Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилався на те, що він є власником квартири [ADDRESS] . Окрім нього за вказаною адресою зареєстровані: дружина [PERSON] , син [PERSON] , брат - відповідач [PERSON] та піднаймачі [PERSON] , [PERSON] . Втім, з часу реєстрації відповідач у вказаному житловому приміщенні ніколи не проживав та особистих речей не зберігав. Місце його перебування йому невідоме. Зазначає, що реєстрація місця проживання [PERSON] у вказаному майні створює йому ряд перешкод та порушує його право власності. Зокрема, відповідач не бере участі у витратах по утриманню будинку в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців, а також він не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг. Просив позов задовольнити та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. 23 січня 2020 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, в тому числі і через розміщення на сайті суду оголошення про його виклик у судове засідання. Причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що позивач не заперечував проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.11.2019 року (а.с.7,17,26). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно довідки ЖБК 15 «Учительський» №49 від 07 листопада 2019 року у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , син [PERSON] , брат - відповідач [PERSON] , піднаймач [PERSON] , син піднаймача [PERSON] (а.с.8). Як вбачається із довідки ЖБК 15 «Учительський» №49 від 07 листопада 2019 року, [PERSON] у квартирі [ADDRESS] ніколи не проживав та на даний час не проживає. Вказане також підтвердили сусіди: [PERSON] (мешканець кв. [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканець кв. [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканець кв. [ADDRESS] ), [PERSON] (мешканець кв.№ [ADDRESS] ) (а.с.9). Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує його право як власника житла, оскільки, він змушений сплачувати за нього комунальні послуги, а також не може оформити субсидію. Вказані обставини суттєво впливають на фінансове становище [PERSON] . Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved