Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до Краснокутської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку порядку спадкування. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі зазначили, що в березні 2009 р. померла їх мати [PERSON], яка мала на праві приватної власності земельну ділянку 4,7988 га , що розташована на території Краснокутської селищної ради. Після смерті матері позивачі втратили державний акт на право власності на земельну ділянку , а коли звернулися до Краснокутської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину , отримали відмову, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документа. Іншим шляхом питання про спадщину вирішити не можливо , тому позивачі звертаються до суду за захистом своїх прав. Прохали поновити строк звернення до суду та визнати за ними право приватної власності по ? частині земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивачів підтримав позов , просив задовольнити . Представник відповідача у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , проти позову не заперечував , просив вирішити справу на розсуд суду . Суд, заслухавши пояснення представника позивачів , вивчивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець [PERSON] , згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР № 019108 , є власником земельної ділянки площею 4,7988 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Краснокутської селищної ради . 11.03.2009 року [PERSON] померла , про що свідчить свідоцтво про смерть . Відповідно до відповіді Краснокутської ДНК від 30.03.2017 року , після смерті [PERSON] заведена спадкова справа на вимогу кредитора ПАТ КБ « ПриватБанк» .Інших заяв до нотаріальної контори не надходило , свідоцтва про право на спадщину не видавалися . Відсутність оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку, є перешкодою для позивачів отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом. Як свідчить оголошення в газеті « Промінь» ,що втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР № 019108 виданий Краснокутською РДА від 11.11.2004 року на ім»я [PERSON] вважати недійсними. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця … Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1ст.125 ЗК України. Відповідно дост.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Про те, що [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Право [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що надало позивачам, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивачі є єдиними спадкоємцями за законом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка ,яка знаходиться на території Краснокутської селищної ради. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивачів немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивачів, так як вони надали суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того , позивачі просять поновити їм строк звернення до суду . Суд, розглянувши дане клопотання , вважає його задовольнити , оскільки строк пропущений з поважних причин.

Outcome: approved