Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в м.Рівне Рівненської області (далі - Управління), звернувшись до суду, просить стягнути зі [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь Управління, код ЄДРПОУ 21098440, надміру отриману пенсію в розмірі 7343 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 27 вересня 2011 року відповідач перебував на обліку в Управлінні та отримував пенсію у звязку з втратою годувальника згідно із Законом України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, як студент денної форми навчання вищого навчального закладу. Однак, у звязку з відрахуванням 13 січня 2014 року із університету за академічну неуспішність, в листопаді 2014 року Управлінню стало відомо про факт безпідставної виплати [PERSON] підвищеного розміру пенсії за період з 01.02.2014 р. по 31.08.2014 р. в сумі 7343 грн. На письмову вимогу Управління від 04.12.2014 р. повернути надміру отриману пенсію, в березні 2015 року відповідач подав позивачу письмове зобовязання повернути переплачену пенсію в розмірі 7343 грн. у розстрочку протягом 12 місяців, починаючи з квітня 2015 року, однак свого зобовязання не виконав, що стало підставою звернення Управління в червні 2015 року до суду за захистом порушених майнових прав та інтересів держави. В судове засідання представник позивача не зявилася, подавши одночасно із позовною заявою до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Управління, в порядку ч.2 ст.158 ЦПК України, де також вказала, що свої вимоги позивач підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився повторно, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином - поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с.15), повідомлення про причини неявки до суду чи заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача не надійшло. Зясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до абзацу першого частини першої, абзацу другого пункту 2 частини другої статті 36 Закону України від 09 липня 2003 року №1058-ІV Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Як вбачається з наведених у позовній заяві обставин й поданих позивачем письмових доказів на підтвердження цих обставин (а.с.3 - 11), з 27 вересня 2011 року Управлінням [PERSON] була призначена пенсія у зв'язку з втратою годувальника (о/р №170488, п/в №027), яку відповідач отримував по 31.08.2014 р. включно. Разом з тим, за період з 01.02.2014 р. по 31.08.2014 р. позивач здійснив переплату вказаної пенсії в розмірі 7343 грн., оскільки в листопаді 2014 року Управлінню стало відомо, що наказом С№07 від 13.01.2014 р. [PERSON] був відрахований з Навчально-наукового механічного інституту НУВГП за академічну неуспішність. Та обставина, що переплата позивачем відповідачу пенсії розпочалася саме з 01 лютого 2014 року, стверджується нормою ч.2 ст.38 вищевказаного Закону, згідно якої, зміна розміру пенсії або припинення її виплати членам сім'ї здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому склалися обставини, що спричинили зміну розміру або припинення виплати пенсії. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.1212, п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з наведених норм цивільного та пенсійного законодавства, встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки відповідачем були порушені майнові права та інтереси держави, за захистом яких позивач звернувся до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.80, ч.3 ст.88 ЦПК України, у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved