Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Ізмаїльської міської ради Одеської області з даним позовом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що 17.11.2018 року рішенням правління вона була прийнята у члени Садівничого товариства № 6, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Єдності, 118. Після сплати усіх внесків їй була видана членська книжка та надана у користування занедбана земельна ділянка [NUMBER] , площею 0,03 га для ведення садівництва. Їй стало відомо, що рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1454 від 29.12.1997 року земельна ділянка [NUMBER] у Садівничому товаристві № 6 була надана у приватну власність іншим особам. У зв`язку з вищевказаним, просить скасувати рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1454 від 29.12.1997 року та припинити право власності на земельну ділянку [NUMBER] , площею 0,03 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2019 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, [PERSON] , на ім`я якої рішенням виконкому Ізмаїльської міської ради № 1454 від 29.12.1997 року було передано земельну ділянку. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2019 року замінено відповідача Ізмаїльську міську раду на належного відповідача - Виконавчий комітет Ізмаїльської міської ради (а.с.41). Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, розгляд справи залишає на розсуд суду. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до архівної виписки рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 1454 від 29.12.1997 року, [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку для ведення садівництва [NUMBER] , площею 0,03 га у садовому товаристві [ADDRESS] . З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] відсутні відомості про право власності не нерухоме майно (а.с.23). Згідно довідці Садового товариства № 6, [PERSON] була надана занедбала земельна ділянка [NUMBER] , площею 0,0300 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.10), що також підтверджується розрахунковою книжкою на ім`я [PERSON] (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлюються способи захисту цивільних прав та інтересів судом, а саме: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч.1, 3 ст. 35 ЗК України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Відповідно до вимог, передбачених ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Однак [PERSON] не скористалась своїм правом приватизації земельної ділянки у садовому товаристві. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх субєктів права власності і господарювання. Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно із статтею 1 ЗК України право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст.95 ЗК України землекористувачі мають право самостійно господарювати на землі. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відтак, існуванням рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області № 1454 від 29.12.1997 року про передачу [PERSON] безоплатно у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] , площею 0,03 га для ведення садівництва у садовому товаристві [ADDRESS] , порушуються права позивача. Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України, Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав. У відповідності до ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно ст. 378 Цивільного кодексу України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Отже, позовні вимоги щодо скасування рішення виконавчого комітету можуть бути задоволені, разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги про припинення права власності за [PERSON] , оскільки державна реєстрація вказаної земельної ділянки не мала місце. На підставі викладеного,

Outcome: partial