Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У лютому 2020 року до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересовані особи - Синельниківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про встановлення факту неправильного запису в актовому записі, у якій заявник просив встановити факт неправильності в актовому записі стосовно дати смерті його матері, [PERSON] та зобов`язати Синельниківський міськрайонний\~відділ державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Дніпропетровській\~області внести відповідні зміни, вірно вказавши дату смерті [PERSON] . В обґрунтування поданої заяви, заявник вказав на те, що [PERSON] є рідним сином [PERSON] , яка померла у віці 60 років 23 червня 2002 року, про що Виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис № 93 та видане свідоцтво про смерть. Зазначене свідоцтво (а також усі документи, що стосуються смерті [PERSON] ) у свій час отримав батько Заявника - [PERSON] , який і зберігав документ до моменту своєї смерті [INFO] . Після смерті батька, Заявник намагався віднайти серед його речей свідоцтво про смерть матері, проте пошуки не принесли результатів, через що Заявник прийшов до висновку, що документ загублено та втрачено. На даний час у Заявника виникла потреба оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно своєї матері - [PERSON] , задля чого він звернувся за видачею дубліката свідоцтва про смерть матері до Чечелівського районного у місті Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області, який 16 травня 2019 року видав йому дублікат відповідного акта. Однак, із зазначеного свідоцтва вбачається, що первинним органом реєстрації було помилково зазначено в актовому записі датою смерті [PERSON] [INFO] , тоді як мати заявника у дійсності померла [INFO] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть. Окрім того, існують рішення та ухвали Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в тексті яких датою смерті [PERSON] зазначено саме «23 червня». 09.08.2019 Заявник звернувся до Чечелівського районного у місті Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області із заявою про внесення змін до актового запису про смерть [PERSON] , за результатами розгляду якої, у внесенні змін до актового запису про смерть відмовлено та роз`яснено заявнику, що вказане рішення може бути оскаржено у судовому порядку. 11.12.2019 заявник також звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Синельниківського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якій просив зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису, 12.12.2019 судом позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, однак, 04.02.2020 провадження в справі закрито та роз`яснено, що розгляд даного спору віднесено до суду загальної юрисдикції. Таким чином, заявник змушений звернутись до суду із зазначеною заявою. Ухвалою суду від 10.03.2020 у справі відкрито загальне позовне провадження. Сторонам було направлено копію ухвали від 10.03.2020 року, а також зацікавленим особам було направлено копію заяви із додатками. У зв`язку з реформуванням системи органів юстиції, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №870 від 09.10.2019 року «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції», вірною назвою заінтересованих осіб є Синельниківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Заявник у судове засідання не з`явився, раніше подавав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.34). Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, кожний окремо надав на адресу суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню, у зв`язку з наступним. Відповідно до\~ст.12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.\~Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст.16 ЦК України. Так, згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до положень ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Постановою №5 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998) зазначено, що наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 49 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України). Актом цивільного стану є, зокрема, народження фізичної особи (частина друга статті 49 ЦК України). Аналогічні за змістом приписи закріплені у статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (далі - Закон). Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті (частина перша статті 9 Закону). Частиною 1 статті 319 ЦПК України передбачено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Встановлено, що заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). Мати Заявника - [PERSON] померла у віці 60 років [INFO] , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №3 від 27.06.2002 року, довідкою в.о. головного лікаря Іларіонівської міської лікарні від 17.11.2006 року, а також встановлено рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області у цивільній справі №2о-1/2008 про обмеження цивільної дієздатності особи (а.с.12-14,16). В свою чергу, Виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області складено відповідний актовий запис про смерть [PERSON] №93 та видане свідоцтво про смерть. Зазначене свідоцтво (а також усі документи, що стосуються смерті [PERSON] ) у свій час отримав батько Заявника - [PERSON] , який і зберігав документ до моменту своєї смерті [INFO] . Після смерті батька, Заявник намагався віднайти серед його речей свідоцтво про смерть матері, проте пошуки не принесли результатів, через що Заявник прийшов до висновку, що документ загублено та втрачено. У Заявника виникла потреба оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно своєї матері - [PERSON] , задля чого він звернувся за видачею дубліката свідоцтва про смерть матері до Чечелівського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, який 16 травня 2019 року видав йому дублікат відповідного свідоцтва (а.с.18). Однак, як вбачається з вказаного дублікату свідоцтва, в актовому записі №93 було допущено помилку, зокрема невірно зазначена дата смерті [PERSON] як « [INFO] », в той час, як було встановлено судом, дійсною та вірною датою смерті є « [INFO] ». Відповідно до ч.5 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України. Згідно з пунктом 1.1 розділу І Правил внесення змін до актових записів цивільного стану ( далі - Правил), які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. Згідно з частинами 1 та 4 ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Встановлено, що заявник звертався з приводу зазначеного питання та усунення відповідної помилки із заявою про внесення змін до актового запису про смерть [PERSON] , однак Чечелівським районним у місті Дніпрі ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області 08.11.2019 року, за результатами розгляду, у внесенні змін до актового запису про смерть відмовлено та роз`яснено заявнику, що вказане рішення може бути оскаржено у судовому порядку (а.с.19-22). Відповідно до п.2 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07.07.1995 року, суд розглядає заяви про встановлення неправильності запису в акті громадянського стану як у випадках не виправлення органами реєстрації актів громадянського стану помилок, допущених при складанні актового запису, так і при відмові зазначених органів внести в ці записи передбачені законодавством зміни (прізвища, імені, по батькові тощо) і доповнення (наприклад, про національність і громадянство батьків). Згідно з положенням ч.1 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадського стану» від 07.07.1995 року суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Таким чином, суд вважає встановленим неправильність актового запису № 93 від 04.07.2002 року, який складено Виконавчим комітетом Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, де допущено помилку в графі дати смерті померлої [PERSON] , а саме: помилково зазначено « [INFO] », замість дійсного « [INFO] », та приходить до висновку про наявність правових підстав для встановлення факту неправильності актового запису, а тому, вимоги заяви в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується вимог про зобов`язання Синельниківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області внести відповідні зміни до актового запису, суд зазначає наступне. Згідно пункту 1.7 Правил, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису Відповідно до пункту 2.13 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану. Згідно роз`яснень, що містяться в пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 07.07.1995 року «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану», в порядку встановлення неправильності записів у актах громадянського стану до цих актів вносяться зміни щодо прізвища, імені, по батькові, коли були допущені помилки під час реєстрації акта або коли органами реєстрації актів громадянського стану відмовлено у зміні запису, який провадився відповідно до положень про порядок зміни записів актів громадянського стану (наприклад, при зміні прізвища, імені, по батькові, місця і дати народження). Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини від 20 березня 1952 року кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має і на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Роз`яснення цієї норми містяться в рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (CAST OF RYSOVSKYY v. UKRAINE) зазначено, що ризик будь - якої помилки державного органу, повинен покладатись на саму державу та її органи. Розглядаючи цю справу, Європейський суд зазначив, що принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Питання про встановлення неправильності в актовому записі суд вирішує на підставі письмових та інших доказів, що з достовірністю підтверджують заявлену вимогу. Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Виходячи з того, що рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. Суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадянського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадянського стану. Враховуючи зазначене та виходячи з того, що рішення суду, яким встановлено неправильність запису в акті громадянського стану є самостійною та безумовною підставою для виправлення такого запису органами реєстрації актів громадянського стану, у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено, який запис є неправильним, яким органом реєстрації актів громадянського стану і щодо яких осіб він складений, номер і дата запису та які виправлення, зміни чи доповнення слід до них внести. У зв`язку з чим, вказані вимоги є передчасними та у випадку задоволення яких, суд фактично здійснив би втручання у дискреційні повноваження вказаного суб`єкта владних повноважень. Окрім того, суд зазначає, що зобов`язання вчинити певну дію певної особи (юридичної чи фізичної) становить собою матеріально-правову вимогу, яка може бути заявлена лише в межах позовного провадження, від позивача до відповідача. Таким чином, в судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що у актовому записі про смерть матері заявника, допущені помилки в написанні дати смерті. Враховуючи викладене, а також те, що усунення даної помилки в позасудовому порядку неможливо, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: partial