Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 01.03.2013 року між сторонами було укладено шлюб, від шлюбу у них у 2013 році народився син [PERSON] 17.09.2015 року за рішенням суду шлюб було розірвано. На підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2015 року відповідач [PERSON] повинен сплачувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 17.08.2015 року. Вказує, що починаючи з 17.08.2015 року, відповідач проводив часткову виплату нарахованих аліментів. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по виплаті аліментів станом на 01.11.2017 року складає 111553,01 грн. Крім того, зазначає, що син [PERSON] постійно хворіє, регулярно проходить нагляд у лікаря ортопеда, а тому потребує постійного лікування, особливого догляду та оздоровлення, у звязку з чим позивач несе додаткові витрати на дитину. Відповідач в добровільному порядку відмовляється сплачувати у повному обсязі аліменти, та внаслідок невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів від 02.10.2015 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів у сумі 111553,01 грн. На підставі викладеного, [PERSON] просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 111553,01 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 17.08.2015 року по 01.11.2017 року в сумі 33610,30 грн. 11 грудня 2017 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. 06 лютого 2018 року до суду від відповідача за первісним позовом [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON], третя особа Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зменшення розміру аліментів, яка мотивована тим, що [PERSON] не згодний із позовом про стягнення заборгованості по аліментам, вважає його необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. На обгрунтування доводів зустрічної позовної заяви посилається на те, що за рішенням суду з нього стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів та, незважаючи на те, що з вересня 2015 року він щомісячно сплачує аліменти на користь відповідача на утримання сина, згідно довідки-розрахунку державного виконавця йому нарахований борг по аліментам, який станом на 20.12.2017 року складає 99646,40 грн. Вказує, що при нарахуванні боргу державний виконавець використовував декларації про доходи платника єдиного податку за 2015-2016 роки, у яких зазначено валовий дохід від його підприємницької діяльності за рік без урахування витрат на саму підприємницьку діяльність. Зазначає, що він зареєстрований як фізична особа підприємець за видом діяльності: оптова торгівля електротоварами та електронною апаратурою побутового призначення для приймання, записування, відтворення звуку й зображення, та відповідно даних бухгалтерського обліку з 17.08.2015 року по 31.12.2017 року загальна сума його чистого доходу становить 98501,95 грн. За період з 17.08.2017 року по 31.12.2017 року [PERSON] сплачено аліментів на утримання сина у розмірі 44053,33 грн. Окрім оплати аліментів купував сину одяг, іграшки, ліки (коли дитина хворіла). Вказує, що під час розрахунку заборгованості державним виконавцем взято за основу валовий дохід, зазначений у деклараціях за 2015-2016 роки, але не враховано те, що для здійснення підприємницької діяльності [PERSON] необхідно витрачати кошти на закупівлю товарів, оренду приміщення, послуги звязку, послуги банку за обслуговування рахунків, а тому вважав, що нарахування аліментів слід здійснювати не з валового доходу, а з чистого доходу підприємця. Виходячи з цього, вважав, що заборгованості по сплаті аліментів перед відповідачем у нього немає, оскільки за вказаний період виплатив 43264,33 грн. Крім того, вказував, що відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на одну дитину складає 1/4 всіх видів доходу платника, та просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідача [PERSON] на утримання дитини з 1/3 частини на 1/4 частину всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. 15 лютого 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа Шевченківський відділ Державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про зменшення розміру аліментів прийнято до спільного розгляду з первісною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів. До суду [PERSON] подала заперечення на зустрічну позовну заяву про зменшення розміру аліментів, яку обґрунтовала наступним. Вказала, що [PERSON] є фізичною особою-підприємцем та з податкових декларацій останнього вбачається, що останній отримав дохід у розмірі 508364 грн. Відповідно до пп.16 п.1 постанови КМУ від 26.02.1993 року №146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» дохід від підприємницької діяльності є доходом, з якого утримуються аліменти. Вважає, що стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина згідно рішення суду від 02.10.2015 року є законним та [PERSON] жодними належними та допустимими доказами не підтвердив того, що його дохід складає з 17.08.2015 року по 31.12.2017 року 98501,95 грн. Крім того, вказує, що [PERSON] придбав нерухоме майно у липні 2017 року, а саме частину будинку та земельну ділянку за адресою: вул.Тіньова, буд.10, с.Рибці, Полтавської області. За таких обставин, позовні вимоги вважала необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні вимог зустрічної позовної заяви за безпідставністю. 15 лютого 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду. 10 жовтня 2018 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості та пені по виплаті аліментів залишено без розгляду у звязку з її відкликанням. Учасники справи та їх представники у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника [PERSON] до суду надійшла заява, у якій останній заперечував проти вимог зустрічної позовної заяви та просив відмовити у задоволенні зустрічного позову в повному обсязі, також просив розглянути зустрічний позов без участі. Від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення суду, та в подальшому стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Представник третьої особи Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУ у Полтавській області\~в судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії І-КЕ №209490, виданого повторно 30.10.2014 року Октябрським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського МУЮ, актовий запис №935 (а.с.6). Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.09.2015 року шлюб, зареєстрований 01 березня 2013 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №151, між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.7, 10-11). На підставі заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2015 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача щомісячно, починаючи з 17.08.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% встановленого державою прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.8-9). Зазначене судове рішення не оскаржувалось [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів та їх розміру, у звязку з чим заочне рішення набрало законної сили. Статтею 180\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ч.1\~ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, п.23.Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.04.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Як вбачається із матеріалів справи, у позивача після ухвалення судового рішення від 02.10.2015 року про стягнення з нього аліментів на утримання сина матеріальне становище змінилось, так як будучи зареєстрованим як фізична особа-підприємець (а.с.38), його дохід скоротився (а.с.44-45, 71-73, 128-131), залежить від реалізації придбаного товару, разом з тим, [PERSON] здійснює поточні витрати на підтримання своєї підприємницької діяльності, закупку товарів, сплату податків, послуг тощо (а.с.37, 48, 49-65, 69-70, 81-120, 126-130, 145-191). Так, з 29.09.2000 року по теперішній час [PERSON] перебуває на обліку в ДПІ у м.Полтаві як субєкт господарської діяльності, фізична особа-підприємець, з 01.01.2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування (а.с.37, 38). Згідно податкової декларації від 16.01.2016 року за 2015 рік по єдиному податку (платник податку другої групи) загальна сума доходу [PERSON] становить 246340 грн. (а.с.44), а за 2016 рік по єдиному податку загальна сума доходу становить 262024,00 грн. (а.с.71-73).\~\~ Разом із тим, знайшли своє обґрунтоване підтвердження належними та допустимими доказами обставини щодо сплати [PERSON] аліментів на утримання дитини, що підтверджується квитанціями та чеками про перерахування грошових коштів (а.с.46-50), а також здійснення ним витрат на придбання дитині іграшок, одягу, взуття, подарунків, товарів для дитини та інше (а.с.46-47, 66, 67, 74-80, 121-125, 132-137, 138-144, 192-195). Отже, у суду відсутні підстави вважати, що [PERSON] ухилявся від сплати аліментів за вказаним рішенням суду від 15.10.2015 року, оскільки останній сплачував аліменти на утримання дитини, сина [PERSON], та ніс додаткові витрати для його розвитку, що підтверджується матеріалами справи. Тому такі обставини в їх сукупності із вищенаведеними фактами свідчать про суттєву зміну матеріального стану у платника аліментів в порівнянні з його середнім заробітком у звязку із значною величиною витрат на підприємницьку діяльність, що становить основне джерело його доходу, і з якого також стягуються аліменти на утримання дитини. Також при вирішенні даного спору суд враховує обов'язок обох батьків на утримання дитини та можливість матері теж надавати посильну допомогу, так як вона на час розгляду цієї справи є працездатною особою. Відповідно до статті 273\~СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до\~ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192\~СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Під зміною матеріального стану розуміється, зокрема, погіршення майнового положення платника аліментів. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сімї. Під зміною сімейного стану розуміється зявлення у сімї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобовязані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Таким чином, особа, яка сплачує аліменти\~платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоровя. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст.182, ст.183 СК України). Аналогічний правовий висновок міститься й у Постанові Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05.02.2014 року. Принцип 2 Декларації прав дитини 1959 року та Конвенції про права дитини 1989 року визначають, що дитина повинна перебувати під особливим захистом, їй повинні бути надані всі можливості та умови для фізичного, психічного та соціального розвитку. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За приписом ч.1\~ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.ст.12,\~82 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Беручи до уваги встановлені обставини справи, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обовязок батьків утримувати дитину, матеріальне становище сторін, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає що є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача та доцільним зменшити розмір аліментів присуджених до стягнення з [PERSON] на підставі заочного рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 02.10.2015 року з 1/3 до 1/4 частини всіх видів його доходу щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного суд дійшов до висновку про обґрунтованість позову та вважає необхідним задовольнити позовні вимоги повністю. Щодо аргументів відповідача, то в силу положень ст.81 ЦПК України суд вважає їх необґрунтованими, оскільки не доведено обставин, на які посилається як на підстави своїх заперечень проти позовних вимог. При вирішенні питання про зменшення аліментів суд не бере до уваги інформацію про стан здоровя дитини, так як вказані обставини підлягають перевірці та враховуються під час вирішення питання про участь батьків у додаткових витратах, а тому [PERSON] не позбавлена права в разі спору та з урахуванням обставин, що мають істотне значення, звернутись до суду за правилами ч.2\~ст.185 СК України. Враховуючи викладене та

Outcome: approved