Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили суд: - встановити факт, що мати позивачки [PERSON] - [PERSON], яка народилась [INFO] року у м. Вахрушеве Луганської області, за національністю є «німка»; - зобов'язати Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження [PERSON], яка народилася [INFO] року в м. Красний Луч Луганської області, № 358 від 10.03.1963 року, вказавши в графі про матір [PERSON] національності «німкеня» замість «українка». В обґрунтування позовної заяви, позивачі вказали на те, що [PERSON], народилася [INFO] року в м. Красний Луч Луганської області. На теперішній час, у зв'язку з проведенням за місцем реєстрації [PERSON] антитерористичної операції, вона є тимчасово переміщеною особою, тимчасово зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим 11.03.1963 року міським ЗАГС м. Красний Луч Луганської області, актовий запис № 358 від 10.03.1963 року. Факт того, що [PERSON] є дочкою [PERSON], встановлений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року по цивільній справі № 204/5284/2017-ц. Вказаним рішенням суду також встановлено факт, що померла [INFO] року [PERSON], [INFO], є рідною бабусею [PERSON], [INFO]. Бабуся та мати позивачів: [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], за національністю є німкою, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER], виданим бюро ЗАГС м. Красний Луч Ворошиловградської області 25.10.1950 року, актовий запис № 4283. У зв'язку з цим позивачам з дитинства прививали, окрім українських традицій, німецькі традиції та звичаї, вони вивчали німецьку мову. Німецькі традиції та звичаї позивачам ближчі, вони вважають себе німками, а не українками. На теперішній час, позивачі мають намір отримати громадянство Німеччини та виїхати туди на постійне місце проживання, оскільки вважають себе німками. При зверненні до відповідних органів з приводу оформлення громадянства Німеччини, у позивачів виникли труднощі в оформленні громадянства зазначеної країни, оскільки не визнається факт того, що вони є німками за національністю. Враховуючи наведене, позивачі вимушені звернутись до суду із вказаною позовною заявою. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 р.) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні позивач [PERSON], її представник та представник позивача [PERSON] - адвокат Сорока Т.В., кожна окремо, позовну заяву підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача - Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Вислухавши позивача, їх представника, свідка, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], дівоче прізвище «[PERSON]» народилася [INFO] року в м.Красний Луч Луганської області (арк.с.31). 10 березня 1963 року міським ЗАГС Луганської області їй було видане свідоцтво про народження, де в графі мати зазначена «[PERSON]», а в графі національність «українка». 19 квітня 1982 року [PERSON] розірвала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], виданим 19.04.1982 року відділом ЗАГС м. Красний Луч, актовий запис № 260. Після цього, [PERSON] 10 грудня 1982 року уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу Серії [NUMBER] виданим 10.12.1982 року відділом ЗАГС м. Красний Луч Ворошиловградської області, актовий запис № 1077, внаслідок чого [PERSON] змінила своє прізвище на «[PERSON]». Батьками [PERSON], є: [PERSON] (батько), [INFO], та [PERSON] (мати), [INFO], які офіційно одружилися 20.01.1951 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER], виданим 09.01.1951 року міським відділом ЗАГС м. Красний Луч Ворошиловградської області, актовий запис № 75. [PERSON], [INFO], померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим 12.07.1989 року відділом ЗАГС м. Красний Луч Ворошиловградської області, актовий запис № 666 від 01.07.1989 року. Батьками [PERSON], [INFO], є: [PERSON] та [PERSON], які за національністю є німцями (арк.с.32). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 12 вересня 2017 року у справі № 204-5284-17 встановлено факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що [PERSON], [INFO], є рідною матір'ю [PERSON], [INFO], а померла [INFO] року [PERSON], [INFO], є рідною бабусею [PERSON], [INFO]. Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Згідно зі ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], підтвердив відношення позивачів до національності «німкені». З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених зазначеним свідком. Дані про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Оскільки в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності позивача [PERSON] до німецької національності, так як її мати належала до німецької національності, позивач також має право на відновлення національності своїх предків та встановлення її національності - німкеня. Відповідно до ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою: особи, щодо якої складено актовий запис; одного з батьків, опікуна, піклувальника дитини; опікуна недієздатної особи; спадкоємців померлого; представника органу опіки та піклування під час здійснення повноважень з опіки та піклування стосовно особи, яка має право на подання такої заяви. Відповідно до п.2.16.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актовому записі цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Згідно п.1.7 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Мінюсту України, 12.01.2011 року № 96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання актового запису. Тому внесення відповідних змін до актового запису про народження позивача [PERSON] повинно здійснюватися відділом запису актів громадянського стану - міським ЗАГС м. Красний Луч Луганської області. Проте, відповідно до наказу Міністерства Юстиції України від 17.06.2014 № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», зазначено перелік населених пунктів, на території яких тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, до таких міст віднесено м. Красний Луч Луганської області. Тому, суд вважає за можливе задовольнити вимоги і в частині зобов'язання Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 358 від 10 березня 1963 року про народження [PERSON], яка народилася [INFO] року в м. Красний Луч Луганської області, вказавши в графі «національність» матері [PERSON]- німкеня. Статтею 2 ЦПК України, визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, доказ несе в собі інформацію про обставини справи, з існуванням якої особа пов'язує виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Згідно з абз. 3 п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановити факти, які і за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав. Відповідно до ст.1 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин від 01.02.1995 р., ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин» від 09.12.1997 року, встановлено, що захист національних меншин та прав і свобод осіб, які належать до цих меншин, є невід'ємною частиною міжнародного захисту прав людини і як такий є одним з напрямків міжнародного співробітництва. Відповідно до ст.3 Конвенції кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Статтею 8 Європейської Конвенції щодо захисту прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на повагу до його приватного i сiмейного життя, до житла і до таємницi кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здiйснення цього права iнакше ніж згiдно із законом, і коли це необхiдно в демократичному суспiльствi в iнтересах нацiональної i громадської безпеки або економiчного добробуту країни, з метою запобiгання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралi або з метою захисту прав i свобод iнших осіб. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в Україні є джерелом права, поняття приватного життя та сфера дії ст. 8 Конвенції розповсюджується й на право фізичної особи на самоідентифікацію, в тому числі щодо визначення імені, релігійних переконань, статі тощо. З цього вбачається, що поняття поваги до приватного життя може охоплювати й повагу до національної самоідентифікації особи. Як зазначається у п. 37 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гарнага проти України», хоча мета статті 8 Конвенції головним чином стосується захисту особи від свавільного втручання державних органів, вона не лише зобов'язує державу утриматися від такого втручання, але й покладає на неї позитивні зобов'язання, властиві дієвій повазі до приватного та сімейного життя. Якщо межі між позитивними та негативними зобов'язаннями держави за статтею 8 не можна визначити з достатньою точністю, то застосовні принципи, тим не менш, є подібними. В обох контекстах слід дотримуватись справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивачів. На підставі викладеного,

Outcome: approved