overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.09.2007 року між ним та відповідачем у Виконкомі Степашської сільської ради Гайсинського району Вінницької області зареєстровано шлюб, за актовим записом № 4. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Зазначив, що сімейне життя поступово погіршилося. Позивач та відповідач разом не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Тому, подальше спільне життя в якості подружжя є неможливим. За таких обставин позивач вважає, що примирення неможливе, оскільки шлюб носить виключно формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. У підготовче судове засідання позивач не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначила, що позов підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.02.2012 року між ним та відповідачем Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції у Київській області було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 12. Від шлюбу мають двох доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З травня 2018 року сімейне життя поступово погіршилося. Позивач та відповідач разом не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Тому, подальше спільне життя в якості подружжя є неможливим. За таких обставин позивач вважає, що примирення неможливе, оскільки шлюб носить виключно формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. У підготовче судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позов підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності зазначив, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.12.2008 року між ним та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1167. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2018 року сімейне життя поступово погіршилося. Позивач та відповідач разом не проживають, спільного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Тому, подальше спільне життя в якості подружжя є неможливим. За таких обставин позивач вважає, що примирення неможливе, оскільки шлюб носить виключно формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити спільним інтересам. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує. Відповідач у підготовче судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності зазначила, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи, що відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

\~у листопаді\~2018\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 7 888 грн. 03 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 20.11.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв'язку з чим згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що відповідно до укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] договором №0280021386 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 08.01.2008 з додатковою угодою №1 від 27.01.2014, згідно з п. 2.4 Договору [PERSON] відкрито кредитну лінію у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Відповідно до п. 2.6 Договору кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 31.01.2016. Згідно з п. 2.7 Договору за користування кредитом [PERSON] зобовязаний сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 36,00 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобовязання по поверненню кредитних коштів виконує неналежним чином, у звязку з чим виникла заборгованість в сумі 7888 грн. 03 коп., яка складається з наступного: заборгованість по кредиту 3731 грн. 35 коп., заборгованість по процентам за період з 25.03.2016 по 25.10.2018 2227 грн. 72 коп., пеня за прострочення сплати кредиту та процентів 1928 грн. 96 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 17-19) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

у листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 8644 грн. 85 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи сповіщалась завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] договором №8282113649 про відкриття та обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 05.09.2004 з додатковою угодою №1 від 24.09.2004, а саме згідно з п. 2.4 Договору [PERSON] відкрито кредитну лінію у межах якої надано кредит з лімітом не більше 4000 грн. для проведення операцій із застосуванням картки. Відповідно до п. 2.6 Договору кредитна лінія відкривається на строк, що відповідає строку дії основної картки, а саме до 30.09.2017. Згідно з п. 2.7 Договору за користування кредитом [PERSON] зобов'язана сплачувати щомісячно проценти, нараховані за фіксованою процентною ставкою у розмірі 40,00 % річних. Відповідно до ст. 526 ЦПК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів виконує неналежним чином, у зв'язку з чим виникла заборгованість в сумі 8644 грн. 85 коп.,, яка складається з наступного: заборгованість по кредиту - 3997 грн. 94 коп., заборгованість по процентам за період з 24.09.2014 по 09.10.2018 - 2305 грн. 18 коп., пеня за прострочення сплати кредиту та процентів - 2341 грн. 73 коп. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с. 16-18) та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-13 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з указаним позовом. Зазначивши, що рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 03.10.2017 року з нього стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO]. Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 06.08.2018 року визнано, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON], у звязку з чим позивач просить звільнити його від сплати аліментів на користь [PERSON] [INFO]. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 11.12.2018 року відкрито провадження в указаній справі. Призначено справу до підготовчого судового засідання та надано відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 18.01.2019 року продовжено строк позивачу для подання відповіді на відзив. Ухвалою Лугинського районного суду Житомирської області від 06.02.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представники позивача вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними в позовній заяві. Від відповідача - Органу опіки та піклування Лугинської районної державної адміністрації Житомирської області, надійшов відзив на позов з проханням відмовити позивачу в задоволенні позову. Однак, у судовому засіданні, представник відповідача позовні вимоги визнала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення просить прийняти на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 03.10.2017 року справа № 281/227/17 з позивача стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 квітня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 3-4). Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 06.08.2018 року справа № 281/979/17 визнано [PERSON], [INFO], таким, що не є біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO]. Виключено з актового запису №\~1\~від 26 січня 2006 року про народження [PERSON], [INFO], вчиненого Виконавчим комітетом Великодивлинської сільської ради Лугинського району Житомирської області, відомості про батька [PERSON], [INFO] (а.с. 6-8). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, [PERSON] визнаний рішенням суду таким, що не є батьком дитини, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 180 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення коштів по переплаченій тимчасовій допомозі на дитину, батько якої ухиляються від сплати аліментів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач до суду не з'явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». Судом встановлено, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів від 22.02.2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради була призначено тимчасову допомогу [PERSON], [INFO], [PERSON], який повинен сплачувати аліменти згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, ухилявся від сплати аліментів. За період з 01.09.2009 р. по 31.12.2015 р. управлінням було виплачено допомогу в сумі 24 886,65 грн. Відповідно п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. 01.12.2017 р. за № 05-10204, 30.01.2018 р. за №04-820 та 10.08.2018 р. за № 04-671 відповідачу було направлені повідомлення про повернення сплачених коштів, але до теперішнього часу кошти не повернуті. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] про стягнення коштів по переплаченій тимчасовій допомозі на дитину, батько якої ухиляються від сплати аліментів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечують. Відповідач до суду не з'явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». Судом встановлено, що згідно з Постановою Кабінету Міністрів від 22.02.2006 року № 189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у м. Полтаві ради була призначено тимчасову допомогу [PERSON], [INFO], [PERSON], який повинен сплачувати аліменти згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави, ухилявся від сплати аліментів. За період з 01.12.2015 р. по 31.12.2015 р. управлінням було виплачено допомогу в сумі 436,50 грн. Відповідно п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. 14.08.2018 р. за № 04-6158 та 15.05.2018 р. за № 04-3768 відповідачу було направлені повідомлення про повернення сплачених коштів, але до теперішнього часу кошти не повернуті. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив суду не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також\~ у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 29 жовтня 1971 року. З 2013 року сторони подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім`ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв`язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 30 серпня 1987 року уклали шлюб, який зареєстрований Богданівською сільською радою Волочиського району Хмельницької області, актовий запис № 5. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, спільного господарства не ведуть, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, наполягає на його задоволенні. Позивач в судове засідання не з»явився, Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, просить його задовольнити та не надавати терміну для примирення, оскільки сім»я розпалась остаточно та збережена бути не може. Суд, заслухавши доводи представника позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 30 серпня 1987 року, який зареєстрований Богданівською сільською радою Волочиського району Хмельницької області, актовий запис № 464. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини понад п»ять років тому та наміру їх відновлювати сторони не мають, спільного господарства не ведуть, тому суд не вбачає підстав для надання сторонам терміну для примирення. За наведених обставин шлюб підлягає розірванню, оскільки сім'я розпалась остаточно та збережена бути не може. На підставі наведеного та

Outcome: approved