Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У лютому 2016 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 30 вересня 2006 року вона уклала шлюб з [PERSON]. Під час шлюбу в них народилася дочка - [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Згідно рішення суду від 09 вересня 2015 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. На даний час вона не має змоги працювати, оскільки їхня малолітня дочка знаходиться на її утриманні та потребує догляду. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Її колишній чоловік протягом тривалого часу проживає окремо, офіційно не працевлаштований. Оскільки [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звернутися до суду з проханням стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно з моменту розірвання шлюбу, тобто з вересня 2015 року. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дочки у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2015 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки позивач у судовому засіданні не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 329. В шлюбі [PERSON] та [PERSON] мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно заочного рішення Києво-Святошинського районного суду від 09 вересня 2015 року шлюб, зареєстрований 30 вересня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 329 - розірвано. Згідно довідки № 1376 про отримання (неотримання) допомоги від 17 березня 2016 року, виданої Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] з 01 травня 2014 року до 31 травня 2016 року призначено допомогу при народженні дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до наданої [PERSON] трудової книжки вбачається, що 17 березня 2016 року [PERSON] була звільнена за власним бажанням на підставі вимог ст. 38 КЗпПУ. Позивач [PERSON] зазначала, що добровільно матеріальної допомоги на утримання їхньої спільної дитини відповідач [PERSON]не надає, а самостійно вона не здатна належним чином утримувати дитину. Оскільки відповідач не працевлаштований і має мінливий дохід, позивач просила стягнути на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини аліменти у твердій грошові сумі 3000 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути аліменти на утримання дитини, починаючи з вересня 2015 року, з моменту розірвання шлюбу між нею та [PERSON]. На підтвердження заявлених вимог позивач [PERSON] не надала суду доказів, що заявлений нею розмір аліментів у сумі 3 000 грн. щомісячно є обґрунтованим, та не довела суду, що відповідач [PERSON] спроможний сплачувати вказану суму, а також не обґрунтувала свої доводи, що відповідач саме з вересня 2015 року повинен надавати матеріальну допомогу на утримання їхньої дитини. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не зверталась до відповідача з відповідними вимогами щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини, а лише в лютому 2016 року звернулась до нього з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання їхньої спільної дитини. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів щомісячно на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 04 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON]на користь держави.

Outcome: partial