Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

у лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 04 жовтня 1990 року Відділом РАГС Московського РВК у м. Києві, за актовим записом № 1492 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.10.1990 року серія [NUMBER]. Позивач зазначає, що з чоловіком вже більше 6 місяців проживає окремо, спільне господарство не ведуть. Спільне життя з Відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Сторони втратили можливість будувати свої відносини на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За таких обставин нормальні шлюбні відносини не можуть бути поновлені, почуття любові один до одного більше не відчувають. Від шлюбу мають сина - [PERSON], якому на сьогоднішній день вже виповнилось 33 роки. На момент звернення сумісне проживання та ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства припинено на протязі вже більше 6 місяців. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки це буде суперечити спільним інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує у повному обсязі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 жовтня 1990 року Відділом РАГС Московського РВК у м. Києві, за актовим записом № 1492, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу від 04.10.1990 року серія [NUMBER] (а.с 7). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви на момент звернення сумісне проживання та ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства припинено на протязі вже більше 6 місяців, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved