Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 7 серпня 2014 року помер його дід [PERSON] в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 2,3021 га, що розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, кадастровий номер земельної ділянки 0523982200020020009, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 023759, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 08 квітня 2003 року Томашпільського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем за заповітом. Коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання представник позивача адвокат [PERSON] не зявився, однак, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позов визнає Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 7 серпня 2014 року в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно заповіту від 18 квітня 2000 року [PERSON] заповів сертифікат на право на земельну частку(пай) серії ВН № 0200295 розміром 2,49 в умовних кадастрових гектарах [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з листа від 30.08.2018 року Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області відділу у Томашпільському районі, взамін сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0200295, який виданий на імя [PERSON] було видано державний акт на право власності на землю серії ВН № 023759 (а..с.9). [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,3021 га, яка розташована на території Комаргородської сільської ради, що підтверджується державним актом серії ВН № 023759 (а.с.10) В довідці № 1526 від 14 травня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Комаргородської сільської ради Томашпільського району вказано, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, посвідченої державним актом. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишився онук [PERSON] Також згідно ст. 1241 ЦК України, спадкоємцями за законом є дочка [PERSON] та дочка [PERSON] [PERSON] протягом шести місяців після діда [PERSON] спадщину прийняв (а.с.8) Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у звязку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 12). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори від 18 грудня 2018 року спадкова справа після померлого 07 серпня 2014 року [PERSON] заведена № 352/2014. До Томашпільської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] [PERSON], їй видано свідоцтво про право на спадщину, а саме на житловий будинок з господарчими будівлями, земельну ділянку автомобіль(а.с. 26-36). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції Ощадбанк № 89 від 22 жовтня 2018 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 704 гривень 80 коп. Враховуючи, що відповідачі позов визнали до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved