Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просив суд зняти арешт та скасувати заборону на відчуження з майна, накладеного згідно ВП № 38357194, 40444859 номер запису про обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, а саме: квартири [ADDRESS] , накладений Білоцерківським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Київській області. В обґрунтування позову вказував, що не має можливості відчужити власну квартиру, оскільки існує обтяження нерухомого майна у вигляді арешту. 19.02.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 25.02.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Відповідно до наявних у справі зворотних поштових повідомлень, позивач отримав копію ухвали про відкриття провадження 25.03.2021 року, відповідач - 13.03.2021 року, третя особа ТОВ «Інком-Фінанс» - 18.03.2021 року. 22.03.2021 року до суду надійшла заява від позивача [PERSON] про уточнення позовних вимог, в якій останній просив зняти арешт та скасувати заборону на відчуження з майна, накладеного згідно ВП № 38357194, 40444859 номер запису про обтяження в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяжень, а саме: квартири [ADDRESS] , накладений Білоцерківським міськрайонним відділом ДВС ГТУЮ в Київській області. 22.03.2021 року третя особа [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив задовольнити позов [PERSON] . Заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на адресу суду не надходило, так само і відзиву (заперечень) на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 20.03.2008 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 21.04.2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL3N415722, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». 08.02.2021 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та [PERSON] укладено договір про відступлення прав вимоги від 08.02.2021 р., відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором, боржником за яким є [PERSON] , перейшло до [PERSON] . Відповідно до інформації з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 08.02.2021 року, індексний номер витягу 243420970, на підставі листа ТОВ ФК «Довіра та гарантія» припинено обтяження у виді заборони на нерухоме майно (квартира в житловому будинку) за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , підстава для державної реєстрації - іпотечний договір від 20.03.2008 року. Разом з цим, відповідно до наданих позивачем письмових витягів про обтяження, за фізичною особою - [PERSON] , рахується обтяження у виді арешту нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , підстава обтяження - постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №3837194 від 30.08.2013, видана МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ. Відповідно до листа Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 137120 від 19.11.2020 року, на примусовому виконанні у відділ перебував виконавчий напис № 223 від 22.03.2013 року, виданий приватним нотаріусом Київського міського округу Кобелєвою А.М. про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 504 740,37 грн. на користь ПАТ КБ «Надра» (ВП № 38357194). Виконавче провадження завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції до 05.10.2016 № 1404-VIII) та знищено відповідно до п. 9.9-9.15 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. Згідно статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України). Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, встановленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15.05.2013 року. Відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (чинній в редакції на час винесення рішення про закінчення виконавчого провадження) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Отже, незважаючи на знищення виконавчого провадження відносно позивача, наявний арешт квартири на підставі постанови за вказаним виконавчим провадженням, що свідчить про порушення прав позивача, як власника цього майна, внаслідок чого позивач позбавлений можливості у повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Враховуючи наявність відомостей про завершення 28.12.2015 року виконавчого провадження № 38357194, суд вважає за необхідне зняти арешт та скасувати заборону на відчуження з майна. З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову.

Outcome: approved