Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути на її користь з [PERSON] неустойку (пеню) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення в сумі 118260,43 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що рішенням суду від 27 березня 2012 року стягнуто на її користь з [PERSON] аліменти на утримання їх дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. Рішення суду звернуто до примусового виконання, однак відповідач аліменти на дітей не сплачував, внаслідок чого станом на 01 липня 2015 року допустив заборгованість у розмірі 18851,72 грн. Указана заборгованість виникла з вини відповідача, оскільки він був спроможний їх сплачувати вчасно, а тому з нього підлягає стягненню пеня у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 118260,43 грн. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали повністю та по аналогічних мотивах. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, пояснюючи тим, що заборгованість виникла не з його вини, оскільки після звільнення з ПАТ «Волинь-Цемент» з серпня 2012 року він не міг знайти роботу і ніде не працював, перебивався випадковими заробітками, має на утриманні батька непрацездатного віку. З розрахунком пені по заборгованості він не згідний, оскільки аліменти на дітей в сумі 2551,72 грн. до серпні 2012 року були стягнути. Просять у задоволені позову відмовити за їх безпідставністю. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Як встановлено судом та підтверджено відповідними документами, сторони з 24 вересня 1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2014 року був розірваний та від якого мають двох неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 27 березня 2012 року, що набрало законної сили, з відповідача [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання їх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 27 лютого 2012 року. На виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, на підставі якого у травня 2012 року відкрито виконавче провадження та боржник [PERSON] зобовязаний був сплачувати присуджену рішенням суду суму щомісячних аліментів до кінця місяця, у якому підлягала сплата аліментів, що не заперечується сторонами. Згідно положень ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З розяснень, які містяться в п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року вбачається, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст.196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Згідно довідки відділу ДВС Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області №3454 від 02 липня 2015 року заборгованість [PERSON] по аліментах за виконавчим листом №1708/618/12 від 27 березня 2012 року за період з 27 лютого 2012 року по червень 2015 року становить 18851,72 грн., який частково сплатив аліменти у січні 2015 року в сумі 150 грн., у лютому, березні і травні 2015 року по 200 грн., а в квітні 2015 року 300 грн. Водночас, з довідки про доходи №578 від 20 липня 2015 року вбачається, що [PERSON] працював вантажником в ПАТ «Волинь-Цемент» і протягом червня-липня 2012 року з отриманої ним заробітної плати сплачено аліментів на загальну суму 2551,72 грн. Такі відомості про сплату відповідачем аліментів у сумі 2551,72 грн. у довідці відділу ДВС №3454 від 02 липня 2015 року не відображені, проте повністю відповідають загальній сумі, що підлягала сплаті [PERSON] за період з 27 лютого 2012 року по липень 2012 року включно, і ці обставини не заперечуються позивачем, а тому суд погоджується з доводами відповідача щодо безпідставності нарахування пені за вказаний період. Згідно повідомлення Здовбицької сільської ради Здолбунівського району Рівненської області від 06 липня 2015 року в домогосподарстві по вул.Приймацька, 61 у с.Здовбиця рахується двоє коней, з використання яких [PERSON] за його поясненнями отримує дохід близько 1000 грн., а в листопаді 2012 року він придбав компютерну техніку вартістю 4720 грн., що свідчить про його спроможність сплачувати аліменти на дітей у розмірі 500 грн. щомісяця за період виникнення заборгованості. Покликання відповідача на утримання батька непрацездатного віку, який має власний дохід у виді пенсії, а також неповідомлення позивачем про примусове стягнення з нього аліментів є помилковим і не можуть бути прийняті судом як належні докази, а обставин повного чи часткового звільнення від сплати аліментів, передбачених ст.197 СК України, відповідачем не наведено. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що заборгованість з липня 2012 року по липень 2015 року по сплаті аліментів виникла з вини відповідача, а тому є підстави для нарахування пені. Проте, суд не може погодитися із застосованим позивачем механізмом обчислення суми неустойки, виходячи із збільшення суми заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці та загальної кількості днів прострочення, який не ґрунтується на вимогах закону. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України 01 липня 2015 року при розгляді справи за №6-94цс15. Застосовуючи вказаний механізм розрахунку пені у даній справі, який визнаний правильним Верховним Судом України 01 липня 2015 року, та виходячи із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів, складеного державним виконавцем станом на 01 липня 2015 року, сума пені з серпня 2012 року по червень 2015 року становить (серпень 2012 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (вересень 2012 року 500 грн. х 1% х 30 днів)150 грн. + (жовтень 2012 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (листопад 2012 року 500 грн. х1% х 30 днів) 150 грн. + (грудень 2012 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (січень 2013 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (лютий 2013 року 500 грн. х 1% х 28 днів) 140 грн. + (березень 2013 року 500 грн. х 1% х 31 день) 155 грн. + (квітень 2013 року 500 грн. х 1% х 30 днів) 150 грн. + (травень 2013 року 500 грн. х 1% х 31 день) 155 грн. + (червень 2013 року 500 грн. х 1% х 30 днів) 150 грн. + (липень 2013 року 500 грн. х 1% х 31 день) 155 грн. + (серпень 2013 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (вересень 2013 року 500 грн. х 1% х 30 днів) 150 грн. + (жовтень 2013 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (листопад 2013 року 500 грн. х1% х 30 днів) 150 грн. + (грудень 2013 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (січень 2014 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. (лютий 2014 року 500 грн. х 1% х 28 днів) 140 грн. + (березень 2014 року 500 грн. х 1% х 31 день) 155 грн. + (квітень 2014 року 500 грн. х 1% х 30 днів) 150 грн. + (травень 2014 року 500 грн. х 1% х 31 день) 155 грн. + (червень 2014 року 500 грн. х 1% х 30 днів) 150 грн. + (липень 2014 року 500 грн. х 1% х 31 день) 155 грн. + (серпень 2014 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (вересень 2014 року 500 грн. х 1% х 30 днів) 150 грн. + (жовтень 2014 року 500 грн. х 1% х 31 днів) 155 грн. + (листопад 2014 року 500 грн. х1% х 30 днів) 150 грн. + (грудень 2014 року 500 грн. х 1% х 31 день) 155 грн. + (січень 2015 року 500-150 грн. х 1% х 31 днів) 108,50 грн. + (лютий 2015 року 500-200 грн. х 1% х 28 днів) 84 грн. + (березень 2015 року 500-200 грн. х 1% х 31 день) 93 грн. + (квітень 2015 року 500-300 грн. х 1% х 30 днів) 60 грн. + (травень 2015 року 500-200 грн. х 1% х 31 день) 93 грн., а всього на загальну суму 4853,50 грн., який підлягає стягненню з відповідача. Таким чином, з урахуванням вище викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. При постановлені рішення з відповідача підлягає до стягнення судовий збір в прибуток держави згідно положень ст.88 ЦПК України в розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки позивач звільнена від їх сплати. На підставі наведеного та

Outcome: approved