Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У лютому 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду до відповідача - державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в особі відокремленого підрозділу «Харківські магістральні електричні мережі» з позовом про поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди, вказавши наступне. З 13 лютого 2008 р. він працював у відповідача електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі служби ліній Куп»янської дільниці № 4. Наказом від 05 лютого 2014 р. його було звільнено за прогул на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Вважаючи, що звільнення проведено незаконно, просить суд поновити його її на роботі та стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 4000 грн. У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на те, що 24 січня 2014 р. позивач [PERSON] самовільно залишив своє робоче місце та без поважних причин з 08-40 год. до 16-15 год. був відсутній, а тому адміністрація зі згоди профспілки прийняла рішення про його звільнення за прогул. 3-я особа - директор відокремленого підрозділу «Харківські магістральні електричні мережі» Гнатушко С.Б. у судове засідання не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, вважає звільнення позивача законним. Суд, заслухавши позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши надані докази та матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом установлено, що згідно з наказом № 42-к від 12 лютого 2008 р. позивач [PERSON] був прийнятий електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі 4 р. служби ліній Куп»янської дільниці № 4 Харківських магістральних електричних мереж (а. с. 49). Згодом, за наказом № 72-к від 28 березня 2011 р. позивача було переведено електромонтером з ремонту повітряних ліній електропередачі 5 р. служби ліній Куп»янської дільниці № 4 Харківських магістральних електричних мереж (а. с. 51), а відповідно до наказу № 45-к від 05 лютого 2014 р. його звільнено з цієї посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а. с. 70). Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов»язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 140 цього Кодексу передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов»язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Крім цього, згідно із ст. 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) на основі типових правил. Як установлено в судовому засіданні, 24 січня 2014 р. позивач [PERSON] був відсутній на роботі з 08-40 год. до 16-15 год. Це підтверджується службовою запискою [PERSON], сторожа Куп»янської дільниці № 4, майстра цієї дільниці [PERSON], комісійним актом від 24 січня 2014 р., складеним працівниками дільниці (а. с. 61-63). Сам позивач [PERSON] у судовому засіданні не заперечував, що він цього дня був у Куп»янському МВ ГУМВСУ в Харківській області та у відділенні міліції № 1 смт. Ківшарівка Куп»янського МВ ГУМВСУ в Харківській області. Проведеною службою перевіркою було встановлено, що дійсно 24 січня 2014 р. позивач [PERSON] самовільно залишив робоче місце та без поважних причин був відсутній на роботі з 08-40 год. до 16-15 год. (а. с. 64-67). Ця обставина була підтверджена і допитаним судом свідком [PERSON] Свідок [PERSON], слідчий СВ Куп»янського МВ ГУМВСУ в Харківській області, у судовому засіданні пояснила, що відносно позивача було порушене кримінальне провадження з приводу спричинення ним дружині тілесних ушкоджень. 24 січня 2014 р. ніяких слідчих дій з ним вона не проводила та ніхто [PERSON] до слідчого не викликав. Свідок [PERSON] пояснив у суді, що він працював майстром лінійної дільниці. Його підлеглим був [PERSON], але за характером він невитриманий, на зауваження реагував агресивно. Відповідно до п. 1.32 Інструкції з охорони праці № 03-01-13 для електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередачі, затвердженої наказом директора відокремленого підрозділу «Харківські магістральні електричні мережі» від 01 квітня 2013 р. № 140, електромонтерам необхідно дотримуватись установлених Правилами внутрішнього трудового розпорядку підприємства час початку і закінчення роботи, а також перерви для відпочинку і харчування (а. с. 53). Наданою довідкою підтверджується, що у електромонтера з ремонту повітряних ліній електропередачі Куп»янської ділянці № 4 був встановлений 5-денний робочий тиждень, з вихідними днями - субота і неділя; тривалість робочого дня з понеділка по четверг з 8-00 год. до 17-00 год, у п»ятницю - з 8-00 год. до 15-45 год., перерва з 12-00 год. до 12-45 год. (а. с. 85). Із наданого Положення про відокремлений підрозділ «Харківські магістральні електричні мережі» вбачається, що це підприємство підвищеної небезпеки (а. с. 40). Згідно із ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України адміністрацією відокремленого підрозділу «Харківські магістральні електричні мережі» за попередньою згодою профспілки було прийнято рішення про звільнення позивача. Вимоги ст. ст. 147-1, 148 КЗпП України відповідачем при цьому також були дотримані. Статтею 149 КЗпП України передбачено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що при звільненні позивача зазначені вимоги Закону та всі обставини відповідачем враховані, а тому підстав для задоволення позову [PERSON] не вбачається. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed