overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22.12.2012 р. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивач вказує, що з відповідачем разом не проживають з грудня 2015 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу спільного сумісного майна подружжя між сторонами відсутній. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб із [PERSON] Ні позивач ні відповідач у судове засідання не з'явились. Їх спільний представник надав суду заяви щодо підтримки позову та визнання його. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 22.12.2012 р. у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського РУЮ у м. Севастополі, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 979, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 13). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю, так як мешкає у м. Севастополь АРК, яке на даний час є окупованою РФ територією. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 22.11.1978 р. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачкою разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачем не склались через різні характери та протилежні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали до суду заяви щодо розгляду справи без їх участі. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 22.11.1978 р. у відділі державної РАЦСу Голосіївського РУЮ м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1967 (а.с. 4). [INFO]. народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання правочинну недійсним. 15.03.2017 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду. Тому посилаючись на вищевикладене, заявник просив суд накласти арешт на [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та № 214, виданий 17.02.2017 р. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Згідно ч. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Суд з урахуванням доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, у зв'язку із чим суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. З урахуванням зміни позову просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 4000,00 грн. щомісячно та з урахуванням індексації до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав заявлених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з»явився, заяв про розгляд справи за своєю відсутністю не подавав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого17.01.2002 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва, актовий запис № 91 (а.с.7). Позивач надає пояснення про проживання дитини разом із нею та щодо відсутності матеріальної допомоги з боку відповідача для утримання дитини. За нормою Сімейного кодексу України щодо способів виконання батьками обов»язків утримувати дитину, законодавець виділяє два способи: за домовленістю між батьками та за рішенням суду. Таким чином, такий спосіб виконання обов»язку як спосіб виконання обов»язку за рішенням суду випливає із відсутності між батьками домовленості. Як повідомляє позивач, відповідач не надає їй грошові кошти утримувати їх спільну неповнолітню дитину, чим не виконує свого батьківського обов»язку. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність будь-якої домовленості між батьками про розмір участі в утриманні дитини, а тому вважає за правомірне встановити спосіб виконання відповідачем його обов»язку в утриманні дитини. З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх доходів батька щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки суд врахував всі повідомлені обставини при визначенні розміру аліментів передбачених ст.182 СК України . Ухвалюючи рішення, суд враховує лише ті обставини, які підтверджені доказами. Суду не було надано доказів отримання відповідачем нестабільного доходу, що було б підставою для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 2000,00 грн. щомісячно та з урахуванням індексації до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав заявлених у позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи згідно до ч.3 ст.122 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва (актовий запис 1488) - а.с.10. Позивач надає докази, що свідчать про факт проживання дитини разом із матір»ю, а саме довідку з місця проживання Ф-3 (а.с.11). За нормою Сімейного кодексу України щодо способів виконання батьками обов»язків утримувати дитину, законодавець виділяє два способи: за домовленістю між батьками та за рішенням суду. Таким чином, такий спосіб виконання обов»язку як спосіб виконання обов»язку за рішенням суду випливає із відсутності між батьками домовленості. Як повідомляє позивач, відповідач не надає їй грошові кошти утримувати їх спільну неповнолітню дитину, чим не виконує свого батьківського обов»язку. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність будь-якої домовленості між батьками про розмір участі в утриманні дитини, а тому вважає за правомірне встановити спосіб виконання відповідачем його обов»язку в утриманні дитини. З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх доходів батька щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки суд врахував всі повідомлені обставини при визначенні розміру аліментів передбачених ст.182 СК України . Ухвалюючи рішення, суд враховує лише ті обставини, які підтверджені доказами. Суду не було надано доказів отримання відповідачем нестабільного доходу, що було б підставою для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 11.09.2004 р. вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського р/с м. Києва від 29.07.2016 р. було розірвано. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO], яка на теперішній час проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Позивач вказує на те що протягом 2016 р. вона не має доходу, достатнього для утримання доньки, купівлі для неї якісного одягу, продуктів харчування, ліків та для оплати інших потреб дитини. Також зазначає, що з жовтня 2016 р. відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 4000 грн. щомісяця, від усіх доходів відповідача, починаючи з дати подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, з 11.09.2004 р. [PERSON] перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського р/с м. Києва від 29.07.2016 р. було розірвано.(а.с. 4). 17.09.2007 р. у сторін народилась [PERSON] (а.с. 5), згідно якого батьками дитини є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] У відповідності до ст. 180, 181 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини(аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дітей і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 182, 200 СК України. У відповідності до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача [PERSON], таким чином частково задовольняючи позовні вимоги позивача [PERSON] Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.03.2013 р. У шлюбі у сторін народився [PERSON] [INFO] Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спору щодо поділу майна немає. Після розірвання шлюбу син буде проживати разом із позивачем. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились до початку розгляду справи надіслали суду свої заяви щодо підтримки та визнання позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 02.03.2013 р. у відділі РАЦСу Оболонського РУЮ м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 221 (а.с.2). [INFO]. народився [PERSON] (а.с. 3). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.03.2013 р. У шлюбі у сторін народився [PERSON] [INFO] Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Позивач вказує на те, що відповідач працює, але не офіційно, має доходи в натурі і в силу свого доходу та матеріального стану має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісячно. Посилаючись на вищевикладені обставини, [PERSON] просить суд задовольнити даний позов. Ні позивач ні відповідач у судове засідання не з'явились, надіслали заяви щодо підтримки та визнання позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, 02.03.2013 р. відділом РАЦСу Оболонського РУЮ м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 221 (а.с. 2). [INFO] народився [PERSON] (а.с. 3), і батьками дитини є відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає та дитина перебуває на повному утриманні позивача, але остання не в змозі самостійно утримувати дитину, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1500 грн. щомісяця, обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню, оскільки відповідач є працездатним та інших осіб на його утриманні не має. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 р. У шлюбі у сторін народилася дочка [PERSON] [INFO], яка проживає разом із позивачем. Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене позивачка просила суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо розгляду справи без їх участі та підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясував суд, 05.09.2014 р. у відділі РАЦСу Шевченківського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 1273, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6). [INFO]. народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого її батьками сторони по справі. (а.с. 7). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

У лютому 2017 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2005 р. У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] Позивач зазначила, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Зі слів позивача, спору щодо спільного поділу майна на даний час між сторонами не існує. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із позивачкою. Тому враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надіслали суду заяви щодо підтримки позову в повному обсязі та просили його задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що 17.09.2005 р. у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 565 (а.с. 6). Від шлюбу [INFO] р. народилась [PERSON] [PERSON], і її батьками є відповідач та позивач (а.с. 7). Як з'ясовано судом, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати дану сім'ю. Судом також встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 640 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved