Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач, через свого представника, звернулась до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилалась на те, що 05.04.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір №156 про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства споживача та надано послугу з улаштування вузла обліку. Відповідно до умов зазначеного договору відповідач зобовязувався оплачувати їй вартість купленої електричної енергії сонячного випромінювання генеруючою установкою, яка безпосередньо відпущена в електричну мережу енергопостачальника, за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електроенергії приватним домогосподарством споживача на умовах договору, щомісяця проводити знімання показників засобів обліку, надавати звіт про покази приладів та купувати відпущену у мережу електроенергію. Відповідно до п. 4.1 договору та вимог постанови НКРЕКП №359 від 23.03.2018 року, «зелений» тариф на період з січня 2017 року по 31 грудня 2019 року встановлено на рівні 591,46 коп./кВт*год. (без ПДВ). Вказувала на те, що відповідач належним чином умов договору не виконав, за період з квітня 2018 року та на момент звернення з позовом до суду не зняв показники засобу обліку, не встановив обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електроенергії, не склав відповідний акт приймання-передачі електроенергії та у встановлені строки оплату за прийнятий товар не здійснив, у звязку з чим позивачем на адресу відповідача направлена претензія, яка залишилась без належного реагування. 22.10.2018 року, позивачем, попередньо повідомивши відповідача та представників Камянецької сільської ради, на території якої знаходиться домогосподарство, здійснено фіксацію показників приладу обліку обсягів та напрямків перетоків прийнятої-переданої електричної енергії приватного домогосподарства про що складено відповідний акт в присутності сільського голови та свідка - сусідки, в якому зафіксовано обсяг відпущеної позивачем в електричну мережу відповідача за період з 05 квітня по 22 жовтня 2018 року, що становить 26396 кВт*год. Враховуючи викладене, обсяг відпущеної позивачем в електричну мережу відповідача електроенергії, встановлений «зелений» тариф на період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року за відповідачем рахується заборгованість за вказаний період в сумі 156121,78 грн. Крім того, у звязку з тим, що дане зобовязання має характер грошового, за прострочення його виконання відповідач має нести передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальність за період з 11.05.2018 року (дата першого розрахунку) до 22.10.2018 року (дата звернення до суду), а саме 3 % річних в розмірі 2117,27 грн. та інфляційні в сумі 1852,70 грн. На підставі вище викладеного, посилаючись на умови договору, норми матеріального права, просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі 156121,78 грн., 3 % річних в розмірі 2117,27 грн. та інфляційні в сумі 1852,70 грн., а всього 160091,75 грн., а також судові витрати, зокрема судовий збір та витрати на правову допомогу, розмір яких уточнено в ході судового засідання, а саме в сумі 17200 грн. В ході судового розгляду даного спору відповідач неодноразово звертався до суду з клопотаннями про зупинення провадження у справі, оскільки останнім оспорювалась дійсність укладеного між ним та позивачкою договору №156 про купівлю-продаж електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства споживача. Так, ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 31.01.2019 року провадження у даній справі було зупинено до набрання законної сили рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.11.2018 року у справі за позовом АТ «Чернівціобленерго» до [PERSON] про визнання договору недійсним та 22.02.2019 року провадження поновлено оскільки постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.02.2019 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін. Позивач в судове засідання не зявилась, в її інтересах діяла представник, яка в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, а також врахувати обставини викладені у відповідному письмовому клопотанні для зменшення розміру судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у випадку прийняття рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного\~судочинства є\~справедливий,\~неупереджений та\~своєчасний розгляд\~і вирішення\~цивільних справ\~з метою\~ефективного захисту\~порушених,\~невизнаних або\~оспорюваних прав,\~свобод чи\~інтересів фізичних\~осіб,\~прав та\~інтересів юридичних\~осіб,\~інтересів держави. Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1, 2 п.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Судом встановлено,\~що 05.04.2018\~року \~між сторонами\~ було\~укладено \~договір №156\~про купівлю-продаж\~електричної енергії,\~виробленої з\~енергії сонячного\~випромінювання генеруючими\~установками приватного\~домогосподарства споживача,\~відповідно до\~якого \~ споживач\~[PERSON]\~ продає\~Енергопостачальнику \~АТ «Чернівціобленерго»\~ електричну\~енергію,\~вироблену з\~енергії сонячного\~випромінювання об'єктом\~електроенергетики (генеруючою\~установкою)\~приватного домогосподарства,\~а саме\~-\~ житлового\~будинку за\~адресою \~вул.\~Шевченка,\~10А,\~с.Камяна, Сторожинецького району, Чернівецької області (а/с 8). Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Так, вважаючи вказаний вище правочин недійсним, відповідач АТ «Чернівціобленерго» зверталось до суду з відповідним позовом про визнання договору купівлі-продажу електричної енергії, виробленої з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства недійсним та рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 16.11.2018 року, яке залишене без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.02.2019 року в задоволені вказаного позову відмовлено. Таким чином, на час розгляду даного спору встановлено дійсність договору на підставі якого виникли спірні правовідносини. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Відповідно до вимог п. 1.2, п. 2.2, п. 2.3 укладеного між сторонами договору відповідач зобовязувався оплачувати споживачу вартість купленої електричної енергії, яка безпосередньо відпущена в електричну мережу енергопостачальника АТ «Чернівціобленерго» за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електроенергії приватним домогосподарством позивача, на умовах передбачених цим договором. Також, відповідач зобовязувався купувати відповідну електроенергію в обсязі, що перевищує місячне споживання електроенергії домогосподарством, щомісячно проводити знімати покази засобу обліку, надавати позивачу звіт про покази приладу обліку. Позивач в свою чергу має право на отримання від відповідача оплати відпущеної у мережу енергопостачальника електроенергії за «зеленим» тарифом, встановленим НКРЕКП в обсязі, що перевищує місячне споживання електроенергії приватним домогосподарством. У п. 4.1 договору сторони погодили встановлений «зелений» тариф для проведення розрахунків з урахуванням положень Постанови НКРЕКП №1609 від 29.12.2017 року, при цьому зауважили, що у разі внесення змін та/або прийняття НКРЕКП інших тарифів для проведення взаєморозрахунків сторони використовують нові та/або змінені тарифи. У відповідності до вимог постанови НКРЕКП №359 від 23.03.2018 року, «зелений» тариф на період з січня 2017 року по 31 грудня 2019 року встановлено на рівні 591,46 коп./кВт*год. (без ПДВ). Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Так, Розділом 4 вказаного вище договору передбачено, що розрахунковим періодом для проведення розрахунків між сторонами є календарний місяць. Відповідач зобовязувався щомісяця зчитувати засоби обліку з АСКОЕ станом на 24 год. 00 хв. останнього дня розрахункового періоду та надавати споживачу звіт про покази засобу обліку, обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електричної енергії, протягом трьох робочих днів після закінчення розрахункового періоду скласти акт прийому-передачі електроенергії, який є підставою для взаєморозрахунків після його підписання сторонами. За змістом\~ п.\~4.8,\~4.9\~ договору,\~оплата за\~куплену \~у споживача\~ електроенергію,\~що вироблена\~з енергії сонячного випромінювання генеруючими установками приватного домогосподарства, в обсягах, що перевищує місячне споживання електроенергії домогосподарством споживача, здійснюється енергопостачальником протягом десяти банківських днів з моменту підписання акту прийому-передачі товару (електричної енергії) на розрахунковий рахунок позивача. З матеріалів справи вбачається, що відповідач своїх зобовязань за договором не виконав, у звязку з чим 18.06.2018 року позивачем на його адресу направлялась відповідна претензія та вимога про проведення фіксації показників приладу обліку та доказів належного реагування на вказану претензію і вимогу матеріали справи не містять (а/с 14, 19). Натомість, 22.10.2018 року, позивачем здійснено фіксацію показників приладу обліку обсягів та напрямків перетоків прийнятої-переданої електричної енергії приватного домогосподарства про що складено відповідний акт в присутності сільського голови Камянецької сільської ради та свідка в якому зафіксовано обсяг відпущеної позивачем в електричну мережу відповідача в період з 05 квітня по 22 жовтня 2018 року, що становить 26396 кВт*год (а/с 20). Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаних обставин та обсягу електричної енергії, що зафіксовано у вказаному вище акті відповідачем не надано, у звязку з чим відсутні підстави ставити дані, що відображені у відповідному акті під розумний сумнів. З урахуванням визначеного обсягу відпущеної позивачем в електричну мережу відповідача електроенергії та встановленого постановою НКРЕКП №359 від 23.03.2018 року «зеленого» тарифу позивачем проведено розрахунок заборгованості за період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року в сумі 156121,78 грн. У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Оскільки за наслідками розгляду справи встановлено, що відповідач умови договору не виконував, не зняв показники засобу обліку, не встановив обсяги та напрямки перетоків прийнятої-переданої електроенергії, не склав відповідний акт приймання-передачі електроенергії та у встановлені строки оплату за прийнятий товар (електроенергію) не здійснив, з останнього підлягає стягненню вище вказана заборгованість. Крім того, статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст.\~625\~ЦК України,\~боржник не\~звільняється від\~відповідальності за\~неможливість виконання\~ним грошового\~зобов'язання.\~ Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3 % річних в розмірі 2117,27 грн. та інфляційні в сумі 1852,70 грн., за період з 11.05.2018 року (дня першої оплати) по 22.10.2018 року (дата складення позивачем акту фіксації обсягу відпущеної електроенергії в мережу відповідача). У відповідності до вимог ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України, \~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.\~Для визначення\~розміру витрат\~на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~ Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4)\~ціною позову\~та (або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У\~разі недотримання\~вимог частини\~четвертої цієї\~статті суд\~може,\~за клопотанням\~іншої сторони,\~зменшити розмір\~витрат на\~правничу допомогу,\~які підлягають\~розподілу між\~сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. ЄСПЛ у рішенні від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим, а у рішенні від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» звернув увагу на те, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Так, представником позивача поданий до суду звіт про надання послуги відповідно до договору про надання юридичної допомоги у звязку із судовим розглядом даного пору, відповідно до якого позивач понесла судові витрати в сумі 17200 грн. Представник відповідача в свою чергу звернувся до суду з клопотанням про зменшення суми витрат на професійну правову допомогу, оскільки вважає, що розмір заявлених судових витрат не спів мірний складності справи та фактично виконаних адвокатом робіт та обсягом наданих ним послуг клієнту, зокрема не конкретизовано в чому саме полягала підготовка до участі в судовому засіданні, а також вважає, що ознайомлення з матеріалами справи та підготовка відповідного клопотання не потребує значних затрат часу, а вартість послуги адвоката за годину роботи значно завищена в порівняні з середнім показником заробітної плати в Україні. Разом з тим, дослідивши матеріали справи в сукупності із наданих представником позивача звітом про наданні послуги та їх вартість, суд приходить до висновку, що такі послуги були дійсно наданні адвокатом та їх вартість відповідає принципу розумності, а тому вказану суму витрат на правову допомогу слід стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір. На підставі\~вище викладеного\~та

Outcome: approved