Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області звернулося до суду з означеним позовом в обгрунтування якого посилається на те, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з м.Красноперекопськ Автономної Республіки Крим та проживає в [ADDRESS]. Відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №505, та на підставі заяви [PERSON] від 26.11.2014 року йому призначено щомісячну адресну допомогу для покриття витрат на проживання в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Таким чином, перебуваючи на обліку в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради як особа, яка переміщується з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, відповідач по справі отримував відповідні суми державної допомоги. Під час проведення Держвною фінансовою інспекцією в Хмельницькій області в Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради в період з липня по вересень 2016 року ревізії використання коштів виділених з державного бюджету на виплату адресної грошової допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг виявлено, що син [PERSON] прибув на навчання у ЗОШ №2 І-ІІІ ступенів м.Нетішин 08.09.2014 року з Одеської спеціалізованої школи №96, де він навчався з першого класу. Окрім того, згідно довідок про реєстрацію переважного місця знаходження від 11.12.2013 року та 07.12.2015 року, виданих дружині [PERSON], його неповнолітні діти зареєстровані разом з дружиною за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи те, що малолітні діти відповідача на момент виникнення обставин ,які стали причиною вимушеного переміщення, а саме на 14.04.2014 року, не проживали на тимчасово окуповані території України та районів проведення антитерористичної операції, вони не можуть мати статус внутрішньо переміщеної особи. 21.10.2016 року [PERSON] було направлено повідомлення про припинення виплати щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг та запропоновано повернути надмірно виплачені кошти у відповідності з чинним законодавством. Добровільно вимога про повернення коштів відповідачем не виконана. На підставі наведеного, в позовній заяві ставиться питання про стягнення з [PERSON] на користь Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області надміру виплачені кошти в сумі 19160 гривень 93 копійки. Представники позивача Риштун І.А. та Мирончук І.М. позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що внаслідок тимчасової окупації АК Крим разом з сім'єю в серпні 2014 року були вимушені покинути місце свого проживання в м.Красноперекопськ та прибули до м.Нетішин, де у встановленому порядку були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи. На даний час місцем його реєстрації є м.Красноперекопька АР Крим. До окупації АР Крим він працював в м.Одеса, а тому в інтересах своїх дітей, з метою відвідування ними закладів освіти та охорони здоров'я м.Одеса, реєстрація місця проживання останніх була проведена по [ADDRESS], де знаходиться Одеський обласний центр обліку бездомних громадян. Однак, більшість часу він разом з сім'єю проживали в м.Красноперекопськ АР Крим, де родина мала власне житло. Протягом 2014-2017 років він разом з дітьми та дружиною проживає в м.Нетішин, повернутися в м.Красноперекопськ АР Крим не має можливості внаслідок тимчасової окупації частини території України. За таких обставин відповідач вважає, що його неповнолітній син [PERSON] набув статусу внутрішньо переміщеної особи та має право відповідно до законодавства України на отримання адресної щомісячної допомоги. Заслухавши пояснення представників позивача, пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до п.п. 2, 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім'ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім'ї (далі - уповноважений представник сім'ї) у таких розмірах: для непрацездатних осіб (пенсіонери, діти) - 884 гривні на одну особу (члена сім'ї). Згідно п. 5 вказаного Порядку, для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім'ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім'ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред'являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім'ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку. Судом встановлено, що 20.11.2014 року [PERSON], [INFO] та його неповнолітній син [PERSON], [INFO], були взяті на облік Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради, як особи, переміщені з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, що об'єктивно підтверджується даними довідки управління №6826000082 від 20.11.2014 року. 26.11.2014 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради з заявою №00978 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Прийнятим Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради рішенням про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 02.12.2014 року, [PERSON] та його сину [PERSON] з 26.11.2016 року призначено щомісячну допомогу на сім'ю. 27.05.2015 року [PERSON] повторно звернувся до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради з заявою №478 про призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Рішенням Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 04.06.2015 року, [PERSON] допомогу як переміщеній особі не призначено, в зв'язку з не включенням до розрахунку відповідно до Постанови КМУ №212 від 31.02.2015 року, [PERSON], як дитині до 18 років, з 26.05.2015 року по 25.11.2015 року призначено щомісячну допомогу в розмірі 884 гривні. На підстав заяви [PERSON] №1242 від 26.11.2015 року, рішенням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 30.11.2015 року, [PERSON] допомогу як переміщеній особі не призначено, в зв'язку з не включенням до розрахунку відповідно до Постанови КМУ №212 від 31.02.2015 року, [PERSON], як дитині до 18 років, продовжено виплату вказаної щомісячної допомоги з 26.11.2015 року по 23.05.2016 року в розмірі 884 гривні. Рішенням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 27.04.2016 року проведено перерахунок допомоги [PERSON] в межах терміну призначення, та призначено [PERSON] допомогу в розмірі 442 гривні, а його сину [PERSON] допомогу в розмірі 884 гривні. Допомога призначена на період з 18.04.2016 року по 23.05.2016 року в загальному розмірі на сім'ю 1326 гривень. На підставі заяви [PERSON] №677 від 08.06.2016 року рішенням Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради про призначення допомоги переміщеним особам на проживання від 10.06.2016 року, [PERSON], та [PERSON], як дитині до 18 років, призначено щомісячну допомогу з 08.06.2016 року по 07.12.2016 року в загальному розмірі на сім'ю 1326 гривень. Згідно листа Державної фінансової інспекції в Хмельницькій області про усунення порушень виявлених ревізією від 07.10.2016 року, направленого на ім'я начальника Управлінні соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, в ході ревізії встановлено, що управлінням, в порушення вимог ст.1, 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» [PERSON], в тому числі його сину [PERSON], видано довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та регіонів проведення антитерористичної операції, прийнято рішення про призначення допомоги та виплачено адресну допомогу в загальній сумі 19160 гривень 93 копійки, на покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, який переїхав з тимчасово окупованої території до початку окупації. Відповідно до наданого Управлінням соціального захисту населення виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області розрахунку, розмір надміру виплачених [PERSON] коштів, які підлягають поверненню до державного бюджету, в загальному складає 19160 гривень 93 копійки. Відповідно до п. 11 Порядку, суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сім'ї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Ст. 1215 ЦК України встановлює випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Так, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача (ч.1 ст.1215 ЦК України). Отже, закон встановлює два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата вказаних платежів є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. В постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14 висловлена правова позиція про те, що правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у ст.1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач, зокрема, у позовній заяві посилається на те, що неповнолітній син відповідача [PERSON] був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа без підтвердження свого статусу, а саме: підтвердження факту переміщення його з району проведення антитерористичної операції, оскільки відповідно до довідок про реєстрацію переважного місцезнаходження №1813 від 11.12.2013 року та №618 від 07.12.2015 року, виданих Одеським обласним центром обліку бездомних громадян м.Одеса, місцем його реєстрації є [ADDRESS], за якою знаходиться Одеський обласний центр обліку бездомних громадян. В той же час, статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Частина 2 ст. 4 вказаного Закону визначає, що підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи така особа звертається із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини. Судом встановлено, що згідно даних паспорту громадянина України серії [NUMBER], виданого Красноперекопським МРВ ГУ МВС України АР Крим, [PERSON], [INFO], з 30.07.2003 року зареєстрований по [ADDRESS]. В судовому засіданні відповідач пояснив, що до окупації АР Крим він працював в м.Одеса, а тому в інтересах своїх дітей, з метою відвідування ними закладів освіти та охорони здоров'я м.Одеса, реєстрація місця проживання останніх була проведена по [ADDRESS], де знаходиться Одеський обласний центр обліку бездомних громадян. Більшість часу він разом з сім'єю проживали в м.Красноперекопськ АР Крим, де родина мала власне житло. Протягом 2014-2017 років він разом з дітьми та дружиною проживає в м.Нетішин, повернутися в м.Красноперекопськ АР Крим не має можливості внаслідок тимчасової окупації частини території України. Таким чином, квартира, що належить на праві власності відповідачу та розташована в м.Красноперекопськ АР Крим є офіційно визначеним місцем проживання його дітей оскільки, в даній квартирі до окупації проживав та був зареєстрований їх батько. Той факт, що відповідач [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою з м.Красноперекопськ АР Крим позивачем не оспорюється. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» встановлено гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб. Проживання неповнолітнього [PERSON] разом з батьком з часу його переміщення з окупованої території об'єктивно підтверджується інформацією наданою управлінням освіти виконавчого комітету Нетішинської міської ради щодо неповнолітніх, які переселилися з тимчасово окупованої території АР Крим, Східних областей України і відвідують навчальні заклади згідно якої, неповнолітній [PERSON] з 08.09.2014 року навчається в ЗОШ №2 І-ІІІ ступеня м.Нетішин. Враховуючи те, що вихованням та утримання неповнолітнього [PERSON] займається його батько, який в зв'язку з окупацією АР Крим був вимушений залишити своє постійне місце проживає, дитина, яка переїхала разом з ним на територію підконтрольну Україні, фактично набула статусу внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до Конвеції «Про права Дитини (схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року за № 789-ХП), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дітей. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вже зазначав, що в судовому засіданні не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем отриманих грошових коштів, які є допомогою переміщеним особам, а також наявності рахункової помилки з боку позивача, а тому аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд не вбачає підстав вважати, що відповідачем безпідставно було отримано щомісячну адресну грошову допомогу та приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. У відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок Державного бюджету України.

Outcome: dismissed