Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. У підготовчому судовому засіданні [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належні [PERSON] грошові кошти, а також на належні відповідачеві на праві власності на рухоме та нерухоме майно у межах суми позову. В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що існує загроза невиконання рішення у цій справі, у разі задоволення позову, просить заяву задовольнити. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. За змістом п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову, обґрунтування необхідності застосування вказаного в заяві заходу забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Проте, заява [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, нерухоме та рухоме майно є необґрунтованою, оскільки всупереч вищевикладеним правилам процесуального закону не містить належного обґрунтування припущення останнього про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення у цій справі, а також у заяві не визначено конкретне майно на яке позивач просить накласти арешт, з наданням доказів на підтвердження його належності відповідачеві. При цьому, суд не приймає, як доказ наданий позивачем витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.07.2019 року, у зв`язку із неможливістю однозначно ідентифікувати особу, яка згідно цього висновку є власником земельної ділянки в Одеській області, як відповідача у цій справі. За таких обставин заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed