Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У лютому 2021 року до суду звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом, вимоги якого обґрунтовані тим, що 06.09.1997 позивачка уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Неповнолітній дочка сторін проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач не приймає участі у витратах, пов`язаних з утриманням та вихованням спільної дитини, хоча є здоровим, працездатним та має самостійний дохід, оскільки працює охоронцем. Позивачка вважає, що відповідач має змогу та повинен надавати матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, оскільки сімейний та матеріальний стан дозволяють йому надавати таку допомогу. Посилаючись на вищезазначені обставини, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді від 01.03.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначене судове засідання на 01.04.2021. У зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання 01.04.2021, розгляд справи відкладений на 06.05.2021. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити (а.с. 31). Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позов визнає в повному обсязі (а.с. 32) У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Зокрема судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів з урахуванням положень, передбачених ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.09.1997 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 09.02.1997 Відділом реєстрації актів громадянського стану Решетилівського районного управління юстиції (а.с. 6). Сторони є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та свідоцтвом про народження, виданим 17.03.2015 Виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Решетилівського району Полтавської області (а.с. 7, 8). Згідно довідки № 10-12/1500, виданої 15.02.2021 Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: чоловік - [PERSON] та дочка - [PERSON] (а.с. 8) Судом також встановлено, що спільна дитина перебуває на повному матеріальному утриманні матері, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Приписами статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, а проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає стягнення аліментів у межах суми за один місяць до негайного виконання. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, тобто є передбачені ст. 180 СК України підстави для стягнення аліментів. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що наявні підстави для задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З урахуванням вищезазначеного та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача у справі [PERSON] в розмірі 908,00 грн на користь держави. На підставі викладеного, та

Outcome: approved