Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У лютому 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом. Свій позов мотивує тим, що 27.10.2007 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що на даний час вони з відповідачем мають намір розірвати шлюб. Відповідач добровільно надавати допомогу на утримання дітей не бажає. На її неодноразові прохання змінити своє відношення до дітей відповідач не реагує, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що 27.10.2007 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 495, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-ОК № 0495482. (а.с.6). Від даного шлюбу, сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження Серії 1-ОК № 096945 від 21.05.2008 року та Серії 1-ОК № 147692 від 16.02.2009 року.(а.с 4,5). Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків, при цьому цей обовязок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.\~ Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей в судовому порядку. Згідно зі ст. 200 СК України\~аліменти за рішенням суду можуть бути присуджені у частці від доходу платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Статтею 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як встановлено судом, відповідач по справі не надає допомоги на утримання малолітніх дітей, у зв'язку з чим порушуються їх інтереси. Приймаючи до уваги матеріальне становище дітей, які потребують матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що позов в даній частині підлягає задоволенню. З відповідача слід стягнути на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 08.02.2017 р., а тому враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України, суд вважає за можливе присудити стягнення аліментів з дня пред'явлення позову до суду - з 08.02.2017 року. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах місячного платежу. Між тим, позовна вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат повязаних з наданням юридичної допомоги задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження здійснення таких витрат. Окрім того, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: partial