Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи: Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація, Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві про виселення з незаконно займаного житлового приміщення квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. В процесі розгляду до участі в справі в якості співвідповідачів залучено малолітнього [PERSON] та [PERSON] в інтересах яких діє їх мати [PERSON], та [PERSON], які за твердженням позивача також незаконно проживають у спірному приміщенні. Крім того, до участі в справі в якості третьої особи за клопотанням представника відповідача залучено Службу у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації. В обґрунтування позову [PERSON] вказував, що він перебуває на службі в органах внутрішніх справ. На підставі розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.12.2014 року №675 «Про включення квартир до числа службових та надання житлової площі працівникам підприємств, організацій та установ м. Києва», затверджено спільне рішення адміністрації та житлово-побутової комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві про надання житлових приміщень в будинку [ADDRESS] працівникам Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в тому числі [PERSON] На підставі вказаного розпорядження Оболонська районна в м. Києві державна адміністрація 19.12.2014 року видала [PERSON] ордер [NUMBER] на вселення в квартиру [ADDRESS]. 25.12.2014 року [PERSON] здійснив реєстрацію за новим місцем проживання (квартира [ADDRESS]) та уклав договір найму житлової площі з балансоутримувачем будинку - КП «Житлосервіс «Приозерне». При цьому, [PERSON] не зміг поселитися до вказаного помешкання з огляду на те, що квартира була безпідставно та самовільно зайнята [PERSON] разом з дітьми [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Оскільки [PERSON] разом з дітьми добровільно не звільняє квартири [ADDRESS], позивач просив про їх виселення. Представник позивача, представник Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, представник Оболонського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, підтримали позов з підстав викладених у позовній заяві та наполягали на задоволенні позовних вимог. Представник служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з»явився, залишили вирішення даного питання на розсуд суду. [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] в судові засідання не з»являлись, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, в черговий раз просив оголосити перерву для можливості бути присутніми усім учасникам процесу. Суд розцінює систематичні неявки [PERSON], [PERSON] в судові засідання як зловживання своїми процесуальними правами і намір зволікати розгляд справи та, з огляду на позицію представника позивача, представника Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, представника Оболонського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві вважає можливим завершити розгляд справи за відсутності осіб, які не з»являлись до суду. Вислухавши пояснення представника позивача, представника Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, представника Оболонського районного управління Головного управління МВС України в м. Києві, заперечення представника [PERSON], дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Відповідно до рішення Міськвиконкому від 13.12.1975 року кімната готельного типу №76 по вул. Лайоша Гавро в м. Києві рахувалася службовим житлом Мінського райвідділу внутрішніх справ м. Києва та на підставі рішення виконкому Мінської районної ради депутатів трудящих м. Києва №52 «Про надання службової житлової площі» від 23.02.1976 року використовувалась під гуртожиток для особового складу Мінського РВВС. Порядок надання та користування жилою площею в гуртожитках визначено ст.ст. 128, 129, 130, Глави 4 ЖК Української РСР. Зі змісту ст. 127 ЖК Української РСР та «Примірного положення про гуртожитки» затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР від 3 червня 1986 р. N 208 вбачається, що гуртожитки призначаються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання і термін їх проживання у гуртожитку визначається саме тривалістю роботи або навчання. У відповідності до ст. 132 ЖК Української РСР, працівники підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв»язку з роботою, може бути виселено без надання іншого житлового приміщення, крім іншого, в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин. З аналізу діючого законодавства вбачається, що кімната у гуртожитку надається громадянам у тимчасове користування. Тимчасовим, сезонним робітникам, студентам та учням воно дається на термін, заздалегідь обумовлений у законі: на час виконання тимчасової або сезонної роботи або на час навчання в навчальному закладі. Що стосується постійних робітників та службовців, то хоча договір найму житлової площі укладається з ними на невизначений термін, вони також є по суті тимчасовими користувачами, тому що, по-перше, отримання житлової площі в ньому не задовольняє повністю їх потреби у житлі, по-друге, рано чи пізно трудові відносини припиняться. В судовому засіданні встановлено, що з 1992 року на посаді міліціонера-водія батальйону патрульно-постової служби Мінського РУ ГУ МВС України в м. Києві проходив службу [PERSON], який був зареєстрований разом з дружиною [PERSON] в гуртожитку по [ADDRESS]. При цьому, в 1995 році [PERSON] був переведений з Оболонського районного управління до іншої роботи та виселився з гуртожитку. Згідно довідки Оболонського районного управління ГУ МВС України в м. Києві від 13.02.2015 року №52/318 [PERSON] та [PERSON] в Оболонському районному управлінні ГУ МВС України в м. Києві не працюють. У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, в судовому засіданні не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження правомірності вселення та зайняття [PERSON] з дітьми не лише квартири [ADDRESS] але й проживання в гуртожитку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] за час проживання в кімнаті гуртожитку договору найму на зайняття житлової площі не укладали, житлово-комунальні послуги ніколи не сплачували. Розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 18.12.2014 року №675 «Про включення квартир до числа службових та надання житлової площі працівникам підприємств, організацій та установ м. Києва», затверджено спільне рішення адміністрації та житлово-побутової комісії Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві про надання житлових приміщень в будинку [ADDRESS] працівникам Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в тому числі [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер на жиле приміщення виданий на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів. На підставі розпорядження Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації №675 19.12.2014 року [PERSON] видано ордер [NUMBER] на вселення в квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Ч. 2 ст. 61 цього Кодексу зазначає, що договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а у разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. З матеріалів справи вбачається, що 25.12.2014 року [PERSON] в Оболонському районному відділі ГУ ДМС України в м. Києві здійснив реєстрацію за новим місцем проживання (квартира [ADDRESS]) та уклав договір найму вказаної житлової площі з балансоутримувачем будинку - КП «Житлосервіс «Приозерне». Згідно копій квитанцій [PERSON] з січня 2015 року здійснює оплату комунальних послуг за квартиру [ADDRESS]. Таким чином, правомірність отримання та право на зайняття квартири [ADDRESS] [PERSON] підтверджено наявними доказами та не спростовано в судовому засіданні. У відповідності до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбаченому законом. Позивач в обґрунтування своїх вимог вказує на порушення відповідачами його права та права його родини на вселення та проживання в квартирі [ADDRESS]. Судом встановлено та підтверджується наявними документами і поясненнями представників Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] самовільно займають приміщення квартири [ADDRESS] і не бажають його добровільно звільнити. Згідно ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Виселення згідно ст. 109 ЖК Української РСР проводиться добровільно або в судовому порядку. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] законними та обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved