Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У лютому 2017 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати [PERSON], [INFO], батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого [PERSON]; зобов'язати Красногвардійський районний у місті Дніпропетровську відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] за № 439 від 23 квітня 2014 року Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції відповідно до рішення суду де у відомості про батьківство вказати батьком дитини [PERSON], виключивши відомості про [PERSON]. В обґрунтування позову зазначили, що у зареєстрованому шлюбі вона, [PERSON], та Відповідач 1 [PERSON] знаходились з 14 серпня 2004 року. У них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки в них не склалися, вони не змогли створити родину через різні погляди на життя та побут. Фактично сім'я у них розпалася у вересні 2011 року і з цього часу вони сумісно не проживають. Проживаючи окремо від Відповідача 1 [PERSON], до розірвання шлюбу вона знаходилася у фактичних шлюбних відносинах з позивачем [PERSON] Вона завагітніла і [INFO] у них народився син - [PERSON], про що Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 23 квітня 2014 р. складено відповідний актовий запис № 439. Однак, оскільки шлюб в Відповідачем офіційно не був розірваний, у відомостях про батька вказаний Відповідач - [PERSON] батьком цієї дитини, хоча в дійсності батьком його не являється. В дійсності батьком дитини є позивач - [PERSON] Шлюб позивачки [PERSON] з відповідачем - [PERSON] розірваний згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпра від [INFO], рішення набрало чинності 06.05.2015 р. Відомості про батька дитини внесені органом РАЦС на підставі актового запису про укладення шлюбу з Відповідачем 1 за № 365 від 14 серпня 2004 року, про що вона повідомила [PERSON] перед останнім днем народження сина [PERSON], тобто 03.02.2017 р. Саме з цього моменту він дізнався із її слів про своє батьківство. Його права, [PERSON], порушені щодо його батьківства відносно сина [PERSON], він визнає своє батьківство щодо цієї дитини. Позивачка, [PERSON], також визнала його, [PERSON], батьківство відносно свого сина [PERSON], [INFO]. Враховуючи викладене, позивачі звертаються до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 27 березня 2017 року для участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради. У попередньому судовому засіданні позивачі підтримали позовні вимоги і просили позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на позовну заяву. Також пояснили, що знаходилися у фактичних шлюбних відносинах разом з вересня 2011 року, в [INFO] син [PERSON], тобто до розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]-[INFO]. Надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - Красногвардійського районного у місті Дніпропетровську відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник третьої особи - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у м. Дніпрі ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 серпня 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська 14 серпня 2004 року, актовий запис № 365 (а.с.13). Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а саме [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії [NUMBER], яке видане повторно Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 16 вересня 2014 року, актовий запис №439 від 23 квітня 2014 року (а.с.10). Батьками дитини - [PERSON] у вказаному свідоцтві про народження записані: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Згідно рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2015 року по справі № 204/382/15-ц (провадження № 2/204/872/15), що набрало чинності 06 травня 2015 року, шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 14 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис №365- розірваний (а.с.12). Згідно ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Крім того, згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 Сімейного кодексу України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Частиною 2-ю вказаної статті передбачено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно п. 11 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що при розгляді справ щодо батьківства предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Відповідно до п.9 Постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч.1 ст.11 ЦПК України зазначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Ухвалою суду від 10 квітня 2017 року по даній цивільній справі була призначена судово-генетична експертиза, за результатами проведення якої був складений висновок експерта № 219 молекулярно-генетичної експертизи по встановленню батьківства громадянина [PERSON] у відношенні дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON] (а.с. 33), який є доказом, що з достовірністю підтверджує батьківство позивача [PERSON] відносно малолітнього [PERSON]. Згідно вказаного висновку експерта № 219 від 07.06.2017 року, відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів умовно батьківського (нематеринського) походження, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999% (а.с.39-40). За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, дослідивши усі наявні у справі докази та з урахуванням висновку експерта по проведеній судовій медичній молекулярно-генетичній експертизі, суд вважає за можливе визнати [PERSON], батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Щодо позовних вимог про внесення змін у актовий запис про народження дитини слід зазначити наступне. Відповідно до приписів ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року 96/5, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Таким чином позовні вимоги в частині внесення змін в актовий запис № 783 від 10 серпня 2016 року про народження [PERSON], підлягають задоволенню із внесенням змін у відомості щодо батька дитини. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 122, 128, 129, 134 СК України,

Outcome: approved