Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 06 жовтня 2004 року між ним та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Печерському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №523. Позивач стверджував, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім`ї є неможливим. [PERSON] зазначив, що з [PERSON] вони хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують з жовтня 2019 року. Позивач просив суд розірвати шлюб, укладений 06 жовтня 2004 року між ним та [PERSON] . Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити та пояснили, що шлюб між сторонами зберегти неможливо, а рішення позивача про розірвання шлюбу є остаточним. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечувала, просив суд відмовити у його задоволенні та наполягала на наданні подружжю строку для примирення. Заслухавши вступні слова позивача та його представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до такого висновку. З матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2004 року між [PERSON] та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Печерському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №523 (а. с. 5). Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст. 112 СК України вбачається, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У своїй постанові від 26 листопада 2018 року у справі №761/33261/16-ц Верховний Суд вказав на те, що тлумачення ст. 111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Позивач у судовому засіданні пояснив, що у нього відсутнє почуття любові до відповідача. Також [PERSON] зазначив, що його рішення розірвати шлюб є обміркованим, виваженим та остаточним. Враховуючи викладене, суд не вважає доцільним вживати заходи щодо примирення подружжя. За приписами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Судом встановлено, що сторони справи хоч і мешкають разом, проте шлюбно-сімейних стосунків не підтримують з жовтня 2019 року, їх шлюб носить формальний характер. За наведених обставин, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, а тому шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , слід розірвати. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 840,80 грн. Зважаючи на вищенаведене,

Outcome: approved