Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У лютому 2016 року позивач ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 29 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 110/АП/75/2008-840, відповідно до якого відповідачу надано кредит на загальну суму 21 864,35 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,2% на місяць строком до 14 серпня 2015 року. Однак, відповідач не виконує умови кредитного договору, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв'язку з чим станом на 2 жовтня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 7 287,24 доларів США, заборгованість по відсоткам в розмірі 1 668,66 доларів США, пеня у розмірі 3 167,32 доларів США, що за курсом Національного банку України становить 256 446 грн. 19 коп. У свою чергу, відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ «КБ «Надра» про визнання кредитного договору недійсним, оскільки укладений договір про надання кредиту суперечить положенням ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» - у ньому не визначено детальний розпис вартості кредиту для споживача, в тому числі з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань, графік погашення кредиту. При укладенні договору банк не надав відповідачу інформацію про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту. Крім того, в результаті укладення кредитного договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому просив, кредитний договір визнати недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину, стягнувши з банку 4 912,87 доларів США, переплачених коштів та зобов'язати банк подати до держателя або реєстратора Державного реєстру обтяжень рухомого майна заяву про припинення обтяження рухомого майна і подальше вилучення відповідного запису з реєстру обтяжень майна автомобіль Мазда-3, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зустрічний позов не визнав, мотивуючи його безпідставністю. Представник відповідача зустрічний позов підтримав, первісний позов не визнав з підстав, зазначених в зустрічному позові. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Під час судового розгляду справи 29 серпня 2008 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 110/АП/75/2008-840, відповідно до якого відповідачу надано кредит на купівлю транспортного засобу Мазда-3, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] на загальну суму 21 864,35 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 14,2% на місяць строком до 14 серпня 2015 року (а.с. 10-14). Видача кредиту стверджується меморіальним ордером та заявкою на видачу готівки (а.с. 89-90). Відповідно до п.2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору відповідач зобов'язувався повертати кредит та сплачувати нараховані відсотки щомісячно, до 18 числа поточного місяця, з кінцевим строком повернення кредиту - до 14 серпня 2015 року. Пунктом 4.2.5 кредитного договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій, якщо відповідач несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. Відповідно до п. 5.1 договору у разі прострочення відповідачем строку сплати мінімальних необхідних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Також згідно з п. 5.2 кредитного договору відповідач зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п. 1.1. кредитного договору, за кожен випадок. Оскільки, вказані умови кредитного договору відповідач не виконує належним чином, то суд дійшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором, яка станом на 2 жовтня 2015 року становить 12 123,22 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом в сумі 7 287,24 доларів США, заборгованості по відсоткам в розмірі 1 668,66 доларів США, пені у розмірі 3 167,32 доларів США (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 12 123,22 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 26 жовтня 2016 року становить 310 297 грн. 62 коп. (1 долар США = 25,59531400 грн.). Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 230 ЦК України встановлено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу, тобто щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним. У зв'язку з цим, доводи відповідача про те, що банком не дотримані вимоги ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», а саме йому не надано повної інформації щодо сукупної вартості кредиту, який фактично підлягає виплаті щомісячно, - є безпідставними, оскільки спростовується розділами 1 та 2 кредитного договору, відповідно до яких визначено суми платежів з повернення кредиту та процентів за його користування, порядок їх сплати (щомісячно). Зокрема, умовами кредитного договору було погоджено зобов'язання позичальника щодо: - повернення кредиту та сплати банку передбачених п. 1.1.3.1. договору відсотків, шляхом сплати мінімального необхідного платежу, розмір якого складає 413, 25 доларів США (п. 2.2.1.); - повернення коштів, отриманих в рамках кредитної лінії, та сплата банку передбачених п. 1.2.3. договору відсотків, шляхом сплати мінімального необхідного платежу (п. 2.2.2.); - внесення чергових мінімальних платежів по кредиту, визначених у п.п. 2.2.1., 2.2.2. кредитного договору, щомісяця до 18 числа поточного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 20 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 18 числа поточного місяця вніс (повно або частково) суму мінімального платежу , внаслідок чого станом на 20 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника банк, починаючи з 21 числа поточного місяця, застосовує до позичальника санкції, передбачені цим договором. З кредитного договору вбачається, що сторонами визначена форма погашення кредиту, як аннуїтетний платіж, який розуміє під собою виконання зобов'язань у період, передбачений кредитним договором, у рівних частках. У зв'язку з цим, необхідності складання графіку погашення заборгованості немає. Крім того, умовами кредитного договору передбачено зобов'язання позичальника, в порядку погашення заборгованості, вносити щомісячний платіж у сталому розмірі - 413, 25 доларів США, що не спричиняло труднощів у вирахуванні сукупної вартості кредиту. Зокрема, умовами кредитного договору передбачено зобов'язання позичальника оплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених п.п. 2.2.1., 2.2.2. договору (п. 4.З.З.); у разі прострочення позичальником строку оплати мінімальних платежів по погашенню кредиту/кредитної лінії, позичальник оплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожен день прострочення. Вказана інформація була доведена до [PERSON] перед укладенням кредитного договору, що стверджується пам'яткою клієнта по умовам оформлення продукту «Автопакет» (а.с. 96), анкетою-заявою (п. 1) (а.с. 97-98). Отже, банк свій обов'язок виконав повністю, надавши відповідачу повну інформацію щодо сукупної вартості кредиту, який фактично підлягає виплаті щомісячно. Тому, підстав для визнання вказаного кредитного договору недійсним з підстав порушення положень ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд не вбачає. Враховуючи те, що суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та про відмову у задоволенні зустрічного позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивач судовий збір підлягає відшкодуванню відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved