Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та додаткових витрат. В обґрунтування позову зазначала, що рішенням суду з відповідача стягнуті аліменти на утримання їх спільних дітей, відповідач аліменти не сплачує, діти хворіють, вона вимушена самостійно утримувати дітей, виділяти додаткові кошти на лікування, дієтичне харчування. одяг і таке інше Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, стягнути з відповідача аліменти на утримання двох дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 19.08.2015 року по 16.11.2016 року, та додаткові витрати в сумі 8 060 грн. 35 коп. В судовому засідання представник пояснила, що аліменти за минулий час необхідно стягнути тому, що суд у справі № 524/9554/16 встановив той факт, що сторони припинили спільне проживання 19.08.2015 року, а не 14.11.2016 року, як стверджувала вона. Необхідність стягнення додаткових витрат пояснюється тим, що діти хворіють, потребують обстежень та лікування. Представник відповідача проти позову заперечував, суду пояснив, що законних підстав, передбачених ст. 191 СК України для стягнення аліментів за минулий час, немає. Також просив відмовити у задоволенні позову в частині стягнення додаткових витрат, оскільки позивач не надала суду доказів таких витрат в порядку, передбаченому ч. 2 ст. 83 ЦПК України. Відповідно до\~ч. 1 ст. 274 ЦПК України\~у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин. Ч. 8 ст. 279 ЦПК України\~передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи\~- також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Ухвалою судді від 09.01.2020 року відкрито провадження по справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані та надані докази у їх сукупності, встановив наступне: Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.09.2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти: -на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітної плати, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2016 року по [INFO] включно, -на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки заробітної плати, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Постановою Полтавського апеляційного суду від 10.12.2018 року залишено без змін рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука у справі № 524/9554/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ спільного майна. Суд, зокрема встановив, що сторони проживали разом і мали спільний бюджет у період з 25.08.2009 року по 19.08.2015 року, хоча [PERSON] зазначала, що спільне проживання сторін тривало до 14.11.2016 року. [PERSON] вважала, що саме ця обставинам дає їй підставу для стягнення аліментів за минулий час. Вирішуючи спір в цій частині, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~191\~Сімейного кодексу\~України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Матеріали справи не містять належних і допустимих доказів вжиття позивачкою заходів щодо одержання аліментів від відповідача за період з 19.08.2015 року по 16.11.2016 року. Позивач помилково вважає, що підстави для стягнення за минулий час в неї виникли з дня набрання рішенням суду у справі № 524/9554/16. Оскільки позивачкою суду не надано будь-яких доказів того, що вона зверталася до відповідача про стягнення аліментів за минулий період часу (листи, їх отримання відповідачем тощо), в цій частині позовних вимог повинно бути відмовлено. Щодо позовних вимог про стягнення додаткових витрат на дітей, суд зазначає наступне. Позивачем разом з позовом не подано жодного доказу, що вона витрачала додаткові кошти на утримання дітей. Крім того, у позові та в інших матеріалах справи, в порушення ч. 4 ст. 83 ЦПК України, відсутнє письмове повідомлення про неможливість подання таких доказів з об`єктивних (поважних) причин із зазначенням наступної інформації: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.\~ 1,\~п.\~1\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed