Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Жердівської сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 18 грудня 2010 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, і на земельну ділянку площею 0,0680 га, яка розташована у Київській області, Броварського району, Жердівська сільська рада, Садівниче товариство «Тарасівське», вул. 1-ша Дачная, 2. Позивач, як спадкоємець за заповітом після смерті [PERSON] звернулася до нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадину на вищевказану земельну ділянку, однак нотаріусом відмовлено у видачі такого свідоцтва з тих підстав, що на спадкову земельну ділянку відсутні правовстановлюючі документи. Позивачу рекомендовано звернутися до суду. З огляду на викладені обставини, позивач просить визнати у порядку спадкування за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0680 га, цільове призначення для ведення садівництва, кадастровий номер 3221280800:11:004:0261, яка розташована у Київській області, Броварського району, Жердівська сільська рада, Садівниче товариство «Тарасівське», вул. 1-ша Дачная, 2. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Представник Жердівської сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав листа, в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи та надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступного. Із матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2010 року помер [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії І-БК № 192935, виданого 20 грудня 2010 року відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно. Із спадкової справи № 559 до майна померлого 18 грудня 2010 року [PERSON] вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за законом, звернулася до Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори із заявою, в якій просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Зі змісту постанови державного нотаріуса Пятнадцятої київської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою, в якій просила видати їй свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,0680 га, що знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський район, Жердівська сільська рада, СТ «Тарасівське», вул. 1-ша Дачна, 2. Однак, державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, оскільки на неї відсутні правовстановлюючі документи (а.с. 58). Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації № 110 від 21.01.2011 р. надано [PERSON] у власність земельну ділянку площею 0,0680 га, що розташована у Київській області, Броварському районі, Жердівська сільська рада, СТ «Тарасівське», вул. 1-ша Дачна, 2, цільове призначення для ведення садівництва. На підставі вищевказаного розпорядження Управлінням Держкомзему у Броварському районі 26 жовтня 2011 року видано на імя [PERSON] державний акт про право власності на земельну ділянку серії ЯК № 030065. Однак, як вбачається із вищевикладеного, розпорядження про видачу [PERSON] спірної земельної ділянки прийнято після смерті останнього, який помер 18 грудня 2010 року. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Частиною 1 статті 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність, із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Згідно із ч. 2 п. 3 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи та вищевказані норми цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки на момент смерті спадкодавця у нього не виникло права власності на спірну земельну ділянку. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed