Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей - доньки [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO] в розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісячно і до повноліття дітей. В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що сторони до 23 вересня 2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей, які проживають з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо, офіційно не працевлаштований та має мінливий дохід, однак допомогу на дітей він надає несвоєчасно та не у повному (достатньому) обсязі. У відзиві на позов відповідач позовні вимоги визнав частково в сумі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявою про уточнення позовних вимог від 06 грудня 2021 року позивач [PERSON] змінила спосіб стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги щодо стягнення аліментів у частці від доходу відповідача підтримала повністю та просить їх задоволити. Представник відповідача подану заяву про уточнення позовних вимог вважає такою, що не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, яке не містить права позивача на уточнення позовних вимог та просить визначити розмір аліментів в межах заявлених вимог, викладених у позовній заяві від 13 жовтня 2021 року, які визнає частково з наведених у відзиві мотивів. Заслухавши пояснення сторін, х представників, з`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 06 вересня 2003 року до 23 вересня 2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] 06 квітня 2013 року, що підтверджується відповідними свідоцтвами та рішенням суду від 23 вересня 2020 року в справі про розірвання шлюбу. Відповідач проживає окремо та не надає достатніх коштів на утримання своїх дітей, що свідчить про наявність спору та є підставою для вирішення його в судовому порядку. Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За змістом закріпленого в ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 487/10128/14-ц). Предметом даного позову є вимога позивача про стягнення з відповідача аліментів (коштів) на утримання неповнолітніх дітей, які обґрунтовані недостатнім та несвоєчасним їх надання, що є підставою позову. Частиною 3 ст.181 ЦПК України встановлено,\~що за\~рішенням суду\~кошти на\~утримання дитини\~(аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Аналіз указаних положень свідчить, що спосіб стягнення аліментів (у частці або твердій грошовій сумі) визначається саме позивачем, з якою проживають діти та яка, з огляду на відзив відповідача, заявою від 06 грудня 2021 року змінили спосіб їх стягнення з твердої грошової суми на частку від доходу відповідача. Суд погоджується з доводами представника відповідача, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Проте, виходячи зі змісту поданої 06 грудня 2021 року заяви та конкретних обставин справи, суд не може розцінювати дану заяву як подання позивачем іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, як об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. Відповідно до положень ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує\~думку позивача, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). За наведених обставин, враховуючи загальні засади регулювання сімейних відносин, визначених у статті 7 СК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позовна заява до суду надійшла 13 жовтня 2021 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України з указаної дати повинні стягуватися аліменти. Ураховуючи, що позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, суд відповідно до ст.141 ЦПК України при ухваленні рішення присуджує стягнення судового збору з відповідача в прибуток держави у розмірі 908 грн. 00 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved