Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] «про зміну розміру аліментів». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що згідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17 лютого 2017 року виданим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Тихоновою І.М. на підставі виконавчого листа №208/10904/14, стягуються аліменти щомісячно з 29.12.2014 року в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в особі матері [PERSON] , до повноліття дитини. У відповідності до вказаної постанови державного виконавця здійснюються щомісячно утримання заборгованості по аліментам з заробітної плати, після відрахування податків у розмірі 50% до повного погашення заборгованості, яка станом на 17.0.2017 рік складає 27 475,20 грн. і 15 місяців та 17 днів згідно отриманих доходів після погашення заборгованості проводити щомісячні утримання в розмірі ј частини доходів, у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача [PERSON] . На час звернення з позовом сімейний стан позивача змінився, 25 вересня 2016 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . Від шлюбних відносин [INFO] народилась дитина [PERSON] . Враховуючи, викладене просить суд змінити розмір стягуваних аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] з ј частини на 1/8 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною віку повноліття. Відповідач [PERSON] скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження по справі, та пояснила, що проти позову заперечує повністю, вважає його не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, саме з тих підстав, що обставини, зазначені позивачем не відповідають дійсності, а навпаки матеріальний стан позивача [PERSON] покращився, що має своє підтвердження відповідно до декларації про доходи за 2017 рік, поданою 07.03.2018 року. Щодо сплати аліментів в розмірі 6510,38 грн., це був поодинокий випадок в грудні 2017 року, ця сума була стягнута в рахунок погашення заборгованості, яка утворилась по вині позивача. На теперішній час заборгованість погашена і розмір стягуваних аліментів становить ј частина з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] . Крім того у зв`язку з погіршенням стану здоров`я дитини, на даний час сума стягуваних аліментів є не достатньою для утримання дитини. Також з моменту винесення рішення відбулись значні інфляційні процеси в Україні, у зв`язку з чим змінився і її матеріальний стан та матеріальний стан дитини. Відповідач працює на посаді бібліотекара, має невеликий дохід, який вкрай не достатній для утримання дитини, нової сім`ї не утворила, виховує дитину сама. 10 червня 2019 року від представника позивача [PERSON] за довіреністю, адвоката Медведєвої Л.І надійшла заява про зміну позовних вимог в частини зменшення розміру стягуваних аліментів з ј частини на 1/6 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною віку повноліття. Представник позивача [PERSON] адвокат Медведєва Л.І., до судового засідання подала заяву за якою прохав провести розгляд справи у її відсутність, та у відсутність позивача, на підставі поданих доказів, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, подала заяву за якою прохала провести розгляд справи у її відсутність, та у відсутність її адвоката Куценко В.А. на підставі поданих доказів, підтримала позовні вимоги у повному обсязі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що згідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 17 лютого 2017 року виданим державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС міста Кам`янське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Тихоновою І.М. на підставі виконавчого листа №208/10904/14, стягуються аліменти щомісячно з 29.12.2014 року в розмірі ј частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в особі матері [PERSON] , до повноліття дитини (а.с. 4). У відповідності до вказаної постанови державного виконавця здійснюються щомісячно утримання заборгованості по аліментам з заробітної плати, після відрахування податків у розмірі 50% до повного погашення заборгованості, яка станом на 17.0.2017 рік складає 27 475,20 грн. і 15 місяців та 17 днів згідно отриманих доходів після погашення заборгованості проводити щомісячні утримання в розмірі ј частини доходів, у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача [PERSON] (а.с.4). 25 вересня 2016 року позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER] виданим Віньковецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №44 (а.с. 7). Від шлюбних відносин [INFO] народилась дитина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про серія [NUMBER] виданим Хмельницький міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис№2076 (а.с. 8). Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Відповідно до частини 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved