Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

у лютому 2021 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості у розмірі 55147 грн 97 коп. та судові витрати по справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.07.2006 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та у подальшому додаткової угоди до договору №SAMDN034000008170555 від 13.02.2019, при цьому АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відповідачу було надано кредит у розмірі, встановленому договором, проте відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та додатковою угодою до договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 14.01.2021 виникла заборгованість в сумі 55147 грн 97 коп. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.02.2021 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 30). Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявлена позивачем до стягнення сума складає 55147 грн 97 коп., що за своїм розміром не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначених граничним за вимогами ч. 5 ст. 274 ЦПК України. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 21.07.2006 між АТ КБ «Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого відповідач по справі отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та встановлений кредитний ліміт на картковий рахунок (а.с. 5, 6). Оскільки, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, а тому між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було підписано додаткову угоду №SAMDN034000008170555 від 13.02.2019, відповідно до умов якої банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в додатковій угоді, якщо відповідач здійснить платіж в розмірі та строки вказані у Додатковій угоді (а.с. 7). За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, згідно умов додаткової угоди від 13.02.2019 банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена у п. 1.2 додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки, вказані у п. 1.5.1 додаткової угоди. Строк повернення кредиту визначений у п.1.3 додаткової угоди. За п. 1.6 додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладалася під відкладальну обставину, а саме у разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п. 1.5 вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначеної п. 1.2 угоди, умова про зміну процентної ставки, яку передбачено п. 1.4 угоди. Пунктом 1.6.1 угоди встановлено, що вразі прострочення виконання клієнтом будь-яких зобовязань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбаченої п.1.2 умов про зміну процентної ставки , що передбачено п.1.4 угоди не поширюється. Відповідно до п. 1.7 у разі порушення клієнтом термінів погашення кредиту, зазначених у п. 1.5.2 понад 31 день безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31 день з моменту такого порушення, але не пізніше терміну, вказаного в п.1.3 угоди. Уся заборгованість за кредитом, починаючи з дня наступного за днем повернення кредиту (який визначається п.1.7.1 Угоди) є простроченою, що зазначено у п.1.7.2 угоди. Згідно розрахунку заборгованості за договором №SAMDN034000008170555 від 13.02.2019 відповідач кредит вчасно не сплачував, порушив графік погашення заборгованості та сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого станом на 14.01.2021 виникла заборгованість на загальну суму 55147 грн 97 коп., яка складається із: 25.08. грн 86 коп. заборгованість за кредитом; 00 грн 44 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 00 грн 00 коп. заборгованість за комісією; 852638 грн67 коп. заборгованість за пенею (а.с. 4). Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Незважаючи на доведеність факту порушення відповідачем своїх зобов`язань, а також з умов укладеного договору, суд в частині визначення позивачем розміру пені повністю погодитись не може. Так, ст. 548 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. За змістом ч. 3 ст. 551 ЦК України суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через її не співмірність з розміром основного зобов`язання. При цьому розмір заборгованості та штрафних санкцій, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 264 ЦПК України є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, зробленої при розгляді справи № 6-100цс14, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п. 2 ч. 5 ст. 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Враховуючи, що розмір неустойки по договору значно перевищує розмір заборгованості по сплаті основного зобов`язання, а також враховуючи ступінь виконання своїх зобов`язань боржником та майновий стан суд дійшов висновку про можливість зменшення розміру пені, що становить по 10% від загального розміру невиконаного зобов`язання, а тому з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути заявлену позивачем суму заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.07.2006 та додатковою угодою №SAMDN034000008170555 від 13.02.2019 заборгованість за кредитом у розмірі 2508 грн 86 коп.; заборгованість по відсотках за користування кредитом у розмірі 00 грн 44 коп. та заборгованості за пенею у розмірі 250 грн 67 коп. що в загальному становить 2760 грн 18 коп. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає 2760 грн 18 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 113 грн 61 коп. (2760,18 х 100% : 55147,97 = 5% х 2270). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення судовий збір на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial