Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Зазначала, що від спільного із відповідачем проживання має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їх спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити малолітню дитину, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, але в меншому розмірі. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З пояснень позивача та відповідача вбачається, що сторони проживали в громадянському шлюбі до грудня 2013 року. Із досліджених судом письмових доказів: свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач-матір'ю [PERSON], [INFO]. Із довідки виданої виконавчим комітетом Тернівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 199 від 10.02.2014 року встановлено, що позивач із сином проживають спільно в [ADDRESS] В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач у грудні 2013 року залишив сім'ю і проживає окремо від них. З того часу ніякої матеріальної допомоги сім'ї не надає, хоча працює і має дохід, тому дитина знаходиться на її утриманні. Крім того, на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу. Відповідач пояснив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/5 частини свого заробітку. Оцінюючи усі докази, що є в справі у їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем та перебуває на її утримання, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дитини, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд не бере до уваги твердження позивача про стягнення аліментів не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи, що відповідач є працездатним, на його утримані інших членів сім'ї не має, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved