Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

У лютому 2012 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому зазначив, що на початку 2011 року придбав особисту картку VISA Classic у Хорольському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк», яка була дебетовою - допускала використання лише власних коштів на рахунку, про що його повідомив працівник відповідача. 25.11.11 року до нього зателефонували із банку та повідомили про заборгованість у 120 грн. на рахунку. Оскільки будь-яких платежів із картрахунку він не здійснював, звернувся до служби безпеки банку, де його заспокоїли та роз'яснили, що це були непідтверджені зняття, а коштів з рахунку не списано. 27.12.11 року йому знову зателефонував працівник банку, який повідомив про 4 650 грн. заборгованості та рекомендував погасити борг, запобігаючи нарахуванню відсотків на суму, яку він у будь-якому разі буде вимушений сплачувати. Під впливом цієї омани [PERSON] вніс на рахунок кошти, які вимагав працівник банку та одразу ж звернувся до правоохоронних органів з приводу порушення кримінального провадження та до служби безпеки банку. 3.01.12 року Хорольський РВ УМВС України повідомив його про встановлення особи, яка незаконно перераховувала кошти з його платіжної картки для поповнення мобільних телефонів та направив заяву за територіальною належністю у м. Горлівка, Донецької області. Відповідач на його звернення звинуватив самого позивача у порушенні умов і правил надання банківських послуг. Вважає, що відповідач не забезпечив заходів для захисту та збереження його коштів, надав недостовірну, неповну інформацію про послуги, порушив його права споживача, шляхом омани заволодів належними йому коштами у сумі 4 650 грн., та заподіяв моральну шкоду. Просив стягнути із відповідача безпідставно набуті 4 746,46 грн. і 1 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Справа розглядалася судами неодноразово. Останнім рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 17 червня 2014 року позов задоволено частково. Визнано діяння (дії, бездіяльність) Хорольського відділення Полтавського головного управління ПАТ КБ «ПриватБанк» такими, що порушили права [PERSON], як споживача платіжної картки VISA Classic. Стягнуто із ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача безпідставно набуті 4 746,46 грн. та судові витрати на користь держави. У решті позову відмовлено. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у позові у повному обсязі. Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги вважає, що остання підлягає задоволенню частково. Виходячи з п. п. 3, 4 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції вірно встановлені фактичні обставини придбання позивачем 5.04.11 року у Хорольському відділенні ПАТ КБ «ПриватБанк» дебетової платіжної картки VISA Classic та подальшого неналежного виконання відповідачем умов договору та чинного законодавства, унаслідок чого із карткового рахунку відповідача безпідставно списано 4 650 грн. за платежі, що вчинені іншою особою. У подальшому зазначені кошти позивачем внесено на рахунок на вимогу працівника ПАТ КБ «ПриватБанк» під загрозою нарахування відсотків на суму виниклої заборгованості. Задовольняючи позов, місцевий суд визнав такими, що порушили права [PERSON] діяння (дії, бездіяльність) Хорольського відділення ПРУ КБ «ПриватБанк». Між тим, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки юридичною особою зареєстровано лише ПАТ КБ «ПриватБанк», тому, з огляду на ст. 80 ЦК України та ст. ст. 28, 29 ЦПК України, його Хорольське відділення не може бути стороною у справі та набувати будь-яких прав та обов'язків. Крім того, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом апеляційної інстанції також встановлено, що станом на 7.11.11 року на дебетовому рахунку позивача залишалося 96,46 грн. у межах яких він міг здійснювати платежі (а.с.10). З огляду на розділ 2 Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 103-104), овердрафт - короткостроковий кредит, який надається банком клієнту в разі перевищення суми операції за платіжною карткою залишку коштів на його картрахунку або встановленого ліміту кредитування. Із справи убачається, що 7.12.11 року унаслідок проведення платежу із карткового рахунку [PERSON] на суму 100 грн. за придбання товарів, послуг на його рахунку утворився овердрафт на суму 3,54 грн. Як слідує із офіційного повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» за №30.1.0.0/2-120224/1097 від 1.03.12 року (а.с. 59), на дебетову карту [NUMBER], що належить позивачеві, кредитний ліміт не встановлювався. На підставі п. 4.7 «Обов'язки Банку» Умов і правил надання банківських послуг Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», Банк, зокрема у випадку виникнення овердрафту, зобов'язаний забезпечити зупинення розрахунків із використанням карти (а.с. 104). Проте, службові особи ПАТ КБ «ПриватБанк», недбало ставлячись до своїх службових обов'язків, грубо порушуючи вимоги ст. 526 ЦК України та діючи усупереч п. 4.7 «Обов'язки Банку» Умов і правил надання банківських послуг Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», при виникненні 7.12.11 року овердрафту на дебетовому рахунку позивача будь-яких заходів щодо забезпечення зупинення розрахунків із використанням карти позивача не здійснили. Унаслідок бездіяльності службових осіб відповідача із 7.12.11 року по 12.12.11 року із дебетового рахунку [NUMBER] знято 4 569,37 грн. (а.с.10-10 на звороті). Оскільки кредитний ліміт позивачеві не встановлювався (а.с. 59), зазначені кошти належали ПАТ КБ «Приватбанк», якому й, власне, заподіяно майнову шкоду. У подальшому, з метою приховати учинене, службові особи відповідача телефонували позивачеві та, погрожуючи нарахуванням відсотків на уявну його заборгованість перед банком, без законних на те підстав вимагали внести до банку 4 650 грн. Запобігаючи збільшенню спірної суми позивач безпідставно вніс відповідачеві 4 650 грн. та одразу ж звернувся до правоохоронних органів і служби безпеки банку (а.с. 12-13). З огляду на ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Згідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Системний аналіз матеріалів справи дає підстави для висновку про те, що за умови сумлінного виконання відповідачем свого обов'язку, передбаченого п. 4.7 Умов і правил надання банківських послуг Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», зняти кошти понад наявні на дебетовому рахунку за відсутності кредитного ліміту не мав би змоги і сам позивач, за особистої присутності, за наявності картки та ПИН-коду. За таких обставин єдиною причиною незаконного списання 4 650 грн., що належали ПАТ КБ «ПриватБанк» із банківського рахунку є неналежне ставлення службових осіб відповідача до своїх службових обов'язків. Таким чином, будь-які законні підстави для відшкодування банку зазначеної суми за рахунок позивача відсутні, тому 4 650 грн. слід стягнути на його користь як безпідставно набуті за його рахунок. Згідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Так, скасовуючи судові рішення у справі ухвалою від 5 червня 2013 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що за відсутності однозначного висновку з приводу операцій по рахунку [PERSON] до встановлення особи, яка здійснила операції по зняттю коштів висновок про необхідність виконання ПАТ КБ «ПриватБанк» обов'язку за договором є передчасним. На виконання вказівок суду касаційної інстанції апеляційним судом направлявся запит до Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області, який зараз перебуває у зоні антитерористичної операції (а.с. 220), з приводу долі матеріалів дослідчої перевірки за фактом незаконного перерахування коштів з платіжної банківської карти [PERSON] За повідомленням Полтавської дирекції «Укрпошта» (а.с. 222) приймання та пересилання поштових відправлень, зокрема у м. Горлівка, Донецька область, призупинено до окремого розпорядження. Крім того, позивач просив стягнути із відповідача безпідставно набуті грошові кошти (ст. 1212 ЦК України). Судом апеляційної інстанції також встановлено, що безпосередньою визначальною обставиною заподіяння матеріальної шкоди банку стала недбалість його службових осіб та порушення ними п. 4.7 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». Наведене не позбавляє ПАТ КБ «ПриватБанк» можливості у подальшому відшкодувати власні збитки за рахунок матеріальної відповідальності винних службових осіб банку або за рахунок особи, яка здійснила операції по зняттю спірних коштів, якщо така буде встановлена. За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе вирішити справу на наявних у справі матеріалах. Вимоги позивача щодо відшкодування залишку у 96,46 грн. власних коштів, що перебували на рахунку станом на 7.12.11 року задоволенню не підлягають. Усі спірні платежі проведені у режимі он-лайн через мережу Інтернету (а.с. 10-11). З огляду на п. 1.5.28 Умов і правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідальність за всі операції, проведені в мережі Інтернет через пристрої самообслуговування, систему MobileBanking, систему Приват24 з використанням засобів ідентифікації і аутентифікації покладається на клієнта. За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із постановленням нового по суті заявлених вимог.

Outcome: partial