Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Управління Пенсійного Фонду України в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області (далі - УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області) звернулось до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість по переплаті заробітної плати в сумі 21728,47 грн., мотивуючи тим, що відповідач працює в УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області з 03.04.2006 року, з 01.07.2015 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем. В результаті проведеного в серпні 2015 року комплексного внутрішнього аудиту в УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області було виявлено, що з 01.01.2008 року [PERSON] було переведено з посади провідного спеціаліста на посаду головного спеціаліста, в результаті чого у відповідача змінився посадовий оклад, підвищилась заробітна плата та підлягав зміні базовий місяць для обчислення індексації, що помилково не було зроблено та в результаті зазначеної рахункової помилки виникла переплата заробітної плати за період з 01.01.2008 по 31.07.2015 року в розмірі 21728,47 грн. Вважає, що відповідач заподіяв шкоду, яка полягає в отриманні грошових коштів, на які не мав законного права, від відшкодування шкоди в добровільному порядку відповідач відмовляється. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала (а.с.16) та пояснила, що на підставі наказу № 85 від 10.08.2015 року було проведено комплексний внутрішній аудит в УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області за період з 01.09.2013 по 31.07.2015 року, зазначений у позовній заяві період переплати з 01.08.2008 по 31.07.2015 року включає період, який не був зазначений у період, що перевірявся. Виплата індексації була проведена установою добровільно за відсутності недобросовісності з її боку, рахункова (арифметична) помилка відсутня, її вини у виникненні переплати немає. Просила у задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши та оцінивши наявні письмові матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває у трудових правовідносинах з УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області з 03.04.2006 року, з 01.07.2015 року переведена на посаду головного спеціаліста відділу ведення електронних реєстрів та підтримки інформаційно-аналітичних систем, що сторонами не заперечується та не підлягає додаткового доказування відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України. Відповідно до наказу Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 10.08.2015 року № 85 головним спеціалістом відділу фінансового аудиту управління внутрішнього аудиту проведено оцінку використання коштів на утримання апарату УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської областіза період з 01.09.2013 по 31.07.2015 року. Згідно інформації про результати оцінки від 27.08.2015 року (а.с.5-9,10) встановлено порушення вимог при здійсненні видатків на оплату праці, зокрема, п.5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078 (далі-Порядок). Так, з 01.01.2008 року [PERSON] було переведено з посади провідного спеціаліста на посаду головного спеціаліста. Згідно п.5 Порядку (в редакції станом на момент переведення відповідача) у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообовязкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів, місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Позивачем базовий місяць для обчислення індексації у порушення вимог п.5 Порядку змінено не було, в результаті чого виникла переплата заробітної плати за період з 01.01.2008 по 31.07.2015 року в розмірі 21728,47 грн. 25.08.2015 року УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області звернулось до [PERSON] з питання погашення заборгованості по переплаті заробітної плати в розмірі 21728,47 грн., яка виникла за період з 01.01.2008 року по 31.07.2015 року (а.с.11). Листом від 26.08.2015 року на адресу начальника УПФУ в м.Ізмаїлі та Ізмаїльському районі Одеської області [PERSON] від відшкодування вказаної суми відмовилась (а.с.12). Відповідно до ст.127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі, організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган праві видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (ст.136). До лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Згідно ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку відповідача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору. Аналіз вищевказаних норм дає підстави для висновку, що помилка при визначенні базового місяця для нарахування індексації до лічильних помилок не відноситься. Згідно ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку. Пленум ВСУ у п.3 Постанови від 29.12.1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» дав розяснення, згідно яким суд у кожному випадку зобов'язаний, зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина тощо. За змістом ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач не надав жодних належних та допустимих доказів у підтвердження того факту, що сума переплати виникла внаслідок неправомірних дій відповідача, при неналежному виконанні ним своїх функціональних обовязків, наявності в діях відповідача вини у її виникненні. Приймаючи до уваги, що позивачем виплата заробітної плати проведена добровільно, за відсутності рахункової помилки з його боку і недобросовісності з боку відповідача, вина відповідача у виникненні переплати заробітної плати відсутня, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог немає. Судові витрати розподіляються відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: dismissed