Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначала, 09. 06. 2008 року між її батьком [PERSON] та фермерським господарством «Метеорит» строком на 15 років укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 3,600 га, яка належала йому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку № 345085. У 2010 році [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06. 05. 2011 року, [PERSON] стала власником земельної ділянки. Права та обов»язки за договором оренди перейшли до позивачки. Посилаючись на те, що відповідач не бажає випалчувати орендну плату в грошовій формі, позивачка просила суд зобов»язати фермерське господарство «Метеорит» провести виплату грошових коштів за оренду земельної ділянки за 2012 та 2013 роки з урахуванням індексації, в сумі 5139,84 грн. та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. Рішенням Новомоськовського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2014 року позовні вимоги [PERSON] до ФГ «Метеорит» про відшкодування коштів за оренду земельної ділянки, матеріальної шкоди та моральної шкоди відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового по суті позовних вимог. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні моральної шкоди сторонами не оскаржується. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Судом першої інстанції встановлено, що згідно Державного акту про право власності земельну ділянку серія ЯА № 345985 від 07 вересня 2005 року, [PERSON] був власником земельної ділянки площею 3,600 га, розташованої на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, договорів оренди землі за № 01:05:126:01891. 09. 06. 2008 року між [PERSON] та фермерським господарством «Метеорит» строком на 15 років укладено договір оренди земельної ділянки. У 2010 році [PERSON] помер. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06. 05. 2011 року, [PERSON] стала власником земельної ділянки. Згідно п.п.1.1, 3.1 договору оренди, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Спаської сільської ради Новомосковського району. Земельна ділянка виділена в натурі (на місцевості) у встановленому законом порядку. В оренду надається земельна ділянка площею 3,60 га, грошова оцінка ділянки 40130 грн. вір складається на термін п'ятнадцять років, починаючи з дати його реєстрації. У відповідності до умов п.п.4.1-4.3 договору оренди, розмір орендної плати за дану в оренду земельну ділянку складає не менше 1,5% вартості земельної ділянки на день складання договору (в грошовому еквіваленті 1162 гривень на день складання договору). Орендна плата виплачується землевласникові починаючи з 2012 року за домовленістю сторін у формі натурального продукту сільськогосподарська продукція, яка вирощується у фермерському господарстві) послуг, грошових виплат. Розцінки на послуги та продукти беруться ринкові, на момент розрахунку або виконання послуг. Розмір орендної плати еквівалентний в вартості 332 кг пшениці, 500 кг фуражного зерна, 83 кг зерна соняшника та 41 кг цукру. Строк виплати орендної плати до 1 січня наступного року оренди. Відповідно до п.п. 5.1.1, 5.1.4 договору оренди, орендодавець має право отримувати орендну плату в розмірі та умовах, передбачених в договорі. У разі смерті орендодавця дія цього договору продовжується щодо спадкоємців, які набули на земельну ділянку відповідно чинного законодавства. Згідно додатку до договору оренди земельної частки (паю) від 09 червня 2008 року, розмір орендної плати: натуральна плата виплачується у розмірі на суму, не менше 1,5 % вартості земельної частки, що складає в натурі: 400 кг пшениці, 600 кг фуражного зерна, 100 кг зерна соняшника та 50 кг цукру та дорівнюється разом вартості 400 кг яблук у ринкових цінах на день складання договору. Щорічно, починаючи з 2012 року, на весь період говору виплачувати Яблука - 500 кг, або на цю суму другою продукцією, яка вирощується в господарстві або грошима. Період виплати до 31 грудня поточного року. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив із того, що право вибору форми орендної плати належить відповідачу. Така позиція суду першої інстанції помилкова. Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата - це платіж, яки й орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір , форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Згідно правил ст. 22 зазначеного закону, орендна плата справляється у грошовій, натуральній та відробітковій ( надання послуг орендодавцю) формах. Орендна плата за земельні частки ( паї) встановлюється , як правило , у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки ( паю) орендна плата за земельні частки ( паї) може встановлюватися у натуральній формі. За змістом наведених норм пріоритетне право на вибір форми орендної плати залишається за власником земельної ділянки. Як видно із матеріалів справи 06 листопада 2012 року позивачка направила на адресу відповідача лист з повідомленням про виплату орендної плати у грошовій формі. Відповідно до наданих відповідачем відомостей про орендну плату, у грошовій сумі за вирахуванням податку, орендна плата за 2012 рік складає 2201, 01 грн., за 2013 рік 1253, 54 грн. Таким чином колегія суддів приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь [PERSON] орендної плати за 2012 та 2013 р. р. у загальному розмірі 3454, 55 грн. Пунктом 5.4.7 зазначеного договору передбачено за несвоєчасну сплату орендної плати сплачувати пеню у розмірі 0, 1 відсоток від суми недоїмки за кожний день прострочення. Разом з тим, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення пені не підлягають задоволенню, оскільки між сторонами виник спір стосовно форми орендної плати у грошовій сумі, про що свідчать листи до позивачки про наміри виплатити їй оренду плату у натуральній формі. Враховуючи викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] і стягнення на її користь з відповідача орендну плату .

Outcome: partial