overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу з тих підстав, що між ними відсутнє взаєморозуміння. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі з 04 серпня 2006 року, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, відновляти їх не мають наміру, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння, інтереси, утрачені первісні почуття, загальне господарство не ведуть. На підставі вищевикладеного, згідно зі ст. ст. 104, 110, 112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше сумісне життя подружжя і збереження сім'ї сталі неможливі і суперечать інтересам позивача, що має істотне значення, у зв'язку з чим заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

у лютому 2015року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.07.2003року Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 531між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з серпня 2012року. Переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з викладених підстав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та проти його задоволення не заперечувала. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 11.07.2003року Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом №531 (а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо з серпня 2012року, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

у лютому 2015року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.08.1995року Києво - Святошинським районним будинком урочистих подій Київської області за актовим записом № 248 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з 2012року. Шлюб існує лише формально, а тому переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просив задовольнити їх. Відповідач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12.08.1995року Києво - Святошинським районним будинком урочистих подій Київської області за актовим записом № 248 (а.с.8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо з 2012року, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він є власником вказаного будинку відповідно до договору дарування. Разом з тим, позивачем було з'ясовано, що в будинку зареєстровані відповідачі, а саме: дружина та діти його брата - [PERSON], який помер [INFO] року. Після смерті брата, його родина в будинку не проживає. Позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у спірному будинку, оскільки останні там не проживають тривалий час, їх особистих речей в будинку не має, вони не виконують зобов'язання, пов'язані з утриманням будинку. Позивач та його представники в судове засідання не з'явились, направили заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачі в судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, про день розгляду справи були повідомлені належним чином. Через неявку у судове засідання відповідача за згоди інших учасників процесу суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] згідно договору дарування будинку від 19 листопада 2004 року. Дарувальник [PERSON], який був братом позивача [PERSON] помер [INFO] року. Відповідачі [PERSON],1961 року народження, [PERSON], 1979 року народження, [PERSON], 1982 року народження зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджується довідкою голови КСН «Селища Україна» від 0 лютого 2015 року. Згідно акту від 10 лютого 2015 року КСН «Селища Україна» відповідачі дійсно зареєстровані в спірному будинку, однак не проживають в ньому понад 5 років. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача, оскільки відповідачі не проживають в спірному будинку понад один рік без поважних причин, в зв'язку з чим втратили право користування житловою площею. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати,тому вони підлягають стягненню з відповідачів в повному обсязі, а саме витрати судового збору в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

у лютому 2015року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 21.08.1993року Відділом запису актів громадянського стану Московського району міста Києва за актовим записом № 1023. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини. Переконаний, що подальше збереження сім'ї неможливе. Позивач подав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 21.08.1993року Відділом запису актів громадянського стану Московського району міста Києва за актовим записом № 1023 (а.с.4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторонам надавався строк для примирення три місяці, однак останні примирення не дійшли. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що сторони не ведуть спільне господарство, на даний час не підтримують шлюбних відносин, позивач заперечує подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу в сумі 1194,66 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 17\~884,03 грн. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 27 листопада 2007 року між сторонами був укладений договір б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та позивачем [PERSON], підтверджується підписом у заяві. Згідно з п.8.6 Умов, при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених Договором більш ніж на 120 днів, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п.9.12 Умов, договір дії протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про закінчення дії Договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Рішенням (заочне) Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 травня 2012 року стягнуто з [PERSON]на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку від 25 липня 2006 року в сумі 11024 грн.40 коп. Дотепер відповідач свої зобовязання за договором не виконав, загальний розмір заборгованості станом на 30.11.2014 року становить 1194,66 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 17884,03 грн. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, \~611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за договором в сумі 1194,66 доларів США, що складає еквівалент за курсом НБУ 17 884,03 грн. Таким чином, позовні вимоги \~підлягають \~задоволенню. Відповідно до ст. 88 \~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати, понесені за розміщення оголошення у газеті «Ріднє прибужжя» про виклик відповідача до суду у розмірі 220 грн. грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 11.10.2003 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року, питання щодо розподілу майна та утримання дитини на даний час не вирішено. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву з проханням надати строк для примирення, а у випадку розірвання шлюбу, врахувати, що у неї є питання щодо розподілу майна та визначення місця проживання дитини. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.10.2003 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з листопада 2014 року, примирення неможливе. Питання щодо розподілу майна та утримання дитини на даний час не вирішено. Справа знаходиться в провадженні суду з лютого 2015 року та судом вже надавався сторонам строк для примирення, проте, позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу відповідачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 16.01.1982 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають повнолітнього сина. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з січня 1994 року, спору щодо розподілу майна на даний час немає. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.01.1982 року. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з 1994 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу відповідачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 27.10.1995 року було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. З 2013 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання, не зявився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовні вимоги не надав та не просив суд розглядати справу у його відсутність. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.10.1995 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Як пояснив позивач, з 2013 року шлюбні стосунки між ними припиненні, спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Питання зміни прізвища відповідачем судом не вирішувалось у звязку з її неявкою в судове засідання.

Outcome: approved