Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про визначення місця мешкання неповнолітньої дитини, в обґрунтування якого вказав, що 14.02.2009 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб. [INFO] від шлюбу народився син [PERSON]. 27.06.2013 року рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя з позивача на користь відповідачки стягнуті аліменти в розмірі 1/4 частини зі всіх його доходів щомісячно на утримання їхнього малолітнього сина. У вересні 2013 року відповідачка забрала дитину та покинула їх будинок без будь-яких пояснень. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя 27.06.2013 року шлюб розірвано. З того моменту, як [PERSON] пішла з сім'ї, дитина мешкає з нею. Відповідачка не дає йому можливості бачитись з сином, проводити з ним час та займатись його вихованням, у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутись до служби у справах дітей Іллічівської райадміністрації з заявою про визначення його участі у вихованні дитини. Згідно з рішенням комісії йому було встановлено порядок спілкування з дитиною, однак не дивлячись на це відповідачка не дозволяє бачитись з сином та проводити з ним час у повній мірі. Вважає, що відповідачка не забезпечує належних умов для виховання дитини, при цьому за місцем його проживання створені всі умови для проживання дитини. Просив суд визначити місце мешкання сина разом з ним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити, пояснив, що [INFO] народився син [PERSON], вихованням якого займались разом з дружиною, а в вересні 2013 року дружина забрала сина та пішла жити до своїх батьків, куди він після того приходив відвідувати дитину, приносив йому іграшки і книжки, проводив з ним час. Згодом сказав відповідачці, що буде забирати [PERSON] до себе на вихідні, але вона відмовила, у зв'язку з чим він вимушений був звернутися до Органу опіки та піклування. Навіть після цього колишня дружина вигадує різні причини, щоб завадити йому бачитись з сином. Наполягає на тому, що відповідачка не приділяє їхньому сину належної уваги, не займається його вихованням, в неї відсутній постійній дохід. Хлопчик відвідує дитячий садок звідки його забирають дід чи баба, спить з мамою на одному ліжку за відсутності місця в домі, в той час як в його будинку створені всі умови для проживання [PERSON]. Є окрема кімната, іграшки, спальне ліжко. Вважає, що сину буде краще жити з батьком. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та пояснила, що не заперечує проти того, щоб син бачився з батьком, не давала сина лише коли були морози та дитина хворіла. Працює по два дні з 09-00 до 16-00год., кожного дня самостійно відводить [PERSON] до садку, коли вона на роботі, дитину забирає її батько. Будинок належить бабці, в ньому також мешкають батьки відповідачки і вона з дитиною. У сина є іграшки, разом з ним вони малюють, читають книжки, грають в розвиваючі ігри. Доход в середньому складає 2000,00грн., аліменти на дитину дорівнюють приблизно 1100,00грн., які вона витрачає на харчування, одяг для [PERSON], сплачує за дитячий садок. Вважає, що вимоги позивача безпідставні та необґрунтовані. Представник третьої особи Служби у справах дітей Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні просила визначити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON], оскільки малолітня дитина, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю. Суд заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідків та дослідивши письмові матеріали справи та наявні докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності до вимог ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя , а також зобов'язані поважати дитину. Згідно зі ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір'ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. За ст.9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7,8 ст.7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Таким чином, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо про те, з ким із них залишається дитина, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своєї дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітнього. