягає врахуванню при визначенні загального розміру заборгованості, оскільки стягненню з відповідачці підлягає сума саме неповернутих коштів. Наведене також узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі № 545/2248/17. З наданої позивачем виписки по кредитному рахунку вбачається, що позивачем безпідставно було списано відсотки та неустойку на загальну суму 1938,67 грн. Крім того, вбачається, що 05.09.2019 банком безпідставно, за відсутності будь-якого руху по рахунку, було зменшено стан рахунку на 4\~500 грн. Таким чином, [PERSON] фактично не повернуто банку грошові кошти у розмірі 5\~036,52 грн. (11\~475,19 грн - 1938,67 грн - 4\~500 грн), які підлягають до стягнення. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача в сумі 996,53 грн пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial