Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказуючи на те, що 14 вересня 2004 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб, у відділі реєстрації актів громадянського стану Васильківського міського управління юстиції Київської області. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Оскільки матеріальної допомоги на утримання сина відповідач не надає, маючи таку можливість, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви [PERSON] підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без її участі (а.с.18). Зі змісту заяви [PERSON] вбачається, що він визнає позовні вимоги позивачки в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі (а.с.19). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 14 вересня 2004 року сторонами було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 258 (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис про народження № 21, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського районного управління юстиції Київської області (а.с.7). Згідно довідки № 26 від 15 січня 2014 року виданої Депутатом Васильківської міської ради, [PERSON] проживає у [ADDRESS], син - [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.3). Згідно Довідки про доходи № 2 від 17 січня 2014 року, [PERSON] працює у ТОВ «Гунтех» на посаді прибиральник службових приміщень, загальна сума доходу за період з 1 липня 2013 року по 31 грудня 2013 року, становить 13 500 грн. (а.с.6). Також судом встановлено, що на утримані [PERSON] перебуває ще одна дитина [PERSON], [INFO], якій навчається на 2 курсі Васильківського коледжу Національного авіаційного університету І-ІІ рівня акредитації (а.с.4,5). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). За змістом ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після доповіді про обставини справи, судом було з'ясовано, що [PERSON] позов визнав, зазначивши, що не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від заробітку. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права третіх осіб не порушує, позов [PERSON] підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивачка звільнена від оплати судових витрат, то згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судові витрати у вигляді судового збору.

Outcome: approved