Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування боргу за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], який перебуває на обслуговуванні ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД. Остання, в порушення вимог ЖК України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, ухиляється від виконання покладених на неї зобов'язань щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг та квартирної плати. Борг відповідача за період з листопада 2011 року по листопад 2014 року з урахування інфляційних втрат та 3% річних за вказаний період складає 23 380,33 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості, а також судові витрати у справі в розмірі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги і обґрунтування позову підтримує в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з обставин, викладених в позовній заяві. Відповідач, яка оповіщалась в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі сторін та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, надходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно розпорядження Московської районної державної адміністрації № 953 від 21 серпня 1997 року та Дозволу № 099/733 від 17 вересня 1997 року будинок за адресою: [ADDRESS], було передано на утримання ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД, яке на підставі зазначених документів має право на обслуговування житлового фонду, нежилих приміщень, інших споруд та земельних ділянок, розташованих в мікрорайоні, що обслуговуються ЖЕК-206. ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД має право збирати квартирну плату, платежі за комунальні послуги, плату за обслуговування з наймачів та власників приміщень і споруд (а.с. 10). Відповідач споживає житлово-комунальні послуги, до переліку яких належать: холодне та гаряче водопостачання, водовідведення, теплова енергія газопостачання, вивезення побутових відходів та послуги з утримання будинку та прибудинкової території, про що отримують відповідні рахунки на оплату. Жодних повідомлень про не проживання у квартирі [PERSON] та не отримання комунальних послуг від відповідача на адресу позивача не надходило. Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянину на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5. ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що позивачем виконується весь комплекс робіт по наданню житлово-комунальних послуг відповідачу, в той час, як з боку останньої, не проводиться повний розрахунок за отримані послуги. Згідно з наданого позивачем розрахунку сума заборгованості відповідача перед позивачем за період з листопада 2011 року по листопад 2014 року становить 17 819,39 грн. (а.с. 7-8). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 614 цього ж Кодексу передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно з наданим позивачем розрахунком інфляційні втрати та 3% річних від суми боргу становлять 3 911,79 грн. та 1 649,15 грн. відповідно. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що вказані вище суми підлягають стягненню з відповідача, оскільки нею не виконувались взяті на себе зобов'язання по оплаті отриманих послуг, через що суд також вважає за можливе покласти в основу рішення здійснені позивачем відповідні розрахунки. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved