Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову зазначив, що 20.03.2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, яка сталась за адресою: м. Одеса, вул. Пироговського, буд. 29, після якої було пошкоджено автомобіль під його керуванням марки «Toyota Hiace», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.06.2017 року по справі №521/4949/17-п відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу позивача від 15.08.2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, була визначена у розмірі 32 798, 92 грн., за проведення експертизи позивач сплатив 2971, 00 грн. та за телекомунікаційні послуги - 600 грн.. Оскільки відповідач. як винуватець ДТП, добровільно завдану шкоду не відшкодовує, позивач звернувся до суду з дійсним позовом. Згідно з автоматизованою системою документообігу суду при розподілі справ між суддями для розподілу вказана справа була розподілена на суддю [PERSON].. Ухвалою суду від 28.12.2017 року провадження у справі було відкрито. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року №1093/0/15-18 про звільнення [PERSON] з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв'язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді [PERSON]. - Антонецького С.Л., з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.. Ухвалою суду від 08.06.2018 року її прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 17.09.2018 року. 17.09.2018 р. розгляд справи був відкладений на 19.11.2019р. у зв'язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 19.11.2018 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 07.02.2019 року. У судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи належно сповіщались. Від сторін надійшли до суду заяви, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Представника позивача - адвокат [PERSON] у заяві висловив позицію, згідно якої подані вимоги підтримав та просив задовольнити. У своїй заяві від 07.02.2019 року відповідач заперечував проти позову, зокрема, він не згоден із сумою, яку просить стягнути позивач, зазначив, що пошкоджень автомобіля позивача було набагато менше, ніж вказано у позові. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв'язку з цим, датою складення цього судового рішення є 18.02.2019 року. Дослідивши усі матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення позову, виходячи з наступного. Із матеріалів справи судом встановлено, що позивач є власником транспортного засобу марки «Toyota Hiace», д.н.з.[NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 19.01.2009 року. Судом встановлено, що 20.03.2017 року о 21 год. 45 хв. в м. Одеса, вул. Пироговська, 29, водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], здійснив проїзд на перехрестя Середньофонтанської та Пироговської на вимкнений сигнал секції, що забороняє рух ліворуч, у результаті чого допустив зіткнення із автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м. 20.06.2017 року [PERSON] було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.. Відповідно до ч. 6 ст. ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно висновку №17-3103 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу «Toyota Hiace», д.н.з.[NUMBER], складеного експертом ОНДІСЕ МЮ України 15.08.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, склала 32 798, 92 грн.. За проведення вказаного експертного дослідження позивач сплатив 2 971, 20 грн., що підтверджується квитанцією від 25.07.2017 року. Факт завдання відповідних збитків позивачу та їх розмір, визначений у висновку №17-3103 від 15.08.2017 року, відповідач належними та допустимими доказами не спростував, та відзив не надвав. До суду також не надано відомостей щодо страхування цивільно-правової відповідальності сторін. Приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода завдана неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи,відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення абро втрата певного особистого майнового блага. Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України. За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльність) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди): причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1187 Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 1192 ЦК України винна особа має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно з ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд звертає увагу на той факт, що позивачем належно доведено всі обставини, зазначені ним у якості обґрунтування позовних вимог, а саме: ким була завдана шкода, доведено наявність його вини та розмір завданих збитків. Викладені позивачем обставини із боку відповідача не спростовано. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України). Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позивачем належним чином доведено та обґрунтовано обставини викладені в позовній заяві, у зв'язку з чим задовольняє позов частково, а саме в частині відшкодування шкоду у розмірі 32 798, 92 грн. та витрат за проведення експертизи у розмірі 2971, 00 грн.. В частині вимог про відшкодування витрат за телекомунікаційні послуги - 600 грн. суд відмовляє, оскільки позивачем не обґрунтовані здійсненні ним витрати та саме у чому вони полягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 640,00 грн..

Outcome: partial