Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернулася з зазначеним позовом до суду з вказаною вимогою. У обґрунтування позову зазначила, що вона\~є власником 1/5 частини квартири [ADDRESS] . Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] є власниками по 1/5 частини кожний зазначеної квартири. Крім того співвласниками вказаної квартири по 1/5 частини кожний є [PERSON] та неповнолітня [PERSON] . Після розірвання шлюбу 31.03.2016 р. на підставі рішення суду [PERSON] почав вести аморальний спосіб життя, постійно зловживав спиртні напої. Через це позивач разом із дітьми півроку мешкала у квартирі сусідів. [PERSON] неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП України за насильство в сім`ї. 11.12.2018 р. його було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме за нанесення легких тілесних ушкоджень неповнолітній дитині [PERSON] та позивачу. З жовтня 2016 р. [PERSON] покинув місце своєї реєстрації та фактично мешкає в [ADDRESS] . [PERSON] квартирою не користується, його особисті речі відсутні, не несе жодних витрат на ремонт житла, не сплачує комунальні послуги. Відповідач [PERSON] , після отримання права власності на вказану частку спірної квартири, жодного дня в ній не мешкав, своїх особистих речей в ній не залишав, жодних витрат по утриманню та збереженню спірної квартири не несе. В той час, як позивач змушена утримувати не тільки належні їй 1/5 частки даної спірної квартири, а й частки, що належать відповідачам. Намірів проживати в спірній квартирі відповідачі не висловлюють. На підставі викладеного, позивач у уточненій позовній заяві (а.с. 190-194) просить припинити право власності [PERSON] та [PERSON] на належну 1/5 частину кожному квартири [ADDRESS] , визнати за нею право власності на ці частки вказаної квартири, а також стягнути на користь відповідачів компенсацію вартості належних їх частинок в розмірі по 189249,00 грн. кожному за рахунок коштів позивача. Судові витрати покласти на відповідачів. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі додатково вказала, що відповідач [PERSON] тривалий час мешкає не за місцем реєстрації, а відповідач [PERSON] взагалі ніколи не мешкав у спірній квартирі, з 2001 року він навчався у навчальному закладі смт. Талалаївка Черніговської області. Таким чином враховуючи, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, а проживають в іншому місці тривалий час, не мають тривалого зв`язку із даним місцем дає підстави стверджувати наявність у них іншого постійного житла та виключає трактування їх часток власності у спірній квартирі як житло у розумінні ст. 8 Конвенції. Крім того, їх частки є незначними, квартира є неподільним об`єктом і вона внесла на депозитний рахунок грошову компенсацію тому просить суд задовольнити позов. В подальшому позивач у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] неодноразово були повідомлені належним чином про судові засідання, жодного разу \~в судове засідання не з`явилися з невідомих суду причин. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують їх відзив відповідачі не надали. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з 2008 року є сусідкою [PERSON] також [PERSON] був її сусідом. З 2016 року вона [PERSON] за адресою [ADDRESS] не бачила, а [PERSON] взагалі ніколи за вказаною адресою не бачила та не знайома з ним. О 2016 році в сім`ї [PERSON] часто виникали сварки, у зв`язку із чим неодноразово викликалась поліція. Вона була свідком тих подій. О 2016 року [PERSON] їй особисто розповів, що у Чернігівський області мешкають його батьки і він поїде до них та буде за ними доглядати оскільки ті хворіють. Більше з 2016 року вона його не бачила. Із розмови з [PERSON] їй відомо, що [PERSON] не сплачує комунальні послуги, а також не надає допомоги для їх дітей. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що є головою правління ОСББ «Будинок Дружелюбний» з 2016 року. [PERSON] та [PERSON] їй знайомі як мешканці будинку по [ADDRESS] . О 2016 році вона мала розмову з [PERSON] з приводу комунальної заборгованості і той їй повідомив, що поїде в Чернігівську область, а коли повернеться то і буде розбиратись з приводу заборгованості. Але з того часу вона його більше не бачила. Також вона залишала йому свій номер телефону, але той не передзвонив, а той номер телефону [PERSON] , що їй був відомий вимкнений. [PERSON] вона ніколи не бачила про нього лише міститься інформація у особовому рахунку де зазначено, що він є сином. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи без її участі. Представник 3 особи органу опіки та піклування Бартош Н.О. в судове засідання не з`явилась надавши заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися без поважних причин, хоча про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином замовною кореспонденцією як за місцем реєстрації так і за місцем фактичного проживання, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали. Приймаючи до уваги думку позивача та представника позивача, які не заперечували проти заочного вирішення справи, суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи відповідно до положень ст. ст. 280-283 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд вислухавши позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, дійшов висновку про таке. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 2009 року, власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON] , та члени її сім`ї [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 8). Так, відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22876730 від 29.05.2009 року\~на праві приватної власності квартири [ADDRESS] належить [PERSON] , (1/5 частка), [PERSON] , (1/5 частка), [PERSON] , (1/5 частка), [PERSON] , (1/5 частка), [PERSON] , (1/5 частка) ( а.с.8). На підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя №266/3008/15-ц від 31.03.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстрований 19.12.2003 року, актовий запис №41 розірваний. Рішення набрало законної сили 19.04.2016 р. (а.с. 11). Під час реєстрації шлюбу [PERSON] разом із доньками [PERSON] , [PERSON] , які також є співвласниками спірної квартири мешкали в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується актом №333 від 28.12.2015 р. (а.с. 5). Відповідач [PERSON] протягом 2016 років був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням насильства в сім`ї (а.с. 15). Крім того вироком Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 11.12.2018 року №2666/2937/16-к, який набрав законної сили 11.01.2019 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що виразилось в умисному легкому тілесному ушкодженні малолітній доньці [PERSON] та колишній дружині [PERSON] . Згідно фабули вироку події відбувались 13 березня 2016 року (а.с. 12-13). З цього ж вироку вбачається, що місце народження [PERSON] вказано як смт. Талалаївка Талалаївського район Черніговської області, також вказано, що він зареєстрований в [ADDRESS] та мешкає в [ADDRESS] . З довідки директора Талалаївської ЗОШ 1-ІІІ ступенів від 14.06.2019 р. №169 вбачається, що [PERSON] , [INFO] навчався в Талалаївській загальноосвітньої школі І-ІІІ ступеню Талалаївського району Чернігівської області з 01.09.2001 року по 31.05.2012 року(а.с. 16). В акті про фактичне проживання виданого головою ОСББ «Будинок Дружелюбний-4» [PERSON] від 07.09.2019 р. зазначено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 4 особи, фактично мешкають 2 особи, [PERSON] не мешкає з жовтня 2016 року, [PERSON] ніколи не проживав за місцем реєстрації ( а.с.33). Як пояснили свідки [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні, [PERSON] не мешкає у спірній квартирі з 2016 року, можливе його місце проживання у Чернігівській області, про що він особисто розповідав їм, що має намір туди поїхати, [PERSON] їм не знайомий та його взагалі не бачили за місцем реєстрації. Таким чином, слід дійти висновку, що відповідачі тривалий час не мешкають у спірній квартирі, що узгоджується із дослідженими доказами та показами свідків. Крім того свідки показали, що в сім`ї [PERSON] часто виникали сварки, що також узгоджується з тим, що відповідача [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за сімейне насильство, а також до кримінальної відповідальності за спричинення легких тілесних ушкоджень неповнолітній дитині [PERSON] та позивачу. Таким чином, суд дійшов висновку, що спільне володіння та користування квартирою позивача, неповнолітньої [PERSON] , яка також є співвласником з відповідачем [PERSON] є неможливим. Також в матеріалах справи містяться відомості про виникнення заборгованості по комунальним послугам за адресою [ADDRESS] , які були сплачені особисто [PERSON] , а саме за послуги з теплопостачання у розмірі 14533,00 грн., за утримання будинку в розмірі 4023,24 грн. ( а.с. 16,35). Крім того, позивач за власний кошт робила ремонт житла, що підтверджується наданими чеками, загальна вартість ремонтних робіт на поліпшення квартири склала 81632,62 грн. (а.с. 19-31). Судом також досліджено висновок судової будівельно-технічної експертизи №4/с від 18.03.2020 р. про належну оцінку майна а саме квартири [ADDRESS] , відповідно до якого ринкова вартість 1/5 частки квартири складає 189249 грн. (а.с. 79-90). Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №4с-1 від 19.05.2020 р. квартира [ADDRESS] є неподільним об`єктом та виділити в натурі 1/5 частку квартири не виявляється можливим за відсутності технічної можливості (а.с. 108-110). Відповідно до частини 1\~статті 16 Цивільного кодексу України\~(далі\~ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1\~статті 11 Цивільного процесуального кодексу України\~встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частинами 1,2,4\~ст. 355 ЦК України\~встановлено, майно, яке у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до\~ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників , якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Частиною 2\~ст. 365 ЦК України\~встановлюється, що згоди особи, право якої на частку в спільному майні припиняється, на отримання грошової компенсації не вимагається. Як роз`яснюється у п. 7\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», оскільки суд за чинним законодавством вирішує спори учасників спільної власності щодо розпорядження чи користування майном, то не слід розглядати як неправомірне позбавлення права власності присудження грошової компенсації за частку у спільній власності, якщо її неможливо виділити або поділити майно у натурі чи спільно користуватись ним. Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої\~статті 365 ЦК України\~за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1ст.365\~ЦК України. Відповідно ч.1\~ст. 365 ЦК України\~суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ (з п. 42. Рішення ЄСПЛ в справі «Андрій Руденко проти України») слідує, що внесення вартості частки у власності на депозитний рахунок суду першої інстанції було і залишається передумовою винесення судом рішення про припинення права на частку у спільному майні. Відповідно абз. 3 п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи. Так,\~позивачем в якості забезпечення виконання рішення суду, надано квитанцію про внесення нею на депозитний рахунок Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області суми відшкодування\~(компенсації) вартості 2/5 частини спірної квартири в\~розмірі\~378498,00 грн. (квитанція №28385938 від 10 вересня 2020 року (а.с.156). Ухвалюючи рішення\~про припинення\~права власності\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~на 1/5\~ частку\~кожного в\~майні,\~що належать\~їм \~на праві\~спільної часткової\~власності,\~зі стягненням\~на їх\~користь відповідної\~грошової компенсації,\~суд виходить\~ із\~того,\~що,\~частки у\~майні не\~можуть бути\~виділені в\~натурі,\~квартира є\~неподільною річчю,\~спільне володіння\~і користування\~квартирою є\~неможливим.\~Окрім того,\~судовим розглядом\~встановлено,\~що відповідач\~ [PERSON] \~принаймні з\~2001\~року,\~а відповідач\~ [PERSON] \~з 2016\~року не\~користувалися належними\~їм частками\~квартири. При цьому, таке припинення не завдасть істотної шкоди відповідачам, оскільки на їх користь буде стягнута відповідна грошова компенсація. Щодо позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності на 2/5 частку спірної квартири, то дана вимога підлягає задоволенню, оскільки відповідачі втратили своє право власності на 1/5 частку кожний вказаної квартири. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. За змістом ч.1 та п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п.2 ч.3\~ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При звернені із позовом до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2000 грн., крім того згідно товарного чеку від 05.03.2020 р. та дублікату квитанції від 14.05.2020 р. позивачем сплачено загалом 6000 грн. за проведення експертиз (а.с. 128 а, 129). Таким враховуючи, що позов задоволено, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів витрати на оплату судового збору при подачі позову в сумі по 1000 гривень з кожного та витрати за проведення експертиз по 3000 гривень з кожного.

Outcome: approved