Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Таврійської сільської ради Оріхівського району Запорізької області про тлумачення заповіту. На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . До складу спадщини входить земельна ділянка на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6 га, кадастровий номер 2323981500:06:003:0137, яку [PERSON] заповіла позивачу. Державний нотаріус Михайлівської державної нотаріальної контори відмовила позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з допущеною у заповіті помилкою у формулюванні змісту розпорядження, а саме: в заповіті не вказано площу земельної ділянки, кадастровий номер або реквізити документів, на підставі яких земельна ділянка належала спадкодавцю. На думку позивача, [PERSON] , заповідаючи земельну ділянку, мала на меті передати позивачу у спадщину земельну ділянку на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6 га, кадастровий номер 2323981500:06:003:0137, оскільки іншої земельної ділянки у власності [PERSON] не було. Ухвалою суду від 19.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.03.2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти позову заперечень немає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . Згідно із заповітом, посвідченим 11.02.2014 року [PERSON] , приватним нотаріусом Михайлівського районного нотаріального округу, реєстровий номер 40, [PERSON] заповіла [PERSON] належну їй на праві власності земельну ділянку, розташовану на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Відповідно до розпорядження голови Оріхівської райдержадміністрації від 12.12.2013 року за №424, було передано земельні частки (паї) у власність громадянам України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, зокрема із земель колишнього КСП «Ленінським шляхом», на території Кіровської сільської ради, було передано [PERSON] земельну ділянку площею 3,6000 га ріллі, кадастровий номер 2323981500:06:003:0137. Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.02.2014 року за № 17967887, [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,6 га, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 2323981500:06:003:0137. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.02.2014 року за № 17969119, за [PERSON] було зареєстровано Відділом Держземагенства у Пологівському районі Запорізької області об`єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 295920723239, кадастровий номер 2323981500:06:003:0137, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Оріхівський район, с/рада Кіровська, площею ріллі 3,6 га. Згідно до відповіді Відділу в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області вказано, що [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 0131438, виданого Оріхівською районною державною адміністрацією 07.06.2013 року, набула право власності (в частині ріллі) на земельну ділянку площею 3,6 га, кадастровий номер 2323981500:06:003:0137, за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області. Окремо зазначено, що інших земельних ділянок, які належали на праві власності [PERSON] , [INFO] , розташованих на території Таврійської (Кіровської) сільської ради Оріхівського району Запорізької області, немає. У статті 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі статтею 1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцю у момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі статтею 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до статті 1256 ЦК України, тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до статті 213 ЦК України. Згідно зі статтею 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Верховний Суд у складі об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 квітня 2018 у справі № 753/11000/14-ц зазначив, що в частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину та з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніше в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. З огляду на викладене тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення неясностей та суперечностей у трактуванні його положень. У складеному заповіті [PERSON] зазначено, що вона заповідає належну їй земельну ділянку, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області [PERSON] . Судом встановлено, що за життя [PERSON] мала у власності лише одну земельну ділянку, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6 га, кадастровий номер 2323981500:06:003:0137. Вказана обставина підтверджується листом Відділу в Оріхівському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки є очевидно та підтверджується обставинами, які встановлені судом, що [PERSON] , заповідаючи позивачу земельну ділянку, мала на увазі саме земельну ділянку площею 3,6 га, яка розташована на території Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, оскільки іншої земельної ділянки в неї у власності не було. Тому є підстави для задоволення позову [PERSON] про тлумачення заповіту. У спірному випадку тлумачення заповіту шляхом вказівки на те, що воля заповідача була спрямована на передання позивачу земельної ділянки площею 3,6 га та вказівки на ідентифікаційні ознаки вказаної земельної ділянки, не є спотворенням волі заповідача.

Outcome: approved