Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] пред`явила в суді позов до [PERSON] , [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. Зазначила, що 28 вересня 2019 року близько 17 години на прибудинковій території житлового будинку по [ADDRESS] , малолітнім сином [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , було пошкоджено заднє скло у її автомобілі «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] , який знаходився поблизу цього будинку. 30 вересня 2019 року батько малолітнього [PERSON] . [PERSON] їздив з нею у м.Луцьк до ТзОВ «Альянс-Захід», де вона придбала автомобіль. Розмір завданих збитків був визначений спеціалістом у сумі 20031,45 гривень, і відповідачу було надано рахунок на оплату. Батьки визнавали вину свого сина у тому що сталося, однак через декілька днів відмовились від цього, сказавши, що це не їх дитина пошкодила її автомобіль, а хтось із дітей, які в той день були на майданчику, що знаходиться поруч з припаркованим нею автомобілем. У зв`язку з цим 02 жовтня 2019 року нею було подано заяву про пошкодження автомобіля до Млинівського ВП ГУНП в Рівненській області. Окрім того, в подальшому вона звернулась до експерта, згідно висновку якого вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в результаті його пошкодження складає 19026,23 гривень, а вартість самої експертизи - 2670 гривень. 25 жовтня 2019 року нею на адресу відповідачів було направлено письмову претензію з вимогою про відшкодування завданих збитків протягом 30-ти денного строку, однак на даний час збитки не відшкодовані, в зв`язку з чим змушена звернутись до суду для відновлення свого порушеного права. Просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 19088,60 гривень, 2500 гривень витрат на правничу допомогу, 2670 гривень витрат на проведення експертизи, 840,80 гривень судового збору сплаченого нею при подачі позову до суду. Ухвалою Млинівського районного суду від 02 березня 2020 року було відкрито провадження у справі. 29.04.2020 року надійшов відзив на позовну заяву про стягнення матеріальної шкоди, згідно якого відповідач [PERSON] просила в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, з врахуванням заяви від 03.12.2020 року, в якій уточнили позовні вимоги та просили стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 19088,60 гривень, 4500 гривень витрат на правничу допомогу, 2670 гривень витрат на проведення експертизи, 840,80 гривень судового збору сплаченого при подачі позову до суду. Відповідачі в судове засідання не з`явились, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник відповідачів - адвокат Музика-Дубравський В.А. просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У поданому відзиві на позов та в судовому засіданні, заперечуючи проти позовних вимог, покликався на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечують той факт, що саме їх син [PERSON] пошкодив заднє скло у автомобілі «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу. Зазначив, що із долучених документів до позовної заяви вбачається лише факт пошкодження заднього скла автомобіля позивача. Відмічає, що відповідачі не були притягнуті до адміністративної відповідальності за ухилення чи неналежне виконання батьківських обов`язків, а тому вони не повинні нести майнову відповідальність. Окрім того, вважає, що звіт №1022Е про оцінку автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] не може бути взятий судом до уваги, оскільки у ньому відсутні відомості про повідомлення експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. (а.с.53-54). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд вважає доведеним факт пошкодження заднього скла автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] , який належить позивачу 28.09.2019 року сином відповідачів - малолітнім [PERSON] . Так, допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що 28.09.2019 року вона гуляла разом із своїм малолітнім сином на [ADDRESS] . В цей час під`їхала на власному автомобілі [PERSON] . З автомобіля вийшли діти та підійшли до її сина. Вийшовши з автомобіля, [PERSON] направилась в сторону під`їзду, однак повернулась, тому що побачила як її діти пішли до калюжі. В цей час підбігли ще два хлопчики - [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] брав у руки камінці, якими була вимощена яма та кидав їх на дорогу. Він робив це декілька раз. В цей момент вона почула «хлопок» та подумала, що це перегоріла лампочка у придорожньому ліхтарі. Відразу після чого почула звук «ніби щось тріщить». Повернувшись в сторону автомобіля [PERSON] , побачила, що заднє скло у автомобілі розбите, воно почало сипатись у неї на очах. Самого моменту попадання камінця у скло автомобіля позивача не бачила, оскільки була повернута до [PERSON] , який, кидаючи камінці, стояв приблизно на відстані 3-4 метрів від автомобіля, і коли скло посипалось, почав тікати у сторону, де стояла його мама [PERSON] . Позивач побігла до мами [PERSON] - [PERSON] та сказала « [PERSON] , твій малий побив мені скло у автомобілі». [PERSON] сварила свого сина. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дали показання, що для них відомо про пошкодження скла у автомобілі позивача малолітнім [PERSON] , оскільки окрім нього в той час ніхто з дітей камінням не кидався. Разом з тим вони не бачили самого моменту попадання камінця у скло та не можуть категорично стверджувати, що саме [PERSON] його кинув. Як встановлено судом, позивачем [PERSON] 02.10.2019 року на ім`я начальника Млинівського ВП Дубенського ВП ГУПН в Рівненській області подано заяву про те, що [INFO] приблизно о 17 годині дитина трьохрічного віку батьком якої є [PERSON] каменем вибила заднє скло у її автомобілі марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] , який знаходився на парковці біля будинку [ADDRESS] . (а.с.12) Позивачем [PERSON] на адресу відповідачів 25 жовтня 2019 року було направлено письмову претензію з вимогою про відшкодування завданих збитків у розмірі 19026,23 гривень протягом 30-ти денного строку з дня отримання претензії. (а.с.34-35) Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України шкода, завдана малолітньою особою (яка не досягла чотирнадцяти років), відшкодовується її батьками (усиновлювачами) або опікуном чи іншою фізичною особою, яка на правових підставах здійснює виховання малолітньої особи, - якщо вони не доведуть, що шкода не є наслідком несумлінного здійснення або ухилення ними від здійснення виховання та нагляду за малолітньою особою. Судом встановлено, що шкода заподіяна майну позивача була спричинена саме внаслідок нездійснення відповідачами - [PERSON] та [PERSON] належного догляду і контролю за малолітнім сином [PERSON] під час перебування його на прогулянці поблизу будинку [ADDRESS] 28 вересня 2019 року. Суд вважає, що відповідачами та їх представником не доведено, що шкода завдана майну позивача не є наслідком несумлінного здійснення нагляду за малолітнім сином. На думку суду, безпідставним є твердження представника відповідачів про те, що вони не повинні нести відповідальність за шкоду, заподіяну малолітнім сином, оскільки не були притягнуті до адміністративної відповідальності за ст..184 КУпАП. Стаття 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. Суд вважає, що в даному випадку відповідачами не було здійснено належного нагляду за неповнолітнім сином, що виключає їх відповідальність за ст..184 КУпАП та не звільняє від відповідальності по відшкодуванню шкоди відповідно до ч.1 ст.1178 ЦК України. Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається із звіту №1022Е від 22 жовтня 2019 року ПП «Експер-Сервіс-Альфа» про оцінку автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля позивача в результаті його пошкодження складає 19026,23 гривень. (а.с.19-24) Згідно квитанції № ПН2103 від 17.10.2019 року позивачем [PERSON] сплачено 2670 гривень ПП «Експер-Сервіс-Альфа» за проведення експертизи її автомобіля марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. [NUMBER] . (а.с.32) За правилами статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст..82 цього Кодексу. У зв`язку з цим суд вважає безпідставними твердження представника відповідачів про те, що суд не повинен брати до уваги звіт №1022Е від 22 жовтня 2019 року ПП «Експер-Сервіс-Альфа» про оцінку автомобіля, оскільки зазначений вище висновок не оскаржувався, відповідачами та їхнім представником не було надано суду інших доказів щодо заподіяної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувши вони у шлюбі між собою. Враховуючи те, що обоє батьків мають рівні права і обов`язки щодо дитини, вони несуть солідарну відповідальність за шкоду, завдану їх малолітнім сином. На думку суду, підлягають до задоволення судові витрати пов`язані з оплатою судового збору, так як у відповідності до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Позивачем - [PERSON] оплачено судовий збір у сумі 840 грн.80 коп., що об`єктивно підтверджується квитанцією від 03.02.2020 року, тому з відповідачів слід стягнути судовий збір у вказаній сумі. (а.с.43) Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно квитанцій до прибуткового касового ордера №11 від 05.02.2020 року та №22 від 03.12.2020 року витрати за надання правничої допомоги складають 4500 гривень (а.с.40, 90). На підставі наведеного,

Outcome: approved