overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.02.2004 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка на теперішній час мешкає разом з відповідачем, та надалі буде мешкати з матір'ю. Подружнє життя у позивача з відповідачем не склалося, оскільки між ними виникли суттєві взаємонепорозуміння та різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, зникли почуття, підтримка, спільне господарство не ведеться, родина фактично розпалася з травня 2013 року. Примирення, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу неможливі, спору про поділ спільного майна немає. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала повністю, прохала їх задовольнити, дитину залишити у неї на вихованні, прізвище залишити без зміни. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини. 11 лютого 2004 року у Слов'янському міськвідділі РАЦС Донецької області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (актовий запис № 33 від 11.02.2004 року). (а. с. 3) Від шлюбу позивач та відповідач мають неповнолітню дитину дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 6) Відповідач разом з дочкою мешкають окремо від позивача. Шлюбні відносини між подружжям припинені з травня 2013 року, спільне господарство не ведеться, примирення неможливе. Сторони втратили повагу один до одного та сумісне життя в подальшому та збереження сім'ї є недоцільним, сімейні відносини припинені. Спору про поділ сумісного майна та місце проживання неповнолітньої дочки [PERSON] немає. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати додаткових заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально-правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини не дали позитивного результату.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у жовтні 2007 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва. Від шлюбу з позивачем у відповідача народилася [PERSON], [INFO]. На даний час фактично шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося. За таких обставин, позивач просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Від позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 06 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2070. [INFO] народилася [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON] Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-05 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його дружина [PERSON], яка постійно проживала разом з ним у [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] він є єдиним спадкоємцем, прийняв спадщину та в частині майнового паю оформив її, отримавши 18.10.2013 свідоцтво про право на спадщину за законом. Також до складу спадщини [PERSON] входить земельна частка (пай) площею 3,29 га на території Митинецької сільської ради Красилівського району, яка належала їй на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай). Однак, правовстановлюючий документ на зазначену земельну частку (пай) за невідомих йому обставин [PERSON] був втрачений, зберігся лише його архівний примірник, у зв'язку з чим постановою державного нотаріуса Красилівської державної нотаріальної контори Тиховської В.В. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на неї. При цьому, в зв'язку зі смертю [PERSON] повторно отримати на її ім'я сертифікат на земельну частку (пай) неможливо так, як такий документ може бути оформлений та виданий лише власнику майна. Таким чином, у зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай) та неможливістю з незалежних від нього причин отримати його дублікат відмовою нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину він не може в звичайний спосіб реалізувати свої права, а тому змушений звертатись до суду і просити захистити його невизнане право. Просить визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 3,29 умовних кадастрових гектари вартістю 71 397 грн. 56 коп. на території Митинецької сільської ради Красилівського району Хмельницької області, яка належить їй на підставі сертифіката на право власності на земельну частку (пай) серії ХМ № 0228103 від 19.11.1996. У судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Митинецької сільської ради, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про те, що позовні вимоги визнає і справу просить розглядати за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду зі заявою про встановлення факту належності державного акту. У заяві [PERSON] посилався на те, що у його державному акті не вірно написано прізвище, замість [PERSON] - [PERSON]. Посилаючись на те, що фамілія у державному акті не співпадає з фамілією в паспорті, у державному акті - [PERSON], а у паспорті - [PERSON], заявник просив встановити факт належності йому державного акту. Встановлення вказаного факту необхідно заявнику у зв'язку з присвоєнням земельній ділянці кадастрового номеру. Заявник у судове засідання не з'явився, однак надав заяву, у якій заяву підтримав, просив слухати справу без його участі. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином про час та місце судового слухання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як видно з наданих заявником копії паспорту серії КК №178213, виданого Іллічівським МВ УМВС України в Одеській області 12.02.1999р., фамілія заявника [PERSON], тобто у державному акті заявника помилково записана фамілія [PERSON], замість [PERSON]. Встановлення даного факту має для [PERSON] юридичне значення, оскільки він не може вчиняти будь-яких дій з земельною ділянкою, у тому числі присвоєння кадастрового номеру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з названою заявою, у якій зазначає, що його брат - [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку у лікаря психіатра та у зв'язку з психічними розладами не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного нагляду та догляду, тому просить визнати [PERSON] недієздатним, встановити над ним опіку та призначити його (заявника) опікуном. У судове засідання заявник не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи в його відсутності. Органу опіки та піклування Броварської міської ради подав письмове клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно частини 1 статті 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною. Частиною 1 статті 241 ЦПК України встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна. Згідно висновку амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 134 від 18.06.2014 року, [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії (параноїдна форма). За своїм психічним станом [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не може. З огляду на наведене суд вважає, що є підстави для визнання [PERSON] недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуном [PERSON], враховуючи подання органу опіки та піклування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 20 квітня 1990 року він знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Жовтневим відділом запису актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 122. Від шлюбу мають повнолітню доньку. Спільне життя не склалося з причин непорозуміння та втратою довіри та поваги, а також з приводу сварок та конфліктів у зв'язку з чим з серпня 2013 року вони не ведуть спільного господарства. На підставі викладеного, просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], [INFO], який зареєстрований 20 квітня 1990 року Жовтневим відділом запису актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 122. Позивач надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутністю зазначивши, що на позовних вимогах наполягає і просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі у разі повторної неявки відповідача у судове засідання не заперечує. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з'явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалою від 27 березня 2014 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 20 квітня 1990 року [PERSON] знаходиться у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований Жовтневим відділом запису актів громадянського стану м. Запоріжжя, актовий запис № 122. (а.с. 5) Від шлюбу мають повнолітню доньку. Спільне життя не склалося з причин непорозуміння та втратою довіри та поваги, а також з приводу сварок та конфліктів у зв'язку з чим з серпня 2013 року вони не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явленний до суду одним з подружжя. На підставі викладеного, суд вважає, що родина [PERSON] та [PERSON] розпалася остаточно та поновлена бути не може.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 07.12.2011 р. позичив [PERSON] гроші у сумі 111685 доларів США. Відповідачка зобов'язалась повернути таку ж суму грошей до 07.06.2013 р., але своїх зобов'язань не виконала. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача борг за договором позики 987072 грн., 3% річних за порушення строку виконання зобов'язання - 19741 грн. та судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідачка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, що підтверджено розпискою про отримання судової повістки, в судове засідання повторно не з'явилась. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки слідує, що [PERSON] 07.12.2011 р. отримала від позивача гроші 111685 доларів США і зобов'язалась повернути позивачу таку ж суму грошей до 07.06.2013 р. (а.с. 10-12) За курсом НБУ станом на цей час 111685 доларів США еквівалентні 987072 грн. (а.с. 9) Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 3% річних за 8 місяців прострочення виконання зобов'язання відповідачкою становлять 19741 грн. Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплати судового збору 3654 грн. (а.с. 1) На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати укладений з [PERSON] шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міськвиконкому Кіровоградської області 04 квітня 1998 року. Зазначав, що спільне подружнє життя з [PERSON] не склалося з причин різних характерів по поглядів на подальше сімейне життя. Сімейні відносини фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться. Переконаний, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечитиме його інтересам, які мають істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує. Відповідачка також в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. В силу ст. 112 СК України, - суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про одруження, між сторонами зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану Світловодського міськвиконкому Кіровоградської області 04 квітня 1998 року. Подружнє життя між сторонами не склалося, сімейні відносини фактично припинені, з переконань сторін вбачається, що подальше збереження шлюбу між ними неможливе і суперечитиме їх інтересам. Відповідачка з розірванням шлюбу згідна. Сторони примирятися не бажають, та домовилися про спільне виховання та утримання їх сина [PERSON]. На підставі викладеного вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що мають істотне значення, сім`ю подружжя [PERSON] зберегти неможливо, а тому їх шлюб належить розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покалсти на позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 22 вересня 1979 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони мають різні погляди на життя на сімейні стосунки, моральні та духовні цінності, втратили почуття любові та поваги один до одного, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви [PERSON] підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі (а.с.10). Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що вона визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі (а.с.11). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 22 вересня 1979 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 339, видане Васильківським міським відділом РАГС Київської області (а.с. 3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спору щодо поділу спільного майна немає. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved