Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У листопаді 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, у якому просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 11226062000 від 28.09.2007 року у розмірі 132292,61 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 2102,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 28 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11226062000, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 23850,00 доларів США, з процентною ставкою у розмірі 12 % річних. 28 вересня 2007 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №11226062000 від 28 вересня 2007 року, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №146027, згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням [PERSON] , що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору. 20 квітня 2012 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ПАТ «УкрСиббак» було укладено Договір факторингу №05/12, за умовами якого Банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами, у тому числі за кредитним договором №11226062000 від 28 вересня 2007 року та Договором поруки № 146027 ввід 28.09.2007 року. ТОВ «Кредекс Фінанс» з 01 серпня 2018 року змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» №01/08-2018 від 01 серпня 2018 року. Зазначили, що загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та пені за порушення умов Кредитного договору, що підлягає стягненню з позичальника станом на 06.10.2020 року становить 37517,19 дол. США, що за курсом НБУ станом на 06.10.2020 року складає 1065521,96 грн. Станом на день подання позовної заяви відповідач не повернув отримані від позивача кредит нині кошти на підставі кредитного договору № 11226062000 від 28.09.2007 року, з огляду на це, у відповідача виникло право на стягнення 3 % річних, на підставі ст. 625 ЦК України та пені в розмірі подвійної ставки НБУ за весь період прострочки, загальний розмір заборгованості за 3% річних та пенею станом на 06.10.2020 року відповідно до розрахунку заборгованості становить 132292,61 грн. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 08.12.2020 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач - [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пояснивши, що в провадженні Малиновського районного суду м.Одеси вже перебувала цивільна справа за позовом ТОВ «Вердикт Капітал» до нього та [PERSON] про стягнення заборгованості, у задоволенні позовних вимог було відмолено, а тому він не вбачає підстав про стягнення з нього та [PERSON] 3 % річних та інфляційних витрат на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідачка - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Надала до суду заяву, у якій вказала, що позовні вимоги не визнає, просить суд справу слухати за її відсутності. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доходить висновку про відмову в задоволенні позову з огляду на наступне. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №11226062000, згідно умов якого останній отримав кредит у сумі 23850,00 доларів США, що еквівалентно 120442,50 грн. на дату укладення договору, з процентною ставкою у розмірі 12 % річних, зі строком дії до 28 вересня 2014 року (а.с. 9-18). 28 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] якості забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №11226062000 від 28 вересня 2007 року був укладений договір поруки №146027 , згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання відповідати перед позивачем як солідарний боржник по зобов`язанням, що виникають з умов вищезазначеного кредитного договору (а.с. 27-28). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України - «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал», було укладено договір факторингу №05/12 за кредитами, відповідно до умов якого Банк відступив на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги за кредитами, у тому числі за кредитним договором №11226062000 від 28 вересня 2007 року (а.с. 48-52). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Кредекс Фінанс» з 01 серпня 2018 року змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» №01/08-2018 від 01 серпня 2018 року (а.с. 59). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що після того як Банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та звернувся 04.10.2017 року до суду з позовом про погашення всієї суми заборгованості шляхом стягнення заборгованості, кредитний договір №11226062000 від 28.09.2007 року припинив свою дію, а кредитор втратив можливість нарахування та стягнення з боржника відсотків за кредитним договором та пеню. Відтак, нарахування Позивачем пені за період з 06.10.2019 року по 06.10.2020 року у розмірі 91613,84 грн. (а.с.42) є незаконним, а тому вказані позовні вимоги не підлягають задоволенню. З розрахунку боргу 3 % річних із урахуванням подвійної ставки НБУ, наданим позивачем, за період з 06.10.2017 року по 06.10.2020 року по [PERSON] за кредитним договором № 11226062000 від 28.09.2007 року вбачається, що сума відсотків за користування грошовими коштами складає 40678,77 грн. (а.с.41) Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12.12.2019 року по справі № 521/16265/19 у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11226062000 від 28.09.2017 року у розмірі 244147,19 грн. було відмовлено: щодо вимог до [PERSON] - у зв`язку з пропуском строку позовної давності, щодо [PERSON] - у зв`язку із припиненням поруки. Рішення не суду в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Враховуючи викладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідачів 3 % річних від простроченої суми заборгованості, які передбачені статтею 625 ЦК України, оскільки такі вимоги є похідними й можуть бути задоволені лише у разі стягнення основної суми боргу. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року по справі № 756/9094/15-ц. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відмовлено, суд відносить судові витрати на рахунок позивача, підстави для їх перерозподілу між сторонами справи відсутні. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. У відповідності до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, з огляду на те, що у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було відмовлено, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяв представника позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Outcome: dismissed