Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що за час перебування у шлюбі, який рішенням Камінь-Каширського районного суду від 22 липня 2011 року було розірвано, у них [INFO] народився син [PERSON]. Після розлучення вона з сином стала проживати окремо від відповідача у своїх батьків. Так як відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та у добровільному порядку надавати її відмовляється, ніде офіційно не працює, однак виїжджає на сезонні роботи і має нерегулярний мінливий дохід, просить суд постановити рішення, котрим стягувати з нього в її користь на утримання сина аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову до суду. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково та пояснив, що він ніде не працює, а тому неспроможний сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Просить його зменшити до мінімального розміру встановленого законодавством. Позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено, що заочним рішенням Камінь-Каширського районного суду від 22 липня 2011 року укладений сторонами 25 травня 2008 року шлюб розірвано (а.с.5). Як вбачається з свідоцтва про народження (а.с.3), довідки Раково-Ліської сільської ради №1261 від 21 травня 2014 року (а.с.7), [INFO] у сторін народився син [PERSON], який на даний час проживає разом із матір'ю. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач, про що сам фактично визнав суду, цього свого батьківського обов'язку щодо неповнолітнього сина не виконує. На утримання останнього ним у 2014 році, тобто протягом п'яти місяців, було передано позивачці 50 доларів США. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 згаданого Кодексу розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд на підставі ст.184 ч.1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, як це просить позивачка. Враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоров'я відповідача, відсутність у нього інших утриманців, суд з врахуванням розміру прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років, який становить 1032 грн., визначає аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно, вважаючи, що відповідач спроможний їх сплачувати та що такий розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Відсутність у нього постійного заробітку не звільняє його від обов'язків матеріально утримавати дитину. На підставі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial