Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив встановити, що викладена відповідачем у [INFO] року інформація на сайті htt://real/ua/ стосовно його як «[INFO]» - є недостовірною. Стягнути із відповідача на його користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків 26 803,95 грн. Мотивуючи вимоги тим, що він являється головою Ревізійної комісії ОСББ «Київська Венеція». Виконуючи свої функціональні обов'язки, він почав отримувати в свою адресу образливі вислови, грубі слова, погрози, розповсюдження завідомо неправдивих відомостей, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію. Більше того, в результаті прояву негативних емоційних переживань, у зв'язку із незаконними діями відповідача, позивач вказує, що був змушений звертатись до лікарів за медичною допомогою, приймати ліки, у зв'язку із чим поніс матеріальні збитки. Оскільки, з 2009 року він обіймає посаду професора кафедри фінансів та кредиту Сумського державного університету, має вчену ступінь доктора економічних наук, має статус судового експерта з економічних питань, є Членом Правління Всеукраїнської Спілки економістів України, підтримує контакти з багатьма партнерами як в Україні, так і за її межами, то розповсюдження неправдивої інформації про нього, наносить йому не тільки психологічні травми, а й матеріальні збитки як особистості у професійній галузі. Так, зокрема, у грудні 2016 року - січні 2017 року один із контрагентів Сумського державного університету (прокуратура Сумської області) відмовився від договору на виконання робіт, оскільки позивач після систематичних негативних впливів з боку [PERSON], не зміг своєчасно приступити до роботи, перебуваючи у стані посттравматичного стресового розладу. 19 грудня 2016 р. «Інститут бізнес освіти» запропонував позивачу провести курс лекцій та практикумів щодо підготовки слухачів курсів судових експертів з економічних питань. Однак позивач з тих самих причин також не зміг приступити до роботи, та виконати її. Крім того, були адвокатські звернення щодо проведення економіко-правових досліджень, які за станом здоров'я [PERSON] не зміг провести. Загалом розмір завданих позивачу збитків становить 26 803,95 грн., з яких: витрати на ліки - 1 711,00 грн.; недоотриманий заробіток «Інститут бізнес освіти» - 10 073,00 грн. (70 ак.годин х143,91 грн); недоотриманий заробіток по завданню прокуратури Сумської області - 6907,00 грн. (48 роб.годинх143,91 грн); недоотриманий заробіток за адвокатським запитом - 5 756,00 грн. (40 годин х 143,91 грн.) та ліки на стаціонарне лікування з 03.08.2017 року по 14.08.2017 року у сумі 2 356,95 грн. За таких обставин просив задовольнити позовні вимоги. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, виходячи із доводів, якими обгрунтовується позовна заява. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог у повному обсязі з підстав викладених у письмових запереченнях (а.с. 36-39). Зокрема, зазначив, що позивачем не доведено належними, допустимим достовірними доказами, що відповідачем необґрунтовано поширена відносно нього інформація що є недостовірною і принижує його честь, гідність і ділову репутацію та спричиняє моральні страждання. Повідомлення на які посилається позивач, що були направлені в його адресу не містять неправдивої інформації, адже не є твердженням. Пояснив, що повідомлення є саркастичним запитанням, про що свідчить знак запитання в кінці речення та знакограма, яка відображає емоцію на письмі, а саме: усмішку. Більше того, окрім того, що стягнення збитків є похідною вимогою від встановлення поширення неправдивої інформації, представник відповідача вважає, що [PERSON] не доведено розмір завданих збитків і причинно наслідковий зв'язок їх заподіяння відповідачем. З огляду на означене у задволенні позову просив відмовити у повному обсязі. Третя особа [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову виходячи із доводів, якими обгрунтовуються заперечення відповідача проти позову. Третя особа «Мак-Про» у судове засідання не з'явилась, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін, третю особу [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що на форумі Інтернет-порталу нерухомості htt://real/ua/, власником якого є ТОВ «Мак-Про», проводилась переписка між сторонами в ході якої [INFO] року відповідачем були написані повідомлення, які позивач просить визнати недосотвірною інформацією. Зокрема встановити, що інформація стосовно [PERSON] як «[INFO]» - є недостовірною. Із матеріалів справи убачається, що [INFO] року відповідач звертаючись до позивача написав «[INFO]». [INFO] року в ході вказаної переписки, відповідач звернувся до позивача із запитанням наступного змісту: «[INFO]».Вказані обставини не заперечуєтться сторонами, а тому у розумінні ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Зі змісту останнього вислову убачається, що відповідач звернувся до позивача із запитанням. Тобто зміст поширеної на сайті інформації не дає підстав для висновку про поширення відповідачем інформації про крадіжку позивачем приміщення. Відповідно до частини 3 статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Частина 4 статті 32 Конституції України закріплює, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації необхідно забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно із частинами 4, 7 статті 277 ЦК України, спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Статтею 47 Закону України «Про інформацію» встановлено, що однією з підстав відповідальності за порушення законодавства про інформацію є поширення відомостей, що не відповідають дійсності, ганьблять честь і гідність особи. Відповідно до статті 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь фізичної особи є недоторканними, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, а на підставі статті 299 ЦК України - фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації та може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. З наведених норм права убачається, що позов про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. Пленум Верховного Суду України в пункті 15 постанови «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Відповідно до статей 76-80 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Поняття «оціночного судження» викладено в статті 47-1 Закону України «Про інформацію». Так, оціночним судженням є, за винятком образи чи наклепу, висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, головною ознакою того, чи певне висловлювання є оціночним судженням чи фактом, є наявність фактичних даних, на які може таке поняття вказувати, а не тільки наявність визначення такого поняття в законодавстві. Як вже вказувалось, відповідач звернувся до позивача із запитанням, надав власну оцінку діям позивача, тобто висловив суб'єктивні оціночні судження з приводу поведінки позивача, які, в силу вимог закону, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Вимоги щодо встановлення недостовірною інформацію написання відповідачем «[INFO]» також не грунтується на нормах матеріального права. За таких обставин, суд відхиляє висновки заключення спеціаліста-лінгвіста від 21.03.2018 року Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренко. З огляду на відсутність правових підстав для задоволення вимог про захист честі, гідності та ділової репутації, й відсутні визначені законом підстави для відшкодування збитків, завданих в результаті поширення недостовірної інформації. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі доказів наданих сторонами, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed