Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначала, що 20.03.2004 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №01. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Зазначає, що сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з веденні спільного господарства та виховання дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в присутності доньки, що травмує психіку неповнолітньої дитини. Також зазначила, що відповідач постійно пред'являє їй необґрунтовані претензії, що робить сімейне життя нестерпним, постійно ганьбить, ображає її і принижує її честь та гідність. Від постійних суперечок та скандалів погіршилось її самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу, що стало причиною виникнення серйозного захворювання. Також зазначила, що на даний момент вона не має уявлення про місце проживання відповідача. Відповідач участі у вихованні дитини не бере. Фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2014 року, з цього часу спільне господарство сторонами не ведеться. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб укладений із [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач проти позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). З матеріалів справи вбачається, що 20.03.2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано Максимівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області, про що в книзі реєстрації актів зроблено запис №01. Від шлюбу сторони мають малолітнього доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] заявлено позов про розірвання шлюбу через фактичне припинення шлюбних відносин з червня 2014 року. Позивач наполягала на розірванні шлюбу, оскільки, спільне життя суперечить її інтересам та інтересам їх дитини. Згідно п. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені.

Outcome: approved