Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернулась до суду з позовом де зазначає, що домоволодіння №28 (колишній №26) по вулиці Московській у місті Мерефа Харківського району Харківської області належало по ? частці [PERSON] та [PERSON] На теперішній час 3/8 часток домоволодіння належить [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 08 липня 2005 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим №3-1356, а 1/8 частка [PERSON] на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 19.12.1983 року. Після смерті її дідуся [PERSON] залишилась спадщина у вигляді 1\\2 частки зазначеного домоволодіння. Після його смерті спадщину фактично прийняла її бабуся [PERSON], яка мешкала разом з дідусем. 04 березня 2017 року бабуся померла. Вона звернулась до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав на зазначену частку, але своєю постановою державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документів, які б підтверджували факт прийняття [PERSON] спадщини. Тому просила визнати за нею право власності на ? частку домоволодіння №28 (колишній №26) по вулиці Московській у місті Мерефа Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 06 лютого 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено у підготовче судове засідання на 28 лютого 2018 року. Ухвалою від 28 лютого 2018 року справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 28 лютого 2018 року. Позивач у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Мереф»янської державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 03 лютого 1963 року за реєстровим №438 домоволодіння №26 по вулиці Московській у місті Мерефа Харківського району Харківської області після смерті [PERSON] в рівних частках успадкували її діти [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Як вбачається з копії акту про закінчення будівництва та ввод в експлуатацію індивідуального домоволодіння, затвердженого рішенням Мереф»янської міської ради Харківського району Харківської області №19 від 30.081978 року [PERSON] та [PERSON] побудували домоволодіння №28 по вулиці Московській у місті Мерефа Харківського району Харківської області (а.с.26). Як вбачається з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №28 по вулиці Московській у місті Мерефа Харківського району Харківської області ? частка цього домоволодіння належить [PERSON], а ? частка [PERSON] (а.с.27-29). Згідно з копією заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області 11 грудня 1991 року за реєстровим №3-3753, [PERSON]В, заповів усе належне йому майно своїй дружині [PERSON] (а.с.24). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть І-ВЛ №054810, виданого Мереф»янської міською радою Харківського району Харківської області, [PERSON] помер 14 грудня 200 року (а.с.19). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть І-ВЛ №583308, виданого виконкомом Мереф»янської міської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла 04 березня 2017 року (а.с.20). Як вбачається з копії свідоцтва про народження IV-НЛ №318829, виданого Мереф»янською міською радою Харківського району Харківської області, [PERSON] народилась 25.06.1986 року і її батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). Згідно з копією свідоцтва про шлюб І-ВЛ №038753, виданого Мереф»янською міською радою Харківського району Харківської області, [PERSON] 16 вересня 2006 року уклала шлюб з [PERSON] і взяла прізвище чоловіка (а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження ІІІ-ЯР №944393, виданого Мереф»янським міським відділом РАЦС Харківського району Харківської області [PERSON] народився 22.07.1958 року та його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с.22). Згідно з копію свідоцтва про одруження ІІ-ЯК №0993858, виданого Мереф»янською міською радою Харківського району Харківської області, [PERSON]А, та [PERSON] 07.06.1980 року уклали шлюб і подружжю було надано спільне прізвище [PERSON] (а.с.37). Згідно з копією свідоцтва про розірвання шлюбу І-ВЛ №083724, виданого Харківським районним відділом РАЦС Харківської області 24 лютого 1998 року за актовим записом №84 було зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] А,А. та [PERSON] (а.с.36). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть І-ВЛ №209342, виданого Мереф»янською міською радою, [PERSON] померла 15 жовтня 1999 року (а.с.35). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть І-ВЛ №570599, виданого виконкомом Мереф»янської міської ради Харківського району Харківської області, [PERSON] помер 24.11.2016 року (а.с.21). Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 07 лютого 2018 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, позивач зверталась за оформленням свої спадкових прав на частку спірного домоволодіння після смерті бабусі [PERSON], але нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не були надані правовстановлюючі документи, які б підтверджували належність [PERSON] спадкового майна (а.с.43). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування\~за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що позивач фактично прийняла спадщину у вигляді ? частки домоволодіння №28 (колишній №26) по вулиці Московській у місті Мерефа Харківського району Харківської області, після смерті баби [PERSON], яка померла 04.03.2017 року, звернувшись до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судові витрати підлягають залишенню за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved