Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], який зареєстрований 09 липня 2007 року Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №02. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, сварки, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Посилаючись на дані обставини позивач просила шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і вона не бажає підтримувати подружні відносини. В судове \~засідання позивач [PERSON] \~не зявилася, \~надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та наполягала на розірвання шлюбу з відповідачем. ( а.с.13). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,\~\~\~надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та на розірвання шлюбу згоден. \~( а.с.14) Суд розглядає справу в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Ст. 3 ч. 1 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що визнання відповідачем вимог позивача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N 11, проголошена Конституцією України охорона сім'ї\~ державою\~ полягає,\~ зокрема,\~ в\~ тому,\~ що\~ шлюб\~ може бути розірвано в судовому порядку лише за умови,\~ якщо встановлено,\~ що подальше\~ спільне\~ життя\~ подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~Згідно ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 09 липня 2007 року Новоукраїнською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖД № 072367(а.с.3). Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 131304, актовий запис №58 ( а.с.4 ) та сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 213724, актовий запису № 28 ( а.с.5 ) Сторони припинили подружні відносини, проживають окремо. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні конфлікти, сварки, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та вони перестали вести спільне господарство Позивач на розірвання шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. При таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітніх дітей. Згідно зі ст. 113 СК України\~ \~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачка\~\~просить надалі іменуватися цим прізвищем. \~ Враховуючи те, що сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують,\~ спільного господарства не ведуть, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] існує лише формально, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України -\~\~ у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору у сумі 640 грн. На підставі ст.ст. 24, ч.3105 ч.3, 110, 112, 113,115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved