Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У лютому 2020 року позивач, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія-Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просило стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 29097,71 грн. та судові витрати у розмірі 2102 грн. В обґрунтування поданого позову зазначено, що 25 січня 2019 року між АТ «Державний ощадний банк України» та відповідачем укладений про споживчий кредит № 41_148, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 25 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25.01.2024 року (згідно п.п. 2.1., 2.2. договору). Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 28.01.2020 року виникла заборгованість у розмірі 29097,71 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10.02.2020 року справу передано на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Кіровського районного суду м. Кіровограда. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 14.04.2020 року прийнято з Ленінського районного суду м. Кіровограда до розгляду матеріали справи, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений в установленому законом порядку. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 25.01.2019 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» укладено договір про споживчий кредит № 41_148, згідно якого останньому надано кредит у розмірі 25 000 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 25.01.2024 року, згідно якого останньому було видано кредит у розмірі 25000 грн. на строк 60 місяців з терміном останнього повернення кредиту не пізніше 25 січня 2024 року (згідно п.п. 2.1., 2.2. договору). Відповідно до п. 2.4.1. договору за користування кредитом відповідач зобов`язаний сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 % річних. Згідно п. 2.4.2. договору проценти нараховуються банком щомісячно з методом факт/факт на фактичний залишок заборгованості за кредитом, що був отриманий позичальником, починаючи з дати видачі кредиту до терміну остаточного повернення Кредиту, визначеного цим договором. Відповідно до п.п.1.1.12.. 2.3, 3.2.1. договору кредит надавався на споживчі цілі, одноразово, шляхом безготівкового перерахунку коштів на поточний рахунок № [NUMBER] відповідача для здійснення розрахунково-касового обслуговування відповідача, в тому числі для видачі та обслуговування кредиту. Відповідно до п. 3.3.3. договору відповідач зобов`язувався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 416,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з лютого 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок № [NUMBER] , які банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Останній платіж в рахунок повернення кредиту та процентів позичальник зобов`язувався здійснити не пізніше дати (терміну) остаточного повернення кредиту, визначеної цим договором, а саме 25 січня 2024 року. Відповідно до п 3.10.2. договору термін остаточного повернення кредиту за цим договором є таким, що настав з дати виникнення будь-якої з вказаних в цьому пункті договору відкладальних обставин, і позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі, сплатити проценти за користування кредитом та інші визначені цим договором платежі не пізніше наступного робочого дня після настання будь-якої з наступних відкладальних обставин, а саме, згідно п.3.10.2.2. договору: спливу строку, відведеного законодавством України для усунення порушення споживачем (позичальником) умов договору про споживчий кредит у разі, якщо банк вимагає повернення кредиту, здійснення платежів, строк сплати яких не настав; прострочення виконання зобов`язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі за кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. Відповідно до п.п.4.3.1., 4.3.2. договору позичальник зобов`язаний належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання та визначено, що позичальник зобов`язаний точно в строки, обумовлені цим договором погашати кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди, а у випадку неналежного виконання взятих на себе зобов`язань по цьому договору на першу вимогу банку сплатити штрафні санкції, як це передбачено в договорі. Позичальник зобов`язується відповідати всіма власними коштами та майном по своїх зобов`язаннях що випливають з даного договору. Згідно п.3.11.1. договору підставою для визначення суми і підстав повернення кредиту або будь-якої неповерненої позичальником банку частини кредиту (включаючи суми нарахованих процентів та інших платежів) служать виписки з рахунків, відкритих у банку для обліку заборгованості позичальника за цим договором по основній сумі боргу за кредитом, нарахованим процентам та іншим платежам. При цьому наявність спору щодо розміру заборгованості позичальника за цим договором не звільняє позичальника від виконання ним зобов`язання та здійснення ним платежів в розмірі, визначеному банком відповідно до цього договору. Відповідач з 23.08.2019 року розпочав користуватися кредитними коштами банку, а саме, встановленим кредитним лімітом в сумі 25 100,00 грн., використовуючи кошти на власний розсуд. З вересня 2019 р. відповідач припинив виконувати належним чином взяті на себе зобов`язання по кредиту, передбачені. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Внаслідок невиконання взятих на себе зобов`язань відповідачем за користуванням кредитним лімітом, заборгованість станом на 28.01.2020 р. становить - 25 107,18 грн. з яких: основного боргу - 21 247,62 грн., нарахованих відсотків -3726,17 грн., нарахована пеня на прострочені відсотки - 73,93 грн., нарахована пеня по простроченому основному боргу - 44,95 грн. Постановою Верховного Суду від 26.04.2017 р. №3-1522гс16 зазначено, що у наслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачене ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Пунктом 8.3. договору передбачено, що за порушення взятих на себе зобов`язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди. Позичальник зобов`язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу, враховуючи індекс інфляції та трьох відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора. Їхня суть полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знеціненні грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору. Отже, право кредитора щодо вимоги сплати 3% річних та інфляційних нарахувань пов`язане насамперед з наявною сумою боргу з грошового зобов`язання. За невиконання зобов`язань за договором на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає відшкодуванню: - 3% річних від прострочених сум по основному боргу - 4,92 грн.; - 3% річних на суму прострочених процентів - 9,59 грн. Постановою Верховного Суду від 26.04.2017 р. №3-1522гс16 зазначено, що у наслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор дістає право на отримання сум, передбачене ст. 625 ЦК України, за весь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право подати позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. За невиконання зобов`язань за договором на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає відшкодуванню: інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом - 52,81 грн.; 3% річних від прострочених сум заборгованості - 151,40 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить - 13697,97 грн. З метою досудового врегулювання спору 06.02.2020 року на адресу відповідача направлено вимогу про дострокове повернення кредиту. Вимога на момент подання позову не виконана. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику - грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем та у строк та у порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом 30 днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором, яка доведена в судовому засіданні та підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 2102 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 530, 610-621, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved