Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

у листопаді 2020 року АТ «Таскомбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 175 520,78 грн., а також судових витрат. Свої вимоги мотивувало тим, що 11.05.2017 року [PERSON] подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву № 5031816063 на отримання кредиту та заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», підписанням яких підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір № 5031816063. Відповідно до умов кредитного договору № 5031816063 від 11.05.2017 року [PERSON] отримала на споживчі потреби кредит в розмірі 42 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 11,99% річних, щомісячних процентів у розмірі 3,69% та щоденної пені у розмірі 0,3% від суми кредиту. Однак, [PERSON] умов укладеного договору належним чином не виконала. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором [PERSON] станом на 29.01.2020 року має заборгованість у розмірі 175 520,78 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 41 066,83 грн.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 12 531,71 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 47 268,90 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості, - 74 653,34 грн. Вказало, що 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» було укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало (відступило) АТ «Таскомбанк» за плату, а АТ «Таскомбанк» прийняв належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, в тому числі й права грошової вимоги до [PERSON] . Тому, зважаючи на те, що всупереч умовам кредитного договору, й незважаючи на повідомлення, [PERSON] не виконала своїх зобов`язань після відступлення позивачу грошової вимоги, не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки АТ «Таскомбанк», ні на рахунки попереднього кредитора, АТ «Таскомбанк» вимушене звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 17.07.2020 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 10.12.2020 року (а.с. 73-74). Ухвалою від 17.07.2020 року відмовлено у задоволенні заяви АТ «Таскомбанк» про забезпечення позову (а.с. 75-77). Ухвалою від 10.12.2020 року до участі у справі замість позивача АТ «Таскомбанк» залучено його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та відкладено розгляд справи на 11.05.2021 року (а.с. 94-95). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач подав до заяву те, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 11.05.2017 року [PERSON] подала до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву № 5031816063 на отримання кредиту та заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», підписанням яких підтвердила згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» становлять кредитний договір № 5031816063. Відповідно до умов кредитного договору № 5031816063 від 11.05.2017 року [PERSON] отримала на споживчі потреби кредит в розмірі 42 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою 11,99% річних, щомісячних процентів у розмірі 3,69% та щоденної пені у розмірі 0,3% від суми кредиту. 07.10.2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало (відступило) АТ «Таскомбанк» за плату, а АТ «Таскомбанк» прийняв належні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» права вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення до них, в тому числі й права грошової вимоги до [PERSON] 29.07.2020 року АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», укладено договір факторингу №б/н, згідно з яким відбулося переуступлення прав вимог за рядом кредитних договорів, та у відповідності до ст. 512 ЦК України ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками АТ «Таскомбанк», у тому числі і до [PERSON] . Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 УЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 514 ЦК України передбачає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. З матеріалів справи вбачається, що відповідач умови договору не виконувала і не погасила заборгованість. Згідно наданих позивачем розрахунків, [PERSON] станом на 29.01.2020 року має заборгованість у розмірі 175 520,78 грн., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 41 066,83 грн.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) - 12 531,71 грн.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) - 47 268,90 грн.; сума пені, нарахованої на суму простроченої заборгованості, - 74 653,34 грн. Відповідачем наявність суму боргу не спростувана доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Розрахунок заборгованості, наданий представником позивача, було перевірено під час розгляду справи. Так під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про належне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, а вимоги позивача про погашення заборгованості залишились поза увагою відповідача. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу жодних належних доказів на спростування позовних вимог не надано. З огляду на викладене, суд надходить до висновку про те, що надані позивачем докази підтверджують укладення між сторонами договору кредиту, отримання відповідачем позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто з боку відповідача має місце невиконання умов укладеного договору, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також стягується сума судового збору, сплачена ним при подачі позову до суду, в сумі 2 632,81 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved