Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що є власником будинку за вищевказаною адресою. У будинку, окрім неї, онуки та двох правнуків, також зареєстрований відповідач, який доводиться колишнім чоловіком онуки. З 2015 року відповідач в будинку не проживає, особистих речей не зберігає, за комунальні послуги не сплачує, участі в утриманні будинку не приймає. З будинку відповідач вибув в село Зачернеччя Ковельського (колишнього Любомльського) району, де фактично проживає зі своєю новою сім`єю. Жодні перешкоди у користуванні житлом йому не чинились. У зв`язку із такими обставинами позбавлена можливості реалізовувати свої права власника, тому захист її прав можливий лише в судовому порядку. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач в канцелярію суду подала клопотання, у якому позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач про розгляд справи по суті двічі повідомлявся шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів суд встановив наступні фактичні обставини. Позивач [PERSON] є власником житлового будинку по [ADDRESS] , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11123039 від 04 липня 2006 року. Довідкою Хворостівської сільської ради №387 від 26 листопада 2020 року стверджено, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , однак з 2015 року за вказаною адресою не проживає. Згідно із Актом обстеження місця проживання осіб № 389 від 26 листопада 2020 року по [ADDRESS] фактично проживають [PERSON] , [PERSON] (попереднє прізвище за фактом реєстрації шлюбу з колишнім чоловіком та за фактом реєстрації місця проживання згідно будинкової книги [PERSON] та правнуки [PERSON] , [PERSON] . Також в будинку зареєстрований [PERSON] , однак з 2015 року не проживає. Рішенням Любомльського районного суду від 12 листопада 2015 року у справі №163/2441/15-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно із ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. За приписами ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У справі встановлено, що позивач є власником спірного житла, відповідач у ньому не проживає без поважних причин уже понад п`ятьроків. При цьому, вибув з будинку за власним волевиявленням і поважності причин його непроживання у ньому не встановлено. Перешкоди для його вселення в житло упродовж цього періоду по справі не встановлено. За таких обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту у заявлений спосіб шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved