Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У лютому 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач проситьстягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.05.2012 року у розмірі 13110,80 грн., та у відшкодування понесених судових витрат у розмірі 1600 грн. В обґрунтування позову позивач вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.05.2012 року відповідачотримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачем була підтверджена його згода на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Відповідно договору погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти відповідно до кредитного договору для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками та комісією та інші витрати згідно кредитного договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором № б/н від 10.05.2012 року відповідач станом на 06.12.2016 року має заборгованість у розмірі 13110,80 грн. Представник позивача в судове засідання не з?явився, в позовній заяві справу просить розглянути за його відсутністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутністю, проти позову заперечував і просив врахувати надане ним заперечення, де просив відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до нього в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, заперечення надане відповідачем, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Так в судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.05.2012 року відповідачотримав кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. (а.с.11-44). Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідачем була підтверджена його згода на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві(а.с.9). ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Дійсно зобов'язання за вказаним договором не виконав, але це відбулось не з вини відповідача, оскільки 08.01.2015 року на мобільний телефон відповідача зателефонували особи, які представились співробітниками ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та під час розмови йому було повідомлено його персональні дані, які зберігаються у базі банку, а саме: номер кредитної картки; прізвище, ім'я, по-батькові [PERSON]; прізвище, ім'я, по-батькові дружини відповідача, як гаранта - [PERSON]; суму грошового переказу, який йому повинні були здійснити у цей день у розмірі 2500 грн., а також запропонували відповідачу збільшити кредитний ліміт по кредитній картці. Одразу після вищезазначеного дзвінка з картки відповідача були зняті кошти 2530,00 грн. та 2732,00 грн., а всього 5262,00 грн., після чого відповідачем був здійснений дзвінок співробітникам ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з проханням заблокувати кредитну карту та повідомлено про факт шахрайських дій відносно [PERSON] Ці звернення були зафіксовані за №195955, №195956. Згідно пункту 2.1.3.8. «Умов та правилам надання банківських послуг» у разі виникнення ризику несанкціонованого використання картки, держатель картки повинен звернутись до банку за телефоном 3700 та виконати дії необхідні для припинення дії картки.(а.с.39). Суд вважає, що відповідач виконав в такому випадку вимоги пункту 2.1.3.8. «Умов та правилам надання банківських послуг». 09.01.2015 року по факту шахрайських дій відносно [PERSON], відповідач звернувся з заявою, зареєстрованою за №1213, про вчинення кримінального правопорушення до Голосіївського РУГУ, на підставі якої було відкрито кримінальне провадження №12016100010000171 від 10.01.2016 р. та триває досудове слідство. (а.с.68,70). Також, 11.01.2016 року відповідачем було надіслано заяву з повідомленням вищезазначених фактів до голови правління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на що йому була надана формальна відповідь, щодо неможливості встановлення особи відповідача (а.с.65-67). На підтвердження факту невикористання відповідачем кредитного ліміту у розмірі 5000,00 грн., відповідачем до суду була надана довідка від 16.06.2017р. №FB76-78TO-IF 4V-QMSE видану ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».(а.с.69). Відповідно до ч.1,2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов'язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року № 223 банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції - Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред'явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (правова позиція Верховного Суду України в справі №6-71цс15). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України: « За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.». Отже, законодавець визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне надання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів, та процентів. Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу саме відповідачу, а також не зважаючи на обізнаність з приводу проведення шахрайських дій відносно кредитної картки відповідача, не здійснив дій щодо блокування операцій з платіжною карткою відповідача.. Також, позивачем не доведено обставин, які б свідчили, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН- коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції що вказує на безпідставність позовних вимог. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши заперечення надане відповідачем та письмові докази, вважає що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed