Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення розміру заборгованості по аліментам та нарахованої неустойки, посилаючись на те, що шлюб між Позивачем та Відповідачем по справі було розірвано, даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 12.11.2003 року, актовий запис № 104. В зв'язку з тим, що [PERSON] з моменту розірвання шлюбу не надавав жодної моральної та матеріальної допомоги для утримання сина, [PERSON] перебуває на утриманні Позивача та проживає разом з нею. Не зважаючи на спроби вирішити питання з Відповідачем щодо утримання дитини мирним шляхом, Позивач була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. З дня прийняття рішення про стягнення аліментів, а саме від 04 лютого 2003 року і по сьогоднішній день, [PERSON], сама піклується, постійно доглядає та забезпечує сина. Позивач зазначила, що [PERSON] протягом більше ніж 12-ти років аліменти не виплачує, внаслідок чого утворилася значна заборгованість, яка становить 44 940 (сорок чотири тисячі дев'ятсот сорок) гривень, 68 коп. Факт несплати аліментів підтверджується довідками міського відділу Полонської державної виконавчої служби: № 2884 від 28.11.2003 року, № 3225 від 29.12.2003 року, № 1643 від 07.06.2004 року та№ 3687 від 29 11.2013 року. Позивач зазначила, що згідно розрахунку заборгованості по аліментам від 13.12.2013 року складеного старшим державним виконавцем Медведським А. А. за період з 24.01.2003 року по 01.12.2013 року Відповідачу було нараховано до сплати аліменти у розмірі 25 368 (двадцять п'ять тисяч триста шістдесят вісім) гривень. 53 коп., з яких [PERSON] сплатив грошові кошти у розмірі 3 072, 33 грн., таким чином його заборгованість на день пред'явлення Позову складає 22 296 (двадцять дві тисячі двісті дев'яносто шість) гривень, 20 коп. Згідно розрахунків заборгованості по аліментам від 24.11.2015 року та 01.11.2015 року, складеного старшим державним виконавцем Гуріною Д.І. за період з 24.01.2003 року по 01.11.2015 року Відповідачу було нараховано до сплати аліменти у розмірі 44 211 (сорок чотири тисячі двісті одинадцять) гривень, 25 коп. Сума пені на день пред'явлення даної позовної заяви складає 459 015 (чотириста п'ятдесят дев'ять тисяч п'ятнадцять) гривень, 22 коп. Крім того, в липні 2017 року позивач надала до суду заяву про збільшення позовних вимог, а саме зазначила, що неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Враховуючи збільшення заборгованості зі сплати аліментів зросла і сума пені (неустойки) яка підлягає стягненню у зв'язку із несплатою аліментів. Відповідно до розрахунку на 01 липня 2017 року розмір пені (неустойки) зі сплати аліментів складає 27 936 грн. 70 коп. за період з 01.09.2003 р. по 01.06.2017 р., яку позивач просить стягнути. У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений у судове засідання не з»явився, про поважні причини неявки не повідомив, а тому у відповідності до ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності та ухвалити по справі заочне рішення. Вивчивши докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що загальна сума неустойки (пені) за період з 01.09.2003 року по 01.06.2017 року складає 27936,70 грн. Відповідно до частини 1 статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку проте, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved