Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Камбіо», згідно з яким, враховуючи уточнення до позову щодо часу з якого позивач просить визнати зобов`язання припиненими (з 03.11.2014), просила суд: визнати зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Банк Камбіо» за кредитним договором № 002/2-2013/980 від 01.02.2013 року припиненим шляхом їх повного належного виконання з 03.11.2014 року; визнати договір іпотеки від 01.02.2013 року припиненим з 03.11.2014 року; визнати договір застави від 01.02.2013 року припиненим з 03.11.2014 року; вирішити питання розподілу судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено кредитний договір № 002/2-2013/980, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 350 000,00 грн. на поточні потреби з кінцевим терміном повернення заборгованості 05.06.2014 року та сплатою 23 % річних за користування кредитом. Позивачем зазначено, що для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між нею та Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» було укладено Договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS] , та належить по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] . При цьому, на виконання п. 9.1. договору іпотеки 04.02.2013 року [PERSON] зазначає, що вона передала оригінали правовстановлюючих документів на квартиру представнику Банку - начальнику Управління активно-пасивних операцій у Київському регіоні Стародубу Ю.В., що підтверджується відповідним актом прийому-передачі. Також в забезпечення зобов`язань по кредитному договору між [PERSON] та ПАТ «БАНК КАМБІО» було укладено Договір застави, відповідно до умов якого Заставодавець передав у заставу Заставодержателю майно, що належить Заставодавцю, а саме: автомобіль БМВ 5351, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Разом з тим, 16.09.2014 року між [PERSON] (Позичальник) та фізичною особою [PERSON] (Позикодавець) був укладений безпроцентний договір позики, відповідно до умов якого Позикодавець надає позику шляхом переведення грошових коштів у розмірі 51 800,00 грн. 00 коп. з власного розрахункового рахунку (№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО») на рахунок Позичальника і№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО»)., а Позичальник, в свою чергу, зобов`язується повернути Позикодавцю позику строком до 25.09.2015 р. готівкою із рук в руки в межах міста Києва за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. У зв`язку з цим, 22.09.2014 року на виконання умов договору позики від 16.09.2014 р. [PERSON] перерахувала кошти у розмірі 51 800,00 грн. з власного розрахункового рахунку (№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО») на рахунок Позивача (№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО»), в межах одного Банку, що підтверджується випискою банку. В той же самий день, 22.09.2014 року позивачем було погашено заборгованість за кредитним договором на суму 34 528.47 грн., що підтверджується випискою банка. В свою чергу, Позивач повернула позику в повному обсязі (51 800,00 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот) гривень 00 коп. [PERSON] , що підтверджується відповідною розпискою від 20.11.2014 року. Вказані обставини та відповідні повідомлення листи-повідомлення про припинення іпотеки та застави зумовили здійснення нотаріусом Верповською О.В. зняття заборони та будь-яких обтяжень на предмет іпотеки та зняття заборони відчуження заставленого майна на користь третьої особи. Крім того, після припинення договору застави від 01.02.2013 року та продажу заставного майна, позивачем було погашено остаточну суму заборгованості, а саме: 03.10.2014 року - 746,78 грн. погашення відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору; 03.11.2014 року - 120 724,75 грн. погашення кредиту згідно з кредитним договором від 01.02.2013 року. Однак, позивач вказує, що незважаючи на повне виконання ним своїх зобов`язань за кредитним договором, про що було самостійно та добровільно підтверджено банком в повідомленні від 03.11.2014 року, 16.10.2018 року позивач та [PERSON] отримали від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» лист від 27.09.2015 року за № 22/1813, в якому було зазначено про затвердження Акту комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в наступних правочинах: правочини щодо відступлення/розірвання/припинення Договору іпотеки від 01.02.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Предмет іпотеки - однокімнатна квартира №15загальною площею 32 кв.м., житлова площа 18,8 кв.м., яка належить в рівних частках по 1 /2 позичальнику та майновому поручителю [PERSON] , та знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; правочини щодо відступлення/розірвання/припинення Договору застави від 01.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Предмет застави - автомобіль БМВ 5351, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . А також застосовано наслідки нікчемності правочинів, в т.ч. здійснено зворотні транзакції по рахунку за нікчемним правочином. При цьому, окрім вищенаведеного листа позивачем було отримано повідомлення-вимогу № 22/1812 від 27.09.2018 року щодо наявності в неї станом на 03.09.2018 року заборгованості перед ПАТ «Банк Камбіо» у загальному розмірі 83 152 грн. 80 коп. В свою чергу, позивач, вказуючи на повне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а також посилаючись на те, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку іншої особи на його рахунок не є правочинами між банком та позивачем, звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10.12.2018 року справу за вказаним позовом було передано до Шевченківського районного суду м. Києва за підсудністю. Ухвалою від 11.03.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 18.03.2019 року було повернуто позивачу його заяву про забезпечення позову. Ухвалою від 05.04.2019 року позивачу було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. 16.04.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, просив у задоволенні позову відмовити, зазначив, що розрахунок позивача відбувся у період фактичної відсутності грошових коштів на рахунках банку, а сам механізм розрахунку відбувся у порядку, який н відповідає імперативним вимогам, устновленими НБУ. 23.04.2019 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача. 25.04.2019 року до суду надійшли пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо позову, в яких третя особа просила відмовити у задоволенні позову. 07.05.2019 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив. 21.06.2019 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача до позову. Ухвалою від 27.06.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 30.09.2019 року до суду надійшли додаткові пояснення позивача до позову. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, при причини неявки в судове засідання суд не сповістила. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01.02.2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Камбіо» було укладено кредитний договір № 002/2-2013/980, згідно з яким банк надав позичальнику кредит у сумі 350 000,00 грн. на поточні потреби з кінцевим терміном повернення заборгованості 05.06.2014 року та сплатою 23 % річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «БАНК КАМБІО» було укладено Договір іпотеки, за умовами якого іпотекодавець передав Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS] , та належить по Ѕ частині [PERSON] та [PERSON] . При цьому, на виконання п. 9.1. договору іпотеки 04.02.2013 року [PERSON] передала оригінали правовстановлюючих документів на квартиру представнику Банку - начальнику Управління активно-пасивних операцій у Київському регіоні Стародубу Ю.В., що підтверджується відповідним актом прийому-передачі. Також в забезпечення зобов`язань по кредитному договору між [PERSON] та ПАТ «БАНК КАМБІО» було укладено Договір застави, відповідно до умов якого Заставодавець передав у заставу Заставодержателю майно, що належить Заставодавцю, а саме: автомобіль БМВ 5351, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Разом з тим, 16.09.2014 року між [PERSON] (Позичальник) та фізичною особою [PERSON] (Позикодавець) був укладений безпроцентний договір позики, відповідно до умов якого Позикодавець надає позику шляхом переведення грошових коштів у розмірі 51 800,00 грн. 00 коп. з власного розрахункового рахунку (№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО») на рахунок Позичальника і№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО»), а Позичальник, в свою чергу, зобов`язується повернути Позикодавцю позику строком до 25.09.2015 р. готівкою із рук в руки в межах міста Києва за місцем проживання позикодавця або за іншою адресою, вказаною позикодавцем. У зв`язку з цим, 22.09.2014 року на виконання умов договору позики від 16.09.2014 р. [PERSON] перерахувала кошти у розмірі 51 800,00 грн. з власного розрахункового рахунку (№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО») на рахунок Позивача (№ [NUMBER] , МФО 380399, ПАТ «БАНК КАМБІО»), в межах одного Банку, що підтверджується випискою банку. В той же самий день, 22.09.2014 року позивачем було погашено заборгованість за кредитним договором на суму 34 528.47 грн., що підтверджується випискою банка. В свою чергу, Позивач повернула позику в повному обсязі (51 800,00 (п`ятдесят одна тисяча вісімсот) гривень 00 коп. [PERSON] , що підтверджується відповідною розпискою від 20.11.2014 року. Вказані обставини та відповідні повідомлення листи-повідомлення про припинення іпотеки та застави від 22.09.2014 № 04/2069 та від 03.11.2014 б/н, які ПАТ «Банк Камбіо» направив приватному нотаріусу київського міського нотаріального округу Верповській О.В. (т.1 а.с.59, 61) вподальшому зумовили здійснення нотаріусом Верповською О.В. зняття заборони та будь-яких обтяжень на предмет іпотеки та зняття заборони відчуження заставленого майна на користь третьої особи. При цьому, слід окремо зазначити, що саме у повідомленні ПАТ «Банк Камбіо» від 03.11.2014 б/н зазначено, про виконання у повному обсязі зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Банк Камбіо» та повернено тіло кредиту та відсотків за Кредитним договором № 002/2-2013/980 від 01.02.2013 (т.1 а.с.61). Крім того, після припинення договору застави від 01.02.2013 року та продажу заставного майна, позивачем було погашено остаточну суму заборгованості, а саме: 03.10.2014 року - 746,78 грн. погашення відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору; 03.11.2014 року - 120 724,75 грн. погашення кредиту згідно з кредитним договором від 01.02.2013 року. Вказані обставини сторонами не оспорюються. Виконавча дирекція Фонду згідно з постановою НБУ № 782 прийняла рішення від 04.12.2014 № 140 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», а 05.12.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію Банку. В свою чергу, як вбачається з матеріалів справи, 16.10.2018 року позивач та [PERSON] отримали від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» лист від 27.09.2018 року за № 22/1813, в якому було зазначено про затвердження Акту комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018 року, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені у п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в наступних правочинах: правочини щодо відступлення/розірвання/припинення Договору іпотеки від 01.02.03.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Предмет іпотеки - Однокімнатна квартира №15 загальною площею 32 кв.м., житлова площа 18,8 кв.м. , яка належить в рівних частках по 1/ 2 позичальнику та майновому поручителю [PERSON] , та знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; правочини щодо відступлення/розірвання/припинення Договору застави від 01.02.2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. Предмет застави - автомобіль БМВ 5351, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . А також застосовано наслідки нікчемності правочинів, в т.ч. здійснено зворотні транзакції по рахунку за нікчемним правочином (т.1 а.с.62). Звертаючись до суду з позовом, позивач, зокрема, вказував на повне виконання своїх зобов`язань за кредитним договором, а також посилаючись на те, що платіжні операції по перерахуванню коштів з рахунку іншої особи на його рахунок не є правочинами між банком та позивачем, просив свої позовні вимоги задовольнити. Так, відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно частина 3 статті 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Як передбачено ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. При цьому, згідно з ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду. Разом з тим, згідно зі ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Частина 1 ст. 203 ЦК України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Водночас, відповідно до викладеного у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 року по справі № 910/12294/16 та від 16.05.2018 року по справі № 910/24198/16 правового висновку, накази (рішення) уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочинів не можуть установлювати обов`язки для третіх осіб, зокрема контрагентів банку. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» незалежно від того,чи була проведена передбачена ч. 2 ст. 38 цього ж Закону перевірка правочинів і виданий наказ. Тобто, посилання відповідача на те, що дія з перерахування грошових коштів [PERSON] на рахунок позивача є правочином, не відповідають наведеному в законі визначенні правочину, оскільки за своєю суттю є операцією з переказу коштів з одного рахунку на інший та не має всіх складових елементів правочину. В свою чергу, у силу вимог ч.ч. 1, 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у т.ч. договорів), вчинених (укладених банком) протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у т.ч. договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Пунктом 7 ч. 3 ст. 38 Закону встановлено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредитором переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Між тим, будь-яких доказів, яким саме чином здійснення платежів [PERSON] на користь [PERSON] та позивачем щодо повернення кредитних коштів року вплинуло на платоспроможність банку, або неможливість часткового чи повного виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами, матеріали справи не містять. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відсутність обставин, які доводять, що транзакція з перерахування коштів в якості повернення кредиту за своєю правовою природою є правочином, який передбачає платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Крім того, перерахування грошових коштів з рахунку на рахунок у одному банку не є правочинами в розумінні статей 202, 204, 626 ЦК України та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а є банківськими операціями, тому не можуть визнаватись нікчемними, оскільки проведені на виконання цивільно-правових договорів, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.12.2018 у справі № 911/3880/15, та правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.06.2018 у справі № 755/7957/16-ц. Крім того, як вже зазначалось, виконання у повному обсязі зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Банк Камбіо» та повернуто тіло кредиту та відсотків за Кредитним договором № 002/2-2013/980 від 01.02.2013, про що прямо вказано безпосередньо у повідомленні ПАТ «Банк Камбіо» від 03.11.2014 б/н (т.1 а.с.61), - тобто погашення заборгованості за договором позивачем були здійснені ще до віднесення ПАТ «Банк Камбіо» до неплатоспроможних банків та введення тимчасової адміністрації. Також, суд відхляє аргументи відповідача щодо порушення приписів постанови Правління НБУ від 19.08.2014 № 510/БТ «Про встановлення особливого режиму контролю за діяльністю ПАТ «Банк Камбіо» в частині проведення розрахунків в інший спосіб, ніж це передбачено її приписами, оскільки висновки про наявність ознак нікчемності спірних правочинів згідно з пунктом 1 частини третьою статті 38 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що встановлено зазначеною постановою НБУ, не доводилася до відома вкладників та позичальників, зокрема позивача, який не мав загального доступу до неї, а тому на час здійснення розрахунків за кредитним договором не була обізнана щодо наявності застережень, встановлених постановою. Таким чином, здійснивши проведення розрахункової операції, Банк своїми діями підтвердив наявність на рахунку платників необхідної суми коштів, про що також свідчить про відсутність заборони на проведення розрахункових операцій у відповідний спосіб. При цьому, наслідки невиконання вимог постанови НБУ з боку банку не можуть покладатись на боржника. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Згідно положень ч.І ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зет. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не зідновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, таким чином, у разі погашення основного зобов`язання Договір іпотеки припиняється. Згідно ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі: припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. У разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. У разі припинення права застави внаслідок виконання забезпеченого заставою зобов`язання заставодержатель, у володінні якого перебувало заставлене майно, зобов`язаний негайно повернути його заставодавцеві. Тобто, оскільки застава має похідний характер від основного зобов`язання, що забезпечується нею, вона втрачає чинність з припиненням основного зобов`язання, незалежно від підстав такого припинення. Проте саме з припиненням основного зобов`язання шляхом його виконання закон (ч. З ст. 593 ЦК України) пов`язує виникнення у заставодержателя обов`язку повернути заставодавцеві предмет застави, який перебував у його володінні. Таким чином, оскільки позивачем здійснено повне погашення кредиту та процентів за його використання згідно з кредитним договором, що підтверджується виписками з поточного рахунку останньої, відкритого в ПАТ «БАНК КАМБІО» та повідомленням Банку від 03.11.2014, таким чином кредитні зобов`язання по кредитному договору№002/2-2013/980 від 01.02.2013 є припиненими з 03.11.2014 шляхом їх повного належного виконання. Таким чином, станом на 03.11.2014 року та вподальшому заборгованість по кредитному договору №002/2-2013/980 від 01.02.2013 р. у позивача перед банком-відповідачем відсутня та всі зобов`язання за кредитним договором, договором іпотеки та договором застави припинені, що було самостійно та добровільно підтверджено банком в повідомленні від 03.11.2014 р, таким чином, з врахуванням вищенаведеного, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved