Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецького МУЮ, про визнання батьківства. В обґрунтування позову вказував на те, що протягом тривалого часу він зустрічався із [PERSON], [INFO], яка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] [INFO] у відповідачки народився син - [PERSON], батьком якого на підставі ст. 122 СК України записано її чоловіка - [PERSON] [INFO] Оскільки на час зачаття з матір'ю дитини вони бачилися не часто, він вважав батьком дитини відповідача. Разом з тим, 18 серпня 2009 року, шлюб між відповідачем та [PERSON] розірвано, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції видано відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] та після цього вони з [PERSON] продовжували підтримувати шлюбні відносини, а 21 липня 2011 року, з [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом РАЦС Чернівецького МУЮ, про що вчинено актовий запис № 1072. Після укладення шлюбу з [PERSON], вони проживають разом та ведуть спільне господарство. Також вказував на те, що нещодавно, а саме 13 січня 2014 року, його дружина повідомила йому, що він являюся біологічним батьком її дитини [PERSON] [INFO], який народився під час шлюбу, укладеного з відповідачем, відповідно його записано батьком дитини. Посилаючись на вказане, просив визнати його батьком дитини - [PERSON], [INFO], а також зобов'язати відділ реєстрації актів цивільного стану Чернівецького МУЮ виключити відомості про відповідача - [PERSON] як про батька [PERSON] [INFO] з актового запису про народження дитини №8 від 08 січня 2008 року і внести відповідні зміни до актового запису про батька дитини та її прізвище та по-батькові. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив про задоволення позову. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що поданий відповідачем позов визнає в повному обсязі та просила про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду нотаріально посвідчену заяву, в якій вказав на те, що поданий позов визнає в повному обсязі та проти його задоволення не заперечує. Третя особа - відділ державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького МУЮ в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у відсутності їх представника. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, а також ураховуючи наявність письмових заяв відповідачів про визнання позову, суд вважає, що позов підлягає задоволення в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно із положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого у відповідачів народився син [PERSON], [INFO], відомості про батьків якого внесені на підставі ст. 122 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5). 18 серпня 2009 року шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів цивільного стану вчинено відповідний актовий запис №605 (а.с. 6). З 21 липня 2009 року позивач [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, проживають однією сімєю і ведуть спільне господарство, що не заперечується сторонами й відповідно підтверджується їх письмовими заявами. Так, звертаючись до суду із позовом позивач [PERSON] вказував на те, що лише 13 січня 2014 року йому зі слів відповідачки стало відомо, що він є біологічним батьком дитини [PERSON], у зв'язку з чим просив визнати його батьком дитини та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Так, відповідно до ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі походить від подружжя. Згідно із ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини, перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Відповідно до п. 6 Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Згідно із ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Крім того, відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Таким чином, судом встановлено, що позивач вважає себе батьком дитини - [PERSON], [INFO], а відповідач [PERSON] повністю визнає даний факт й відповідно не заперечує проти задоволення позову, дитина на даний час виховується та утримується позивачем та відповідачкою [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм відповідну правову оцінку, а також ураховуючи визнання відповідачами позову, суд приходить до переконання, що позивачем у визначеному законом порядку доведено своє батьківство відносно дитини [PERSON] й відповідно заявлений ним позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Також обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про внесення змін про батька дитини та прізвища дитини в актовий запис про її народження. На підставі викладеного та

Outcome: approved