Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі голови ліквідаційної комісії Личова О.В. (далі - відповідач) про стягнення заборгованості. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 червня 2016 року було закрито провадження в даній справі в частині позовних вимог [PERSON] до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі голови ліквідаційної комісії Личова О.В. про стягнення заборгованості із заробітної плати в розмірі 7752,55 грн.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30.06.2005 року відповідно до наказу № 95-К позивач була прийнята на роботу до Кримської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на посаду прибиральниця. З часом позивач працювала у вказаній філії на посадах прибиральниця службових приміщень, прибиральниця службових приміщень служби. Відповідно до штатного розпису, розмір заробітної плати позивача на посаді становив 1300,00 грн. З березня 2014 року відповідачем було припинено фінансування Кримської філії, в тому числі припинено виплату заробітної плати працівникам. В березні та квітні 2014 року позивач виконувала свою роботу, що підтверджується даними табелів обліку робочого часу за вказані місяці. 25.04.2014 року у зв'язку із порушенням відповідачем законодавства про працю (неодноразова невиплата заробітної плати) позивачем була подана заява про звільнення за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Позивач було звільнено на підставі наказу № 64-К. Разом з тим розрахунок з позивачем не проведений, грошові кошти у день звільнення позивачеві виплачені не були. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні на суму, розраховану за формулою, наведеною в позовній заяві, на день ухвалення рішення судом у справі (сума на день подання позовної заяви - 29380 грн. 00 коп.). У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Надав заяву, у якій просив слухати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача в судове засідання, не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечення на позовні вимоги не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України). Судом було встановлено, що позивач дійсно працювала у відповідача на посаді господарського адміністратора служби господарського обслуговування та була звільнена з посади за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України з 25.04.2014 року відповідно до наказу відповідача №64-к. Згідно з даними штатного розпису відповідача посадовий оклад позивача за останні два місяці складав 2600,00 грн.. Згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є угода сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести із ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Проте, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2016 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з Державного підприємства «Інформаційний центр» заборгованість із заробітної плати в розмірі 7752 (сім тисяч сімсот п'ятдесят дві) грн. 55 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 31655,00 (тридцять одна тисяча шістсот п'ятдесят п'ять) грн., а всього підлягає стягненню 39407 (тридцять дев'ять тисяч чотириста сім) грн. 55 коп.. Оскільки, рішення вже було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25.04.2014 року по 05.04.2016 року в розмірі 31655,00 грн., а тому суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2016 року по 01.06.2016 року. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (Постанова Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», п. 8). Враховуючи робочі дні у лютому - березні 2014 року (40), заробітну плату позивача (2600,00 грн.), середньоденна заробітна плата позивача становить 65,00 грн. У період затримки проведення розрахунку при звільненні, враховуючи рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05.04.2016 року - з 06.04.2016 року по 01.06.2016 року - 37 робочих днів. Середній заробіток за час затримки розрахунку становить: 65,00 грн. х 37 днів = 2405,00 грн.. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.04.2016 року по 01.06.2016 року в розмірі 2405,00 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: partial