overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 05 червня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №150. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З липня 2015 року однією сім'єю вони з відповідачем не проживають. Позивач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. На підставі зазначеного позивачка, просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 червня 2013 року між позивачкою та [PERSON] у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №150 (а.с. 4). Від шлюбу [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі (а.с. 5). Відповідно до довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за підписом начальника ККП КК «Приморвька» [PERSON] мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] (а.с. 6). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитини повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, у якому просила стягнути з нього кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини від його заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Вона не працює, жодного доходу не має, оскільки доглядає та виховує доньку - [PERSON], [INFO], та у зв'язку з чим, знаходиться в скрутному матеріальному становищі. Тому, вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні позивачки. [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років, через що рівень її матеріального забезпечення значно зменшився. Тому, суд вважає за необхідне, стягнути у судовому порядку з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду ізвказанимпозовом, в якомузазначила, що 16.11.2005 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» було укладеного договір застави транспортного засобу №2005М-119/1, зареєстрований в реєстрі №6300, ВСК№102848. Заставодавець (позивач) повинен був повернути кошти у розмірі 9484,00 доларів США у строк до 15.11.2011 року. Позивачка у повному обсязі сплатила заборгованість за кредитом у вересні 2011 року та у листопаді 2015 року звернулась до відділення відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» у м. Маріуполі для надання довідки про закриття кредитного договору №2005М-119/1, однак позивачці було відмовлено та розяснено, що у позивачки наявна заборгованість.22.12.2015 позивачці було надано акт звірки у відділенні відкритого акціонерного товариства «Родовід Банк» у м. Маріуполі, з яким позивачка не погоджується та звернулася до банку з заявою про скасування нарахованої заборгованості по нарахуванню пені за кредитним договором ВСК№102848 та у звязку з повним погашенням заборгованості у вересні 2011 року по тілу кредиту та процентів за користування кредитом ВСК №102848 від 16.11.2005 року, позивачка просила закрити договір. Пояснила, що крім листа від 14.12.2015 року про наявність у позивачки несплаченої пені за кредитним договором , ніяких інших підтверджуючих доказів про повідомлення щодо заборгованості позивачки, відповідачем надано не було. Крім того зазначила, що згідно наданого розрахунку у грудні 2015 року остання сума по погашенню тіла кредиту та процентів позивачкою була сплачена у повному обсязі у жовтні 2011 року. У звязку з тим, що відповідач просить сплатити нараховану суму заборгованості по пені у розмірі 1670,06 доларів США та 12,21 доларів США,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

У лютому 2016 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судове засідання не зявився представник позивача, але надіслав до суду заяву про те, що позовні вимоги він підтримує в повному обсязі та просить справу розглянути у його відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідач без поважних причин ухиляється від явки до суду, а тому суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що згідно позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 26.05.2006 року уклали кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 3200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 11665 грн. 00 коп., тому ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за кредитним договором та судові витрати. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 31.12.2015 року має заборгованість - 11665 грн. 00 коп., яка складається з наступного: - 907,52 грн. - заборгованість за кредитом; - 6975,81 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 2750,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частка); 531,67 грн. штраф (процентна складова). Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановленний строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2016 року позивач предявив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 27 липня 1996 року та мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , 04.09.2006року народження, який проживає разом з ним (позивачем), спір про місце проживання дитини відсутній. З липня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем було припинено, спільне життя з відповідачем не склалося і вони перестали вести спільне господарство. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 27.07.1996 року Рудівською сільською радою Сватівського району Луганської області актовий запис № 7. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за його відсутності, на позові наполягає, (а.с. 16). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просить слухати справу за її відсутністю, позовні вимоги визнає. (а.с 25). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 27 липня 1996 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 7. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 285422, виданим 27.07.1996 року Рудівською сільською радою Сватівського районного Луганській області (а.с. 4). Згідно з свідоцтвом про народження, серії І-ЕД № 055529, виданого 14.09.2006 року Містківською сільською радою Сватівського районного Луганській області, 04 вересня 2006 року народився [PERSON], про що зроблено актовий запис № 13. Батько дитини [PERSON],\~ мати дитини [PERSON] (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~[PERSON] \~задовольнити та шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2016 року позивач предявила дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2013 року. З червня 2014 року шлюбні відносини з відповідачем було припинено, спільне життя з відповідачем не склалося і вони перестали вести спільне господарство. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05.02.2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї, актовий запис № 161. В судове засідання позивач [PERSON]\~не зявилася, надала заяву, відповідно до якої просить суд розглядати справу за її відсутності, на позові наполягає Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий урєр». Причини неявки суд не повідомив. (а.с 23-24). Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 05 лютого 2013 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 161. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 215298, виданим 05.02.2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сімї (а.с. 13). З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно до\~ст. 112 СК України, яким позовні вимоги\~\~[PERSON] \~задовольнити та шлюб між нею та\~ [PERSON] розірвати. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

У лютому 2016 року представник [PERSON] [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Мукачівський міський відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою №19 в будинку №2 по вул.Руська в м.Мукачево. Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

у лютому 2016 року представник заявника звернувся до суду з даною заявою. Зазначив, що на підставі рішення Оболонського районного суду м. Києва від 28.08.2014 року по справі за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми основного боргу за договором купівлі-продажу №020263 від 30 травня 2013 року у розмірі 6 996, 00 грн., штрафу у сумі 4 893, 00 грн., судового збору в сумі 243, 60 грн. задоволено. Після ухвалення судом рішення представник позивача неодноразово звертався до Оболонського районного суду м. Києва з заявою про направлення виконавчого листа на його адресу засобами поштового зв»язку. Однак, зазначений виконавчий лист Оболонським районним судом м. Києва було надіслано лише 14.08.2015 року. На даний час позивачем пропущено строк для пред»явлення виконавчого листа до відділу ДВС за місцем знаходження відповідача, що унеможливоює стягнення заборгованості згідно рішення суду. На підставі п.1 ст. 371 ЦПК України заявник просить суд визнати поважною причину пропуску строку для пред»явлення виконавчого документа до виконання та поновити цого. Представник заявника в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Боржник в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності належним чином повідомлених сторін. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва ухваленим заочно 28.08.2014 року позов фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з [PERSON] про стягнення суму основного боргу за договором купівлі-продажу №020263 від 30 травня 2013 року у розмірі 6 996, 00 грн., штрафу у сумі 4 893, 00 грн., судового збору в сумі 243, 60 грн. Рішення набрало чинності. Стягувач двічі звертався до Оболонського районного суду з заявою про видачу виконавчого листа. Проте 18.02.2014 року отримав відмову з причин не набрання чинності рішенням суду. На повторне звернення отримав виконавчий лист поштовою кореспонденцією. Відповіднодо ч.1 ст. 371 ЦПК України стягувачі, які пропустили строк для пред»явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути повнолений. Вирішуючи питання про поважність причини пропуску строку для пред»явлення виконавчого листа до виконання суд приймає до уваги, що в заяві від 15.12.2014 року представник заявника просив суд направити виконавчий документ поштою, а тому вважає, що заявник правомірно вважав, що подав заяву про видачу виконавчого листа, який отримав лише після повторного звернення до суду. Враховуючи викладене суд вважає причину пропуску строку поважною, а строк для пред»явлення виконавчого документа до виконання таким, що підлягає поновленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У лютому 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 03.02.2014 року у розмірі 34359,56 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. В своїх доводах представник банку посилається на те, що 03.02.2014 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого позичальнику надано кредит 4600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, однак умов договору не виконує. Представник позивача в судове засідання не з'явився, у позовній заяві вказав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач не з'явився, про день та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не сповістив. Суд розглядає справу у відсутність відповідача відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до договору б/н від 03.02.2014 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], банк надав позичальникові кредит у сумі 4600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість за кредитним лімітом, процентами, сплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором, Правилами користування платіжними картками та тарифами Банку. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 01.03.2016 року за відповідачем наявна загальна заборгованість у сумі 34359,56 грн., що включає заборгованість за кредитом 10816,48 грн., за процентами за користування кредитом 19680,72 грн., нарахованої комісії та пені 1750,00 грн., заборгованості по штрафам (процентна складова) 1612,36 грн. та (фіксована частина) 500 грн. Згідно зі ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином в установлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Суд, оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь банку судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому вказав, що 16 січня 2014 року кредитна спілка Альянс та [PERSON] уклали кредитний договір № 5162, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 6900 грн. 00 коп. з кінцевим терміном повернення 16 січня 2016 року з оплатою відсотків за користування кредитом із розрахунку 54 % річних. Обовязки, передбачені договором [PERSON] не виконує, кредит згідно із встановленим графіком, не погашає, відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому станом на 10 лютого 2016 року існує заборгованість в розмірі 10511 грн. 79 коп., з них: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 6856 грн. 41 коп. та заборгованість по відсотках за користування кредитом в розмірі 3655 грн. 38 коп.. 16 січня 2014 року між [PERSON] та кредитною спілкою Альянс укладено договір поруки, згідно якого [PERSON] взяв на себе зобовязання відповідати за виконання [PERSON] договору кредиту № 5162 від 16 січня 2014 року щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом. Відповідачі на звернення позивача щодо сплати боргу не реагують, а тому позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судове засідання представник позивача не зявився, надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, надіслали до суду заяви, в яких позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили справу розглядати за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved