Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування вказаного позову [PERSON] зазначив, що 15 січня 2015 року між ним та [PERSON] укладено договір позики, на підтвердження якого було складено розписку, відповідно до якої відповідач отримала від позивача у позику грошові кошти у розмірі 11\~000,00 доларів США. Відповідач зобовязалася повернути позику до 01 червня 2012 року. Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі та належним чином. Натомість відповідач у визначений строк грошові кошти не повернула, у звязку з чим позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення 11\~000,00 доларів США, що станом на день подачі позовної заяви до суду складає 273\~350,00 грн. Позивачем до суду надано заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, на їх задоволенні наполягав. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст.\~224 ЦПК України. Згідно з ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом у ході розгляду справи встановлено, що 15 січня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, на підтвердження якого було складено розписку, відповідно до якої відповідач отримала від позивача у позику грошові кошти у розмірі 11\~000,00 доларів США. Відповідач зобовязалася повернути позику до 01 червня 2012 року (а.с. 4). Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі та належним чином. Натомість відповідач у визначений строк грошові кошти не повернула. Згідно із ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Частина 1\~ст. 530 ЦК України\~визначає, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобовязання є його невиконання\~\~або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). У відповідності до положень\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1046\~ЦПК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 1\~ст. 1049 Цивільного Кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ураховуючи наведені приписи законодавства та встановлені відповідні їм фактичні обставини справи та правовідносини, а також приймаючи до уваги, що в ході судового розгляду даного спору був встановлений факт невиконання відповідачем зобовязань щодо повернення суми позики позивачу, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню Ураховуючи результат розгляду даної цивільної справи, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір На підставі викладеного,

Outcome: approved