Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У листопаді 2020 року АТ «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.05.2020 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір про споживчий кредит № 186-0187, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби на суму 37000,00 грн. строком на 36 місяців під 56% процентів річних, та зобов`язався його повернути на умовах, визначених договором. Відповідач порушив умови договору, а саме не виконує в обумовлені строки зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним. У зв`язку з цим, станом на 21.10.2020 року виникла заборгованість відповідача у розмірі 42555 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 70 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом 35970,94 грн.; заборгованість за відсотками 6460,23 грн.; розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 25,77 грн.; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 76,82 грн.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 8,22 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 13,72 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 07.12.2020 року було відкрито загальне позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов. Відзив на позов від відповідача до суду не надходив. У підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву у якій просить розглянути справу без його участі, прохає суд позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в підготовче судове засідання двічі не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав, письмових заяв по суті спору та з процесуальних питань не подав. Ухвалою від 11.02.2021 року справу було призначено до судового розгляду. Підчас судового розгляду відповідач також не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи (в тому числі шляхом оголошення на офіційній веб-сторінці суду), про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не надав, письмових заяв по суті спору та з процесуальних питань не подав., що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи, про що 03.03.2021 року була постановлена ухвала суду. Фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального права, суд приходить до такого. 27.05.2020 року АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] підписали Договір про споживчий кредит 186-0187, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби на суму 37000,00 грн. строком на 36 місяців під 56% процентів річних, та зобов`язався його повернути на умовах, визначених договором. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав. Станом на 21.10.2020 позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу заборгованість у розмірі 42555 (сорок дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 70 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом 35970,94 грн.; заборгованість за відсотками 6460,23 грн.; розмір 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів 25,77 грн.; розмір 3% річних на суму простроченого кредиту 76,82 грн.; сума втрат від інфляції на суму простроченого кредиту 8,22 грн., сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених процентів 13,72 грн. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина друга статті 1054 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2\~ст. 625 ЦК України). Оскільки відповідач не сплатив заборгованість за кредитним договором у розмірі 42555,70 грн., суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 6, 267, 634, 638-642, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved