Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-19 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною заявою, в якій просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.08.2016 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 968. В обґрунтування вимог вказала, що 17.08.2016 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , який засуджений до позбавлення волі та відбуває покарання у виправній колонії. Від спільного проживання подружжя дітей не мають. Сімейне життя із [PERSON] не склалось, сторони мають різні характери, вподобання та погляди на сімейне життя, втратили взаєморозуміння, не ведуть спільне господарство, а тому шлюб між ними має лише формальний характер. 12.11.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 17.11.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду в порядку окремого провадження. 06.01.2020 року від заявника на адресу суду надійшла заява про проведення розгляду справи без її участі. 19.01.2020 року з ДП Білоцерківська ВК 35 до суду надійшли письмові пояснення від [PERSON] , в яких останній не заперечує відносно розірвання шлюбу між ним та [PERSON] . Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 17.08.2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстровано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 968. Наведене підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . В матеріалах справи відсутні відомості про наявність в них спільних дітей. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про розірвання шлюбу за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу (СК) України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Заявник також просить суд покласти судові витрати на відповідача. Згідно вимог ч. 4, 7 ст. 294 (порядок розгляду справ окремого провадження) ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб. При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи зміст наведеної правової норм, суд вважає за необхідне відмовити заявнику в покладенні судових витрат на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved