Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позов мотивував тим, що відповідач по справі є його батьком. На даний час він навчається на денній формі навчання в державному професійному закладі «Фастівський центр професійної освіти», термін закінчення його навчання - 30 червня 2021 р.. Позивач зазначає, що він отримує стипендію в розмірі 500,00 грн., проте цих коштів не достатньо для належного рівня проживання, витрат на навчання, придбання одягу та харчування. Його мати в силу своїх можливостей підтримує його матеріально, хоча за станом здоров`я не працює та перебуває на пенсії, як особа з інвалідністю 3 групи. Відповідач працює, але матеріальної допомоги йому не надає. Тому, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 грудня 2020 року у даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд розглянути справу без його присутності, позов підтримав, проти ухваленням заочного рішення не заперечував. Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6). Як вбачається із Довідки ДПТНЗ «Фастівський центр професійно-технічної освіти» № 410 виданої 24 вересня 2020 року, [PERSON] з 01 вересня 2018 року навчається на денній формі навчання в ДПТНЗ «Фастівський центр професійно-технічної освіти». Термін закінчення його навчання 30 червня 2021 року.(а.с.7). За ч. 1 ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу Так, за змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України в п.20 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК (2947-14) право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Як встановлено судом, відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина - позивача по справі, що продовжує навчання не надає, хоча повинен надавати таку допомогу, оскільки є людиною працездатного віку, атому зобов`язаний матеріально утримувати свого сину до закінчення останнім навчання. Як зазначив Верховний суд у своїй постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16 (провадження № 61-1343св18) обов`язок утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття, незалежно від форми навчання, покладається на обох батьків. Суд повинен врахувати можливість відповідача надавати матеріальну допомогу, а не фактично перекладати обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати повнолітнього сина, який навчається, винятково на матір. Суд, вирішуючи вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на його утримання, бере до уваги матеріальне становище позивача, який потребує матеріальної допомоги, матеріальне становище відповідача та приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 09 листопада 2020 року і до припинення навчання [PERSON] в ДПТНЗ «Фастівський центр професійно-технічної освіти», а саме до 30 червня 2021 року. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Таким чином, необхідно допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 09 листопада 2020 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 09 листопада 2020 року. Крім того, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved