Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до до ПАТ «Автомобільна Компанія «Укртранс» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 грудня 1995 року [PERSON] , був прийнятий на роботу на посаду водія першого класу до Державної акціонерної автомобільної компанії «Укртранс». 01 липня 2000 року Державна акціонерна автомобільна компанія «Укртранс» перетворена в Відкрите акціонерне товариство « Автомобільна компанія «Укртранс». Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 16 червня 2017 року проведена реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, а саме змінено повне та скорочене найменування Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія « Укртранс» змінено на Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія « Укртранс». 03 липня 2017 року [PERSON] було звільнено з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України - за угодою сторін, згідно Наказу №85/5 - к від 03 липня 2017 року. Відповідно до розрахункового листка виданого підприємством станом на червень 2018 року борг за підприємством перед працівником становить 24 794, 54( двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири грн 54 коп.). Станом на день подачі позовної заяви до суду заборгованість відповідачем не погашена. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в. статті 116 нього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Розмір середнього заробітку, що підлягає відшкодуванню у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати становить 85 000,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з Приватного акціонерного товариство « Автомобільна компанія « Укртранс» (ЄДРПОУ 22890514) на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у розмірі 24 794, 54( двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири грн 54 кой.) та стягнути з Приватного акціонерного товариства « Автомобільна компанія «Укртранс» (ЄДРПОУ 22890514) на користь [PERSON] середній заробіток за період з 01.06.2017 р. по 30.10.2018 р. затримки розрахунку у розмірі 85000 ( вісімдесят п`ять тисяч) грн. У судове засідання представник позивача зявився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовільнити в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі . Суд, з`ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним в справі доказам, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 грудня 1995 року [PERSON] , був прийнятий на роботу на посаду водія першого класу до Державної акціонерної автомобільної компанії «Укртранс». 01 липня 2000 року Державна акціонерна автомобільна компанія «Укртранс» перетворена в Відкрите акціонерне товариство « Автомобільна компанія «Укртранс». Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 16 червня 2017 року проведена реєстрація змін до установчих документів юридичної особи, а саме змінено повне та скорочене найменування Публічне акціонерне товариство «Автомобільна компанія « Укртранс» змінено на Приватне акціонерне товариство «Автомобільна компанія « Укртранс». 03 липня 2017 року [PERSON] було звільнено з роботи за п.1 ст.36 КЗпП України - за угодою сторін, згідно Наказу №85/5 - к від 03 липня 2017 року. Відповідно до розрахункового листка виданого підприємством станом на червень 2018 року борг за підприємством перед працівником становить 24 794, 54( двадцять чотири тисячі сімсот дев`яносто чотири грн 54 коп.). Станом на день подачі позовної заяви до суду заборгованість відповідачем не погашена. Згідно ст. 115 КЗпП У країни заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки , встановлені колективним договором, але не раніше двох разів на місяць через проміжок часу , що не перевищує шістнадцяти календарних днів, чого не виконує відповідач. Згідно ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Відмова відповідача сплати борг по заробітній платі позивачу порушує його права на своєчасне отримання заробітній плати передбачене ст. 116 Кодексу Законів про працю України. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в. статтею 116 нього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Розмір середнього заробітку, що підлягає відшкодуванню у зв`язку з затримкою виплати заробітної плати становить 85 000,00 грн. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ № 13 від 24.12.1999 р. « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановления рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У відзиві на позовну заяву причиною затримки розрахунку представник відповідача вказав арешти накладенні на рахунки, однак арешт на рахунках є підтвердженням відсутності коштів у відповідача для розрахунку за наявні борги, а відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Враховуючи ті обставини, що заробітна плата не виплачена вчасно, а також враховуючи затримку розрахунку при звільненні, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved