Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Филатова, 92» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову посилався на ті обставини, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] Вказаний будинок був переданий на управління ОСББ «Филатова, 92», яке, зокрема, організовує надання житлово-комунальних послуг. Проте, як зазначає сторона позивача, [PERSON] , не зважаючи на взяті на себе зобов`язання, не сплачує надані йому житлово-комунальні послуги, у результаті чого у нього утворився борг перед ОСББ «Филатова, 92», у зв`язку з чим представник ОСББ «Филатова, 92» звернулася з даним позовом до суду, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 6 605,83 гривень та судові витрати у розмірі 4 012,00 гривень. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не надходив. Представник ОСББ «Филатова, 92» у відкрите судове засідання не з`явилась, але від особи надійшла заява про підтримання заявлених позовних вимог з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч.1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд вважає можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що відповідно до відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25 квітня 2018 року за №122022022 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно із довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області №1054411 від 21 серпня 2018 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу в управління від 01 грудня 2016 року КП ЖКС «Черьомушки» передало на баланс ОСББ «Філатова, 92» житловий комплекс, розташований за адресою: [ADDRESS] . 03 травня 2016 року рішенням загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] було створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Як вбачається із виписки з протоколу №2 зборів співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], 04 грудня 2016 року було прийнято рішення про визначення щомісячної суми внеску на утримання будинку у розмірі 2, 892 гривні за 1 кв.м., про визначення щомісячної суми внеску на ремонт будинку у розмірі 1 гривня за 1 кв.м. Відповідно до ст. 509 ч.ч.1,2 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При цьому, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. 11 ч.1, ч.2 п.1 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Водночас, як чітко вказує ст. 631 ч.1 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Разом з тим, в силу ст. 68 ЖК УРСР, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. З огляду на викладене, суд погоджується із викладеними вимогами сторони позивача щодо необхідності стягнення суми заборгованості у розмірі 6 605,83 гривень. Сторона позивача також просила стягнути з [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1 762,00 гривень. Згідно із платіжним дорученням №184 від 23 липня 2018 року за позовну заяву ОСББ «Филатова, 92» до [PERSON] про стягнення заборгованості сплачено судовий збір у розмірі 1 762,00 гривень. Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 1 762,00 гривень. Сторона позивача також просила стягнути з [PERSON] витрати на правову допомогу у розмірі 2 250,00 гривень, проте, представником ОСББ «Филатова, 92» не надано належних доказів на підтвердження обґрунтованості зазначеної суми, сплаченої на правову допомогу, у зв`язку з чим суд доходить висновку про відмову у задоволенні вимоги ОСББ «Филатова, 92» про стягнення з [PERSON] суми, витраченої на правову допомогу. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). Однак, за загальним правилом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень та доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 12 ч.3, ст. 81 ч.1,6 ЦПК України). У параграфі 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» («Seryavin and Others v. Ukraine», заява №4909/04), Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» («Ruiz Torija v. Spain»), заява №18390/91, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» («Suominen v. Finland», заява №37801/97, п. 36). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» («Hirvisaari v. Finland», заява №49684/99, п. 30). Таким чином, з огляду на викладене, суд доходить висновку про доцільність та обґрунтованість часткового задоволення позовних вимог ОСББ «Филатова, 92» до [PERSON] про стягнення заборгованості.

Outcome: partial