Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що під час паювання земель радгоспу імені Кірова, який надалі був реорганізований в КСП «Нова Україна» позивач на підставі сертифікату про право на земельну частку (пай) набула права власності на земельну частку (пай) площею 0,9905 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території села Зазим'я Броварського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 19 липня 2004 року Зазимською сільською радою Броварського району Київської області. У грудні 2009 року їй стало відомо, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року у цивільній справі № 2-1145/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельну ділянку її право власності на вказану земельну ділянку було припинено та визнано судом право власності на цю земельну ділянку за [PERSON] Про розгляд даної справи та ухвалене судове рішення [PERSON] нічого відомо не було, судових повісток вона не одержувала, жодних угод з відповідачем не укладала й коштів у нього не позичала. Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 серпня 2011 року зазначене рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року скасовано, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про звернення стягнення на земельну ділянку. Враховуючи зменшення та уточнення позовних вимог, [PERSON] просила: - визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 08 вересня 2008 року, виданий на ім'я [PERSON] на підставі рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року на земельну ділянку площею 0,9905 га, що розташована у селі Зазим'я Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER]; - визнати за нею, [PERSON], право власності на земельну ділянку площею 0,9905 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: село Зазим'я Броварського району Київської області, кадастровий номер [NUMBER]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі й слухати справу у його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, до початку розгляду справи по суті через канцелярію суду особисто подав заяву, в якій вказував, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить слухати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, враховуючи визнання відповідачем позову, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданим 19 липня 2004 року, [PERSON] на праві власності на підставі рішення 16 сесії 24 скликання Зазимської сільської ради Броварського району Київської області за № 218 належала земельна ділянка площею 0,9905 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: село Зазим'я Броварського району Київської області (а.с. 6). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року, ухваленим в цивільній справі № 2-1145/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельну ділянку, право власності позивача на зазначену земельну ділянку було припинено та визнано право власності на цю земельну ділянку за відповідачем [PERSON] 08 вересня 2008 року на підставі даного рішення суду у справі № 2-1145/08 на вказану земельну ділянку площею 0,9905 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану за адресою: село Зазим'я Броварського району Київської області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, був виготовлений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на ім'я відповідача [PERSON], який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] (а.с. 7). Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області повністю відновлено втрачене в результаті пожежі судове провадження по цивільній справі № 2-1145/08 за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельну ділянку (а.с. 8-10). Проте, як з'ясувалося, рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 26 серпня 2011 року рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про звернення стягнення на земельну ділянку скасовано, [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до [PERSON] про звернення стягнення на земельну ділянку (а.с. 11-12). Із листа Управління Держземагенства у Броварському районі Київської області за № 31-1008-0.2-17/2-15 від 06 січня 2015 року вбачається, що відповідно до відомостей, якими володіє Управління, спірна земельна ділянка кадастровий номер [NUMBER] не значиться за [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. ст. 78, 116 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Ч. 1 ст. 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність, із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Відповідно до вимог п. «г» ст. 140 ЗК України право власності на земельну ділянку припиняється у разі звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора. Судом встановлено, що рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 25 квітня 2008 року, яким у рахунок погашення боргу звернено стягнення та припинено право власності на належну [PERSON] на праві власності земельну ділянку площею 0,9905 га, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: село Зазим'я Броварського району Київської області, на підставі якого 08 вересня 2008 року на ім'я [PERSON] оформлено державний акт на право власності на дану земельну ділянку серії [NUMBER], скасовано. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. У зв'язку з наведеним, зазначений вище державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], оформлений на ім'я відповідача [PERSON], підлягає визнанню недійсним. За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). У ч. 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем [PERSON] позову, а також те, що судове рішення, на підставі якого видавався державний акт про право власності на спірну земельну ділянку, скасоване, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та визнання їх такими, що підлягають задоволенню, а оспорюваний державний акт про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], - визнанню недійсним. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved