Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Новодонецької селищної ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, з 1994 року по день смерті останнього [INFO] року, за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON], який на момент смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але фактично вони проживали разом та вели спільне господарство за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS] яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2011 року, а також ј частина квартири [ADDRESS] Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем першої черги за законом, окрім неї спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка, є їхні діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 31 серпня 2018 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] з заявою про бажання прийняти спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, однак нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 вересня 2018 року№ 789/02-31, так як строк подання заяви про прийняття спадщини терміном у шість місяця встановлений ст. 1270 ЦК України, нею пропущений. Таким чином, позивач вважається такою, що не прийняла спадщину вчасно. За оформленням спадщини після смерті [PERSON], ніхто крім позивачки не звертався. Протягом шести місяців з дня відкриття спадщини позивач не подавала заяву про прийняття даної спадщини оскільки вважала себе такою, що її прийняла, бо на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з цим звернулась в суд з вказаним позовом. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ДН№ 051564 від 01 лютого 2019 року, в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги позивача підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Новодонецької селищної ради в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, селищний голова Д.О. Бражніков звернувся до суду з заявою про розгляд справи в їх відсутності, проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, звернувся в суд з заявою про розгляд справи у його відсутність, просить позов задовольнити. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25 березня 1994 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.10) Місце проживання позивача [PERSON], [INFO] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] з 10 квітня 1996 року, що підтверджується копією паспорта (а.с.6-7). Спадкодавець [PERSON], [INFO] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16 червня 2017 року (а.с.14), місце проживання якого на час смерті зареєстровано за адресою: [ADDRESS] з 21 лютого 2013 року (а.с.8) Факт постійного проживання позивача та спадкодавця підтверджується довідкою та актом від 16 січня 2019 року, з яких вбачаеться, що за адресою: [ADDRESS] з 1994 року до дня смерті постійно мешкало подружжя [PERSON] та [PERSON] та їхні діти [PERSON], [PERSON] (а.с.20,21). Смерть [PERSON] констатована за адресою: сел. Новодонецьке, вул. Куйбишева, 4/3, що підтверджується рапортом старшого інспектора чергового Добропільського ВП Покровського ВП ГУНП в Донецькій області та висновком щодо ненасильницької смерті людини за місцем мешкання (а.с.18,19). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 листопада 2011 року, [PERSON] належало майно у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.22) та згідно свідоцтва про права власності на житло - ј частина квартири [ADDRESS] (а.с.25). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що 31 серпня 2018 року була заведена спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO] року, за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. (а.с.5) Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії №789/02-31 від 06 вересня 2018 року відмовлено [PERSON] в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року, тому що строк на прийняття спадщини нею пропущений. (а.с.4) На запит суду приватний нотаріус Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] повідомила, що нею відкрита спадкова справа №247/2018 до майна померлого [PERSON], який помер [INFO] року та надала копію вказаної спадкової справи. Згідно частини першої статті 16ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів. Відповідно до статті 1216ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За положеннями статті 1217ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 ЦК України). Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що позивач [PERSON], яка є спадкоємицею за законом, постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] з 1994 року по день його смерті [INFO] року за адресою: [ADDRESS], а тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Пунктом другим постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що справи про спадкування судами розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Щодо того факту, що зареєстроване місце проживання померлого не співпадає з місцем його фактичного проживання станом на день його смерті, то суд зазначає наступне. Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Outcome: approved