Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 02.10.2004 року, від якого вони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з відсутністю взаєморозуміння спільне життя між ними припинено з вересня 2017 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер. Відповідач не приймав участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, не цікавиться їхніми досягненнями у школі та спортивних секціях. Подальше збереження шлюбу вважає неможливим. Тому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, 02.10.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції за актовим записом № 1478. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що втратила до відповідача почуття кохання, під час спільного проживання з відповідачем він знущався над нею, через що вважає подальше спільне життя з ним неможливим. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти розірвання шлюбу, пояснивши, що хоче зберегти сім`ю. На його спроби примиритися з позивачем вона не погоджувалася. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.10.2004 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб за актовим записом № 1478, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Згідно копії свідоцтв про народження сторони мають двох неповнолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу (ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У зв`язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть. Тому, зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, і згідно 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини чи чоловіка на особисту свободу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, сплачений позивачем, що підтверджено документально. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 56, 104, 105, 110, 112 СК України, ст.\~ст. 81,\~141, 209,\~264, 265,\~268,\~354 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved