Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/2 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з травня 2008 року по вересень 2019 року. Від сумісного життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачем. З вересня 2019 року відповідач добровільно не надає допомогу на утримання дітей, тому позивач звернулася до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність за участю адвоката Цепляєва С.В. Також у заяві вказала, що заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити частково - стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позовної заяви, і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти витрачені на надання правової допомоги. Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Цепляєв С.В. підтримав вказану вище заяву позивача повністю, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Головенько В.П. до судового засідання не з`явилися, але подали заяву, в якій просили розгляд справи провести у їх відсутність. У відзиві на позовну заяву відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, не заперечили щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви. Просили суд врахувати, що відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] також сплачує аліменти на утримання дитини. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з травня 2008 року по вересень 2019 року. Від сумісного життя сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 3-4). Діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю - позивачем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ТОВ «ЖЕО» №387 від 03.02.2021 року (а.с. 8). Із листа Замостянського ВДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 12.04.2021 року встановлено, що у відділі виконання перебуває виконавче провадження №19997357 з виконання виконавчого листа №2-6222 від 12.11.2009 року, виданого Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в ромірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2009 року і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 182 СК України При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із ч. 1, 2, 3 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. При вирішенні спору суд враховує вказані вище норми права та встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи, а саме вік двох дітей і їхній стан здоров`я, на утримання яких до досягнення повноліття стягуються аліменти. Зокрема, судом встановлено, що станом на день розгляду справи дитині [PERSON] виповнилося 11 років, а [PERSON] виповнилося 5 років, діти самостійного заробітку чи доходу не мають, стан здоров`я дітей, їх матері та батька задовільний, оскільки доказів протилежного сторони суду не надали. Також суд враховує обов`язок та відповідальність обох батьків малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дітей, а отже, й обов`язок батька дитини, який з ними не проживає дбати про здоров`я і матеріальний добробут малолітніх дітей, виходячи тільки з найкращих інтересів дітей. Суд бере до уваги, що відповідач є працездатною особою, згідно із рішенням Оболонського районного суду м. Києва зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] в ромірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.09.2009 року і до повноліття дитини, що малолітні діти сторін [PERSON] та [PERSON] проживають разом із матір`ю, яка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, визначивши спосіб стягнення аліментів у частці від доходу відповідача. Отже, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи передусім інтереси дітей, їх право на належний рівень життя та забезпечення нормальної життєдіяльності, суд вважає справедливим та обґрунтованим визначити щомісячно аліменти на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 05.02.2021 року відповідно до ст. 191 СК України, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно із ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Судом встановлено, що 04.02.2021 року між адвокатом Цепляєвим С.В. та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання правової допомоги у справі щодо стягнення аліментів на утримання дітей, предметом якого є надання [PERSON] адвокатом Цепляєвим С.В. послуг щодо складення позовної заяви, участь в судових засіданнях. Гонорар адвоката у цій справі визначено в сумі 3000 грн. (а.с. 50). Позивачем [PERSON] сплачено адвокату Цепляєву С.В. гонорар в сумі 3000 грн. за надання правової допомоги по справі, що підтверджується квитанцією та актом прийому-передачі виконаних робіт від 29.04.2021 року (а.с. 11, 49). Проаналізувавши надані докази в підтвердження витрат на правову допомогу адвоката та обсяг наданих адвокатом Цепляєвим С.В. юридичних послуг у даній справі, з урахуванням того, що позов задоволено частково, суд виходить з критеріїв реальності понесених судових витрат на послуги адвоката, тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також розумності їхнього розміру з урахуванням фінансового стану обох сторін, тому вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 1500 грн. Оскільки позивач при зверненні до суду з цим позовом була звільнена від сплати судового збору, тому згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 908,00 грн. При розподілі судових витрат у справі суд відхиляє доводи відповідача щодо наявності у нього пільг як учасника бойових дій з таких підстав. Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Слід звернути увагу на те, що п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено звільнення від сплати судового збору осіб, які мають, зокрема статус ветеранів війни - учасників бойових дій, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій і не поширюються на справи щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом України від 22 жовтня 1993 року №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 цього ж Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань. Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них відсутнє звільнення від сплати судового збору чи витрат на правову допомогу у справах щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. [PERSON] є відповідачем по справі щодо стягнення аліментів, тому даний позов не зачіпає порядку надання, обсягу соціальних гарантій чи будь-яким іншим чином стосується соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій. Отже, судові витрати у цій справі несе відповідач пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial