Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстрації. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є власником 6/25 часток житлового будинку, що розташований за адресою: київська область, [ADDRESS] на підставі договору дарування 6/25 часток жилого будинку від 27.05.2006 року. В будинковій книзі для прописки громадян, що проживають [ADDRESS] міститься запис про прописку [PERSON]. В подальшому згідно свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу та паспорту [PERSON] стала - [PERSON]. Фактично відповідачка не має права власності на квартиру № 2, бо була прописана в квартирі № 1, про що свідчать записи у відповідній книзі. [PERSON] не бажає самостійно запросити документи, що відображають зміну прізвища, в органах реєстрації актів цивільного стану та надати їх для здійснення відповідних змін в будинковій книзі. У зв'язку з вказаною вище обставиною, позивач не має можливості вільно та на власний розсуд розпоряджатися, користуватися та володіти своєю квартирою. Тому позивач просила усунути перешкоди у користуванні належними їй 6/25 часток жилого будинку, розташованого: Київська область, [ADDRESS], шляхом внесення відповідного запису в будинкову книгу. В подальшому позивачем були уточнені позовні вимоги. згідно яких вона просила усунути перешкоди у користуванні належними їй 6/25 часток жилого будинку, розташованого: Київська область, [ADDRESS], шляхом виписки [PERSON] та зняття її з реєстрації за вказаною адресою. Позивач направила до суду заяву в якій просила позовні вимоги задоволити, а розгляд справи провести у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є власником 6/25 часток житлового будинку, що розташований за адресою: київська область, [ADDRESS] на підставі договору дарування 6/25 часток жилого будинку від 27.05.2006 року. Відповідно до Довідки Дмитрівської сільської ради від 01 жовтня 2014 року № 967 за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] Згідно листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції від 25.10.2014 р. № 9633-03.01-23., вбачається що згідно актового запису про народження № 29 від 18 серпня 1966 року, складеного виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, прізвище відповідача було [PERSON] Прізвище дитини «[PERSON]» було змінено на «[PERSON]» на підставі визнання батьківства 15.02.1971 року. За даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про шлюб № 3630, складений 11 серпня 1984 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві на [PERSON] та [PERSON]. Відповідач з 1991 року не проживає в житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] що підтверджується актом депутата Дмитрівської сільської ради від 29.10.2014 року. Стаття 319 ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється, в тому числі, і на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до Постанови Пленуму № 5 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачка створю перешкоди у користуванні майном позивача, та підлягає зняттю з реєстрації із вказаної адреси. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved