Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 27.06.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір № LGY0AK09440089, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 31429,06 грн. строком до 27.06.2010 року зі сплатою 14,04% річних. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий-універсал, № кузова/шасі XТА21112070270447, реєстраційний номер [NUMBER]. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір поруки № 167 від 20.10.2010 року. Відповідач порушив умови кредитного договору в частині своєчасного погашення платежів, в звязку з чим станом на 13.11.2013 року виникла заборгованість на суму 225182,47 грн. Просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором витребувати у відповідача та передати в заклад шляхом опису заставне майно, а саме автомобіль ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий-універсал, № кузова/шасі XТА21112070270447, реєстраційний номер [NUMBER], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та звернути стягнення на автомобіль ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий-універсал, № кузова/шасі XТА21112070270447, реєстраційний номер [NUMBER], шляхом продажу ПАТ КБ «Приватбанк» з правом укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу предмету застави будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, стягнути з відповідача суми сплаченого судового збору , стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача 10000 грн.. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце судового засідання повідомлені згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач [PERSON] 27.06.2007 року уклав з позивачем кредитний договір № LGY0AK09440089 та договір застави рухомого майна. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит в сумі 31429,06 грн. строком до 27.06.2010 року зі сплатою 14,04% річних. Кредит надавався на придбання відповідачем автомобіля ВАЗ, модель 21112, рік випуску 2007, тип ТЗ легковий-універсал, № кузова/шасі XТА21112070270447, реєстраційний номер [NUMBER], та в заставу банку було передано даний автомобіль. Позивачем заявлено, що загальна сума боргу відповідача за кредитним договором станом на 13.11.2013 року становить 225182,47 грн. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовні давність строком один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦП України позовні давність застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», враховуючи положення п. 7 частини 13 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту , строк давності якого минув. У звязку із цим позовні давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладання стягнення на заставне майно, тощо), положення п. 7 ч.13 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку. Строк дії кредитного договору № LGY0AK09440089від 27.06.2007 року закінчився 27.06.2010 року, позовна давність за даним договором сплинула 27.06.2013 року. Позивач звернувся з позовом до суду 27.02.2014 року. У відповідності зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed