Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 грн. на утримання сина. Як підставу позову зазначила, що з 15 липня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю та виховання дитини. Починаючи з грудня 2014 року спільно не проживають, сімейного бюджету не мають, спільне господарство не ведуть. Дитина постійно проживає разом з нею у [ADDRESS] та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, офіційно ніде не працює, однак має доходи за виконання тимчасових та сезонних робіт без укладення трудових договорів, тобто має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні позову. Відповідач визнав позов частково, пояснивши, що офіційно ніде не працює, заробляє на життя тимчасовими та сезонними заробітками. В добровільному порядку дитині не допомагав. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Встановлено, що з 15 липня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі /а.с. 6/. Відповідач є рідним батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Позивач з дитиною зареєстровані та фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11), офіційно ніде не працює, однак має доходи за виконання тимчасових та сезонних робіт, які виконує за наймом без оформлення трудових договорів. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що не заперечувалось сторонами по справі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка потребує матеріальної допомоги, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. Положеннями ст. 184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд враховує встановлений законодавством у 2015 році прожитковий мінімум з розрахунку на місяць для дітей відповідного віку, передбачений вимогами Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік». З огляду на наведене, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у розмірі 500 грн. щомісячно. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial