Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

У позовній заяві, яка надійшла до суду 06 квітня 2021 року, позивач [PERSON] вказав, що з 2010 року по серпень 2015 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З листопада 2017 року [PERSON] мешкає у м. Москві. Сина залишила позивачу. Його вихованням не займається. Зараз син проживає разом з позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач добровільно сину не надає матеріальну допомогу. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суд від 24 травня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито спрощене позовне провадження. У судове засіданні позивач [PERSON] до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: судовою повісткою, про що у справі є розписка. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином: судовою повісткою. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, отримавши згоду позивача, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. З 2010 року по серпень 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на підставі актового запису № 71 від 04 травня 2011 року (а.с.07). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач є батьком дитини: [PERSON] , [INFO] , тобто, має обов`язок утримувати її до досягнення нею повноліття, немає на утриманні інших осіб та утриманців, є працездатним. Відповідач не надала суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з неї в примусовому порядку. Водночас, позивач [PERSON] не надав доказів, пов`язаних з витратами на лікування дитини, щорічним оздоровленням, розвитком інтелектуальних та спортивних здібностей у дитини, які б вказували на необхідність стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/3 частини її доходу на місяць. Тому, суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги [PERSON] , та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та до досягнення нею повноліття. Такий розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. З позовом до суду [PERSON] звернувся 06 квітня 2021 року, а тому саме з цієї дати присуджуються аліменти. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн. на корить державного бюджету.

Outcome: partial