Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

Управління соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради Запорізької області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги на утримання дитини у розмірі 1929,00 грн. В позові посилається на те, що відповідно до ст.181 СК України та постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 року №189 «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання яких не відоме» відповідачу була призначена допомога на сина [PERSON], [INFO], з 01.03.2014 року. Відповідно до п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється у разі смерті одного з батьків, зобовязаного сплачувати аліменти. При виникненні зазначених обставин одержувач зобовязаний повідомити у десятиденний строк орган правці та соціального захисту населення. Виплата допомоги у такому разі припиняється. В серпні 2015 року позивачу стало відомо, що [PERSON], який зобовязаний був сплачувати аліменти відповідачу, помер 20 березня 2015 року. Але відповідачка своєчасно не повідомила управління праці про зазначену обставину, що призвело до виплати зайвих коштів бюджету з 01.04.2015 року по 31.08.2015 року в сумі 1929,00 грн. Посилаючись на ст. 1166,1212 ЦК України позивач просить стягнути з [PERSON] переплачену суму тимчасової допомоги 1929,00 грн. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала, суду пояснила, що про смерть колишнього чоловіка [PERSON], який був зобовязаний за виконавчим листом сплачувати їй аліменти, вона не знала. Він ухилявся від сплати аліментів, постійної роботи не мав, з нею та дитиною не спілкувався. Про його смерть дізналася у серпні 2015 року випадково. Тоді ж звернулася до відділу ДРАЦС по м. Бердянську і 18 серпня їй видали повторне свідоцтво про смерть [PERSON] 21.08.2015 року вона повідомила позивача про смерть [PERSON] і надала їм копію свідоцтва про смерть. З її боку жодних недобросовісних дій, направлених на незаконне отримання державної допомоги, не було. Посилаючись на ст. 1215 ЦК України просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. 31.01.2007 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області був виданий виконавчий лист (а.с.6) про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ч.8 ст. 181 СК України, якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога, яка не може бути меншою ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до п.2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме» N 189, від 22.02.2006р., тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Підпунктом 12 пункту 10 цього Порядку встановлено, що виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, у разі смерті одного з батьків, зобов'язаного сплачувати аліменти, або визнання його в установленому порядку безвісти відсутнім чи оголошення померлим. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення. Згідно з ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Судом встановлено, що за рішенням управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 04.03.2015 року ( а.с.21) [PERSON] була призначена державна допомога на дитину у розмірі 385,80 грн. з 01.03.2015 року по 31.08.2015 рік. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON], мати відповідачки, суду показала, що 17.08.2015 року була у магазині, де зустріла знайомого чоловіка на імя [PERSON], який розказав їй про те, що він чув від інших, що помер [PERSON] Оскільки у [PERSON] не було рідні, вона з дочкою 18.08.2015р. пішла до відділу РАЦС щоб дізнатися про те чи дійсно [PERSON] помер. Того ж дня працівник відділу РАЦС видав дочці свідоцтво про смерть [PERSON] Таким чином судом встановлено, що [PERSON] дізналася про смерть [PERSON] тільки 18.08.2015 року, коли отримала у відділі ДПАЦС повторне свідоцтво про смерть [PERSON] (а.с.3). Первісне свідоцтво про смерть [PERSON] було видане співробітнику фірми «Скорбота», що підтверджується повідомленням відділу ДРАЦС по м. Бердянську (а.с.27). 21.08.2015 року вона повідомила про це управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради, що не заперечується представником позивача. Оскільки судом не встановлено факту недобросовісного набуття [PERSON] отриманих коштів у розмірі 1929,80 грн., які є допомогою, призначеною їй управлінням праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради, як не встановлено й наявності рахункової помилки з боку позивача, то відповідно до статті 1215 ЦК України ця сума коштів поверненню не підлягає. Такі ж правові позиції висловлені і Верховним Судом України у постанові від 22 січня 2014 року (справа № 6-151 цс13), у постанові від 02 липня 2014 року (справа № 6-91цс14). З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради необхідно відмовити. Оскільки управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Бердянської міської ради на момент подачі позову до суду, відповідно до п. 20 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» було звільнено від сплати судового збору, то судовий збір необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed