Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У лютому 2016 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, на обґрунтування якого зазначав, що відповідно до кредитного договору №DOXRRX87000151 від 30.08.2007 року, позивач надав відповідачу кредит у сумі 3984,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами договору повернення суми кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами, але позичальником зазначені зобов'язання не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість в загальній сумі 61 187,67 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, пені та штрафами. Просив суд стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість за кредитом та судовий збір. Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 24 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено частково. Стягнено з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 3119,79 грн. та судовий збір у сумі 1378,00 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено. З вказаним заочним рішенням позивач не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити заочне рішення суду першої інстанції, скасувати його в частині відмови у задоволені вимог про стягнення процентів за користування кредитом у сумі 20 623 грн. 25 коп. і комісії в розмірі 1171 грн. 32 коп. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків і комісії у зв'язку з недоведеністю, суд першої інстанції помилково не врахував, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписані «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Особи, які приймають участь по справі у судове засідання апеляційного суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини. Позивачем рішення суду оскаржується лише в частині відмови у задоволені позовних вимог про стягнення процентів та комісії. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується Апеляційний суд, заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційний скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового, з таких підстав. Відповідно до ст. 309 ЦК України підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками у сумі 20 623,25 грн. та комісією в розмірі 1171, 32 грн. суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та достатніх доказів того, що правовідносини між сторонами витикають з кредитного договору та у відповідача виникло зобов'язання щодо сплати процентів за користування грошовими коштами позивача та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту. Проте з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). З матеріалів справи убачається, що 30 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір якій оформлений у вигляді Заяви позичальника № DOXRRX87000151, яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами. Відповідно до цієї Заяви відповідач отримав кредит у сумі 3984 грн. на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,0% на місяць, що дорівнюється 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 97,61 грн. на місяць. Умовами цього договору визначено, що при порушенні зобов'язання щодо повернення кредиту позичальник сплачує проценти за ставкою 15,17 % на місяць. Як убачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте відповідачем порушено умови погашення кредиту внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом. Таким чином, сплата процентів і комісії та їх розмір обумовлені сторонами у договорі (підписаній відповідачем та представником позивача заяві) тому відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів за користування кредитом та комісії суд порушив права позивача, визначені ст.1054 ч. ЦК України, оскільки за кредитним договором позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості за основним зобов'язанням складає 3119,79 грн., заборгованості за відсотками 20 623,25 грн., заборгованості за комісією 1171,32 грн. Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції не в повному обсязі встановлені обставини, які мають значення по справі та допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірних правових висновків у тих правовідносинах, що виникли між сторонами тому рішення суду в частині вимог про стягнення процентів та комісії підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Задовольняючі позовні вимоги апеляційний суд з урахуванням вимог ст.. 88 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду апеляційної інстанції.

Outcome: approved