overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований 15 серпня 2008 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №571. На протязі останніх двох років сімейне життя поступово погіршувалось, а в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2008 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №571. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований 26 листопада 2005 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1111. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено з травня 2013 року, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надавав, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2005 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1111. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

у лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Сарівської сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що у січні 2006 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті на ім'я позивача залишила заповіт. У встановлений законом шестимісячний строк позивач з заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки захворів та тривалий час лікувався, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяви про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Суд встановив, що 1 березня 2001 року в с. Сари Гадяцького району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, все те, що буде належати їй на час її смерті , заповіла [PERSON] Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 1,660 га. [INFO] року в с. Сари Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Сарівської сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась. Згідно довідки Сарівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини [PERSON] перебувала на лікуванні з 12.07.06р. по 22.07.06р. з діагнозом: стенокардія, гіпертонічний криз. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини перебування на лікуванні [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 02 лютого 2013 року вона та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 156. Дітей від шлюбу вони не мають. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на життя та різні культури виховання. Подружніх відносин вони не підтримують тривалий час, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб розпався та існує лише формально. Спір майнового характеру між ними відсутній. Просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 02 лютого 2013 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 156. Дітей від шлюбу не мають. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 03 листопада 2012 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 39. В обґрунтування позову зазначала, що з 03 листопада 2012 року перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери, погляди на сімейне життя, права та обов'язки подружжя. Постійні сварки та непорозуміння призвели до розпаду сім'ї. Подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, мають окремі бюджети, проживають окремо. Їхній шлюб існує лише формально. Подальше спільне життя вважає неможливим. Спір про поділ майна, набутого ними у шлюбі, відсутній. Надання строку для примирення є недоцільним. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 листопада 2012 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 39. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 11.03.1978 року відділом загсу Ленінського району м. Києва (актовий запис № 142) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, протилежність поглядів на шлюб та сім'ю. Сторони на час звернення до суду разом не проживають, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Прояснила, що з [PERSON] не проживають однією сім'єю близько 6 років. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Суд, вислухавши пояснення [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.03.1978 року, про що відділом загсу Ленінського району м. Києва зроблено актовий запис № 142 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Також із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 02.10.1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Києва (актовий запис № 784) між ним та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім'ю. На час звернення до суду сторони спільне господарство не ведуть, не підтримують подружні стосунки та проживають за різними адресами з лютого 2009 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримання сімейних відносин немає. Спору щодо поділу майна не має. Позивач подав заяву відповідно якій просить розгляднути справу без його участі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач надала заяву в якій просить розглядати справу без її участі, та просить залишити прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.10.1999 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 784 та видано відповідне свідоцтво (а.с.5). Від шлюбу сторони мають доньку: [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1686 та видане відповідне свідоцтво (а.с.5). Оскільки відповідач не заперечує позов в цілому , суд вважає, що відносно викладених у цьому обставин щодо відсутності ведення спільного господарства, та сімейно-шлюбні стосунків, вона не заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 28.12.2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис № 3366) між нею та [PERSON] посилаючись на зловживання останнім спиртними напоями та відсутність взаємопорозуміння. Від шлюбу сторони дітей не мають. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її життєвим інтересам. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що з відповідачем не проживають однією сім'єю з 12.10.2014 року. Останній зловживає алкоголем, що призводить до антисоціальної його поведінки у відношенні до неї. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце і час розгляду справи належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.12.2012 року, про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 3366 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 8). Від шлюбу сторони дітей не мають. Із пояснень позивача вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 29.03.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 190) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сім»ю та відсутність взаємопорозуміння. Від шлюбу сторони дітей не мають. Вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її життєвим інтересам. Спору щодо майна не має. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила, що з відповідачем не проживають однією сім'єю шість років. Останній зловживає алкоголем. [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце і час розгляду справи належним чином, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.03.2002 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис 190 та видано відповідне свідоцтво (а.с. 7). Від шлюбу сторони дітей не мають. Із пояснень позивача вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет протягом останніх шести років. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає залишити прізвище «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

у лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з указаною заявою. Зазначила, що [INFO] в с. Деребчин Шаргородського району Вінницької області помер її брат - [PERSON], який прийняв спадщину після смерті своєї матері [PERSON], яка померла [INFO]. Проте, [PERSON] не оформив спадщину після матері, оскільки помер. Заявник, будучи сестрою [PERSON], бажає оформити спадщину після його смерті, однак, при підготовці до оформлення спадкових прав встановлено, що документально не підтверджується належність [PERSON] сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я [PERSON]. Тобто, у сертифікаті прізвище матері зазначено як «[PERSON]», тоді яка правильно «[PERSON]». У зв'язку із допущеною помилкою у правовстановлюючому документі, нотаріус відмовив заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просить встановити факт, що [PERSON], яка померла [INFO] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ВН № 0514781, виданий Шаргородською районною державною адміністрацією 10.01.2001 року на ім'я [PERSON]. У судовому засіданні заявник [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заяву, посилаючись на ті самі обставини. Представник Деребчинської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у судове засідання не з'явився, проте, до суду надійшов лист Деребчинського сільського голови Галайко Ф.Ф., у якому останній просить справу розглянути у відсутності представника сільської ради, проти задоволення заяви не заперечує. Заслухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO] належить сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ВН № 0514781, виданий Шаргородською районною державною адміністрацією 10.01.2001 року на ім'я [PERSON]. Зазначений факт у судовому засіданні підтверджений поясненнями заявника та її представника. Також цей факт підтверджується: свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 5); свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с. 6); свідоцтвами про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7); свідоцтвом про одруження [PERSON] (а.с. 18), випискою із книги реєстрації сертифікатів (а.с. 10); самим сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серія ВН № 0514781 (а.с. 8). Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє їй реалізувати своє право на отримання спадщини.

Outcome: approved