Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У листопаді 2018 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства про захист прав споживачів. Свої вимоги мотивував тим, що25.05.2015 між ПрАТ «Київобленерго» як енергопостачальником та Позивачем, як побутовим споживачем укладено договір №200902082 про користування електричною енергією. Відповідно до абз. 2 п. 3 Правил користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 р. № 1357, якими врегульовано договірні відносини із енергопостачальником - договір про користування електричною енергією вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Таким чином, враховуючи відсутність заяви однієї із сторін про розірвання договору - станом на 09.10.2018 договір №200902082 від 25.05.2015 є таким, що продовжений на наступний рік, отже чинним. Відповідно до п. 14 ПКЕЕН у разі виявлення несправності в роботі засобу обліку побутовий споживач зобов`язаний негайно письмово повідомити про це енергопостачальника. У зв`язку із нормальним функціонуванням засобу обліку NP-06 TDMME.3FSM №10613493 у позивача були відсутні будь-які зауваження з приводу його роботи. 08.12.2017 працівниками ПрАТ «Київобленерго» було проведено технічну перевірку засобу обліку. За результатами технічної перевірки було складено Акт №365296 В даному Акті працівниками енергопостачальника були відображені дані про нібито неправильну роботу (несправність) засобуоблікуNP-06 TDMME.3FSM №10613493 по фазі «С». 08.12.2017 - без здійснення заходів щодо проведення експертизи засобу обліку, відповідачем одразу після складання Акту технічної перевірки №365296 було складено Акт про порушення №К036590, в якому працівниками енергопостачальника відображено порушення з боку позивача ПКЕЕН. З даним актом про порушення позивач не погодився, оскільки вважав, що він складений без належних підстав, фактично без його безпосередньої участі, з порушенням процедури проведення таких дій та з порушенням норм законодавства України зокрема ПКЕЕН. В подальшому акт про порушення №К036590 від 08.12.2017 року розглядався на комісії по розгляду актів про порушення від 15.02.2018року та був оформлений протоколом №235 від 15.02.2018 року. В результаті проведення засідання комісії по розгляду актів про порушення від 15.02.2018 року оформленої протоколом №235, [PERSON] , було вручено повідомлення про оплату по акту порушення Правил користування електричною енергією на суму 17 910,48 грн. Позивач вважає, що рішення комісії з вимогою про сплату вартості недорахованої електроенергії не відповідає чинному законодавству, а тому, дія рішення комісії з розгляду актів порушень Правил користування електричною енергією, оформленого протоколом №235 від 15.02.2018 року, прийнятого за результатом розгляду акта про порушення правил користування електричною енергією № К036590 від 08.12.2017 року, підлягає припиненню, як протиправне. Разом з тим Позивач вважав протиправним і проведення відповідачем подальших розрахунків за спожиту електричну енергію з ним за тарифами для непобутових потреб не промисловий кл.4. Та вважав проведення нарахування відповідачем за таким тарифом як фактично одностороння зміна Відповідачем умов укладеного договору №200902082, та порушенням ПКЕЕН. Позивач не погодився з вказаними діями та рішеннями Відповідача, та вважав їх прийнятим з порушенням норм діючого законодавства, таким що порушують права позивача, у зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду в якому просив: 1.Визнати незаконними дії ПрАТ «Київобленерго» щодо проведення нарахуваннязбитків до отриманнярезультатівекспертизи за Актом від 08.12.2017 №036590 на суму 17 910,48грн. 2.Зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» скасувати нараховані за Актом від 08.12.2017 №036590збиткіна суму 17 910,48грн. 3.Заборонити ПрАТ «Київобленерго» при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію [PERSON] включати у складені рахунки суму збитків за Актом від 08.12.2017 №036590 на суму 17 910,48грн. та вимагати її сплати від [PERSON] . 4.Визнати незаконними дії ПрАТ «Київобленерго» щодо виставлення (складання) рахунків [PERSON] без укладання відповідного договору за спожиту електричну енергію по роздрібному тарифу як за непобутові потреби. 5.Зобов`язати ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії побутовим споживачем [PERSON] за договором №200902082 від 25.05.2015 за період з 01.01.2017 по 01.11.2018 включно. 6.Заборонити ПрАТ «Київобленерго» проводити розрахунки за спожиту електричну енергію за договором №200902082 від 25.05.2015 за роздрібним тарифом як за непобутові потреби споживача. При розгляді справи позивач позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні представник Відповідача проти позову заперечував, вважав їх необґрунтованими подав до суду письмові заперечення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. На момент виникнення спірних правовідносин, вони врегульовувалися Цивільним кодексом України, Законом України «Про ринок електричної енергії» Правилами користування електричною енергією для населення, Методикою визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 р. №562. У відповідності до п. 1 ПКЕЕН, ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. При розгляді справи судом встановлено, що постачання електроенергії за адресою позивача у [ADDRESS] , Києво- Святошинськогорайону Київської області здійснюється у відповідності до договору №200902082 від 25.05.2015 року про користування електричною енергією, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Київобленерго» в подальшому назва змінена на ПрАТ «Київобленерго». Відповідно до пункту 21 Договору взаємовідносини сторін, що не врегульовані цим договором, регламентуються ПКЕЕН та законодавством України. 08.12.2017 працівниками ПрАТ «Київобленерго» проведено технічну перевірку засобу обліку №10613493. За результатами технічної перевірки ними було складено Акт №365296 . В даному Акті працівниками енергопостачальника були відображені дані про неправильну роботу (несправність) засобуоблікуNP-06 TDMME.3FSM №10613493 по фазі «С» (а.с. 17). В результаті перевірки було виявлено порушення п.48 ПКЕЕН, а саме: недооблік електричної енергії по фазі «С» 100 %. Навантаження газової заправочної станції відбувалось по фазі «С». На місці було складено Акт про порушення № К036590 від 08.12.2017 року, який було підписано працівниками ПрАТ «Київобленерго», та позивачем. В акті про порушення позивач надав свої зауваження про те, що «в лічильник він не трогав, що останній не рахує по одній фазі не знав». У подальшому акт про порушення правил, розглядався на засіданні комісії по розгляду актів про порушення правил у споживача, що відбулася 15.02.2018 року та був оформлений протоколом №235 від 15.02.2018 року(а.с. 19). В результаті рішенням комісії відповідача встановлено, що акт про порушення підлягає розрахунку по середньодобовому споживанню після відновлення обліку. А відповідачем позивачу було направлено для оплати попередній розрахунок за завдані ним збитки на суму 17 910, 48 грн. Позивач зазначав те, що він не був присутній на засіданні комісії по розгляду акту про порушення, та не був запрошений на засідання цієї комісії, про що свідчить відсутність його підпису в протоколі комісії (а.с. 19), хоча у протоколі засідання комісії зазначено про присутність позивача. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357, акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Згідно вказаного п. 53 Правил, такий Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Однак, крім цього згаданим пунктом правил, що обов`язкові до виконання в тому числі і енергопостачальником, передбачено, що споживач має право бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів; енергопостачальник повідомляє споживача не пізніше ніж за 20 календарних днів до дня засідання комісії про його час і дату та, крім цього, те, що акт про порушення цих Правил не розглядається у разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії. Вказаними нормами фактично передбачено право особи щодо якої розглядається акт про порушення Правил користування електричною енергією для населення бути присутньою при його розгляді, тобто в достатній мірі бути проінформованою про: хід розгляду такого акту; обставини, що були враховані при його розгляді та вплинули на результати розгляду; безпосередньо результати розгляду; свої права та обов`язки щодо виконання результатів розгляду; можливість впливати своїми доводами на результати розгляду чи оспорити такі, тощо. Необхідність дотримання такого права особи, щодо якої складено акт є необхідним (п.53 акт про порушення цих Правил не розглядається у разі не повідомлення або несвоєчасного повідомлення споживача про час і дату засідання комісії). Тобто присутність споживача при розгляді акту є фактично єдиним позасудовим способом захисту його прав у даних правовідносинах. Зважаючи на вказане дотримання обов`язку енергопостачальником щодо належного повідомлення споживача про розгляд акту про порушення Правил користування електричною енергією для населення, є обов`язковим, про що вказано вище та недотримання такого слід вважати порушує права споживача та може призводити до недійсності результатів розгляду акту. Судом враховано, що позивач не повідомлявся про час та дату засідання комісії по розгляду акту про порушення від 15.02.2018 року, що оформлено протоколом №235, відповідачем до суду не надано доказів які б підтверджували запрошення на комісію по розгляду акту про порушення позивача. Відповідно до ст. 611 ЦК України правові наслідки настають тільки у випадку порушення зобовязань, що встановлені договором або законом. Ч.2. ст. 77 Закону України «Про ринок електричної енергії» встановлено, що правопорушеннями на ринку електричної енергії є: 1) порушення ліцензіатами відповідних ліцензійних умов провадження господарської діяльності; 2) недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; 3) порушення вимог нормативно-правових актів, нормативно-технічних документів, нормативних документів з питань технічної експлуатації електричних станцій і мереж, енергетичного обладнання і мереж електроенергетичних підприємств та споживачів, виготовлення, монтажу, налагодження та випробування енергоустановок і мереж, виконання проектних робіт на енергоустановках і мережах; 4) крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку; 5) розкомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна таких об`єктів; 6) пошкодження приладів обліку, використання приладів обліку електричної енергії, неповірених або неатестованих в установленому порядку; 7) неподання або несвоєчасне подання звітності, передбаченої цим Законом, а також надання недостовірної інформації у такій звітності; 8) необґрунтована відмова в доступі до системи передачі або системи розподілу або у приєднанні до системи передачі або системи розподілу; 9) створення перешкод у здійсненні державного енергетичного нагляду (контролю); 10) порушення правил охорони об`єктів електроенергетики; 11) дії, що перешкоджають оперативному персоналу та посадовим особам об`єктів електроенергетики виконувати свої службові обов`язки; 12) припинення постачання електричної енергії споживачам, що не допускають порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та/або електропостачальником; 13) неукладення договорів відповідно до вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії; 14) пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра тощо; 15) відмова у доступі уповноважених працівників постачальників послуг комерційного обліку до приміщень, де розташовані лічильники електричної енергії, якщо обов`язок надання такого доступу встановлений законодавством; 16) невиконання постанов, розпоряджень, наказів, рішень та приписів суб`єктів владних повноважень на ринку електричної енергії, а також створення перешкод для виконання службових обов`язків посадовими особами таких суб`єктів; 17) неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації оператору системи передачі, оператору системи розподілу та суб`єктам владних повноважень на ринку електричної енергії, якщо обов`язковість подання такої інформації встановлена законом, а також неподання копій документів, пояснень та іншої інформації на законну вимогу Регулятора; 18) несанкціоноване втручання в роботу об`єктів електроенергетики. Разом з тим, відповідно до П.20 договору та п.48 ПКЕЕН передбачено відповідальність споживача зокрема за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобів обліку; пошкодження засобу обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов`язки. Перелічений у нормах ст. 77 Закону «Про ринок електричної енергії» та п.48 ПКЕЕ (що були чинні на момент виникнення спірних правовідносин) перелік порушень є вичерпним. А від так зазначене в акті про порушення обставина, як (мовою документа) недооблік енергії по фазі «с» 100%. Навантаження газової заправочної станції відбувалося по фазі «С», у розумінні Закону, ПКЕЕН та договору, не являється порушенням. Судом в тому числі взято до уваги, той факт, що експертиза приладу обліку (електролічильника) не проводилася, тому відповідачем не було дотримано вимоги п.15 ПКЕЕН Відповідно до п. 15 ПКЕЕН, пошкоджені засоби обліку, а також засоби обліку із зірваними або пошкодженими пломбами підлягають експертизі, що проводиться комісією у складі представників енергопостачальника та територіальних органів Держспоживстандарту або спеціалізованими організаціями (підприємствами), які мають право на проведення відповідної перевірки, із залученням представників Держспоживстандарту . Експертиза засобу обліку, який належить побутовому споживачу або за збереження якого він відповідає, здійснюється у присутності побутового споживача. За результатами експертизи складається акт. Відповідно до п. 53 ПКЕЕН, акт про порушення Правил, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 50 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню. Як вбачається з матеріалів справи акт про порушення №К036590 відповідачем було складено 08 грудня 2017 року, а розгляд даного акту на комісії відбувався 15 лютого 2018 року, та був оформлений протоколом №235 (а.с.19). Таким чином між датою складання акту про порушення, та його розглядом 15.02.2018року минуло 69 днів, що перевищує встановлений у п. 53 ПКЕЕН термін його розгляду. Отже у розумінні ПКЕЕН даний акт не підлягав розгляду його на комісії та підлягав скасуванню. Нормами п. 53 ПКЕЕН передбачено, що розрахунок проведених нарахувань проводиться з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 4 травня 2006 р. № 562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення побутовими споживачами правил користування електричною енергією. В той же час протокол №235 від 15.02.2018 року не містить інформації та посилань на пункти вищевказаної методики,та на підставі яких саме пунктів методики відповідачем провадився розрахунок за необліковану електричну енергію, що становив 17 910,48 грн. Аналогічні доводи викладені у листах Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №6373/20.3/9-18 від 31.07.2018 (а.с.20-22), Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії №01/10-5305 від 04.09.2018р (а.с.23-24), надані до суду позивачем як доказ. Разом з тим рішенням комісії відповідача встановлено, що акт про порушення підлягає розрахунку по середньодобовому споживанню після відновлення обліку. А відповідачем позивачу було направлено для оплати попередній розрахунок за завдані ним збитки на суму 17 910, 48 грн. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними дії ПрАТ «Київобленерго» щодо проведення нарахування збитків до отримання результатів експертизи за актом від 08.12.2017 №036590 на суму 17 910 грн, та позовної вимоги про зобов`язання скасувати нараховані за актом від 08.12.2017 №036590 збитки на суму 17 910,48 грн, підлягають до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що після проведення нарахування на суму 17 910,48 грн, починаючи з травня 2018 року, відповідачем у рахунках за електричну енергію було змінено тариф для оплати за електричну енергію на «Населення непобутові потреби не пром. кл 4», що випливає з рахунків за електроенергію(а.с.11-11), тоді як до травня 2018 року, розрахунки за електричну енергію відповідачем провадилися за тарифом «Населення село-клас 2» (а.с. 11-11). Як випливає з умов укладеного договору №200902082пп. ІІІ, п.20 категорія споживача щодо застосування тарифу визначена як: сільське населення. Відповідно до абз.1 п. 19 ПКЕЕН, розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку про користування електричною енергією. П. 16 Договору визначено, що розмір тарифу для кожної категорії споживача визначається згідно чинного законодавства доводиться енергопостачальнику регулюючими органами та на момент укладення договору становить: 03660/0,6300/1,4070 за 1 кВт*год (з ПДВ). Згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг (далі-НКРЕКП) №220 від 26.02.2015 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню з 01.03.2017 року», що діяла на момент виникнення спірних правовідносин оплата за спожиту електричну енергію (у тому числі яке проживає в житлових будинках, обладнаних кухонними електроплитами) (у тому числі в сільській місцевості) складає: за обсяг, спожитий до 100 кВт/год електроенергії на місяць (включно)-0.90 грн (з ПДВ); за обсяг, спожитийпонад 100 кВт·годелектроенергії на місяць-1, 68 грн (з ПДВ). Заперечуючи відносно даного позову відповідач стверджував, що до фази «с» була приєднана газова заправочна станція, а отже електрична енергія, що використовувалася позивачем здійснювалася на непобутові потреби, що і стало підставою для проведення Відповідачем розрахунків за спожиту електричну енергію, за тарифами на «Непобутові потреби». Однак суд не погоджується з такими висновками Відповідача, виходячи з наступного. П.3 ПКЕЕН передбачено, що у разі використання побутовим споживачем частини електричної енергії на непобутові потреби для забезпечення електроустановок, загальна потужність яких не перевищує 0,6 кВт, встановлення на його об`єкті окремого засобу обліку з метою обліку цих потреб не є обов`язковим. У такому випадку побутовий споживач складає у двох примірниках акт розподілу електричної енергії на побутові та непобутові потреби за формою, визначеною у додатку 4 до цих Правил, та надає цей акт електропостачальнику на ознайомлення та підписання. Електропостачальник має право протягом п`яти днів здійснити обстеження об`єкта побутового споживача з метою перевірки наведеної в цьому акті інформації. Електропостачальник протягом 10 днів з дати одержання акта розподілу електричної енергії на побутові та непобутові потреби повертає побутовому споживачу або його представнику підписаний ним один примірник акта, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку відмови від підписання електропостачальникомакта розподілу електричної енергії на побутові та непобутові потреби розбіжності, що підлягають урегулюванню, вирішуються шляхом проведення між сторонами переговорів або в судовому порядку. До прийняття рішення судом розрахунки за спожиту електричну енергію здійснюються відповідно до укладеного договору. Акт розподілу електричної енергії на побутові та непобутові потреби є додатком до договору. Електропостачальник не має права в односторонньому порядку змінювати визначений у договорі розподіл електричної енергії на побутові та непобутові потреби без заяви побутового споживача. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували, що електроустановки позивача зокрема «газова заправочна станція», яка за даними акту про порушення була приєднана до фази «с» позивача, та споживала електричну енергію на непобутові потреби, перевищувала потужність 0,6 кВт. Більше того нормами п. 3 ПКЕЕН Відповідачу фактично заборонено одностороннє здійснення таких дій. Разом з тим у п. 17 Договору про користування електричною енергією зазначено, що при зміні тарифів (цін) енергопостачальник зобов`язаний довести до відома споживача письмово, або через засоби масової інформації, або в місцях оплати за електричну енергію нові величини тарифів не пізніше ніж за 5 днів до їх запровадження. Матеріали справи не містять доказів, згідно яких відповідачем доводилася позивачу інформація про зміну тарифів (цін) за електричну енергію. Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором №200902082 не передбачено можливість одностороннього внесення змін. Тому в даному випадку одностороння зміна тарифу (ціни) на електричну енергію відповідачем, є односторонньою зміною умов договору, та суперечить його умовам та вимогам ЦК України, а від так є протиправною, оскільки жодних змін до існуючого договору між сторонами не вносилося. Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази, суд вважає дії ПрАТ «Київобленерго» щодо виставлення (складання) рахунків [PERSON] , без укладення відповідного договору за спожиту електричну енергію по роздрібному тарифу, як за непобутові потреби незаконними, а тому ПрАТ «Київобленерго» не мало права проводити розрахунки за спожиту електричну енергію за договором №200902082 від 25.05.2015 року за роздрібним тарифом як за непобутові потреби. Тому позивні вимоги про визнання незаконними дій ПрАТ «Київобленерго» щодо виставлення (складання) рахунків [PERSON] без укладення відповідного договору за спожиту електричну енергію по роздрібному тарифу як за непобутові потреби, та заборона ПрАТ «Київобленерго» проводити розрахунки за спожиту електричну енергію за договором №200902082 від 25.05.2015 року за роздрібним тарифом як за непобутові потреби споживача підлягають до задоволення. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що оскільки нарахування за спожиту електричну енергію за договором №200902082 з боку відповідача проводилися у спосіб, що не відповідає умовам укладеного договору, №200902082 та ПКЕЕН, і відбувалося у період з травня 2018 року. Заявлена позивна вимога, про зобов`язання ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії побутовим споживачем [PERSON] за договором №200902082 від 25.05.2015 за період з 01.01.2017 по 01.11.2018 року, є похідною вимогою, від заявлених вище. Разом з тим, оскільки спірні правовідносини, стосовно виставлення (складання) розрахунків за спожиту електричну енергію між сторонами виникли у період з травня 2018 року, тому позовна вимога про зобов`язання ПрАТ «Київобленерго» здійснити перерахунок вартості спожитої електричної енергії побутовим споживачем [PERSON] за договором №200902082 від 25.05.2015 за період з 01.01.2017 по 01.11.2018 року підлягає частковому задоволенню за період з 01.05.2018 по 01.11.2018 року. Задовольняючи дану позовну вимогу частково, суд бере до уваги те, що у представлених до суду позивачем доказах не доведено, що з 01.01.2017 по 01.05.2018 між сторонами існували спірні правовідносини, які б порушували права та інтереси позивача. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Проте, варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.77 Закону України «Про ринок електричної енергії » передбачена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку електричноїенергії. Пунктами 6 та 7 Порядку визначення розміру і відшкодування збитків, завданихенергопостачальникувнаслідоквикраденняелектричноїенергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 2006 року № 122, встановлено, що у разі відмови споживача відшкодувати збитки підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення збитків здійснюється у судовому порядку. Рішення енергопостачальника щодо визначення розміру та порядку відшкодування збитків, завданих йому внаслідок викрадення електричної енергії, може бути оскаржено в установленому законом порядку. Верховним Судом України у постанові № 6-4цс11 від 6.11.2011 року зроблено правовий висновок про те, що акт є лише фіксацію порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил, і згіднозіст.57 ЦПК України є доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимогст.212 ЦПК України, і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Крім цього, Верховний Суд України визначаючи таку правову позицію, зазначив, що акт розглядається на засіданні комісії із запрошенням споживача, яка при доведеності зафіксованих актом обставин, від імені енергопостачальника та відповідно до Методики може визначити негативні для споживача наслідки. Отже, Верховний Суд України у своєму рішенні встановив неможливість оскарження лише акту і вказав, що негативні наслідки наступають для споживача саме на підставі рішення комісії. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, вимоги ст.ст.4, 23 ЦПК України та ст.ст. 15, 16 ЦК України, п.6 та 7 Порядку, суд приходить висновку про можливість оскарження споживачем рішення комісії з метою захисту своїх прав та обов`язків, оскільки останнє тягне за собою негативні наслідки для нього, що знайшли своє відображення у проведенні відповідачем нарахувань за спожиту електричну енергію за тарифами, що не відповідали умовам договору та ПКЕЕН. П. 2.1 Методики №562 передбачено, що Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленою цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ, та в разі виявлення порушень, зазначених зокрема, у підпункті 3 пункту 2.1 Методики, а саме: пошкодження приладів обліку (розбите скло, пошкодження цілісності корпусу тощо), інших дій споживача, які призвели до зміни показів приладів обліку (фіксація індикатором впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів (у разі підтвердження факту встановлення та передачі на збереження споживачу цього індикатора), використання фазозсувного трансформатора тощо); За ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed