Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

У лютому 2020 р. позивач - [PERSON] звернулася до суду із даним позовом до відповідача - [PERSON] , в обґрунтування якого вказала, що вони з відповідачем перебували у шлюбі, в якому у них народився спільний син - [PERSON] , [INFO] , який після розлучення батьків залишився проживати з матір`ю, позивачкою по даній справі. Позивачка зазначила, що 06.12.2019 року син став повнолітнім, проте він продовжує навчання в Херсонській державній морській академії, на денній формі навчання. Вартість навчання за весь час (з 2019 по 2023 роки) становить 135 680 грн. Крім цього, слід сплатити додаткові освітні послуги з поглибленого вивчення англійської мови, інформатики та комплексної теоретичної підготовки до морської практики та державної атестації, що є обов`язковою умовою навчального процесу, і їх вартість за весь час навчання становить - 21 400 грн. У зв`язку з навчанням необхідно придбати комплект форменого одягу, вартість якого становить 7 295 грн. Позивачка зазначає, що усі витрати, пов`язані з навчанням сина, вона несе одноособово, натомість відповідач не приймає ніякої участі у житті, вихованні та утриманні сина. Так, за І півріччя 2019 року позивачка сплатила 27 199,30 грн., із яких: 16 960 грн. - оплата за освітні послуги та 169,60 грн. - комісія з платника; 2 675 грн. - оплата за додаткові освітні послуги та 26,75 грн. - комісія з платника; 7 295 грн. - оплата за форму курсанта і 72,95 грн. - комісія з платника. За ІІ півріччя 2019 року позивачка сплатила 19 831,35 грн., із яких: 16 960 грн. - оплата за освітні послуги та 169,60 грн. - комісія з платника; 2 675 грн. - оплата за додаткові освітні послуги та 26,75 грн. - комісія з платника. Посилаючись на таке і на відмову відповідача у позасудовому порядку приймати участь у несенні витрат на навчання повнолітнього сина, позивачка просила суд: -стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину понесених нею витрат на навчання, у розмірі - 23 515 грн.; -аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, у розмірі ј частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для відповідної вікової категорії. Ухвалою судді від 24.02.2020 року було відкрито провадження у даній справі, розгляд справи був призначений у спрощеному позовному провадженні, з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, зменшила позовні вимоги про стягнення аліментів на навчання повнолітнього з 1/4 до 1/6 частини, в іншій частині позовні вимоги залишила без змін та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав відзив, у якому вказав, що до того часу, як син став повнолітнім, він виплачував позивачці аліменти на його утримання у розмірі ј частини від його доходу, що за період з серпня по грудень 2019 року склало 11 058,48 грн., що частково покриває витрати, які позивачка просить з нього стягнути. Також позивач вказав, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу та непрацездатну дружину, а також батьків пенсіонерів, для яких він є єдиним сином. Посилаючись на таке, відповідач просив суд задовольнити позовні вимоги частково, та стягувати з нього аліменти на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини, а в іншій частині позовних вимог просив відмовити. Відзив відповідача долучений до матеріалів даної справи. Суд, дослідивши зібрані по справі докази, знаходить позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що сторони по даній справі є батьками [PERSON] , [INFO] , який після розлучення батьків залишився проживати з матір`ю, позивачкою по даній справі. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається на денній формі навчання Херсонської державної морської академії, факультету судноводіння, спеціальності 271 «Річковий та морський транспорт», спеціалізація «Навігація і управління морськими суднами», строк закінчення навчання - липень 2023 року. Навчання здійснюється за кошти фізичних та юридичних осіб. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 СК України визначено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Судовим розглядом встановлено, що у зв`язку з навчанням сина позивачка несе певні витрати, зокрема: за І півріччя 2019 року позивачка сплатила 27 199,30 грн., із яких: 16 960 грн. - оплата за освітні послуги та 169,60 грн. - комісія з платника; 2 675 грн. - оплата за додаткові освітні послуги та 26,75 грн. - комісія з платника; 7 295 грн. - оплата за форму курсанта і 72,95 грн. - комісія з платника. За ІІ півріччя 2019 року позивачка сплатила 19 831,35 грн., із яких: 16 960 грн. - оплата за освітні послуги та 169,60 грн. - комісія з платника; 2 675 грн. - оплата за додаткові освітні послуги та 26,75 грн. - комісія з платника. Даних щодо отримання курсантом [PERSON] стипендії чи іншого доходу матеріали справи не містять. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачка має право на отримання від відповідача аліментів на повнолітнього сина, який навчається. Разом із цим, визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд в силу ст.ст. 200 та 182 СК України, враховує зокрема, те, що відповідач має на утриманні двох неповнолітніх дітей від іншого шлюбу - доньку [PERSON] , 2010 р.н., та сина [PERSON] , 2014 р.н., на утримання яких за рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 30.01.2010 р. він сплачує аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу). Суд також враховує заяву позивачки про зменшення розміру аліментів на навчання з 1/4 частини до 1/6 частини, а також визнання відповідачем у його відзиві саме такого розміру аліментів - 1/6 частина від заробітку (доходу). В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи визнання відповідачем визнання позову в частині стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, який навчається, у розмірі 1/6 частини, і те, що таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає можливим задовольнити такі вимоги. Аліменти в такому випадку стягуватимуться до закінчення навчання повнолітнім сином, але не більше ніж до досягнення ним 23 років, в залежності від того, яка із цих обставин настане раніше. Щодо позовних вимог позивачки про стягнення аліментів за минулий час, то суд знаходить їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи із такого. В силу ст.ст. 201 та 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за 10 років. Аналізуючи докази, надані позивачкою, суд вважає, що вона не довела того, що нею вживались заходи щодо одержання аліментів з відповідача і останній ухилявся від їх сплати. Відомостей про те, чи сплачував відповідач аліменти на сина [PERSON] у період, коли син був неповнолітнім, матеріали справи не містять. Також відсутні відомості щодо того, яким був розмір аліментів та чи був він достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і в тому числі, для його вступу та навчання у Херсонській державній академії (у випадку якщо відповідач сплачував аліменти на утримання неповнолітнього). Таким чином, підстав для задоволення вимог позивачки про стягнення з відповідача 1/2 частини понесених нею витрат, як аліментів за минулий час, суд не вбачає. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача в прибуток держави слід стягнути судовий збір, від сплати якого позивачка була звільнена при подачі даного позову, у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial