overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 11.12.2013 р. позичив [PERSON] 8000 дол. США, але своїх зобовязань\~відповідачка по поверненню боргу не виконує і на письмову вимогу про повернення боргу не реагує. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідачки \~борг 8000 дол. США, що станом на день подачі позову становить 210134, 40 грн., та судові витрати. Позивач свої вимоги підтримав, Справу просив розглянути за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки, копію якої позивач долучив до матеріалів справи, вбачається, що 11.12.2013 року відповідачка отримала від позивача грошові кошти в розмірі 8000 дол. США. На письмову вимогу позивача повернути борг, відповідачка не відреагувала.. У звязку із наведеним суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на корись позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2101, 35 грн. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 22.10.2014 р. позичив [PERSON] 1500 дол. США, а відповідач зобов'язалася повернути суму боргу у гривньовому еквіваленті на протязі року, але своїх зобов'язань не виконала. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідачки борг 1500 дол. США, що станом на день подачі позову становить 40785 грн., та судові витрати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Відповідач позов не визнала та пояснила, що повернула позивачу грошові кошти, у зв'язку із чим просила в задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки, копію якої позивач долучив до матеріалів справи та оригінал якої надав суду для огляду в судовому засіданні, вбачається, що 22.10.2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 1500 дол. США. і зобов'язалася повернути позивачу суму боргу у гривньовому еквіваленті на протязі року тобто до 22.10.2015 року. З довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» слідує, що станом на 30.01.2017 року за курсом НБУ, 100 дол. США складає 2719 грн. 2242 коп. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Твердження відповідача, про те, що вона сплатила суму боргу позивачу жодними доказами не підтверджуються, у зв'язку із чим суд не приймає до уваги такі твердження. У зв'язку із наведеним суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на корись позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-07 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказав, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.01.2001 року, йому належить ? частки вказаної квартири, а відповідачам належить ? частки квартири. Протягом останніх декількох років між сторонами склались неприязні відносини, відповідачі не бажають визнавати за позивачем його право власності на частку квартири і утримують свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру, що перешкоджає йому вільно розпоряджатись своїм майном. Також, отримати дублікат Свідоцтва на квартиру він не може оскільки оригінал Свідоцтва не втрачений. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідачі, які належним чином повідомлені про дату та час судового засідання до суду не зявились про причини неявки, суду не повідомили і від них не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16.01.2001 року та згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.09.2009 року №24001253, [PERSON] належить ? частки квартири [ADDRESS]. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; листом виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради від 07.12.2016 року № С-1090; даними свідоцтва про право власності на житло від 16.01.2001 року; даними витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.09.2009 року № 24001253; інвентарною справою №3438. Відповідно до ст.ст.\~316 - 319;\~321 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі\~\~інших осіб. Власникові належать\~\~права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, у суду є підстави для визнання права власності за [PERSON], на 1/4 частку квартири [ADDRESS]. Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідачів слід стягнути по 320 грн. з кожного, судового збору на користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 03.06.2009 року в Червонооскільській сільській раді Ізюмського району Харківської області зареєстрував шлюб з відповідачкою. Дошлюбне прізвище відповідача «Лопатіна». У період шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, сторони мешкають окремо. Збереження сімї неможливо. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без йогоучасті, просив шлюб розірвати. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнала, просила шлюб розірвати. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 2009 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.12). Від стосунків мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.8,9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 21 березня 1996 року у відділі ЗАЦС Елізовського району Агенства запису актів цивільного стану Камчатського краю зареєстрував шлюб з відповідачкою. Дошлюбне прізвище відповідача - «[PERSON]». Спільних дітей подружжя не має. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, сторони не ведуть спільного господарства, подружні стосунки припинені з червня 2010 року. Збереження сім'ї неможливо. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, заперечень проти позову не надсилала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 березня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.7). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спільне життя між ними не склалося, у звязку з чим з жовтня 2016 року вони проживають окремо один від одного та не повязані спільним побутом, шлюб має лише формальний характер, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки між ними втрачено почуття любові та всі фізичні і духовні звязки. Позивач просив розглянути справу за його відсутністю, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу за її відсутності, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначила, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2002 року у Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 404, шлюб у сторін перший, від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, спільне життя між ними не склалося, у звязку з чим з жовтня 2016 року вони проживають окремо один від одного та не повязані спільним побутом, шлюб має лише формальний характер, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки між ними втрачено почуття любові та всі фізичні і духовні звязки. Крім того, як зазначають сторони у своїх адресованих суду письмових заявах, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з жовтня 2016 року, строки для примирення їм не потрібні, й після розірвання шлюбу їх дитина залишиться проживати з матірю відповідачем [PERSON]. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спочатку їх сімейне життя складалося добре, проте, надалі вони стали поступово віддалятися один від одного, кожен почав жити своїм життям. Від спільних знайомих він дізнався, що його дружину неодноразово помічали в компанії іншого чоловіка. Дана причина стала обставиною погіршення їх стосунків. Перебування у шлюбі стало нестерпним, тому вони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, а 09.10.2015 року він звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В процесі судового розгляду з письмових пояснень дружини йому стало відомо, що остання вагітна від нього, а тому шлюб не може бути розірвано. Провадження у справі було закрито, а він повернувся у родину з метою налагодити їх стосунки та почати все спочатку. Маючи підозри дружини у брехні, для того, щоб пересвідчитись чи дійсно він є батьком дитини, він провів тест на встановлення батьківства. В результаті виявилося, що вірогідність його батьківства стосовно дитини дорівнює 0%. Крім того, позивач вказує, що їх відносини з відповідачкою не можна назвати ні сімейними, ні подружніми. Подальше їх подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить його інтересам. Представник позивача - [PERSON] просила розглянути справу за відсутності позивача та його представника і задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Представник відповідача - [PERSON] звернувся до суду із письмовою заявою, в якій зазначив, що не заперечує проти позовних вимог [PERSON] та просив розглянути справу за відсутності відповідача та її представника. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 27 листопада 2010 року у Другому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 604. Як вказує позивач у позовній заяві, що спочатку їх сімейне життя складалося добре, проте, надалі вони стали поступово віддалятися один від одного, кожен почав жити своїм життям. Подальше їх подружнє життя і збереження шлюбу є неможливим, так як суперечить його інтересам. Також позивач у своїй позовній заяві зазначив, що заперечує проти надання судом будь-яких строків для примирення, оскільки враховуючи ту кількість обману, з якою йому довелося жити протягом тривалого часу, рішення про розірвання шлюбу є остаточним. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 20 вересня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 379. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте на час судового засідання від останнього надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність в якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Наполягав на розірванні шлюбу, вказуючи на неможливість збереження сім'ї. Проти надання строку на примирення заперечував. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте на час судового засідання надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність в якій позовні вимоги визнала повністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачкою, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 20 вересня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 379. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст.105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 06.05.2011 року уклав шлюб з [PERSON], про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області зроблено актовий запис №237. Від шлюбу мають доньку Віолету, [INFO]. Відносини з відповідачем не склалися через різні характери, відсутність взаєморозуміння і довіря. Подружнє життя припинено з весни 2015 року. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені, але надали заяви про можливість розгляду справи в їх відсутність. Позивач позовні вимоги підтримав, а відповідач визнала їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КЕ №153917, повторно виданого Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 06 травня 2011 року, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області складено відповідний актовий запис №237. Прізвище після державної реєстрації шлюбу Ридун. Від шлюбу мають малолітню доньку Віолету, [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З весни 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Між сторонами досягнуто згоди щодо проживання доньки з відповідачем після розірвання шлюбу, спору про поділ майна немає. Сторони у своїх письмових заявах не заперечували дані факти, тому згідно статті 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Так як сторони тривалий час проживають окремо, шлюб має лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 26.02.2000 він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу в них народився син [PERSON], 09.01.2001 народження. Подружнє життя у них не склалося по причині несумісності їхніх характерів, відмінності поглядів на життя, неможливості дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідач проживає власними інтересами, зловживає спиртними напоями, матеріально сімю не підтримує, внаслідок чого між ними постійно виникали конфлікти. Протягом останнього часу шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо та спільного господарства не ведуть. Зусилля, які докладалися нею для збереження сімї, виявились марними. Примирення між ними є неможливим. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що 26.02.2000 сторонами укладено шлюб. Від шлюбу в них народився син [PERSON], 09.01.2001 народження. Шлюбні відносини між сторонами не склалися по причині несумісності їхніх характерів, відмінності поглядів на життя, неможливості дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідач проживає власними інтересами, зловживає спиртними напоями, матеріально сімю не підтримує, внаслідок чого між сторонами постійно виникали конфлікти. З січня 2017 року сторони проживають окремо, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, спільного господарства не ведуть. Зусилля, які докладалися позивачем для збереження сімї, виявились марними. Зв'язок між подружжям втрачено. Примирення між ними виключаться, шлюб існує формально. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Дані обставини підтверджуються: поясненнями сторін, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №044606 виданим 26.02.2000 Красилівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ №106433 виданим 15.01.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved