overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про надання дозволу на укладення шлюбу з [PERSON] . В основі заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що бажає укласти шлюб з [PERSON], але на теперішній час не досягла шлюбного віку. вказуючи на те, що вони перебувають у фактичних шлюбних відносинах, мають намір жити разом, кохають один одного, бажають створити сім»ю. Визнання права на укладення шлюбу є необхідним, оскільки вона вагітна терміном 22-23 тижнів. В судовому засіданні заявниця та її законний представник просили задовольнити вимоги про надання дозволу на укладення шлюбу. [PERSON] підтримав вимоги заявниці та просив надати дозвіл на укладення шлюбу із заявницею пояснивши, що має намір створити сім»ю, яку зможе забезпечити матеріально, так як працює на сезонних роботах. Будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстицї в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до слідуючого висновку. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] народилася [INFO] року, що стверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER], виданим Мукачівським РС ГУДМС України в Закарпатській області 26 січня 2015 року. Довідкою виданою лікарем Станівської АГПСМ від 04 лютого 2015 року [PERSON] стоїть на обліку по вагітності терміном 22-23 тижнів. Відповідно ст.22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Статею 23 ч.2 СК України встановлено, що за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам.. . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки [PERSON] вагітна, бажає укласти шлюб з батьком дитини [PERSON], з метою народження дитини у шлюбі, а тому надання права на шлюб до досягнення шлюбного віку відповідає інтересам заявниці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. У заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на те, що вона не була належним чином повідомлена про судові засідання, під час розгляду справи була відсутня на території України. Наголошує, що матеріальний стан позивача не змінився, а тому відсутні підстави для зміни розміру аліментів. З цих підстав, заявник просив переглянути заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року, за наслідками перегляду скасувати вказане судове рішення та призначити справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні підтримала вимоги заяви про скасування заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року позов [PERSON] задоволено. Зменшено розмір аліментів, які за договором між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат) від 10 жовтня 2013 року, укладеного між сторонами, підлягають сплаті позивачем на користь відповідача на утримання трьох неповнолітніх дітей з 24300 гривень до 6000 гривень, які підлягають сплаті позивачем на користь відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. За приписами ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином, телеграми про виклик в судове засідання, надіслані на адреси реєстрації та фактичного місця проживання відповідача, не отримувала. Докази, на які посилається заявник, можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 лютого 2015 року. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 18.05.2002 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємних почуттів, через те, що вони різні люди, з різним світоглядом, від чого між ними постійно виникали сварки, що призвело до розпаду сім'ї. [PERSON] вказує, що з квітня 2014 року вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з відповідачем, спору стосовно виховання дитини та розподілу майна між ними немає. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 18 травня 2002 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 565 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 18 травня 2002 року). Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 26 листопада 2002 року), [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 14 травня 2013 року). Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставівикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], третя особа, без самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, згідно якого просить надати дозвіл неповнолітньому [PERSON], [INFO], на виїзд за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] у супроводі його матері - [PERSON] або уповноваженої нею особи, в період з 01 червня 2015 року по 20 червня 2015 року до Греції; надати [PERSON] дозвіл на виїзд [PERSON], [INFO], на виїзд за кордон без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] у супроводі його матері - [PERSON] або уповноваженої нею особи, в період з 10 липня 2015 року по 10 серпня 2015 року до Іспанії. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем було розірвано шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину, сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачем та знаходиться на повному її утриманні. Для відпочинку, подорожей, оздоровлення та всебічного культурного розвитку сина [PERSON], позивач просить суд надати дозвіл на виїзд її сина [PERSON] на виїзд за кордон без дозволу (згоди) батька [PERSON]. Оскільки, відповідач ніяк не реагує на прохання позивача надати дозвіл на виїзд їх спільного сина за кордон, а тому, позивачка була змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Під час розгляду справи, позивач збільшила позовні вимоги та просила додатково дозволити виїзд [PERSON], [INFO] без дозволу (згоди) батька дитини [PERSON] за межі України на весь час до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов, проти заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. У судовому засіданні представник третьої особи Скопич Д.І. підтримала позов. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON]. звернулася з заявою до суду у якій просила визнати батька, [PERSON] померлим з [INFO] року. У заяві зазначила, що її батько [PERSON], [INFO] пішов з дому [INFO] року та до теперішнього часу не повернувся. Звернення до міліції щодо його розшуку не дали результатів. Рішенням Новосанжарського районного суду від 08.11.2012 року [PERSON] був визнаний безвісно відсутнім, з того періоду жодної інформації щодо нього не надходило, тому у [PERSON]. виникла необхідність звернутися до суду із заявою про визнання його померлим з метою оформити спадщину, що залишилася після нього. У судовому засіданні представник заявника заяву підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Заявниця в судове засідання не з'явилась, наддала заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник зацікавленої особи Зачепилівської сільської ради Новосанжарського району в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву у якій прохав справу розглядати у їх відсутність, проти заяви не заперечував. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, вивчивши матеріали справи, дослідивши і проаналізувавши представлені докази, вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до довідки від 09.02.2015 року № 57/02-25 виданої Зачепилівською сільською радою Новосанжарського району вбачається, що [PERSON], 1941 року народження, зареєстрований за адресою [ADDRESS], а з 02 серпня 2011 року не проживає за вказаною адресою. (а.с. 8). Стаття 46 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців. Місцем проживання фізичної особи, відповідно до ст.29 ЦК України, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання [PERSON] було домоволодіння в [ADDRESS], за якою про нього немає відомостей протягом більш ніж три роки. Задоволення заяви [PERSON] про оголошення померлим має для неї юридичне значення - можливість оформлення спадщини після батька [PERSON]. Частина 3 статті 46 Цивільного кодексу України передбачає, що фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Стаття 47 Цивільного кодексу України передбачає, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. На підставі вище викладеного суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про оголошення [PERSON]. померлим.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася у суд із указаним позовом до [PERSON] та просила розірвати шлюб, зареєстрований 26 жовтня 2012 року. Вимоги мотивувала тим, що збереження сім'ї неможливе через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів. Близько чотирьох місяців вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Вважає збереження сім'ї неможливим. У судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягала на розірванні шлюбу. Пояснила, що спільних бюджету та господарства з відповідачем вони не мають, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Відповідач позов визнав також пояснив, що зберегти сім'ю не бажає, спільних бюджету та господарства з позивачем вони не мають, подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26 жовтня 2012 року, вбачається, що сторони з 26 жовтня 2012 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис 450 (а.с.6). У шлюбі народили одну дитину - сина [PERSON], [INFO], що стверджується наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про народження. З пояснень сторін встановлено, що кілька місяців вони проживають окремо, спільного бюджету та господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, зберегти сім'ю не бажають. Наданий судом строк для примирення позивного результату для збереження сім'ї не приніс - у судовому засіданні сторони наполягали на розірванні шлюбу та пояснили, що не мають наміру докладати зусиль для його збереження. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача у користь позивача судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася у суд із указаним позовом та просила розірвати шлюб, зареєстрований із відповідачем 02 квітня 1997 року. Вимоги обґрунтувала тим, що збереження сімї неможливе через відсутність взаєморозуміння, різні характери та погляди на життя. Вважає, що збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. У судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач після спливу строку для примирення позов визнав, просив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 104, ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них. Із свідоцтва про одруження серії 1-ЕГ № 000214 від 02 квітня 1997 року, вбачається, що сторони з 02 квітня 1997 року перебувають у шлюбі. Шлюб зареєстровано Радошинською сільською радою Ковельського району, актовий запис 2. Прізвища після одруження чоловіка і дружини [PERSON] (а.с.5). У шлюбі народили трьох дітей синів [PERSON], [INFO], Богдана, [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], що стверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про народження. З пояснень сторін встановлено, що вони не підтримують подружніх стосунків, зберегти сімю не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Наданий судом строк у чотири та два місяці для примирення позитивного результату для збереження сімї не приніс. Наведені обставини дають суду підстави зробити висновок, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» (далі - Відповідач) про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільнення. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що він працював у Державному підприємстві «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» та 18 січня 2012 року був звільнений. Позивач зазначив, що всупереч вимогам трудового законодавства, при звільнені відповідачем не було здійснено виплату їй заборгованості по заробітній платі. Зазначає, що в результаті звернення до суду за захистом своїх порушених прав, 03 листопада 2014 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено рішення щодо стягнення із відповідача на його користь компенсацію за невикористану відпустку, за невчасно виплачену заробітну плату та втрачений заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 18.01.2012 року по 26.06.2014 року. Вказане судове рішення відповідачем не виконано, а тому позивач просив суд стягнути з ДП «ДСВ «Вища школа» на користь [PERSON] суму компенсації за затримку основного розрахунку у розмірі - 21 175,12 грн. відповідно до положень ст. 117 КЗпП України за новий період після задоволення його попередніх вимог, а саме з 27.06.2014р. по 30.01.2015 р. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі з викладених у позові підстав, проти заочного розгляд справи не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] пред'явила в суді позов до [PERSON], просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Вона не працює, отримує допомогу у розмірі 1200 грн. по догляду за своєю матір'ю, яка є інвалідом першої групи. Відповідач коштів на утримання сина не надає. Він працює механіком у Київському хлібозаводі, його заробітна плата складає близько 5000 грн. щомісячно, інших утриманців не має. У судове засідання сторони не з'явилися. До суду спрямували заяви, в яких просять справу слухати в їх відсутність, позивачка позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги визнав. Дослідивши докази, суд приймає визнання відповідачем позову та ухвалює рішення про його задоволення, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторонни пребували у шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 10 листопада 2014 року розірвано (а.с. 6). Сторонни є батьками - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Дитина проживає разом з матір'ю (а.с. 4). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімумудля дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, судом враховано те, що відповідач позов визнав, відомостей про наявність у нього інших утриманців суду не надано, а тому аліменти слід стягувати у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу), відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні до суду, в сумі 243 гривні 60 копійок, слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved