overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась в Києво-Святошинський районний суд Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 червня 2017 року справу за позовом [PERSON] передано за підсудністю до Солом'янського районного суду м. Києва. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на життя та сім'ю. Проживають окремо, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, у матеріалах справи міститься клопотання, з якого вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 21). Відповідач у судове засідання не з'явився, у матеріалах справи міститься клопотання, з якого вбачається, що він просить розглядати справу у його відсутність. Зазначив, що позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 34). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 липня 2008 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають двох синів: [PERSON], [INFO] (а.с. 9) та [PERSON], [INFO] (а.с. 10). З позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. З позовної заяви вбачається, що вона не бажає змінювати прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась в суд з позовом, в якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позову послалась на те, що 23.06.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного життя у сторін є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалося, з 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач має іншу сімю. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності. Позивач вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначив, що проти розірвання шлюбу на заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що у справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 228044. Від спільного життя у сторін є син [PERSON], [INFO],що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії І-СГ № 485258. Сімейне життя в сторін не склалось, останні з 2015 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач має іншу сімю. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Ураховуючи задоволення позову і те, що ухвалою Червоноградського міського суду від 07.03.2017 року позивач звільнена від сплати судового збору, ставка якого, згідно з п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 цього Закону становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 640, 00 грн.,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Вказувала, що з 30.08.2003 р. по 10.02.2017 р. перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги з боку відповідача на утримання дитини, позивач просила стягнути з останнього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення ним повноліття. Сторони в судове засідання не зявились, звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Батьками [PERSON], [INFO] являються сторони по справі, що підтверджується даними наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно довідки № 906 від 14.02.2017 року виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради Київської області, [PERSON] та її син [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: м.Біла Церква, [PERSON], 25, кв.6. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в сумі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 640 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 19.05.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що мають різні погляди шлюб, сім`ю та подружню вірність, з ініціативи відповідача між ними постійно виникають сварки свідком яких нерідко стає їх дитина, що негативно впливає на його психічний стан, а також спричиняє їй душевні страждання, на даний час ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено, вважає збереження шлюбу неможливим, просила шлюб розірвати та розділити судовий збір між нею та відповідачем порівну. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 19.05.2007 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Ставищанського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 32, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Від спільного життя подружжя мають сина [PERSON], [INFO], що вбачається з наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. судового збору, однак оскільки позивач просила судові витрати розділити порівну, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 320 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказувала, що з 24.08.2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя дітей не мають. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини, починаючи з 2014 року між ними часто виникають сварки по питанню подальшого сімейного життя, припинили сімейні відносини та ведення спільного господарства, вважає збереження шлюбу неможливим, просила шлюб розірвати. Сторони звернулись до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. Відповідач в поданій ним заяві позовні вимоги визнав в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 24.08.2006 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано виконкомом Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, Київської області, актовий запис № 4, що вбачається з копії свідоцтва про шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права і обов'язки. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що 18.09.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від спільного життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через те, що фактично їх сім`я розпалася, в звязку з тим, що відповідач зловживає спиртними напоями, в нетверезому стані вчиняє сварки в присутності дитини, що негативно впливає на її виховання та на психіку позивача, між ними відсутні взаєморозуміння та взаємоповага, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, не підтримують подружніх стосунків, вважає збереження сім`ї неможливим, просила їх шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явилась, звернулась до суду із заявою в якій просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 18.09.2010 року сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1178 (а.с.6). Від спільного життя подружжя має дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права і обовязки. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини в матеріалах справи не містяться. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, оскільки строк який надався сторонам для примирення не дав позитивних результатів, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 640 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вона знаходиться в\~ шлюбі, зареєстрованому 26 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 17. Від шлюбу спільних дітей не мають. З відповідачем вона не проживає з травня 2016 року, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено, просить розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи , в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність, судові витрати просить віднести на її рахунок та залишити їй прізвище «Лукашенко». (а.с. 19). Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, клопотань не надходило(а.с. 17). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 26 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Широківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 17, між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6).\~Сторони спільних дітей не мають. Позивач з відповідачем\~ з травня 2016 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає окремо. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя. Спір щодо розподілу спільного майна між сторонами відсутній. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Так, позивач подала до суду позов про розірвання шлюбу відповідно до ст.110 СК України. Тому суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, відсутність спільних дітей, встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим позов слід задовольнити. За заявою позивача судові витрати понести на її рахунок (а.с. 19). Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вона знаходиться в\~ шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2012 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 569. Від шлюбу мають спільну дитину\~ - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею, з відповідачем вона не проживає з вересня 2013 року, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено, просить розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Позивач повідомлена належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у її відсутність, судові витрати просить віднести на її рахунок (а.с.25). Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, до судового засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, клопотань не надходило (а.с. 22-23,27). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 27 жовтня 2012 року Довгинцівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 569, між [PERSON] та [PERSON] (а.с.12).\~ Сторони мають спільну малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с.11). Позивач з відповідачем\~ з вересня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає окремо. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя. Спір щодо розподілу спільного майна між сторонами відсутній. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Так, позивач подала до суду позов про розірвання шлюбу відповідно до ст.110 СК України. Тому суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, та наявність малолітнього сина, встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим позов слід задовольнити. За заявою позивача судові витрати понести на її рахунок (а.с. 5). Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що спільне життя у них з відповідачем не склалося через несумісність характерів та відсутність порозуміння, довіри, поваги, а ткаож втрати любові один до одного у звязку з чим подальше перебування у шлюбі неможливе. Позивач, належним чином та завчасно сповіщена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. До початку судового засідання надала заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що шлюбні відносин з відповідачем остаточно припинені з вересня 2016 року. Відповідач, належним чином та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився. До початку судового засідання відповідач надав суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги визнав та просив слухати справи у його відсутності. Дослідивши письмові докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони одружені з 16 серпня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-КИ №284338 від 16 серпня 2014 року, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №593 (а.с.4). Сторони мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КИ №531252 від 17 лютого 2015 року, виданого Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №191 (а.с.5). Згідно з ч.2\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що подальше збереження родини стало неможливим, тому даний шлюб необхідно розірвати. Згідно зі\~ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved