Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У лютому 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила: зобов'язати фізичну особу-підприємця [PERSON] та Солом'янську районну в місті Києві державну адміністрацію усунути перешкоди у здійсненні права власності [PERSON] на належну на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS], скасувати реєстраційний запис, вчинений Солом'янською районною у місті Києві державною адміністрацією 14.03.2016 за № 20730000000035360 фізична особа-підприємець [PERSON], зобов'язати Державного реєстратора Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації зняти з обліку та передати реєстраційну справу фізичної особи-підприємця [PERSON] за попереднім місцем обліку реєстраційної справи. Ухвалою судді від 21.02.2017 позовну заяву залишено без руху. 10.04.2017 недоліки позовної заяви було усунуто стороною позивача. 12.04.2017 було відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до ФОП [PERSON], Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації, третя особа: Державна податкова інспекція у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування реєстраційних дій та зобов'язання внести відповідні записи. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS], у вказаній квартирі вона зареєстрована з 06.10.2006. Пояснила, що 11 жовтня 2013 року в вищезгаданій квартирі були зареєстровані її також діти [PERSON] та [PERSON]. Позивачка посилалась на те, що 26 липня 2016 року за вказаною адресою її квартири нею отримано повідомлення від фінансової мережі «КРЕДИТКАФЕ» про візит на ім'я [PERSON], а 15 серпня 2016 року на її адресу надійшла допозовна вимога на ім'я [PERSON], а згодом надійшла ще позовна заява, відповідачем в якій був вказаний невідомий їй [PERSON]. Позивачка вказала, що в жовтні 2016 року їй стало відомо, що 07.09.2016 [PERSON] за допомогою підробних документів зареєстрував два підприємства за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS]. Позивачкою зазначено, що 12 жовтня 2016 року вона звернулась з заявою до Солом'янського Управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві стосовно громадянина [PERSON], 13 жовтня 2016 року дана заява була внесена до ЄРДР. Крім того, позивачці стало відомо, що [PERSON] зареєстрований 14.03.2016 № 265816042708 як фізична особа-підприємець в ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві та при реєстрації знов вказана адреса квартири позивачки. Позивачка посилалась на те, що [PERSON] вона не знаю і їй про нього нічого не відомо, його реєстрація у належній їй квартирі відбулась без її відому, самовільно і незаконно, чим порушено її права. У зв'язку з наведеним, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, її представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час розгляду справи повідомлені належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України. В матеріалах справи наявне клопотання від представника Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації про розгляд справи у їх відсутність, на підставі наявних у справі доказів. Відповідач ФОП [PERSON] про причину неявки суд до відома не поставив. Третя особа в судове засідання, не з'явилася, будучи повідомленою про розгляд справи належним чином. Врахувавши заяву сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 04.08.2005, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Глушко Л.В., [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідок ОСББ «Волинь» від 14.07.2013 та від 08.02.2017, в належній позивачці квартирі зареєстровані: позивачка з 06.10.2006, а також її діти: [PERSON], [PERSON], з 11.10.2013. Позивачка, звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом скасування реєстраційних дій та зобов'язання внести відповідні записи, посилалася на те, що без її дозволу на відома ФОП [PERSON], зареєстрований 14.03.2016 як фізична особа-підприємець у Солом'янському ГУ ДФС у м. Києві, за адресою належної їй на праві власності квартири. На підтвердження вищенаведеного надала суду копії повідомлення про візит, до позовної вимоги, позовної заяви, адресованої [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з витягу з реєстрації ФОП [PERSON], юридична адреса останнього зазначена: [ADDRESS]. Згідно витягу з кримінального провадження №12016100090011942 від 13.10.2016, до Солом'янського УП ГУ НП у м. Києві надійшла заява гр. [PERSON], про те, що 07.09.2016 гр. [PERSON], знаходячись за адресою: [ADDRESS] за допомогою підробних документів зареєстрував два підприємства за адресою: [ADDRESS], а також за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з наведеним, позивачка просить усунути перешкоди у здійсненні нею права власності на належну їй квартиру шляхом: скасування реєстраційного запису, вчиненого Солом'янською районною у місті Києві державною адміністрацією 14.03.2016 за № 20730000000035360 фізична особа-підприємець [PERSON], та зобов'язання Державного реєстратора Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації зняти з обліку та передати реєстраційну справу фізичної особи-підприємця [PERSON] за попереднім місцем обліку реєстраційної справи, на що суд зазначає наступне. Згідно ст. 3 Конституції України людина, ії життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Стаття 30 Конституції України визначає, що кожному гарантується недоторканість житла. Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а також вказує на те, що право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Глава 28 ЦК визначає житло об'єктом права приватної власності. Згідно ст. 379 ЦК житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 7 цієї ж статті вказує, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Закон України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб- підприємців та громадських формувань» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб. Згідно до ст.ст. 2, 3 даного Закону України, відносини, що виникають у сфері державної реєстрації регулюються Конституцією України, цим Законом та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону. Дія цього Закону поширюється на державну реєстрацію всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності та підпорядкування, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців. Статтею 6 Закону визначено, що державний реєстратор, який перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації, проводить реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру. Відповідно до статті 7 даного Закону України, Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. Статтею 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про місцезнаходження юридичної особи. Відповідно до п. 45.2 ст. 45 Податкового кодексу України - податковою адресою юридичної особи є місцезнаходження такої юридичної особи, відомості про що містяться в Єдиному державному реєстрі. Статтею 93 Цивільного кодексу України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльності юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності, Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 15, 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідач своїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України про відповідачем не надано, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки. Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачена ним сума судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved