Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У лютому 2015 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з АТ «Сбербанк Росії» на користь [PERSON] недоотриману суму в розмірі 49444,15 грн., 3% річних у розмірі 1341,09 грн. та індекс інфляції за весь час прострочення у розмірі 12345,20 грн. Також просить стягнути на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 50000,00 грн. Позовні вимоги мотивовані наступним: 06.03.2014 року між [PERSON] та АТ «Сбербанк Росії» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 3320/047/586782 з видачею безкупонного ощадного (депозитного) сертифіката на предявника в рамках договору щодо банківського обслуговування, за умовами якого сума вкладу становить 115000,00 дол. США, строк отримання (розміщення) вкладу становить три місяці (до 06.06.2014 року), процентна ставка 7,2% річних. 13.03.2014 року [PERSON] була подана заява про дострокове погашення депозитного сертифікату, що відповідає умовам договору. 21.03.2014 року позивачем написана заява про продаж іноземної валюти, згідно якої сума продажу становить 115000,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 1184500,00 грн. 24.03.2014 року позивач був повідомлений співробітником відділення про реалізацію валюти за курсом 9,9 грн. за дол. США, що був значно нижчим від курсу за яким вона мала бути реалізована згідно заяви від 21.03.2014 року - 10,3 грн./дол. США. Звернувшись до банку позивач отримав відповідь про те, що заява від 21.03.2014 року не була виконана банком про що свідчить відсутність відмітки обслуговуючого менеджера про її виконання, кошти у гривневому еквівалентів були зараховані на рахунок позивача та отримані ним у меншому розмірі ніж той, який зазначений у заяві. Моральну шкоду обгрунтовує душевними стражданнями і переживаннями, яких він зазнав у зв'язку з протиправною дією АТ «Сбербанк Росії». Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року провадження в частині позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди було закрито. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. Представники відповідачів проти позову заперечують. У своїх запереченнях посилаються на підпункт 7 п.4 Постанови № 49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», за яким уповноважені банки мають право достроково повертати вклади, залучені в іноземній валюті за всіма типами договорів, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції. Відповідно до розпорядження про встановлення курсів купівлі та продажу готівкової іноземної валюти для приватних осіб в операційних касах АТ «Сбербанк Росії» на період з 21.03.2014 року по 23.03.2014 року курс банку з купівлі долару США становив 9,9 грн. за 1 дол. США. А тому представник відповідача вважає, що позивачу правомірно надійшов гривневий еквівалент по вищезазначеному курсу. Крім того представником АТ «Сбербанк Росії» зазначено, що позивач скориставшись своїм правом розпоряджатися коштами на власний розсуд, 21.03.2014 року подав заяву на продаж іноземної валюти відповідно до якої доручив банку списати з вказаного в заяві рахунку суму 115000,00 дол. США, при цьому зобов'язався забезпечити необхідний для цього залишок коштів на рахунку та доручив перерахувати гривневий еквівалент проданої іноземної валюти на свій поточний рахунок. Свої зобов'язання щодо забезпечення коштів на рахунку в інвалюті позивач не забезпечив, крім того в заяві позивач не зазначив курсу валют, за яким просив здійснити продаж валюти, що є необхідною умовою. Національний банк України явку свого представника до суду не забезпечив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи у відстуність представника НБУ до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 06.03.2014 року між [PERSON] та АТ «Сбербанк Росії» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 3320/047/586782 з видачею безкупонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника в рамках договору щодо банківського обслуговування, за умовами якого сума вкладу становить 115000,00 дол. США, строком отримання (розміщення) вкладу три місяці (до 06.06.2014 року), з процентною ставкою - 7,2% річних (а.с.9-9а). Відповідно до п. 1.1 договору, банк приймає від клієнта грошові кошти (вклад), перераховані клієнтом з його поточного рахунку [NUMBER], відкритого в банку, на рахунок банку [NUMBER], та видає клієнту відповідний неемісійний цінний папір в документарній формі - ощадний (депозитний) сертифікат на пред'явника, загальні характеристики якого зазначені в п.п.1.2 -1.7 договору, і зобов'язується виплатити клієнту або особі, що придбала або якій було вручено сертифікат на договірних умовах номінальну вартість сертифікату (суму вкладу, яка зазначена на бланку такого сертифікату) та сплачувати пред'явнику сертифікату нараховані проценти за сертифікатом, на умовах та в порядку, передбаченому договором. Відповідно до п. 2.1 ст. 2 договору, сертифікат видається банком клієнту в день укладення договору за умови перерахування вкладу у відповідній сумі, на рахунок банку, зазначений в п.1.1. договору. Згідно акту прийому-передачі від 06.03.2014 року банк передав, [PERSON] отримав від банку вищезазначений ощадний (депозитний) сертифікат (а.с.11). 06.03.2014 року між АТ «Сбербанк Росії» та [PERSON] було укладено договір відповідального зберігання № 97021000147347/840 (а.с.12). Згідно п.1.1 клієнт передає на відповідальне зберігання в банк депозитні сертифікати на пред'явника, розміщені банком, а банк зобов'язується їх зберігати та повернути у схоронності клієнту на його першу вимогу, з урахуванням умов цього договору та умов банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Сбербанк Росії» або умовами, що затверджені на заміну вищезазначеним. Згідно акту приймання-передачі № 3320/047/586782 від 06.03.2014 року, що є додатком № 1 до договору відповідального зберігання [PERSON] передав, а банк прийняв на відповідальне зберігання сертифікат, з характеристиками, визначеними п.1.2-1.7 договору банківського вкладу від 06.03.2014 року (а.