Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у серпні 1996 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу з відповідачем у позивача народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. У травні 2005 року за рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Діти залишилися проживати разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Неповнолітня донька [PERSON] - інвалід дитинства, навчається у спеціалізованому медично-навчальному закладі для дітей з захворюваннями хребта. Повнолітній син [PERSON] у 2015 році вступив на навчання до Інституту телекомунікаційних систем Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» на денну форму навчання. Позивач вказує, що не може самостійно утримувати своїх дітей, які потребують матеріальної допомоги, відповідач у добровільному порядку таку допомогу не надає. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років, та витрати на правову допомогу у розмірі 600 гривень. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначила, що її повнолітній син навчається на денній формі навчання, а тому можливості підробляти у нього немає. Крім того, на її утриманні також перебуває неповнолітня дитина, яка є інвалідом, на її лікування, реабілітацію, профілактичні засоби позивач щомісячно витрачає значні кошти. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, просив суд відмовити у задоволенні позову. Вказав, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, оскільки на даний час не має офіційного місця роботи, отримує нерегулярний дохід близько 5000 грн. на місяць, з яких 3000 грн. сплачує за оренду квартири. Крім того, на його утриманні перебувають 10-річний син, який більше потребує матеріальної допомоги, та дружина, яка тимчасово не працює. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Підтвердив, що на даний час він навчається у вищому навчальному закладі на І курсі денної форми навчання, стипендію не отримує. Можливості підробляти немає, оскільки навчання займає 6 днів на тиждень, починаючи з 12:00 год. і до 18:00 год. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 30 серпня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 30 серпня 1996 року. (а.с. 12) [INFO] року народився [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження від 03 квітня 1998 року. (а.с. 6) Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу від 05 травня 2005 року шлюб, укладений між сторонами, було розірвано. Відповідно до довідки № 277/4020 від 29 січня 2016 року [PERSON] є студентом першого курсу Інституту телекомунікаційних систем Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» денної форми навчання, навчається за бюджетом, закінчує університет 30 червня 2019 року. (а.с. 8) За приписами ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Матеріалами справи підтверджено, що повнолітній [PERSON] зареєстрований та проживає разом з позивачем у [ADDRESS] На час розгляду справи повнолітній син перебуває на утриманні матері. Також на утриманні позивача перебуває неповнолітня донька [PERSON], [INFO], яка є дитиною-інвалідом, про що свідчить посвідчення, видане на її ім'я Оболонським УПСЗН м. Києва 09 січня 2013 року. Відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Після досягнення повноліття [PERSON] продовжує навчатися у вищому навчальному закладі, на денній формі навчання. Згідно з довідкою від 29 січня 2016 року позивач працює в Національному технічному університеті України «КПІ» на посаді викладача, її посадовий оклад складає близько 7000-8000 гривень на місяць. (а.с. 8) Самостійного доходу [PERSON] немає. Отже, повнолітній [PERSON], який після досягнення повноліття продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що не має можливості надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, оскільки на даний час офіційно не працює, отримує нерегулярний дохід близько 5000 гривень на місяць, з яких 3000 грн. сплачує за оренду квартири. На утриманні у відповідача перебувають неповнолітній син [PERSON], [INFO], та дружина [PERSON], яка на час розгляду справи тимчасово не працює. Оцінюючи докази, зібрані під час розгляду справи по суті, та визначаючи розмір аліментів, суд доходить наступних висновків. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, його щомісячний дохід складає в середньому 5000 грн., стан здоров'я платника аліментів задовільний. На утриманні відповідача перебуває неповнолітній син від другого шлюбу, неповнолітня донька [PERSON], на утримання якої за рішенням суду відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти у сумі 776,16 грн. на місяць. Дружина відповідача є працездатною особою, а тому не є особою, яка перебуває на утриманні відповідача. Повнолітній син відповідача - [PERSON] потребує матеріальної допомоги, у зв'язку з продовженням навчання після досягнення повноліття. Відповідач має можливість надавати таку матеріальну допомогу, виходячи з вказаного ним розміру щомісячного доходу. Посилання відповідача на те, що останній щомісячно витрачає 3000 грн. на оренду квартири не підтверджені жодними доказами. Разом з тим, враховуючи дохід відповідача, стягнення з останнього аліментів у розмірі 3000 грн., про який просить позивач, може суттєво вплинути на його матеріальне становище. При визначенні розміру аліментів судом враховується, що батьки приймають рівну участь в утриманні дитини, а також розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом. Відтак, з урахуванням принципів розумності та справедливості суд вирішує частково задовольнити позов, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з 08 лютого 2016 року і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких також належать витрати на правову допомогу. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як убачається з матеріалів справи, до складу судових витрат віднесено судовий збір у розмірі 551,20 грн., а також понесені позивачем витрати на правову допомогу у сумі 600 грн. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 144 грн., пропорційно до розміру задоволених вимог, та судовий збір в дохід держави у розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial