Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У лютому 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 118216268 від 16.10.2012 року в сумі 16480,26 гривень , а також сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. В обґрунтування позову посилалося на те, що 16.10.2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 118216268 на умовах його строковості, платності та повернення. 28.03.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до [PERSON] , включаючи суму основного зобов'язання за кредитом, плату за кредитом, пеню, право на одержання яких перелік яких міститься у додатку №1 до договору), а останнє приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» винагороду. У зв'язку з чим до позивача перейшли всі права вимоги до відповідача [PERSON] з виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 16480,26 грн., з яких: 6501,33 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,64 грн. - заборгованість за відсотками; 4263,74 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 5714,55 заборгованість за пенею. Посилаючись на те, що на вимогу банку про повне дострокове погашення заборгованості відповідач кредит не погасила, у зв'язку з чим на підставі ч.2 ст. 1050,ч.2 ст. 1054 ЦК України просить стягнути вищевказану заборгованість у судовому порядку. Представник позивача просив суд розглянути справу за його відсутності, підтримуючи заявлені позовні вимоги в повному обсязі, не заперечував проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до ст. 74 ЦПК України, у зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу в заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 16.10.2012 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 118216268 на умовах його строковості, платності та повернення. Відповідно до умов цього кредитного договору банк надав позичальнику [PERSON] кредит у poзмipi 7960 грн. з процентною ставкою 0,01% річних на строк 18 місяців, перерахувавши на рахунок позичальника вказану суму, а позичальник [PERSON] прийняла кредит та зобов'язалася належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту щомісячними платежами, а також сплатити відповідну плату за надання кредитом в сумі 300 грн. та управління кредитом в розмірі 4,50% від суми кредиту, що становить 358,20 грн. Відповідно до п.4.9 договору пеня за прострочення платежів складає 0,3% від суми прострочення за кожний день прострочення і сплачується позичальником за повне або часткове прострочення повернення кредиту та /або внесення плати за кредитом. Згідно п.5 кредитного договору позичальник зобов'язаний вносити плату за кредитом шляхом перерахування її на рахунок кредитодавця. До складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входить плата за річною процентною ставкою, плата за надання кредиту, та плата за управління кредитом. Підписанням кредитного договору позичальник підтвердив прийняття загальних умов з надання кредитів - в якості невід'ємних умов цього договору та підтвердив, що він повідомлений про всі умови, передбачені ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». На виконання умов кредитного договору та на підставі наданих кредитних заявок банк перерахував [PERSON] грошові кошти, тобто банком був виконаний обов'язок щодо надання грошових коштів у позику. Згідно із 4.2. ст. 1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 Цивільного кодексу України). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. 28.03.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до [PERSON] , включаючи суму основного зобов'язання за кредитом, плату за кредитом, пеню, право на одержання яких перелік яких міститься у додатку №1 до договору), а останнє приймає кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» винагороду. У зв'язку з чим до ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права вимоги до відповідача [PERSON] з виконання зобов'язань за кредитним договором в сумі 16480,26 грн., з яких: 6501,33 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 0,64 грн. - заборгованість за відсотками; 4263,74 грн. - заборгованість за платою за управління кредитом; 5714,55 заборгованість за пенею. Надані позивачем розрахунки заборгованості за вказаним вище кредитним договором відповідають матеріалам справи та вимогам ст.ст. 1048-1050 ЦК України. При цьому суд не може самостійно без заяви сторони у справі застосувати до виниклих правовідносин вимоги ч.4 ст.267 ЦК України. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Суд вважає, що позовні вимоги доведені і підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243,60 грн., сплачений позивачем за платіжним дорученням № 8009 від 19 січня 2015 року, підягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved