Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

У позовній заяві позивач вказує, що ним 08 серпня 2017 року був укладений договір фінансового лізингу №3172 з ТОВ «Єврокар Україна», в особі представника [PERSON], яка діяла на підставі довіреності № 112 від 30.06.2017 р. Підставою для звернення до ТОВ «Єврокар Україна» було намагання придбати автомобіль 2014 року випуску, моделі «LADA Largus», за 108 000 грн., за акцією, про продаж якого він дізнався з оголошень в мережі Інтернет. Представники ТОВ «Єврокар Україна» запевнили його у тому, що він у найкоротший термін отримає зазначений автомобіль за вказану вище вартість, для чого, йому необхідно прибути в їх офіс, розташований у м.Дніпро по вул.Набережна Перемоги, 2.Д, та виконати деякі формальності по оформленню договору лізингу. Приїхавши 08.08.2017 року за зазначеною адресою, його зустріла представник ТОВ «Єврокар Україна» [PERSON] та запевнила в тому, що для отримання бажаного автомобілю він повинен внести авансовий платіж в сумі до 23 відсотків його вартості, поки вона буде готувати сам договір. [PERSON] всіляко запевняла його у тому, що автомобіль він отримає у найкоротший термін, якщо внесе якомога більший первинний внесок за нього. Для сплати первинного внеску вона надала йому квитанцію, яка залишилась у [PERSON], по сплаті на рахунок ТОВ «Єврокар Україна», відкритий в АТ «[PERSON] Аваль» (м.Київ), вказаних коштів, та пояснила, що без первинної сплати за оговорений автомобіль вартістю 108 000 грн. вона не готуватиме договір, хоча його номер вона йому вже надала - №3172, та зазначила у квитанції суму платежу - 80 000 грн., а також призначення платежу - «авансовий платіж» за договором № 3172 від 08.08.2017 року. Сплативши в банківському відділенні м.Дніпро 80 000 грн. з призначенням платежу - «авансовий платіж» за договором №3172 від 08.08.2017 року, комісію за проведення переводу коштів на рахунок АТ «[PERSON] Аваль» - 800 грн., він повернувся до [PERSON], яка надала йому на підпис договір, який складався з 13- ти аркушів дрібним шрифтом, який він фізично не зміг вивчити, але помітив, що у ст.1 п.1.1 Договору зазначено автомобіль «Газ 33098,837, 4430,5МТ, 2VD)», вартість якого згідно до ст.8 п.8.2. Договору складає - 789 200 грн. На його незадоволення цим фактом, [PERSON] дала пояснення, що у ТОВ «Єврокар Україна» є певні проблеми з постачанням автомобілів виробництва РФ. Замовлений ним автомобіль знаходиться на складі в іншій області України та можуть виникнути складнощі щодо його переправи з боку «контролюючих органів», пов'язані з військовим конфліктом на Сході країни. Так як він вже здійснив оплату величезної для нього суми первинного платежу, то йому нічого не залишилось, як довіритися [PERSON], яка зазначала, що автомобіль «LADA Largus» за 108 000 грн. буде у неї з дня на день. У подальшому, [PERSON] в телефонному спілкуванні з ним пояснювала причини ненадання автомобілю по надуманим підставам. Про те, що йому не нададуть зазначене авто за 108\~000 грн. або аналог за ту ж суму, він не мав гадки, а про категоричні вимоги договору про неповернення грошових коштів у разі розірвання договору, йому роз'яснено не було. До вказаного Договору повині були бути надані додатки № 1,2,3, в яких зазначені усі його фінансові зобов'язання, в тому числі, графік платежів за авто, але цього зроблено не було. Детально вивчивши Договір, мережу Інтернет, відгуки щодо ТОВ «Єврокар Україна» та реєстраційні дані щодо компанії, він дійшов висновку, що відносно нього здійснили прикриті Договором шахрайські дії. Отямившись від втрати грошових коштів, він звернувся з листом до ТОВ «Еврокар Україна», який згідно відповіді ТОВ «Еврокар Україна» надійшов до них 14.08.2017 року за вх.№1374, з вимогою розірвання договору та повернення коштів. У свою чергу, ТОВ «Еврокар Україна» на його лист відповіло листом від 14.09.20017 року за вих.№1628, за підписом директора (керівника) [PERSON], згідно якої, посилаючись на умови договору, складеного під впливом обману, було запропоновано зі сплачених ним 80 000 грн., отримати 864 грн. Вважає умови укладеної угоди несправедливими, що відповідач при укладенні угоди ввів його в оману. Позивач просить суд: - визнати договір фінансового лізингу №3172 від 08.05.2017 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сврокар Україна» а ним недійсним; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» (код СДРІІОУ 40481805) на його користь: суму авансового внеску за договором № 3172 у розмірі 80 000 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 315,30грн., суму сплати комісії за проведення переводу коштів на рахунок АТ «[PERSON] Аваль» у розмірі 800 грн. та на підставі ст.230 ЦК України загальну суму (80000 грн. + 315,30 грн. + 800 грн. ) х 2 = 162 230 грн.60 коп.; - стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Єврокар Україна» (код СДРІІОУ 40481805) на його користь судові витрати. Ухвалою судді від 28.10.2017 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 26.02.2018 року суд повернувся до стадії підготовчого провадження. Ухвалою суду від 26.02.2018 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засідання позивач [PERSON] підтримав свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Крім того, позивач уточнив, що Договор, який є предметом даного спору, укладено та підписано сторонами було саме 08.08.2017 року, тому, в ньому невірно зазначена дата як «08.07.2017 року» та у резолютивній частині позову як «08.05.2017 року». Представник відповідача в судове засідання неодноразово не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином. Суд, вислухавши думку позивача, оглянувши матеріали справи, вважає можливим,

Outcome: partial