Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернуласядо суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 06 липня 2002 року між нею тавідповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки починаючи з жовтня 2012 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сімю, спільного господарства не ведуть, за весь цей час вони взагалі не спілкуються та не бачаться, просить шлюб розірвати. Вважає, що надання строку на примирення не виправить стан їх шлюбних відносин, оскільки у них склалися складні сімейні відносини, вони не знаходять спільної мови і не зможуть знайти. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, після розірвання шлюбу [PERSON] просила прізвище не змінювати та залишити дитину проживати із нею. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився. Про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутності не надав (а.с. 25, 87, 88, 92). Оскільки позивачка та її представник не заперечували проти заочного розгляду справи, суд на місці ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 06 липня 2002 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 133, зареєстровано шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження серії 1-ОК № 175535, видане повторно 03 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 6,19). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-БК № 108336 виданого 23 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 258 (а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сімї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, прохання позивача про стягнення із відповідача на її користь судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved