Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON], третя особа - орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на протязі багатьох років відповідач життям сина не цікавився, так як перебував в місцях позбавлення волі з 15.08.2008 року по З1.03.2014 року. Відповідач [PERSON] 31.03.2014 року повернувся з місць позбавлення волі. Відповідач [PERSON] є - батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження, який перебуває під опікою у позивача тітки- [PERSON] та проживає з нею за адресою: [ADDRESS]. Відповідач не звернувся до Києво-Святошинської районної державної адміністрації із заявою про повернення дитини. 18 листопада 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво- Святошинській райдержадміністрації було втретє розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька - гр. [PERSON], відносно дитини [PERSON], [INFO] року народження. Відповідач [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з'явився, про що був повідомлений. Малолітній [PERSON] В проживає зі своєю тіткою позивачем по справі і навчається у Вишнівській загальноосвітній школі 1-4 ступенів №4. Хлопчик зарекомендував себе позитивно. Мати малолітнього [PERSON], [INFO] року народження, [PERSON] [INFO] року померла. Тому позивач просила позбавити батьківських прав відповідача [PERSON], відносно малолітньої дитини [PERSON],[INFO] року народження. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач проти позову не заперечував. Представник органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області в судовому засіданні позов підтримала. Суд, вислухавши думку осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав: За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як встановлено судом, відповідача [PERSON] на протязі багатьох років життям сина не цікавиться, оскільки перебував у місцях позбавлення волі з 15.08.2008 року по 31.03.2014 року. Відповідно до Розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21 серпня 2010 року № 3657 гр. [PERSON] призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] року народження. Мати малолітнього [PERSON], [PERSON] [INFO] року померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області 12 липня 2010 року серія [NUMBER]. 18 листопада 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації втретє розглянуто питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав батька відповідача [PERSON], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження. Малолітня дитина [PERSON], [INFO] року народження, навчається у Вишнівській загальноосвітній школі І-Ш ступенів №4. Хлопчик зарекомендував себе позитивно. Відповідач [PERSON] 31.03.2014 року повернувся з місць позбавлення волі., що підтверджується довідкою про звільнення серії КИВ №10137 від 31.03.2014 року. Відповідач є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис №12, виданого виконкомом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району. Малолітній [PERSON], [INFO] року народження перебуває під опікою у позивача тітки - гр. [PERSON] та проживає з нею за адресою: [ADDRESS], згідно розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 21 серпня 2010 року № 3657 «Про призначення гр.[PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON]». Як установлено судом, та не заперечувалось відповідачем у судовому засіданні відповідач не звертався до Києво-Святошинської районної державної адміністрації із заявою про повернення дитини. Як вбачається з матеріалів справи, а саме рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 12.01.2015 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав батька - відповідача [PERSON], який зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] року народження. Позивач створила всі необхідні умови для комфортного проживання та розвитку малолітнього [PERSON], [INFO] року народження. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Суд зазначає, що відповідно до ст.169 СК України мати, батько, позбавленібатьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновленнябатьківських прав, і в разі, якщозміниласяповедінка особи, позбавленоїбатьківських прав, та обставини, щобулипідставою для позбавленнябатьківських прав, суд можепостановитирішення і поновитизазначену особу в батьківських прав. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Як роз'яснено у п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження, зокрема: не бере участі у вихованні, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідні умови для життя, матеріально не утримує. Частиною 4 ст. 174 ЦПК, передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, а також те, що на даний момент малолітній [PERSON], [INFO] року народження проживає з позивачем, яка є його тіткою та опікуном, і займається його вихованням, суд вважає за доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO] року народження. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачем було надано достатньо переконливих доказів, які свідчать, щодо невиконання відповідачем батьківських обов'язків у повному обсязі відносно малолітньої дитини. Разом з тим, відповідач, як батько самоусунувся від виховання дітей та нехтує батьківськими обов'язками: не виявляє турботи щодо свого сина, не цікавиться його особистим життям, здоров'ям та вихованням, що протирічить принципам Конвенції ООН про права дитини та вимогам статей 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства». Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку про позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. ст. 141, 150, 164 Сімейного кодексу України, п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та

Outcome: approved