Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.08.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №480, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, тому з вересня 2018 року фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з цього часу спільне господарство не ведуть, тому на даний час шлюб між сторонами фактично розпався. Майновий спір щодо розподілу спільного майна відсутній. Позивачка вважає примирення та збереження шлюбу неможливим. Також позивачка вказує, що раніше з 01.06.2000 року по 24.05.2018 року вона вже перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який був розірваний рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.05.2018 року. Від цього шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, просила розглядати справу у її відсутність, не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, сповіщений про час та дату судового розгляду належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив проти позовних вимог не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивачки. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 22.08.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №480 (а.с.6). Сторони мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Ізмаїльського міського управління юстиції в Одеській області, актовий запис №258 (а.с.5), народженого в період перебування у шлюбі з 01.06.2000 року по 24.05.2018 року. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. За ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих хто одружується. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене. Крім того, також не можливо насильно одного з подружжя без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Враховуючи вищезазначене, а також оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved