Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

У лютому 2008 року [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до Затоківської селищної ради, [PERSON] про визнання державного акту недійсним, уточнивши позовні вимоги 30 березня 2009 року позивач посилаючись на те, що [INFO] помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,086 га, яка розташована за тією ж адресою. 11.10.2007 року позивачі отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину житлового будинку [ADDRESS], тобто по ? частині від загального спадкового майна, оскільки ? частина вказаного будинку належала відповідачці - [PERSON]Позивач зазначає,що [PERSON] було виготовлено технічну документацію на ? частину земельної ділянки, яка була вільною від забудов, про що їй 21.06.2005 року видано державний акт. Згодом, як стверджує позивач відповідачка на цій ділянці самочинно збудувала будинок з прибудинковими територіями, в той час як належна їй ? частина спадкового будинку знаходиться на іншій половині земельної ділянки і при розподілі спадкового будинку частка земельної ділянки не буде відповідати частині належного позивачам спадкового майна. На підставі вищевикладеного, позивач остаточно просить суд: розподілити спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарчими спорудами під [ADDRESS], та складається в цілому з: одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею - 30,9 кв.м., та господарчих споруд: сараїв - «Б, В», літньої кухні - «Г», вбиральні - «Д», гаражу «Е», споруд №4-5 по ? частині житлового будинку, а відповідачці - [PERSON]- ? частину; розподілити земельну ділянку [ADDRESS], площею 0,086 га, виділивши [PERSON] та [PERSON] по ? частині, а відповідачці - ? частину спадкової ділянки; визнати право власності за [PERSON] на ? і [PERSON] на ? частини житлового будинку з господарчими спорудами під [ADDRESS], та складається в цілому з: одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею- 30,9 кв.м., та господарчих споруд: сараїв - «Б, В», літньої кухні - «Г», вбиральні - «Д», гаражу «Е», споруд №4-5, а за відповідачкою - [PERSON] - ? частину вказаного житлового будинку; визнати право власності за [PERSON] на ? і [PERSON] на ? чатини земельної ділянки [ADDRESS], площею 0,086 га, а за відповідачкою ? частину вказаної земельної ділянки; рішення Затоківської селищної ради №1322 від 30.12.2004 року «Про реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку за гр. [PERSON]» скасувати; визнати державний акт серії ЯА № 360772 на право власності на земельну ділянку 0,0433 га по [ADDRESS] , виданий на імя [PERSON] - недійсним.(Т.1 а.с.105-109) Не погодившись із позовними вимогами 09 червня 2008 року [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до Затоківської селищної ради за участю третьої особи [PERSON] діючої в інтересах [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,0443 га за адресою: [ADDRESS], (кадастровий номер 5110300000:02:026:0026, державний акт ЯА №360772 реєстраційний номер 01.05.506.00521) на якій знаходиться новостворене майно, а саме житловий будинок літ. «З», площею 97,12кв.м.; тераса літ. «з», площею 20,61 кв.м., навіс літ. «з1», площею 10,43 кв.м; вбиральнея літ. «І», площею 4,09 кв.м., душ літ. «К», площею 7,12 кв.м., почате будівництво (фундамент) літ. «Л», площею 43,12 кв.м., хвіртка №9, водогін №8; ворота №9. (Т.1 а.с.43-45) Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2012 року провадження у справі в частині позовних вимог [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] до Затоківської селищної ради про визнання рішення Затоківської селищної ради № 1322 від 30.12.2004 року «Про реєстрацію права власності на земельну ділянку за гр. [PERSON]» недійсним та визнання недійсним державного акту серії ЯА 360772 на право власності на земельну ділянку 0,0433 га по [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON] закрито з підстав, що розгляд таких справ відноситься до юрисдикції адміністративних судів. (Т.1. а.с.176-177). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, наведених в позові, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила суд задовольнити зустрічний позов її довірителя. Представник відповідача Затоківської селищної ради в судове засідання після перерви не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду невідома(а.с.130) . Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши всі надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, до майна померлого [PERSON], посвідченого 29 вересня 2000р. держаним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори, спадкоємцями житлового будинку з господарчими спорудами під [ADDRESS], та в цілому складалось з: одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею - 30,9 кв.м., та господарчих споруд: сараїв - «Б,В», літньої кухні - «Г», вбиральної - «Д», гаражу «Е», споруд № 4-5, розташованого на земельній ділянці розміром 700 кв.м є в рівних частках його діти [PERSON], [PERSON]. Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно (Т.2 а.с.85,125) На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, до майна померлого [PERSON], посвідченого 29 вересня 2000р. держаним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори спадкоємцями земельної ділянки [ADDRESS] є в рівних частках його діти [PERSON], [PERSON]. (Т.2 а.с.98) 21 червня 2005 року [PERSON] одержано державний акт ЯА №360772 на ? частину земельної ділянки [ADDRESS] на підставі рішенням Затоківської селищної ради №1322 від 30 грудня 2004 року, яким зареєстроване за [PERSON] право приватної власності на ? частину земельної ділянки [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину.(Т.1, а.с.9, 14) Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії[NUMBER] (Т.2 а.с.101). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями 1 черги за законом у відповідності до ст. 1261 ЦК є діти померлого [PERSON] - [PERSON] та [PERSON](т.2 а.с.104,105,107). На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, до майна померлого [PERSON] , посвідченого 11 жовтня 2007р. держаним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області, спадкоємцями ? житлового будинку з господарчими спорудами під [ADDRESS], та в цілому складалось з: одного житлового будинку під літ. «А», житловою площею - 30,9 кв.м., та господарчих споруд: сараїв - «Б,В», літньої кухні - «Г», вбиральної - «Д», гаражу «Е», споруд № 4-6, розташованих на земельній ділянці площею 860 кв.м є в рівних частках його діти [PERSON], [PERSON]. Право власності зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно (Т.1, а.с.26,29, Т.2,а.с.126,127) Таким чином, домоволодіння з господарчими спорудами під [ADDRESS] є спільною частковою власністю сторін. У своєму позові позивач [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], [PERSON] посилається на те, що [PERSON] було виготовлено технічну документацію на ? частину земельної ділянки, яка була вільною від забудов, про що їй 21.06.2005 року видано державний акт. Згодом, відповідачка на цій ділянці самочинно збудувала будинок з прибудинковими територіями, в той час як належна їй ? частина спадкового будинку знаходиться на іншій половині земельної ділянки і при розподілі спадкового будинку частка земельної ділянки не буде відповідати частині належного позивачам спадкового майна. Отже, вважають, що їхні права порушені, позивач звернулася до суду з позовом про розподіл спадкового майна в натурі, визнання права власності. У силу положень ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України,ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Виходячи із цих положень, правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. За змістом ч. 3 ст. 370 ЦК України, виділ частки із спільного майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК України. Відповідно до ст. 364 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом. Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст. 183 ЦК України та роз'яснень, викладених у п. п. 6, 7 зазначеної постанови, виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Оскільки розділ спадкового майна в натурі потребує спеціальних знань, а в рішенні суду в разі задоволення вимог має бути зазначено площу, яка виділяється співвласникам житлового будинку, то суд при вирішенні спорів призначає судову будівельно-технічну експертизу, висновок якої має суттєве значення для правильного вирішення спору. На виконання положень частини 4 статті 10 ЦПК України суд з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи та забезпечення здійснення прав сторін ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 липня 2013 року призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, однак 30 грудня 2013 року справу повернуто суду без дачі експертного висновку, оскільки сторони не вчинили жодних дій для внесення оплати та забезпечення доступу до об'єкту дослідження (Т.2 а.с.12-16). Також позивачем не надано узгоджений між сторонами порядок користування житловим будинком, який би міг бути прийнятий до уваги, судом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, правові підстави для задоволення позову [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON] відсутні. При цьому сторони по справі не позбавлені процесуального права у разі необхідності знову звертатися до суду за вирішенням спору про розподіл спадкового майна в натурі. Вимоги позивача [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON], щодо визнання права власності є похідними від основного позову та може бути задоволено лише у разі задоволення позовних вимог про розподіл спадкового майна в натурі, а тому за викладених обставин задоволенню не підлягає. Також суд вважає неспроможними вимоги [PERSON] за зустрічним позовом, щодо визнання права власності на земельну ділянку, площею 0,043 га за адресою: [ADDRESS], (кадастровий номер 5110300000:02:026:0026) на якій знаходиться новостворене майно, оскільки згідно державного акту ЯА №360772 виданого 21.06.2005р. [PERSON] вже є власницею вищевказаної земельної ділянки, а тому визнання права власності на зазначену земельну ділянку судом не вимагається.(Т.1 а.с.185) Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову.

Outcome: dismissed