Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

У лютому 2014 року прокурор Артемівського району м. луганська в інтересах держави в особі Луганської міської ради, звернувся до суду з дійсним позовом, який у процесі розгляду справи було уточнено. В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Луганської міської ради від 26.09.2003 року № 342/17 громадянці [PERSON] надана в оренду земельна ділянка загальною площею 0,0872Га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під розміщення магазину кафе та сауни. 27.01.2004 року між Луганською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, державна реєстрація від 09.03.2004 року № 4918. Посилаючись на зміни діючого законодавства і з метою приведення вказаного договору оренди у відповідність до них, просить суд внести зміни до договору оренди землі, а саме: викласти абз. 1 п. 2.1 розділу 2 «Орендна плата» договору в новій редакції: « 8. Річна орендна плата встановлюється у розмірі земельного податку(річного), який діє на момент укладання договору оренди земельної ділянки збільшеного на коефіцієнт 3»; викласти п. 2.2.1.п. 2.2. розділу 2. «Орендна плата» у новій редакції « 2.2.1.Річна орендна плата за землю оплачується Орендарем до 1 вересня за поточний рік, орендна плата сплачується на розрахунковий рахунок, реквізити якого Орендар уточнює у Орендодавця або уповноваженого ним органу»; викласти п.2.5. розділу 2 «Орендна плата» в новій редакції « 2.5. У разі внесення орендної плати у строки, визначені цим договором, Орендар повинен сплатити пеню за ставкою, передбаченої діючим законодавством за несвоєчасну сплату земельного податку, від несплаченої суми орендної плати за кожен день прострочення платежу»; викласти у п.6.1. розділу 6 «Інші умови» змінити слова «Управління земельними ресурсами Луганської міської ради» на слова «Департамент Луганської міської ради з питань земельних ресурсів або інший орган, уповноважений орендодавцем» . Прокурор, представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, обґрунтувавши їх доводами, викладеними у позовній заяві, наполягали на задоволенні позову. Відповідач заперечувала проти заявлених позовних вимог, зазначила, що сторонами вже був узгоджений порядок та розмір щодо оплати орендної плати, та вона не дає згоди на його зміну. У наступні судові засідання позивач не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Луганської міської ради від 26.09.2003 року №342/17 громадянці [PERSON] надана в оренду земельна ділянка загальною площею 0,0872Га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] під розміщення магазину кафе та сауни (а.с. 10). 27.01.2004 року між Луганською міською радою та [PERSON] укладено договір оренди зазначеної земельної ділянки, державна реєстрація від 09.03.2004 року № 4918, згідно якого, Луганська міська рада зобов'язана передати [PERSON] земельну ділянку, а [PERSON] прийняти її в оренду на умовах, визначених договором (а.с. 4-9). П.2.2.1.даного договору викладений у наступній редакції: орендна плата сплачується за базовий податковий період (звітний)період, який дорівнює календарному місяцю, у грошовій формі щомісячно протягом 30 календарних днів, якщо інше не буде передбачено діючим законодавством України. Позивач посилається на те, що податковим кодексом України, який набув чинності 01.01.2011 року, зокрема, встановлено, що плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункту 14.1.147. пункту 14.1. статті 14), а орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136. пункту 14.1. статті 14). Таким чином між сторонами склалися правовідносини, щодо володіння і користування земельною ділянкою, що регулюються нормами Земельного Кодексу України, Податковим кодексом України, Цивільним Кодексом України, Законами України «Про оренду землі», іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади. За змістом ч. 1 п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією міської ради. 01.01.2011 року набув чинності Податковий кодекс України (надалі - Кодекс), яким змінено деякі положення щодо орендної плати за землю: пунктом 288.5 статті 288 Податкового Кодексу, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 3 червня 2008 року N 309-УІ, яким внесено зміни до частин четвертої та п'ятої статті 21 Закону України «Про оренду землі», встановлено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою трикратного розміру земельного податку та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Відповідно до ст. 274.1 Податкового кодексу України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки. Отже, розмір орендної плати розраховується наступним чином: розмір земельного податку за земельну ділянку х 3 (договірний коефіцієнт). Відповідно до статті 290 Податкового кодексу України, плата за землю зараховується до відповідних місцевих бюджетів у порядку, визначеному Бюджетним кодексом України для плати за землю. Відповідно до п. 286.5 ст. 286 Податкового Кодексу, нарахування фізичним особам сум податку проводиться органами державної податкової служби, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 Податкового Кодексу. Частиною 287.5 статті 287 Податкового Кодексу встановлено, що податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення. Відповідно до п. п.129 1.1 ст. 129 Податкового Кодексу України, після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов'язання на суму податкового боргу нараховується пеня. Згідно п. 4 ст. 129 Податкового Кодексу, пеня, визначена підпунктом 119.1.1 пункту 129.1 цієї статті, нараховується на суму податкового боргу (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) із розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день виникнення такого податкового боргу або на день його (його частини) погашення, залежно від того, яка з величин таких ставок є більшою, за кожний календарний день прострочення у його сплаті. Частиною 3 статті 6 Цивільного кодексу України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо зазначено про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Зміст договору, укладеного на підставі правового акта органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, обов'язкового для сторін договору має відповідати цьому акту (стаття 648 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Частинами 1, 2 статті 632 ЦК України передбачено, що ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної виконавчої влади або місцевого самоврядування. При цьому зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках, і на умовах, встановлених договором або законом. Статтями 759,762 ЦК України встановлено, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди), і договором або законом можуть бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Відповідно до статті 792 ЦК України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Про це зазначено і в статті 93 Земельного кодексу України. Згідно статті 15 Закону України «Про оренду землі», орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із істотних умов договору оренди землі. За ст. 654 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору вчинюється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Вказана позиція підтверджується судовою практикою, зокрема постановою Верховного суду України від 06.12.2010 по справі №2-1/10068-2008. Відповідно до ст. 651 ЦК України , ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. Відповідно до рішення Луганської міської ради від 27.04.2012 року № 23/139 «Про внесення змін до договору оренди землі від 27.07.2004 року, державна реєстрація від 09.03.2004 року № 4918, який укладений з громадянкою [PERSON].», було вирішено внести зміни відповідного договору (а.с. 11-12). Як встановлено в ході розгляду справи, [PERSON] з питанням про внесення змін до договору оренди землі не зверталась, та заперечувала проти відповідних змін. Таким чином, однією із істотних умов договору оренди землі є орендна плата, після досягнення сторонами домовленості з питань істотних умов, підписання договору оренди та його реєстрації він набуває чинності та може бути змінений лише за взаємною згодою сторін, у разі недосягнення такої згоди спір вирішується у судовому порядку. Суд вважає, що у зв'язку з законодавчою зміною річного розміру орендної плати за землю виникла необхідність у приведенні спірного договору у відповідність з вимогами податкового законодавства, від чого ухиляється відповідач, тому дане питання має бути вирішено у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Стягненню з відповідача підлягають судові витрати щодо сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved