Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У лютому 2014р. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 03.11.2005 року між ними та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 7010,00грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами п.п.3.2, 3.3 Умов кредитний ліміт встановлюється за рішення банку. В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, внаслідок чого станом на 30 листопада 2013 року має заборгованість в загальній сумі 18976,42 грн., із яких 5790,31 грн. - заборгованість за кредитом; 11806,28 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 879,83 грн. - штраф (процентна складова). Посилаючись на ст.ст. 526,527,530,1054 ЦК України, Банк просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 18976,42 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. 22.05.2014р. представник позивача подав заяву про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення процентів за кредитним договором, просить суд стягнути заборгованість в загальній сумі 16922,31 грн., із яких 5790,31 грн. - заборгованість за кредитом; 9752,17 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 879,83 грн. - штраф (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. На вимогу суду надав Тарифи банку (а.с.40), які є складовою кредитного договору та виписку по рахунку. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що дійсно у 2005 році з ПриватБанком був укладений кредитний договір. З 2005 року по 2010 рік він сплачував заборгованість за кредитом нерегулярно. З 2011 року по червень 2013р. взагалі не сплачував кредит у зв'язку з тим, що втратив роботу і не працював. У червні 2013 року влаштувався на роботу до Азовської кабельної компанії, з того часу заборгованість за кредитним договором стягується з нього автоматично із заробітної плати. Вважає, що позивач пропустив позовну давність в один рік до вимог про стягнення штрафів, а також позовну давність у три роки до вимог про стягнення тіла кредиту та процентів за користування кредитом. Просить стягнути з нього на користь позивача заборгованість за кредитом за період з 03.02.2011р. по 30.11.2013р. у сумі 2834,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 03.02.2011р. по 30.11.2013р. у сумі 8489 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 03.11.2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 4500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3% на місяць на залишок заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від суми заборгованості, але не менше 50 грн. і не більше суми залишку заборгованості. Відповідно до умов договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів. Договір, згідно з п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна сторона не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється (збільшується, зменшується) за рішенням банку. З наданої позивачем виписки по рахунку вбачається, що 23.11.2009 року банком був встановлений кредитний ліміт у розмірі 5800,00 грн. Згідно з п.5.5.1 Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань ( користування Простроченим кредитом і Овердрафтом) Держатель сплачує проценти по підвищеній процентній ставці або додаткову комісію, розмір яких встановлюються Тарифами. Тарифами, які затверджені наказом від 24.05.2005р. №С-89 «Про актуалізацію продуктового ряду «кредитні картки» процентна ставка за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань становить 6,0% на місяць. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг та у Тарифах визначено, що при порушені позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 120 днів, у зв'язку з чим банк вимушений буде звернутися до суду, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 УК України, статтями 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку видно, що позичальник час від часу здійснював погашення кредиту, з червня 2013 року погашення заборгованості здійснює щомісячно шляхом перерахування коштів із зарплатної картки на рахунок кредитної картки. Тобто позичальник вчинив дії, що свідчать про визнання ним свого боргу. З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовна давність позивачем не пропущена. Із заяви про зменшення розміру позовних вимог видно, що внаслідок погашення заборгованості у період часу знаходження справи на розгляді у суді, заборгованість в частині нарахованих процентів за користування кредитом зменшилася і станом на 21.05.2014р. становить 9752,17 грн. В іншій частині позовні вимоги позивач не змінював. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов'язань відповідачем [PERSON] за кредитним договором суд приходить до висновку, що позовні вимоги банку підлягають задоволенню. З відповідача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 21.05.2014р. у загальній сумі 16922,31 грн., із яких 5790,31 грн. - заборгованість за кредитом; 9752,17 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 879,83 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути компенсацію витрат на оплату судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладено,

Outcome: approved