с.10). Пункт 1.8 ст.1 договору банківського вкладу передбачено, що погашення сертифікату та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій сертифікат було випущено, якщо інше не передбачено чинним законодавством України. Згідно п. 2.3 ст. 3 вищезазначеного договору в разі пред'явлення сертифікату для дострокового погашення банк в строк, зазначений в заяві на дострокове погашення, при умові, що він (строк) складає не менше ніж два робочі дні від дня подання такої заяви, перераховує суму номінальної вартості сертифіката (з урахуванням положень п. 3.3 договору) на поточний рахунок пред'явника сертифіката, відкритий в банку, якщо пред'явником сертифікату є резидент України. 13.03.2014 року [PERSON] звернувся до Київського відділення № 7 АТ «Сбербанк Росії» із заявою про дострокове погашення депозитного сертифікату (а.с.14). Згідно з цією заявою, [PERSON] був повідомлений про те, що валюта буде продана відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 16.09.2013 року № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» та Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, в день погашення сертифікату. Відповідно до абз 2 п. 5.4. положення № 516 у разі дострокового пред'явлення ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника, номінованого як у національній, так і в іноземній валюті, до погашення грошові кошти зараховуються банком на поточний рахунок власника, відкритий у цьому банку, і можуть бути видані або перераховані за розпорядженням вкладника на інший рахунок не раніше ніж через п'ять робочих днів після їх зарахування. Пункт 1 Положення № 365 встановлює, що надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку. Відповідно до п.п.7 п. 4 Постанови № 49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій» уповноважені банки мають право достроково повертати вклади в іноземній валюті за всіма типами договорів, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції. Відповідно до розпорядження про встановлення курсів купівлі та продажу готівкової іноземної валюти для приватних осіб в операційних касах АТ «Сбербанк Росії» на період з 21.03.2014 року по 23.03.2014 року, курс банку з купівлі долара США становить 9,9 грн. за 1 дол. США (а.с.76). Відповідно до виписки по особовому рахунку позивача від 26.06.2014 року, 21.03.2014 року на рахунок позивача надійшов гривневий еквівалент від обовязкового продажу іноземної валюти по курсу 9,9 грн. за 1 дол. США (сума коштів в розмірі 1135055,85 грн.) (а.с.20-20-а). Зазначені кошти в гривнях надішли з рахунку 2800101 АТ «Сбербанк Росії», таким чином висновки позивача про ніби то погашення ощадного депозитного сертифіката за курсом іншим ніж передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України не відповідає дісним обставинам справи. Таким чином, банк здійснив дострокове погашення депозитного сертифікату відповідно до вимог договору та чинного законодавства України, згідно з яким уповноважені банки мають право достроково повертати вклади, залучені в іноземній валюті за всіма типами договорів, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку надень проведення операції. Також судом встановлено, що 16.02.2012 року між [PERSON] та АТ «Сбербанк Росії» було укладено договір № 26201017147347/980/Р про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування (а.с.78-79). Відповідно до п.1 зазначеного договору банк відкрив клієнту поточний рахунок [NUMBER] та здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта на умовах та в порядку, передбаченому договором та відповідними підрозділами, пунктами та підпунктами умов банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Сбербанк Росії», затверджених наказом голови правління № 37 від 16.01.2012 року, або умов що затверджені на заміну вищезазначеним. Назви та коди валют, у яких відкривається поточний рахунок, зазначаються клієнтом у заяві, що є немід'ємною частиною договору про відкриття та ослуговування рахунку. Відповідно до п. 1.4. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, розрахунково-касове обслуговування - надання банком клієнту на підставі укладеного між ними договору послуг, які пов'язані з переказом коштів з/на рахунку/ок цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також здійсненням інших операцій, передбачених договором, форму та зміст якого банк розробляє самостійно. Згідно з п. 1.6. Інструкції, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх прав здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам інструкції, інших нормативно-правових актів. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Скориставшись своїм правом розпоряджатися коштами на власний розсуд, 21.03.2014 року [PERSON] подав заяву на продаж іноземної валюти відповідно до якої доручив банку списати з вказаного в заяві рахунку [NUMBER] в інвалюті 115000,00 дол. США, при цьому зобовязався забезпечити необхідний для цього залишок коштів на рахунку та доручив перерахувати гривневий еквівалент проданої іноземної валюти на свій поточний рахунок [NUMBER] в гривнях). При цьому свої зобов'язання щодо забезпечення коштів на рахунку в інвалюті позивач не забезпечив, крім того в заяві на продаж валюти не зазначив курсу валют, за яким просив здійснити продаж валюти, що передбачено Положенням про порядок та умови торгівлі іноземною валютою, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.08.2005 року № 281. На підтвердження факту відсутності коштів на рахунку позивача відповідач надає виписку по особовому рахунку з 13.03.2014 року по 31.03.2014 року (а.с.77). Таким чином дії банку з погашення ощадного депозитного сертифікату є правомірними. Вимоги про стягнення 3% річних, індексу інфляції не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про стягнення недоотриманої суми в розмірі 49444,15 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачу відмовлено в позові, а тому витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню. Крім того особа, що надає правову допомогу допускається до участі у справі ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Клопотань про допуск особи, що надає правову допомогу суду не заявлялося, а відповідна ухвала судом не постановлювалася.

Outcome: dismissed