Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-01 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що відповідачка є її колишньою невісткою та матір`ю малолітнього [PERSON] , який народився [INFO] від шлюбу з її сином [PERSON] . Після розлучення відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні онука, внаслідок чого порушуються права позивачки як баби та третьої особи [PERSON] як діда на виховання та спілкування з онуком, передбачені ст.257 СК України. Зазначала, що до вказаних подій малолітній [PERSON] часто відвідував позивачку (бабу) та третю особу [PERSON] (діда), які дбайливо ставилися до нього та неодноразово доглядали, коли відповідачка залишала у них онука. Позивачка зверталася до Управління «Служба у справах дітей» СМР, так як зрозуміла, що відповідачка не має бажання надавати їм можливість бачитись з онуком, отримала письмову відповідь про те, що для вирішення питання щодо спілкування з дитиною їй необхідно звернутись до суду із позовом про усунення перешкод у спілкуванні з онуком. Усі її намагання врегулювати даний спір не надали позитивних результатів На підставі викладеного [PERSON] просила суд зобов`язати [PERSON] не чинити їй та [PERSON] перешкоди у спілкуванні з онуком [PERSON] ; встановити способи спілкування їй та діду з онуком, участі в його вихованні шляхом побачень кожного тижня в суботу з 10:00 до 21:00 год із можливістю проведення часу за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з відповідачки на її користь сплачений судовий збір. В поданому відзиві на позовну заяву відповідачка [PERSON] просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про усунення перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з онуком за безпідставністю, оскільки будь-яких перешкод позивачці в спілкуванні з дитиною нею не чиниться, дитина періодично перебуває зі своїм батьком в будинку позивачки та третьої особи [PERSON] . Даний позов подано виключно з метою помститися та нашкодити їй за те, що вона розлучилася з [PERSON] . Останнього разу, коли хлопчик був у них вдома, 31.01.2021 дитина отримала забої. Перебування дитини кожної суботи місяця з дідом і бабою є недоцільним та неможливим, враховуючи вікові особливості, розпорядок дня, зайнятість у гуртку і необхідність спілкування з дитиною, як самих батьків, так і баби з дідом з боку матері. За змістом відповіді на відзив позивачка ще раз наголошує про існування спору задля вирішення якого звернулася до суду з даним позовом. Не заперечує, що відповідачка іноді надає дитину батькові, проте між ними скалися невизначені стосунки, які постійно змінюються, а тому чекати коли син привезе їм онука за згодою відповідачки, або коли ж він буде вдома, не дозволяє в повній мірі реалізувати право на спілкування з онуком. 30.01.2021 хлопчик під час гри посунувся з ліжка, внаслідок чого отримав почервоніння на лобі, що є нормальним для дитини його віку та не свідчить про недоброзичливе ставлення з боку діда та баби до онука. Ухвалою від 10.11.2020 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою від 08.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Представник третьої особи - опікунської ради при органі опіки та піклування Сумської міської ради в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні позивачка та її представник, третя особа [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Додатково представник позивачки суду пояснила, що її довірительниця зі своїм чоловіком, починаючи з народження онука брали активну участь у його вихованні, займалися фізичним та духовним розвитком дитини, матеріально допомагали молодій родині. На них неодноразово залишали дитину на досить тривалі періоди часу за місцем їх мешкання. Після розлучення невістка стала чинити перешкоди у спілкуванні з онуком, посилаючись то на хворобу дитини, то на зайнятість. Мирним шляхом щодо зустрічей з дитиною домовитися не вдається, що свідчить про існування спору. За місцем проживання позивачки забезпечені належні умови для комфортного перебування дитини, згідно з наданими медичними довідками позивачка та третя особа здорові. Позивачка з чоловіком люблять онука, піклуються про нього, володіють інформацією щодо його розпорядку дня, вподобань дитини. Необхідність звернення до суду з вказаним позовом зумовлена тим, що [PERSON] дійсно хочуть отримати можливість спілкуватися з онуком, не чекаючи коли хлопчика до них привезе його батько, і не для того, щоб помститися колишній невістці чи з інших міркувань. Позивачка суду пояснила, що після розлучення їх син дійсно мешкає з ними, він займається вантажоперевезеннями, постійно в рейсах, вдома буває рідко. Реалізуючи своє право на спілкування з дитиною, син дійсно кілька разів привозив онука до них додому. Стосунки між колишнім подружжям носять мінливий характер, коли між ними все добре, відповідачка без вагань надає дитину, якщо ні, онука вони не бачать. Навіть вже після звернення до суду з вказаним позовом, коли стосунки між батьками дитини вкотре налагодилися, син просив відмовитися від позову. Проте, залежати від вказаних обставин та волі батьків, щоб мати змогу спілкуватися з онуком позивачка не хоче і не може, погоджується навіть не на такі довготривалі зустрічі і не за місцем свого проживання. За хлопчиком вона і раніше неодноразово доглядала. При цьому жодних претензій з боку відповідачки з цього приводу не було. Режим дня дитини дотримується, онук прокидається близько 9 год, післяобідній сон триває з 12:30 по 15.00, спати дитина лягає о 21 год, в разі хвороби дитини всі ліки за вказівкою матері надавалися. Хлопчик дуже прив`язаний до позивачки, з нею засинає ввечері, вони разом читають казки, дивляться мультфільми, ходять на прогулянки до ставу та лісу, граються з сусідськими дітьми. Щодо отриманого 30.01.2021 онуком синця, позивачка пояснила, що це відбулося випадково, коли [PERSON] лежав на ліжку, крутився, а потім сповз та посунувся на підлогу, йому не було боляче, він не плакав, від холоду відмовився. Позивачка наголошує на тому, що має бажання домовлятися з колишньою невісткою про зустрічі з онуком, проте вона на контакт не йде. Жодних конфліктних ситуації в присутності дитини між ними ніколи не було. Позивачка цілком розуміє, що це може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, дитину проти матері ніколи не налаштовувала. Третя особа [PERSON] пояснив суду, що відповідачка після розлучення у відсутності сина надала їм онука один раз, коли вони відвозили його на заняття по футболу, а вже після звернення до суду з вказаним позовом, вона відмовляє їм у зустрічі з онуком, посилаючись на те, що надасть можливість зустрітися з онуком після рішення суду. Дійсно мав місце випадок, коли відповідачка відмовилась надати їм хлопчика, посилаючись на те, що він захворів, а того дня син навідував дитину і з ним все було гаразд. Наголошує, що хлопчик дуже прив`язаний до бабусі, коли він знаходиться у них вдома, він ні на крок від неї не відходить. В його розпорядженні є особистий автомобіль і тому вони зможуть забирати дитину з дому і привозити назад. Тим більше, що відстань до села незначна, і за першої вимоги матері, в разі необхідності, дитину буде повернуто. Відповідачка заперечувала проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на мінливе ставлення з боку бабусі і дідуся до онука, коли влітку дитина їм не була потрібна зовсім. Додатково суду пояснила, що після одруження і народження дитини вони мешкали в належній їй квартирі. Не заперечує, що залишала дитину на [PERSON] , хлопчик ставиться до них добре, йому подобається проводити час в селі, бо він дуже любе їхню собаку. Наразі хлопчик відвідує дитячий садок, перебуває в молодшій групі, займається в гуртку «Футбік» ТЦ «Атріум», остаточний графік відвідувань ще не визначений, а тому говорити про можливість кожної суботи перебувати в селі ще зарано. Представник відповідачки також просила відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність спору, оскільки навіть на момент звернення до суду з позовом онук перебував вдома у [PERSON]. Звернула увагу учасників процесу на необхідність налагодження взаємовідносин між членами родини, що матиме позитивний вплив на психоемоційний стан дитини. Наголошує, що позивачка і третя особа зустрічаються і спілкуються з онуком, оскільки їхній син мешкає разом з ними і регулярно привозить онука до них додому, а тому перешкоди у спілкуванні з онуком по факту відсутні. Разом з тим, адвокат не заперечує права баби і діда на спілкування з онуком, тільки не в тому обсязі, як ставиться питання в позові. На її думку, з врахуванням щотижневого розпорядку дня дитини, зайнятості в гуртках і в подальшому навчанням в школі, індивідуальних потреб дитини даного віку, його особистої прихильності, необхідності реалізації права батька та баби з дідом з боку матері на спілкування з онуком, побачення з онуком два рази на місяць з 10:00 год по 18:00 год цілком прийнятні. Суд, заслухавши учасників справи та їхніх представників, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, під час якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Після розірвання шлюбу малолітній [PERSON] залишився проживати разом з матір`ю - [PERSON] (а.с.12,13,14,15). [PERSON] та [PERSON] є бабою та дідом малолітнього [PERSON] , є соматично здоровими, мають зареєстроване місце проживання, де створені належні умови для перебування малолітнього онука, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 26.02.2021, складеним спеціалістом управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради (а.с.7,11,128-134, 138). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У частині першій статті 257 СК України встановлено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України). Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішуються судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами. Право на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, охоплює щонайменше зв`язки між близькими родичами, наприклад, між дідом, бабою та внуками, оскільки такі родичі можуть відігравати у сімейному житті важливу роль. Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ у справі «Крускіч проти Хорватії» від 25 листопада 2014 року). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема, вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ «Богоносови проти Росії» від 05 березня 2019 року). Тривалість часу, проведеного дитиною з бабою чи дідом може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії», ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року, справа «Крапівін проти Росії», ЄСПЛ від 12 липня 2016 року). Судом встановлено, що з червня 2020 року між сторонами існують спірні правовідносини, які стали підставою звернення позивачки до суду, про що свідчать досліджені судом докази та це вбачається з пояснень позивачки, відповідачки, їх представників та третьої особи. Відносини між сторонами склалися таким чином, що виключають позасудовий компроміс щодо порядку зустрічі та виховання дитини. Позивачка та третя особа по справі прагнуть бачитися та спілкуватися із онуком, люблять його, прагнуть піклуватися та виховувати хлопчика; вчиняли активні дії для вирішення спірного питання щодо своєї участі у спілкуванні та у вихованні онука. Незважаючи на те, що відповідачка вказує на відсутність з її боку перешкод у спілкуванні баби та діда з онуком, за результатами розгляду справи судом встановлено наявність таких перешкод, а тому, на думку суду, слід зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди у їхньому спілкуванні. При цьому суд погоджується з доводами представника позивачки про те, що проживання батька дитини разом з позивачкою та третьою особою не забезпечує права останніх на спілкування з онуком. Оскільки між батьками дитини існують складні, мінливі стосунки. Також відсутні об`єктивні дані вважати, що позивачка та третя особа будуть негативно впливати на фізичний та психоемоційний стан дитини та її розвиток. Обставини щодо сімейного життя батьків дитини, наявні відносини між ними та їх характер, наявність чи то відсутність кредитних зобов`язань у батька дитини, жодним чином не можуть впливати на спілкування дитини із бабою та дідом по лінії свого батька. Відповідно, мати дитини не повинна зловживати своїм правом на спілкування дитини з ними і давати можливість бачитися сину із бабою та дідом, захищаючи та поважаючи право дитини на сімейне виховання. Крім того, під час судового розгляду встановлено, що відповідачкою чиняться перешкоди у спілкуванні з онуком і діду [PERSON] - третій особі у справі, а тому суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги також щодо нього. Що стосується порядку і способу, то, враховуючи щотижневий розпорядок дня дитини, відвідування ним спортивного гуртка, його особисту прихильність, слід визначити бабі і діду [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] такий: перша та третя субота місяця з 10:00 до 20:00 години з можливістю проведення зустрічей за місцем проживання останніх в [ADDRESS] . Саме такий спосіб спілкування не позбавить матір права на особисте виховання нею дитини та буде відповідати першоосновам розвитку особистості хлопчика, враховуючи його вік, стан здоров`я. Зважаючи на те, що запропонований позивачкою графік може призвести до порушення права батька дитини, а також баби та діда по лінії матері на участь в житті дитини. Відтак, з наведених вище мотивів суд вважає, що визначений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, приорітетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між родичами. А тому позов підлягає частковому задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. На підставі викладеного та

Outcome: partial