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, його вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є позивач та відповідачка, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Позивач, згідно довідки ПАТ «ММК імені Ілліча» від 26.02.2014 року працює в локомотиво-крановій службі залізничного цеху ПАТ «ММК імені Ілліча» з 2001 року на посаді помічника машиніста тепловозу, як вбачається з довідки відділу обліку заробітної платні головної бухгалтерії ПАТ «ММК імені Ілліча» його заробітна платня за 2013 рік у сукупності склала 50099,19грн. Відповідно до виробничої характеристики, за час роботи зарекомендував себе як ініціативний, грамотний, трудолюбивий та дисциплінований працівник, користується повагою та авторитетом у колективі. За місцем проживання характеризується позитивно, спиртні напої не вживає, що підтверджується характеристикою виданою КСН «Україна». Рішенням колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.11.2013 року визначено участь [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON], встановлено такий порядок спілкування: щотижнево у вихідні дні від праці батька з 17-00 до 08-00год. наступного дня, та у вихідні дні від праці батька, котрі припадають на календарні вихідні з 12-00 до 19-00год. За місцем мешкання [PERSON] Відповідачка [PERSON] мешкає в [ADDRESS] разом з [PERSON], [PERSON] та сином [PERSON], який знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 21.02.2014 року №89 КСН «Лучистий». Згідно характеристики виданої КСН «Лучистий» за час проживання проявила себе як порядна людина, зі слів сусідів характеризується позитивно, ввічлива, трудолюбива, шкідливих звичок не має, веде здоровий спосіб життя, проявляє себе як турботлива мати. Згідно розписки від 22.02.2014 року [PERSON] забрав дитину у свій вихідний день. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], який проживає по [ADDRESS] від 06.03.2014 року встановлено, що будинок складається з трьох житлових кімнат, кухні, санвузлу, в будинку чисто. У дитини мається окрема кімната, в якій є диван, стіл, комод для речей, іграшки, загальний доход сім'ї длизько 5000,00грн. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї [PERSON], яка проживає [ADDRESS] від 06.03.2014 року вбачається, що будинок складається з чотирьох житлових кімнат, кухні, ванни, туалету, отоплення газове, в будинку чисто, затишно. У дитини мається окрема кімната, в якій є диван, стіл, комп'ютер, комод для речей, іграшки, книжки, загальний доход сім'ї близько 2000,00грн. на 2 осіб та аліменти в розмірі 1100,00грн. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що доводиться батьком відповідачки, з вересня 2013 року дочка переїхала з речами та дитиною до них та стала мешкати по [ADDRESS]. Оскільки хлопчик ще малий відповідачка знаходиться з ним в одній кімнаті. Іграшок в дитини достатньо, мається письмовий стіл, де він малює, окремий комод для речей. До дитячого садку його відводить дочка, а забирає він або дружина, бо відповідачка працює. Влітку возили онука на море, водили до розважального центру. Позивач також добре спілкується з дитиною, приходить періодичністю один-два рази на тиждень. [PERSON] допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що доводиться відповідачці сусідкою, бачить як з дитиною добре спілкуються, позивач приходив брати сина, йому в цьому не перешкоджали. У дитини є іграшки, в будинку добрі умови, бабка з дідом проявляють велику турботу до онука, мати приділяє належну увагу, займається його вихованням. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що відповідачку знає з дитинства, в будинку [ADDRESS] вона мешкає з батьками та дитиною. В лютому 2014 року бачила як позивач заходив до них у будинок. Свідком того, щоб йому перешкоджали бачитись з дитиною не була. Дитина прив'язана до матері. Бачить, як відповідачка відводить сина до дитячого садку, гуляє з ним на вулиці, вона не п'є, не курить, аморальний спосіб життя не веде. Згідно витягу з протоколу №5 від 12.03.2014 року Комісії з питань захисту прав дитини Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради, останні вважають за доцільне встановити місце проживання малолітнього [PERSON] з матір'ю [PERSON] З матеріалів справи, пояснень сторін, свідків вбачається, що [PERSON] має постійне місце мешкання, роботи, веде порядний спосіб життя, не зловживає спиртними напоями, всіляко допомагає творчому розвитку дитини, що свідчить про гармонічність складу характеру останньої. Все це свідчить про її позитивні наміри в вихованні дитини, про добрі материнські наміри при задоволенні інтересів дитини. Сторонами також не спростовуються ті обставини, що [PERSON] надає матеріальну допомогу відповідачці для утримання дитини, що свідчить про належне виконання своїх обов'язків батька по утриманню дитини. Суд, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини,стан її здоров'я, приходить до висновку, що проживання дитини з матір'ю, відповідає інтересам дитини, а позивач не довів суду протилежного, оскільки ніяких доказів, які б спростовували такий висновок суду, не надав. Крім того, суд зазначає, що у разі чинення перешкод відповідачкою у спілкуванні позивача з дитиною, позивач має право звернутися до суду з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини. На підставі ст.ст. 10,11,60,88,212,213,215-218,367 ЦПК України,

Outcome: dismissed