Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON], в якому просить суд звільнити з-під арешту автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], накладеного постановою про арешт відділом Державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області та визнати за ним право власності на автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. В обґрунтуванні позовних вимог [PERSON] вказав, що вказаний автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] належав на праві власності [PERSON], та 04.11.2013 року він придбав у [PERSON] вказаний автомобіль за суму у розмірі 22 000 доларів США, але постановою державного виконавця накладено арешт та заборона на відчуження рухомого майна [PERSON] (а.с. 2-4). Позивач в судове засідання не прибув, його інтереси у судовому засідання представляла представник за довіреністю [PERSON], яка підтримала позовні вимоги, підтвердила суду обставини позову і просить |||суд позов задовольнити. Представник відповідача відділу державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області в судове засідання не прибув, заперечень на позов не надав|||.| Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, заперечень на позов не надала. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності відповідачів, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлені такі|установлені| факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Позивач на підставу своїх вимог посилаються на статті 319, 328, 655 ЦК України, а згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 21.11.2007 року гр. [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки TOYOTA LAND CRUISER, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 9). Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 43198150 відділом державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області винесена постанова серія АА № 348377 від 09.02.2011 року, якою накладено арешт на все рухоме майно, що належить гр. [PERSON] (а.с. 10-11). Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частин 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник може чинити стосовно своєї речі усе, що не заборонено законом. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України у постанові «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5. Згідно зі ст. 60 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (Із наступними змінами) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. Виходячи зі змісту наведеної норми Закону, право на звернення до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту належить особі, яка вважає себе власником спірного майна. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.|правостосунки| Судом установлено, що 04 листопада 2013 року між гр. [PERSON], з одної сторони, та гр. [PERSON], з другої сторони, укладений письмовий договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], між сторонами була повна домовленість усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору: [PERSON], як покупець, передав [PERSON], як продавцю, кошти за вартість автомобіля в сумі 252 020 гривень ( еквівалентної 22 000 доларів США), а [PERSON] отримавши від [PERSON] гроші, передала йому цей автомобіль та всі правові документи на нього (а.с. 5-6, 8, 9, 12, 14). Із листопада 2013 року [PERSON] володіє та користується вказаним транспортним засобом марки TOYOTA LAND CRUISER, 2004 року випуску, чорного кольору, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], всі правові документи на цей автомобіль є і знаходяться у нього, але не може належним чином зареєструвати цей автомобіль у центрі надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Ізюмського, Барвінковського та Борівського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Харківській області із-за накладення арешту на все рухоме майно, що належить гр. [PERSON] відділом державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції Донецької області. У задоволенні позовних вимог відповідачі не заперечували. Порушень чиїх або законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, які позивач сплатила за судовий збір, не компенсуються йому у зв'язку із вимогами про це позивача (а.с. 1).

Outcome: approved