Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 25 листопада 2017 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №3092. Зазначає, що в період шлюбу в них народився син [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, відсутність взаєморозуміння. Вказує, що вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, тому просить суд даний шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила шлюб розірвати, оскільки з 2017 року вони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, просила строк на примирення не надавати. Відповідач [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечив. Визнав, що вони тривалий час проживають окремо, між ними відсутнє взаєморозуміння та повага. Заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 25 листопада 2017 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 3092, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , видане 25 листопада 2017 року. У період шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . Сторони проживають окремо, подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, а також, що розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також прав їхньої дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подачу даного позову до суду позивачкою сплачено 908 грн. судового збору, тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved