Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер її дід [PERSON] в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем за заповітом. Коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то нотаріусом їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухомість, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року відкрито провадження у даній справі і призначено підготовче засідання на 10:30 год. 19 грудня 2019 року. Ухвалою суду від 19 грудня 2019 року розгляд справи відкладено на 08:20 год. 22 січня 2020 року, оскільки потрібно витребувати з Тульчинської державної нотаріальної контори спадкову справу. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року розгляд справи відкладено на 08:30 год. 11 лютого 2020 року, оскільки не надійшла спадкова справа. Ухвалою суду від 11 лютого 2020 року розгляд справи відкладено на 14:00 год. 03 березня 2020 року, оскільки не надійшла спадкова справа. Ухвалою суду від 03 березня 2020 року розгляд справи відкладено на 13:30 год. 24 березня 2020 року, оскільки не надійшла спадкова справа. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, однак, надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності представника сільської ради, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Томашпіль Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно. Згідно заповіту від 14 січня 2005 року [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було із чого б воно не складалось заповів [PERSON] (а.с.8). Як видно з довідки № 780 від 25 жовтня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташовані в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] спадкоємцем за заповітом залишилася онука [PERSON] , яка на протязі шести місяців спадщину прийняла (а.с.7). В довідці про показники об`єкта нерухомого майна № 310 від 30 жовтня 2019 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 24.08.1987 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . До складу спадкового майна входить житловий будинок літ «А», веранда літ «а», загальна площа - 69,5 кв.м, житлова площа - 43,8 кв. м., матеріал стін - шлаковані, сараю літ «Б», гаража літ «В», прибудови до сараю літ «Г», літньої кухні літ «Д», сараю літ «Ж», погріба літ 2З», 1-2 огорожі (а.с.13). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 370/02-31 від 16 листопада 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на нерухомість (а.с. 14). Згідно повідомлення Тульчинської державної нотаріальної контори № 67/01-16 від 04 березня 2020 року спадкова справа після смерті [PERSON] заведена. До Томашпільської державної нотаріальної контори звернулась [PERSON] , якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку та права власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (а.с. 72-96). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved