Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON], [PERSON] в інтересах [PERSON], [PERSON], звернулися до суду з цим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер її та її братів батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 1,9084 га, розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, що посвідчується державним актом серії [NUMBER] виданим 28 лютого 2003 року Томашпільською райдержадміністрацією, Томашпільським районним відділом земельних ресурсів, земельної ділянки площею 1,8820 га, розташованої на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, що посвідчується Державним актом серії [NUMBER] виданим 21 вересня 2008 року Томашпільським районним відділом земельних ресурсів, земельної ділянки площею 1,8940 га, яка розтащована на території Липівської сілььскої ради Томашпільського району Вінницької області, що посвідчується державним актом [NUMBER] виданим Томашпільським районним відділом земельних ресурсів. Позивачі є спадкоємцями першої черги за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом вони позбавлені змоги, в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, а тому з даним позовом вимушені звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ними права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В судове засідання представник позивачів за дорученням [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити Представник Липівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради Скрипник В.І. надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наспупного висновку з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 28). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 1,8820 га, розташована на території Липівської сільської ради, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельна ділянка площею 1,9084 га, розташована на території Липівської сільської ради, посвідчена державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельна ділянка площею 1,8940 га, розташована на території Липівської сільської ради, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який виданий 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією який виданий 08 квітня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією, що підтверджується довідкою виданою Липівською сільською радою № 192 від 31.03.2017 року. Крім того в довідці зазначено, що спадкоємцем за законом залишилася дочка [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], інших спадкоємців, передбачених ст.1261 ЦК України не має ( а.с.41). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 квітня 2013 року [PERSON] успадкував спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 1,8820 га в межах згідно планом розташованої на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], після своєї дружини [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Липівка Томашпільського району ( а.с.13). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником земельної ділянки, право власності виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 515, виданий 30.04.2013 року ( а.с. 15). Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 квітня 2013 року [PERSON] успадкував спадкове майно, а саме земельну ділянку, площею 1,9084 га в межах згідно планом розташованої на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області та передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], після своєї дружини [PERSON], яка померла [INFO] року в с.Липівка Томашпільського району.( а.с.17). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності [PERSON] є власником земельної ділянки, право власності виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 516, виданий 30.04.2013 року ( а.с. 19). Як вбачається з державного акту на право власності на земельну ділянку [NUMBER] [PERSON] належить земельна ділянка площею 1,8940 га розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с. 21). Згідно довідок, виданих Томашпільською державною нотаріальною конторою № 17/0116, 18/0116, 19/0116 від 17 січня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавця (а.с.7-9). Відповідно до повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 140/0231 від 03 березня 2017 року спадкова справа після померлого [INFO] року [PERSON] не заведена (а.с.33). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved