Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

Уповноважений представник Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 81369,44 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між АБ «УКРГАЗБАНК» та відповідачем був укладений кредитний договір №2203/140-316/04 від 24 вересня 2012 року відповідно до умов якого банк зобов`язався надати відповідачу грошові кошти, а відповідач зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в порядку, на умовах та в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до умов кредитного договору №2203/140-316/04 від 24 вересня 2012 року сума кредиту - 85100,00 грн. (п.1.1 Кредитного договору); процентна ставка за користування кредитом 18,0 % річних (п.1.4.1 Кредитного договору); за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 23,0 % річних (п.1.4.2. Кредитного договору); строк повернення кредитних коштів, до 23 вересня 2019 року (п.1.3.1 Кредитного договору). Відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 81369,44 грн., з якої: заборгованість за кредитом -71604,05 грн., нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року - 9765,39 грн. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, в зв`язку з чим, суд відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 274 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідив подані документи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору №2203/140-316/04 від 24 вересня 2012 року, укладеного між Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] , останній отримав кредит у сумі 85100,00 грн. із зобов`язанням сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 18,0 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, а за простроченою заборгованістю в розмірі 23,0% річних, з кінцевим терміном повернення до 23.09.2019. Однак, в порушення умов договору №2203/140-316/04 від 24 вересня 2012 року [PERSON] несвоєчасно сплачував суми кредиту, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за кредитом. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. У зв`язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд перевірив розрахунок заборгованості за кредитним договором №2203/140-316/04 від 24 вересня 2012 року, укладеного між Акціонерним банком «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] . встановив, що станом на 24 квітня 2019 утворилась заборгованість на загальну суму 81369,44 грн., з них 71604,05 грн. - заборгованість за кредитом, 9765,39 грн. - заборгованість за нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved