Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до Садівської сільської ради, третя особа: [PERSON] державна нотаріальна контора Сумської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є дочкою [PERSON], померлого 23 лютого 2015 року. Після його смерті вона, згідно договору про поділ спадкового майна від 06 травня 2016 року прийняла у спадщину, окрім іншого майна, земельну ділянку, загальною площею 0,0747 га, надану для ведення індивідуального садівництва, розташовану за адресою: ділянка № 66 кооператив «Росинка», Садівська сільська рада, Сумського району, Сумської області. Зазначила, що на вказаній земельній ділянці, спадкодавець в 80- х роках збудував садовий будинок, проте за життя не зареєстрував в установленому законом порядку право власності на цей будинок, а тому нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на те, що спадкодавець набув право власності на спірний будинок до набрання чинності ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просить суд визнати за нею право власності на спірний будинок в порядку спадкування. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у позові. Представник відповідача в судове засідання не зявилась про час і місце розгляду повідомлені належним чином, направили заяву в, якій просить слухати справу у їх відсутність, при прийнятті рішення посилається на розсуд суду. Представник третьої особи - Державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно наданої суду заяви просили розглядати справу за відсутністю представника нотаріальної контори. Третя особа [PERSON], в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно наданої суду заяви просила розглядати справу за її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії спадкової справи, [PERSON] помер 23 лютого 2015 року, після його смерті відкрилась спадщина. Згідно договору про поділ майна від 06 травня 2016 року спадкове майно було розподілено між [PERSON] та [PERSON] Так, дружині спадкодавця - [PERSON] переходить право приватної власності ? квартири [ADDRESS], а донці [PERSON] земельна ділянка, загальною площею 0,0747 га, надана для ведення індивідуального садівництва, що розташована: ділянка № 66, садовий кооператив «Росинка», Сумський район, Сумська область, кадастровий номер 5924786800:08:001:0022; земельна ділянка загальною площею 0,0026 га, надана для будівництва індивідуальних гаражів, що розташована : м. Суми , автогаражне товариство «Лада», ділянка 487 , кадастровий номер 5910136300:12:002:0406 та недоотримана пенсія в розмірі 3647 грн. 93 коп.(а.с. 29-69). Проте, судом встановлено, що у видачі свідоцтва про право власності за законом після померлого [PERSON] на садовий будинок за адресою ділянка № 66, садовий кооператив «Росинка», Сумський район, Сумська область [PERSON] відмовлено, оскільки не подано документів для вчинення нотаріальних дій, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.9). Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.\~\~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Враховуючи що право власності на спадкове майно було набуто у період дії цивільного кодексу України 1963 року, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на нерухоме майно, яке виникло до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» набувається в порядку, який існував на час його виникнення, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою. Згідно з абз. 3 листа Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 30.07.2012 року № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів», документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків та господарських будівель і споруд, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Як вбачається з матеріалів справи позивачкою 27 жовтня 2017 року складено технічний паспорт на садовий будинок садівничого товариства «Маяк 2010» (а.с. 21-23). Однак отримавши техпаспорт, позивачка не мала змоги зареєструвати її право власності на майно, так як таке право робити має лише власник майна. Відповідно до п. 28 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно» і «Порядку надання інформацій з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України за № 868 від 17.10.2013 року, підставою для державної реєстрації прав на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та їхніх речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved