Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У листопаді 2018 року КС «Перше Кредитне Товариство» звернулася в суд з позовом до відповідачів про стягнення у солідарному порядку заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 03.11.2007 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] був укладений кредитний договір № НИ-1/295/07/128, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 7000,00 грн., із строком користування кредитними коштами до 03.05.2009 року, із сплатою відсотків за узгодженим графіком. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 03.11.2007 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] був укладений договір поруки № НИ-1/295/07/128 Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов`язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Свої зобов`язання позичальник за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 29.10.2018р., утворилась заборгованість на загальну суму 113 389,45 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку, а також судовий збір у розмірі 1762,00 гривень. Заочним рішенням від 03.07.2019 року позов КС «Перше Кредитне Товариство» був задоволений у повному обсязі. Відповідачі не погодившись з ухваленим рішенням 26.03.2020 року звернулися до суду з заявою про перегляд заочного рішення від03.07.2019 року. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.06.2020 року заочне рішення від 03.07.2019 року було скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі також надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги не визнають. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 03.11.2007 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] був укладений кредитний договір № НИ-1/295/07/128, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 7000,00 грн., із строком користування кредитними коштами до 03.05.2009 року, із сплатою відсотків за узгодженим графіком. В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 03.11.2007 року між КС «Перше Кредитне Товариство» та [PERSON] був укладений договір поруки № НИ-1/295/07/128 Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов`язався перед банком відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов`язання за кредитним договором. Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Частина 1 ст. 543 ЦК України визначає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. Станом на 29.10.2018 р. має заборгованість на загальну суму - 113 389,45 грн. із яких: -Залишок боргу за тілом кредиту 3499,92 грн.; -Заборгованість за відсотками за користування кредитом 21248,27 грн.; -Заборгованість по пені за прострочення платежів 88641,26 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ст. 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки за користування кредитом та пеню, що передбачені умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). У разі, якщо розмір неустойки перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд може його зменшити (частина третя статті 551 ЦК України). Верховний суд України у правовому висновку по справі № 6-100цс14 від 03.09.2014 року та № 6-1120цс15 від 4 листопада 2015 року, зазначив, що згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Таким чином, суд враховує, що розмір заборгованості по сплаті пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, яку вимагає стягнути позивач, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а тому суд, реалізовуючи своє право, передбачене ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшує розмір неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача до 3000 грн. Крім того, відповідно до п.39 Постанови Пленуму ВССУ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати» у разі якщо суд на підставі частини третьої статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідачів обов`язок сплати судового збору у пропорційному розмірі задоволених вимог.

Outcome: partial