Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири від 12.08.1996 [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування вимог вказав, що він є сином [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] 12.08.1996 між його батьком [PERSON] та заінтересованою особою Орендним обласним підприємством «Миколаївтеплокомуненерго» було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Проте, під час оформлення вказаної угоди на українській мові, у договір помилково на російській мові внесені дані [PERSON] , де він у графі підпису покупця записаний як « [PERSON] ». Вказані розбіжності у прізвищі батька викликають сумніви з боку третіх осіб щодо належності цього договору його батьку та спричиняє проблему із ідентифікації особи. Тому для уникнення розбіжностей в документах, вимушений звернутися до суду для встановлення юридичного факту. Заявник та заінтересована особа у судове засідання не з`явились. Представник заявника до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його та заявника відсутності. Заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Заінтересована особа причини неявки суду не повідомила. Письмових пояснень не подала. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного. Як вбачається із договору купівлі-продажу, укладеного 12.08.1996 та складеного на українській мові, Орендне обласне підприємство «Миколаївтеплокомуненерго» продало, а громадянин [PERSON] купив двокімнатну квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Войтовською Ж.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 3943. Однак, при складані договору при зазначення сторін, які його уклали, покупцем вказано « [PERSON] », а в графі підписи покупцем заначено « [PERSON] ». Як вбачається із копії повторного свідоцтва про народження заявника [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , актовий запис № 5063, його батьками записані - батьком « [PERSON] », а матір`ю « [PERSON] ». Згідно повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у віці 60 років, про що складено відповідний актовий запис № 261. 16.03.2018 Другою Миколаївською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 87/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] та яка досліджена судом. Із спадкової справи вбачається. що 23.11.2018 заявнику було видано Свідоцтво про спадщину за законом на Ѕ частку в праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , яка належала померлому [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу, посвідченого 12.08.1996 за реєстровим № 3943. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно пункту 5 частини 1 статті 293 ЦПК України суд розглядає справи встановлення фактів, що мають юридичне значення. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що зазначення у договорі купівлі-продажу квартири по різному покупця [PERSON] , який є батьком заявника, що ставить під сумні належності вказаного договору спадкодавцю та ускладнює реалізацію заявником прав на спадкове майно, що має для останнього юридичне значення, суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved