Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

У лютому 2020 року заявник звернулася до суду з заявою, зазначивши заінтересованою особою Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, по якій просить встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серії [NUMBER] (дата заповнення: 09.08.1972 року), виданої на ім`я « [PERSON] ». Зазначає, що в січні 2020 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії. Проте їй було повідомлено, що при призначенні пенсії заявником надано трудову книжку, видану 09.08.1972 року, згідно якої ім`я заявника на російській мові зазначено як « [PERSON] », що не відповідає імені, зазначеному в паспорті громадянина України - « [PERSON] ». Відтак період роботи з 16.09.1971 року по 07.08.1972 року не враховано до страхового стажу. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2020 року прийнято справу до розгляду та відкрито провадження /а.с. 10/. В судове засідання заявник не з`явилася, через канцелярію суду надала заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, заяву підтримала у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, якою просив розглянути справу за наявними матеріалами без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки в суді дійсно знайшов своє підтвердження той факт, що у свідоцтві про право виходячи з наступного. Глава 6 Розділу IV ЦПК України розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії. Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Відповідно до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Згідно копії паспорту серії [NUMBER] та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ім`я заявника зазначено як « [PERSON] » /а.с. 7/. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.05.1955 року, ім`я заявника російською мовою зазначено як « [PERSON] » /а.с. 6/. Проте у трудовій книжці, виданій 09.08.1972 року, ім`я заявника на російській мові зазначено як « [PERSON] ». На звернення заявника до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, було повідомлено, що при призначенні пенсії заявником надано трудову книжку, видану 09.08.1972 року, згідно якої ім`я заявника на російській мові зазначено як « [PERSON] », що не відповідає імені, зазначеному в паспорті громадянина України - « [PERSON] ». Відтак період роботи з 16.09.1971 року по 07.08.1972 року не враховано до страхового стажу /а.с. 4/. Оскільки невідповідність в написанні прізвища у правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації прав заявника, є всі підстави для встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає встановленим факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серії [NUMBER] (дата заповнення: 09.08.1972 року), виданої на ім`я « [PERSON] ». Судові витрати вважати фактично понесеними.

Outcome: approved