Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вище вказаним позовом в якому після уточнення позовних вимог просить: стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO] народження у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; позбавити [PERSON]. батьківських прав відносно сина - [PERSON], [INFO]; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 24.11.2011року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. [INFO] у них народився син [PERSON]. Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.05.2015 року між нею та [PERSON] був розірваний шлюб. Дитина знаходиться на її утриманні та проживає з нею, відповідач мешкає окремо, ніякої допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач життям дитини, його здоров'ям, розвитком тощо не цікавиться, не виявляє бажання спілкуватися з ним та приймати участь у його утриманні та вихованні. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, з підстав викладених у ньому, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить справу розглядати за відсутності представника органу опіки та піклування. Рішення по справі прийняти з урахуванням висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, як представника органу опіки та піклування. Позовні вимоги підтримує. Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.11.2011року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1131, який було розірвано заочним рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15.05.2015року /а.с.5/. [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №213, та видано 14.03.2012року свідоцтво про народження, серія [NUMBER] Відповідно до довідки від 16.02.2015 року №6343009473 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, [PERSON] разом з сином [PERSON], перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] /а.с.4/. Згідно довідки №57 від 14.03.2016року, виданої Комунальним закладом «Дошкільний навчальний заклад (Ясла-Садок) №198 Харківської міської ради», вбачається, що [PERSON], [INFO] народження, дійсно відвідує комунальний заклад з 01.10.2015 року по теперішній час. Зі слів вихователя, [PERSON], за період відвідування дитиною дошкільного закладу, батько до садочку не приходив: не приводив і не забирав сина, не приймав участі в батьківських зборах та виховних закладах дошкільного закладу, не оплачував вартості харчування дитини у закладі /а.с.73/. Відповідно до довідки №223 від 16.03.2016року, виданої КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №13», вбачається, що малолітня дитина [PERSON], [INFO]., перебуває на обліку у поліклініці. Згідно доповідної записки дільничного педіатра, дитина на прийом до лікаря-педіатра приходить у супроводі матері /а.с.75/. Зі слів позивача, відповідач не надавав жодної матеріальної допомоги дитині, не підтримує з сином будь-яких зв'язків, участі у вихованні не приймає, не піклується про його фізичний та духовний розвиток, життям дитини не цікавиться, проявляє байдужість до подальшої його долі. Свідки в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON], кожен окремо, підтвердили факт того, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про дитину, не спілкується з сином, участі у вихованні не приймає, життям дитини не цікавиться. Департамент праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування у своєму висновку від 13.09.2016року за №516 вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно із ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивачем надано докази у спосіб та в порядку передбаченому законом, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно сина. На обсяг батьківських прав та обов'язків не впливає та обставина, що один із батьків проживає окремо від дитини. Дослідивши матеріали справи з письмовими доказами, суд прийшов до висновку, що позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] обґрунтований, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного медичного догляду, не спілкується з дитиною та не виявляє до неї інтересу, свідомо нехтуючи своїми обов'язками, цей факт доведений належними та допустимими доказами у справі, що відповідно до ч. 4 ст. 155, п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для покладення на нього відповідальності, встановленої законом у вигляді позбавлення батьківських прав. Суд зазначає, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав Згідно ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1/ стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2/ стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3/ наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4/ інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 183 ч. 1 СК України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ураховуючи, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина належить визначити в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Зазначене не позбавляє сторони в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України звернутись до суду про їх зміну. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст.88 ЦПК України. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved