Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, процентів за користування позикою та 3% річних. В обґрунтування позову сторона позивача вказує, що 03 серпня 2018 року між [PERSON] з одної сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошову суму у загальному розмірі 318 доларів США на строк не пізніше 01 вересня 2018 року, а остання, в свою чергу, зобов`язалася повернути позику в строки та в порядку, що встановлені договором. Однак, як зазначає позивач, не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, [PERSON] умови договору не виконує, позику не повертає, у зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача суму неповернутої позики в розмірі 8\~554,20 гривень, 3% річних у розмірі 107,60 гривень, процентів за користування сумою позики у розмірі 641,56 гривень та судові витрати у розмірі 768,40 гривень. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву не скористалась, відзив на позов не надходив. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, але від представника особи надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотання про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилась, про час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виниклі між сторонами у справі належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час розгляду справи судом було встановлено, що 03 серпня 2018 року між [PERSON] з одної сторони, та [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір позики, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] передав позичальнику [PERSON] грошову суму у загальному розмірі 318 доларів США на строк не пізніше 01 вересня 2018 року, а остання, в свою чергу, зобов`язалася повернути позику в строки та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається із розписки, складеної сторонами у справі 03 серпня 2018 року, [PERSON] зобов`язалась повернути суму позики за першою вимогою позивача. Згідно із заявою представника [PERSON] від 31 жовтня 2018 року, направленої [PERSON] 31 жовтня 2018 року, останній було запропоновано у 10-денний строк повернути борг у розмірі 8\~956,29 гривень, що станом на 31 жовтня 2018 року складало 318 доларів США. Проте, як свідчить позивач, відповідач суму позики не повернула. Відповідно до ст. 509 ч. 1, 2 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із ст. 1046 ч. 1, 2 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Разом з тим, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З урахуванням даних норм закону, а також на підставі встановлених фактів по справі, суд дійшов висновку, що між [PERSON] та [PERSON] виникли позикові правовідносини, що підтверджується змістом договору, укладеного 03 серпня 2018 року. Згідно із\~положеннями ст.\~1049\~ч.\~1,\~3\~ЦК України позичальник зобов`язаний\~повернути позикодавцеві\~позику (грошові\~кошти у\~такій самій\~сумі або\~речі,\~визначені родовими\~ознаками,\~у такій\~самій кількості,\~такого самого\~роду та\~такої самої\~якості,\~що були\~передані йому\~позикодавцем)\~у строк\~та в\~порядку,\~що встановлені\~договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ч. 1, 2 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Зважаючи на положення договору позики, боржник [PERSON] отримала визначену суму позики в користування до першої вимоги кредитора. Як зазначає сторона позивача, [PERSON] зобов`язалась повернути суму боргу не пізніше 01 вересня 2018 року. Згідно із ст. 612 ч. 1 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 614 ч.1 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позичальник [PERSON] прострочила виконання зобов`язання з повернення суми позики. У матеріалах справи знаходиться розрахунок процентів за позикою за період з вересня 2018 року до січня 2019 року, відповідно до якого сума процентів за позикою складає 641,56 гривень. Проаналізувавши вищевказаний розрахунок, здійснивши відповідні арифметичні операції, суд доходить висновку, що розрахунок здійснено вірно. Так,\~відповідно до\~ст.\~1048\~ч.\~1\~ЦК України\~позикодавець має\~право на\~одержання від\~позичальника процентів\~від суми\~позики,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом.\~Розмір і\~порядок одержання\~процентів встановлюються\~договором.\~Якщо договором\~не встановлений\~розмір процентів,\~їх розмір\~визначається на\~рівні облікової\~ставки Національного\~банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, суд зважає доцільним стягнути проценти за користування позикою у даному випадку у розмірі 641,56 гривень. У матеріалах справи також знаходиться розрахунок 3% річних за позикою за період з вересня 2018 року до січня 2019 року, відповідно до якого сума 3% річних складає 107,60 гривень. Як передбачено ст. 625 ч. 1, 2 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оглянувши вищевказаний розрахунок, здійснивши відповідні арифметичні операції, суд доходить висновку, що розрахунок здійснено вірно. Також, суд зважає доцільним стягнути у даному випадку 3% річних у розмірі 107,60 гривень. У силу ст. 533 ч. 1, 2 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із п. 12 постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред`явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Зважаючи на законодавчу регламентацію виниклих між сторонами у справі правовідносин, суд вбачає доцільним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу за договором позики, укладеним між сторонами, від 03 серпня 2018 року, а саме: стягнути 318 доларів США, що еквівалентно станом на 13 лютого 2019 року 8\~554,20 гривень, процентів за користування позикою у розмірі 641,56 гривень, 3% річних у розмірі 107,60 гривень. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору у розмірі 768,40 гривень.

Outcome: approved