Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У лютому 2014р. [PERSON] звернувся до суду з уточненим та доповненим у подальшому позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-МТСБУ»), [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «Феміда та Немезіда» (далі-ТОВ «Феміда та Немезіда»), посилаючись на те, що 12.10.2012р. о 16 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мазда 3» д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Люстдорфська дорога, в районі будинку №11-а, при виїзді з АЗС, на проїжджу частину вул. Люстдорфська дорога, не надав перевагу в русі автомобілю «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по вул. Люстдорфська дорога, внаслідок чого скоїв зіткнення. В результаті автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач отримав тілесні пошкодження. Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.10.2 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306. Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2012р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України. Внаслідок даного ДТП автомобілю, який належить позивачу на праві власності були завдані механічні пошкодження, а саме були пошкодженні: передня центральна, бокова ліва, передня ліва частини автомобіля. Зі змісту довідки №9088150 про дорожньо-транспортну пригоду цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Мазда 3» д/н [NUMBER], була застрахована СТзДВ «Гарантія», про що повідомив останній, і куди після ДТП із заявою про виплату страхового відшкодування, та іншими документами позивач звернувся. Стверджував, що 05.11.2012р. за заявою СТзДВ «Гарантія» була виконана оцінка вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER], яка відповідно до звіту №01879 складає 25035,30 грн., але СТзДВ «Гарантія» відмовило йому у виплаті страхового відшкодування. Своїм листом №1713 від 21.06.2013р. СТзДВ «Гарантія» повідомило його про те, що поліс №АЕ/0024762 від 12.10.2012р., за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], вступав в дію з 00год.00 хв. 13.10.2012р., а тому в СТзДВ «Гарантія» відсутні законі підстави для виплати страхового відшкодування за даним ДТП. Позивач зазначав, що після отримання відмови СТзДВ «Гарантія» у виплаті страхового відшкодування, він звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортної пригоди, та з заявою про виплату страхового відшкодування до МТСБУ відповідно до п.4.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте МТСБУ відмовило йому у виплаті страхового відшкодування, оскільки неможливо зробити огляд транспортного засобу «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER] після дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з його відчуженням. Позивач стверджував, що діями відповідачів йому були спричинені не тільки матеріальна шкода, але і моральні страждання та нервові переживання, оскільки до теперішнього часу йому не виплачено страхове відшкодування. Тому моральну шкоди він оцінює в розмірі 10000,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з МТСБУ страхове відшкодування в розмірі 24035,30 грн., та компенсацію моральної шкоди в розмірі 500,00 грн., стягнути з [PERSON] суму франшизи в розмірі 1000,00 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн. Крім того, просив стягнути солідарно з СТзДВ «Гарантія» та [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., та суму судового збору у розмірі 410,35 грн. Представник Адвокатського Бюро «Федяєва Сергія Володимировича», діюча за довіреністю у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, причини своєї не явки суду не сповістив (а.с.69,70). Представник відповідача МТСБУ в судове засіданні не з'явився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, причини своєї не явки суду не сповістив. Раніше надав до суду свої заперечення на позов, в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.36-38). Представник ТОВ «Феміда та Немезіда» в судове засідання не з'явилася, дату, про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України №1961-1У), Законом «Про страхування», та розділом третім главою 82 книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 12.10.2012р. о 16 год. 00 хв. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Мазда 3» д/н [NUMBER], рухаючись по вул. Люстдорфська дорога, в районі будинку №11-а, при виїзді з АЗС, на проїжджу частину вул. Люстдорфська дорога, не надав перевагу в русі автомобілю «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який рухався по вул. Люстдорфська дорога, внаслідок чого скоїв зіткнення. В результаті автомобілі отримали механічні пошкодження, а позивач отримав тілесні пошкодження, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9088150 (а.с.8 звор.бік). Згідно технічного паспорту серії [NUMBER] автомобіль марки «СНЕRY AVYLET» д/н [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм [PERSON] п.10.2 Правил дорожнього руху України (далі-Правила), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (а.с.6). Постановою інспектора дізнання відділу ОМ ДТП, дізнання та розшуку транспортних засобів, що зникли з місця ДТП УДАІ ГУМВС України в Одеській області від 16.10.2012р. в порушенні кримінальної справи у відношенні водіїв [PERSON] та [PERSON] було відмовлено у зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.18). Вина [PERSON] підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 14.11.2012р., відповідно до якої він був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України (а.с.19). Внаслідок даного ДТП автомобілю марки «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] були завдані механічні пошкодження, а саме були пошкодженні: передня центральна, бокова ліва, передня ліва частини автомобіля, що підтверджується довідками про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8). Судом встановлено, що на час здійснення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Мазда 3» р/н [NUMBER] не була застрахована, оскільки зі змісту полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/0024762 від 12.10.2012р. за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], вбачається, що строк його дії почався з 00год.00 хв. 13.10.2012р. до 23.10.2013р., а ДТП було скоєне 12.10.2012р. о 16 год. 00 хв. Помилково вважаючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована СТзДВ «Гарантія», позивач після ДТП звернувся до СТзДВ «Гарантія» з заявою про виплату страхового відшкодування, та іншими документами (а.с.16). 05.11.2012р. за заявою позивача СТзДВ «Гарантія» була виконана оцінка вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER]. Згідно звіту про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу №01879 оцінка вартості матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER] складає 25035,30 грн.(а.с.10-12). Встановлено, що листом №1713 від 21.06.2013р. СТзДВ «Гарантія» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON], не була застрахована, так як поліс №АЕ/0024762 від 12.10.2012р., за яким була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], вступав в дію з 00год.00 хв. 13.10.2012р., а тому в СТзДВ «Гарантія» відсутні законі підстави для виплати страхового відшкодування за даним ДТП (а.с.7). Після отримання відмови СТзДВ «Гарантія» у виплаті страхового відшкодування, позивач відповідно до п.4.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся до МТСБУ з повідомленням про ДТП від 09.07.2013р. та із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.40). Встановлено, що департаментом врегулювання МТСБУ було надане доручення ТОВ «ЕАК» Довіра» на виконання робіт про проведенню огляду із фотографічною фіксацією транспортного засобу «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER] (а.с.42). Листом департаменту врегулювання МТСБУ №3/1-05/30036 від 29.10.2013р. позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, оскільки згідно рапорту наданого аварійним комісаром неможливо провести огляд транспортного засобу «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER] у зв'язку з його відчуженням (а.с.15,41). З пояснень представника позивача встановлено, що ні СТзДВ «Гарантія», ні МТСБУ виплату позивачу страхового відшкодування не здійснили, хоча були повідомлені про страховий випадок та розгляд справи у суді. Згідно з ч.3 ст.1 Закону України №1961-1У потерпілі - це треті юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом заподіяна шкода. Відповідно до ст.3 Закону України №1961-1У обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 29 Закону України №1961-1У передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлюваним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством... Відповідно до пп.а п.41.1 ст.41 Закону України №1961-1У МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом власник якого, не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п.1.7 ст.1 цього Закону, та майну , яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.п.33.3 ст.33 Закону України №1961-1У у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Встановлено, що повідомлення про страховий випадок надійшло в МТСБУ 22.07.2013р. Підпунктом 33.3 ст.33 Закону України №1961-1У встановлено, що водій та власник транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засобі) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону,-МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках передбачених статтею 41 цього Закону,- МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Судом встановлено, що на час звернення позивача в МТСБУ автомобіль «СНЕRY AMYLET» д/н [NUMBER] було ним відчужено, тому в порушення пп.33.3 Закону він не був наданий для огляду аварійному комісару, який був направлений МТСБУ. Згідно п.37.1.3. ст.37 Закону України №1961-1У підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Крім того, якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Встановлено, що ніякої згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування між сторонами не досягнуто. За таких обставин суд вважає, що відмовляючи у виплаті страхового відшкодування, МТСБУ діяло відповідно до вимог закону, і підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача страхового відшкодування немає, оскільки саме з вини позивача не був наданий аварійному комісару для огляду та проведення експертизи пошкоджений транспортний засіб, який належить позивачу на праві власності. Відповідно до ст.26-1 Закону України №1961-1У страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г1» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,-МТСБУ) відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Судом встановлено, що в наслідок ДТП позивачу були спричиненні тілесні пошкодження, але від проходження судово - медичного обстеження останній відмовився, що підтверджується постановою про відмову в порушенні кримінальної справи у відношенні водіїв [PERSON] та [PERSON] від 16.10.2012р. (а.с.18). За таких обставин, суд вважає, що підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 500,00 грн. немає. Крім того, зі змісту Закону України №1961-1У вбачається, що вказаним законом не передбачено відшкодування страховиком моральної шкоди за шкоду заподіяної майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Тому, на думку суду, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] моральної шкоди в розмірі 10000,00грн. підлягають задоволенню частково і на підставі ст. 23ЦК України і відшкодовувати їх повинен відповідач [PERSON] Під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань, або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст. 1187). Згідно з п.19 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013р. з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (п.5 ч.1 ст. 989 ЦК, п.5 ч.1 ст.991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі , якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися , чи є ця подія страховим випадком. Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Звертаючись до суду з вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00грн. позивач послався на те, що йому було завдано моральну шкоду, яка виразилась у фізичних та моральних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням належного йому транспортного засобу. Пошкодження автомобіля спричинило йому нервові переживання, так як він був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися автомобілем. Крім того, страхова сума відшкодування так і не була йому виплачена. З урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, ступеня вини осіб, які завдали моральної шкоди та враховуючи при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди вимоги розумності і справедливості, фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, то таке відшкодування відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. З цих підстав, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 4000,00 грн. Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідачів солідарно витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., то суд вважає, що дані вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Представництво інтересів позивача по справі здійснювала [PERSON], повноваження якої, як представника Адвокатського Бюро «Федяєва Сергія Володимировича», посвідчувалися виданою 03.02.2014р. довіреністю (а.с.44). Підставою видачі вказаної довіреності зазначався укладений між [PERSON] та Адвокатським Бюро «Федяєва Сергія Володимировича», керівником якого є [PERSON], договір № 11у/02/2014 від 07 лютого 2014р. про надання правової допомоги (а.с.25). Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з п.2, 3 ч. 3 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду. Особами, які беруть участь у справі відповідно до ст.26 ЦПК України є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб, а згідно п.2 ч.1 ст.42 ЦПК України повноваження представника сторони, яка є Адвокатським Бюро «Федяєва Сергія Володимировича», в особі керуючого [PERSON], та позивачем, згідно договору № 17у/02/2014 від 17 лютого 2014р. включали у себе не тільки підготовку та подачу позовних матеріалів, але й представництво позивача у судах (а.с.22). Вартість юридичних послуг у визначеному договорі обсязі в розмірі 6000,00 грн. була сплачена позивачем згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №17у/02/2014 від 17.02.2014р. на рахунок Адвокатського Бюро «Федяєва Сергія Володимировича», отже підтверджена документально (а.с.22). Відповідно до матеріалів справи, представник представляв інтереси позивача на підставі довіреності, яка від імені Адвокатського Бюро «Федяєва Сергія Володимировича», була видана їй за підписом керуючого Адвокатським Бюро. Отже участь у розгляді даної справі він приймав, як представник, а тому не міг одночасно мати процесуальний статус особи, яка відповідно до ст.56 ЦПК надає правову допомогу. Витрати за послуги представника у суді нормами ЦПК України до судових витрат не віднесені. З цих підстав правова допомога, яку від імені Адвокатського Бюро надавалась позивачу компенсації не підлягає. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 410,35грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду. Оскільки позивач за позовні вимоги в частині стягнення на його користь моральної шкоди не сплатив судовій збір в розмірі 243,60грн., то дана сума підлягає стягненню з на користь держави.

Outcome: partial