Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У лютому 2016 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості звернулось ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК». Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, вказав, що відповідно укладеного договору б/н від 21 грудня 2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому відповідач дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. В порушення умов договору та відповідного законодавства відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання по погашенню кредиту, в результаті чого станом на 31.01.2016 року виникла заборгованість у розмірі 69041,95 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 12723,81 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 49554,24 грн., заборгованість за пенею та комісією 3000,00 грн., а також штрафів відповідно до пункту п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00 грн., штраф (процентна складова) 3263,90 грн. Позивач просить стягнути з відповідача всю суму заборгованості та судові витрати за розгляд справи судом у розмірі 1378,00 грн. На неодноразові виклики суду представник позивача [PERSON], що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 19) в судове засідання не зявився, в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у його відсутність, в якому він позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 1). Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в дане судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив (а.с.51). В одному із судових засідань під час розгляду справи відповідач [PERSON] проти позову заперечував, пояснивши, що погасив заборгованість за кредитом у 2013 році і з того часу карткою не користувався. З приводу наявної заборгованості ніхто з працівників банку до нього не звертався. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до заяви відповідача від 21 грудня 2007 р. (а.с. 10), він погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами надання послуг (виконання робіт) та Тарифами банку і виразив свою згоду на те, що вказана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 10-16). Отже, між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» та відповідачем 21.12.2007 року укладено договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості. Згідно свого Статуту ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] „ПРИВАТБАНК є правонаступником всіх прав та зобовязань Закритого акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк (а.с. 21). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтями 610 та 623 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Умови Договору відповідачем порушені, про що свідчить розрахунок, наданий позивачем (а.с. 7-9). Обставин, які відповідно до закону можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання зобовязань за договором, та доказів, які їх підтверджують, відповідачем не наведено, як і не надано доказів на підтвердження погашення ним заборгованості за кредитом. Витребувана судом за клопотанням відповідача [PERSON] виписка по кредитному рахунку за період з 16.12.2010 року по 20.08.2016 року тільки підтверджує наявну у нього заборгованість та спростовує твердження відповідача про погашення такої заборгованості у 2013 році (а.с. 52-62). Пунктом 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що за порушення клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Згідно п.6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Таким чином, заборгованість, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, складає 69041,95 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved