overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 18 лютого 2015 року він отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого йому стало відомо, що постановою державного виконавця відділу ДВС Броварського МРУЮ від 03 лютого 2015 року було накладено арешт на все належне йому майно та заборонено здійснювати його відчуження. При зверненні до ВДВС дізнався, що арешт накладено у зв'язку із перебуванням у відділі на виконанні виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та наявністю заборгованості станом на січень 2015 року в сумі 2500 гривень Посилаючись на те, що заборгованість по сплаті аліментів ним погашена, а відповідач відмовив у скасуванні арешту, чим порушуються його права як власника майна, позивач просить зняти арешт з належного йому майна, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною 03 лютого 2015 року державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ у виконавчому провадженні ВП № 36023760. У судове засідання позивач не з'явився, надавши письмову заяву про розгляд справи в його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності його представника на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що у ВДВС Броварського МРУЮ знаходиться виконавче провадження ВП № 36023760 з виконання виконавчого листа, виданого 28 грудня 2012 року Броварським міськрайонним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесеною 03 лютого 2015 року державним виконавцем ВДВС Броварського МРУЮ Прокопченко Ж.Г. накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати його відчуження. Судом також встановлено, що заборгованість за аліментами відсутня. Листом № 4594 від 25.02.2015 року відповідач відмовив позивачу у знятті арешту з майна, посилаючись на вимоги ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження». Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Частиною першою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно частини другої статті 74 вказаного Закону, у разі наявності заборгованості із сплати аліментів понад три місяці стягнення може бути звернено на майно боржника. Частиною п'ятою ст.. 60 цього ж Закону встановлено, що у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. З огляду на наведене та враховуючи відсутність заборгованості із сплати аліментів, та відмову відповідача у скасуванні арешту, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі мешкають [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. 06 лютого 2014 року за місцем проживання відповідачів виявлено порушення ним вимог ЗУ «Про електроенергетику», що виразилося у самовільному підключенні до електромережі шляхом монтування розетки з прихованою електропроводкою. Вказане порушення було зафіксовано в акті про порушення (ПКЕЕН), на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 1037,40 грн. Просив стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 1037,40 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Кабанова Л.О., яка діє за довіреністю, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які мешкають [ADDRESS], є споживачами електричної енергії, що вбачається із Акту про порушення (ПКЕЕН) № 186627 від 04.06.2013 року. 04 червня 2013 року представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» був складений акт про порушення (ПКЕЕН) № 186627 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем, з якого вбачається, що відповідачі здійснили самовільне підключення електроустановок до електромережі шляхом монтування розетки з прихованою електропроводкою. Згідно п.53 даних Правил та п. 2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електроенергії споживачу за безоблікове використання електроенергії було зроблено нарахування за зазначеним Актом у розмірі 1037,40 грн., про що свідчить протокол засідання комісії Маріупольського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» № 2682 від 10.09.2013 року. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у зв'язку із чим, з відповідачів підлягає стягненню сума нарахування згідно Акту про порушення (ПКЕЕН) № 186627 від 04.06.2013 року у розмірі 1037,40 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі мешкають по [ADDRESS] у м. Маріуполі та є споживачем електричної енергії. 14 листопада 2014 року за місцем проживання відповідачів виявлено порушення ним вимог ЗУ «Про електроенергетику», що виразилося у самовільному підключенні до електромережі шляхом набросу. Вказане порушення було зафіксовано в акті про порушення (ПКЕЕН) № 201093 від 14.011.2014 року, на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 4802,75 грн. Просив стягнути з відповідачів заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 4802,75 грн., а також судовий збір у розмірі 243,60 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Кабанова Л.О., яка діє за довіреністю, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які мешкають по [ADDRESS] у м. Маріуполі, є споживачами електричної енергії, що вбачається із Акту про порушення (ПКЕЕН) № 201093 від 14.11.2014 року. 14 листопада 2014 року представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» був складений акт про порушення (ПКЕЕН) № 201093 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем, з якого вбачається, що відповідачі здійснили самовільне підключення електроустановок до електромережі шляхом набросу. Згідно п.53 даних Правил та п. 2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електроенергії споживачу за безоблікове використання електроенергії було зроблено нарахування за зазначеним Актом у розмірі 4802,75 грн., про що свідчить протокол засідання комісії Маріупольського РЕМ ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» від 09.12.2014 року. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у зв'язку із чим, з відповідачів підлягає стягненню сума нарахування згідно Акту про порушення (ПКЕЕН) № 201093 від 14.11.2014 року у розмірі 4802,75 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн., то у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем 13.08.2003 укладено договір про надання послуг теплопостачання, відповідно до якого позивач зобовязався надавати послуги з центрального опалення квартири [ADDRESS], загальною опалювальною площею 29,8 кв. м Відповідач зобовязався вносити плату за надані послуги до 10 числа наступного за розрахунковим місяця в розмірі 8,83 грн./кв.м. за місяць.\~Свої зобовязання по оплаті послуг теплопостачання відповідач належним чином не виконує,\~внаслідок чого за період з 01.06.2011 по 01.01.2015 утворилась заборгованість в розмірі 1494,57 грн. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 1887,2 грн. за надані послуги з теплопостачання та понесені ним судові витрати. У судове засідання зявився представник позивача [PERSON]Ю, який підтримав заявлені позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення у пресі. Суд, заслухавши позивача, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступне: 13.08.2003 між позивачем ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго та відповідачем укладено договір про надання послуг теплопостачання. Згідно п. 1.1 вказаного Договору ПОКВПТГ Полтаватеплоенерго зобовязується надавати споживачеві (наймачеві, власнику квартири) та членам його сімї послуги з теплопостачання, а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах\~цього Договору. З розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що відповідач має заборгованість за послуги теплопостачання за опалення квартири [ADDRESS] за період з 01.06.2011 по 01.01.2015 в розмірі\~1494,57 грн., а також 310,62 грн. індекс інфляції та 82,01 грн. 3% річних, всього 1887,2 грн. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в добровільному порядку відповідач не здійснює оплату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.01.2015 виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено\~рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що підприємство «Полтаватеплоенерго» надає послуги з центрального опалення квартири [ADDRESS], загальною опалювальною площею 49,8 кв. м. Відповідно до п. 18 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» відповідач зобовязана вносити плату за спожиті послуги не пізніше 20 числа наступного за розрахунковим місяця в розмірі 8,83 грн./кв.м. за місяць.\~Свої зобовязання по оплаті послуг теплопостачання відповідач належним чином не виконує,\~внаслідок чого за період з 01.02.2012 по 01.02.2015 утворилась заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 9220,49 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявилася, надала заяву в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення у пресі. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступне: взаємовідносини між позивачем та відповідачами врегульовано\~Житловим кодексом України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 76 від 17.05.2005. З розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що відповідач має заборгованість за послуги теплопостачання за опалення квартири [ADDRESS] за період з 01.02.2012 по 01.02.2015 в розмірі\~7650,38 грн., а також 1273,77 грн. індекс інфляції та 296,34 грн. 3% річних, всього 9220,49 грн. Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки в добровільному порядку відповідач не здійснює оплату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого станом на 01.03.2015 виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 9220,49 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено\~рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачем надано послуги з центрального опалення квартири [ADDRESS], загальною опалювальною площею 43,7 кв.м. Відповідач зобовязаний вносити плату за надані послуги до 10 числа наступного за розрахунковим місяцем в розмірі 8,83 грн./кв.м. за місяць.\~Свої зобовязання по оплаті послуг теплопостачання відповідач належним чином не виконує,\~внаслідок чого за період з 01.03.2013 по 01.02.2015 утворилась заборгованість в розмірі 3552,95 грн. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача борг з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 4117,21 грн. за надані послуги з теплопостачання та понесені ним судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату і час розгляду справи повідомлена належним чином. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступне: взаємовідносини між позивачем та відповідачами врегульовано\~Житловим кодексом України, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 76 від 17.05.2005. відповідач проживає у [INFO]. З розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання, наданого позивачем до позовної заяви вбачається, що відповідач, станом на 01.02.2015 року має заборгованість за послуги теплопостачання квартири [ADDRESS]за період з 01.03.2013 по 01.02.2015 з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 4117,21 грн. Згідно\~ст.526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином\~відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму заборгованості із урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також відсотки три відсотка річних від простроченої суми. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач не здійснював вчасно оплату за спожиті послуги теплопостачання, внаслідок чого за період із 01.03.2013 по 01.02.2015 виникла заборгованість в розмірі 4117,21 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено\~рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

у лютому 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 29.08.2008 року, актовий запис № 1013. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують із січня 2015 року. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, на примирення не згодна. Відповідач позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, не згоден. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що 29.08.2008 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1013. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 29.08.2008 року (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Даний факт підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.02.2010 (а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, сім'я фактично розпалася, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. Визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] разом із матір'ю - [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 243,6 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2009 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а дитина залишиться проживати з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON], просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає, прізвище залишити без змін. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2009 року, шлюб був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 522. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, наявного в матеріалах справи. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved