Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У мотивуванні позовних вимог позивач вказав, на підставі свідоцтва про право власності від 31 березня 2016 року, номер спадкової справи 20/2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в державному реєстрі прав - № обєкта нерухомості 893053963101, позивачу належить на праві власності 1/2 частина двох кімнатної квартири житловою площею 29.5 кв.м., загальною площею 49.0 кв.м., за адресою [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2016 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в державному реєстрі прав - № 14135350 позивачу належить на праві власності 1/2 частина вказаної квартири. Таким чином, вказана квартира повністю належить позивачу. В указаної квартирі зареєстровано позивач, відповідач, який був цивільним чоловіком доньки позивача [PERSON]. До 2011 року, відповідач та дружина позивача - [PERSON] яка померла 05.09.2015 року приживали в вказаної в квартирі. У 2011 року відповідач та донька позивача припинили своє спільне проживання, після чого відповідач виїхав на ширше місце. Тому позивач на підставі вимог ст.405 ЦК України вимагає: - визнати [PERSON] втратишим право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Відповідач заперечень стосовно позовних вимог суду не надав. Представник позивача на позові наполягав, що вказав в заяві. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні в поясненнях вказали, що відповідач не проживає в за адресою: [ADDRESS] з 2011року. Дослідивши і оцінивши в сукупності письмові докази матеріалів справи судом встановлені наступні факти та обставини: Як зазначено в ст.10, 11 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає доведеним факт, що на підставі свідоцтва про право власності від 31 березня 2016 року, номер спадкової справи 20/2015, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в державному реєстрі прав - № обєкта нерухомості 893053963101, позивачу належить на праві власності 1/2 частина двох кімнатної квартири житловою площею 29.5 кв.м., загальною площею 49.0 кв.м., за адресою [ADDRESS]. На підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2016 посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в державному реєстрі прав - № 14135350 позивачу належить на праві власності1/2 частина вказаної квартири. Вказані обставини доведені позивачем вказаними документами. Таким чином, вказана квартира повністю належить позивачу. В указаної квартирі зареєстровано позивач, відповідач, який був цивільним чоловіком доньки позивача [PERSON] У 2011 року відповідач та донька позивача припинили своє спільне проживання, після чого відповідач виїхав на інше місце проживання. Вказані обставини підтверджені поясненнями свідків, копіями довідок від 26.04.2016 та 12.04.2016. Статтею 401ч.1 ЦК України визначено, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Статтею 402 ЦК України визначено, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Статтею 405 ч.2 ЦК України визначено, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, після отримання позивачем повністю у власність вищевказану квартиру відповідач та відсутності проживання відповідача в вказаної квартири, відповідач втратив право користування даним житловим приміщенням. Крім того, відповідач на теперішній час добровільно не звільнив належну позивачу квартиру та не знявся із реєстрації за вказаною адресою. Проте, відповідач не є членом сімї позивача та договір про право користування вищеозначеним майном з позивачем не укладав, що є порушенням вимог ст.401, 402, 405 ЦК України. Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, наявна реєстрація відповідача в вказаної квартирі є підставою визначеною ст. 391 ЦК України: власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже вказані обставини які відповідають наведеним нормам закону є підставами для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved