Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-15 00:00:00

У лютому 2017 р. приватне акціонерне товариство «Страхова Група «Ю.БІ.АЙ» (надалі за текстом - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за тестом - відповідач), про відшкодування шкоди в порядку регресу, пов'язаного з виплатою страхового відшкодування у розмірі 16 654,20 грн. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 28.02.2018 р. матеріали вищевказаної позовної заяви передані для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та [PERSON] (надалі за текстом - страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-0017/14 КРДС від 25.06.2014 р. Згідно умов вищевказаного договору АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ» прийняло під страховий захист транспортний засіб страхувальника автомобіль [NUMBER]. 19.08.2014 р. зазначений автомобіль , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (надалі за текстом - ДТП), що сталася о 09 год. 50 хв. у м. Києві на перехресті пр. Г.Сталінграду та Московського проспекту, отримав механічні пошкодження. Дана ДТП сталася внаслідок порушення водієм автомобіля ВАЗ 2107 д.н. Г2521КИ, під керуванням відповідача, п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Позивачем на підставі заяви на виплату страхового відшкодування здійснило виплату [PERSON] у розмірі 16 654,20 грн., у зв'язку із чим, позивач звернувся із вищевказаним позовом до суду. Сторони правом на участь в судових засіданнях не скористались, на призначені судові засідання відповідач повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи до суду не надавав, відзив не подавав, а відтак, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, [PERSON] є власником автомобіля Toyota Rave 4, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджено свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу (а.с. 24). З 04.08.2005 р. [PERSON] має право керувати вищевказаним транспортним засобом, про що зроблена особлива відмітка у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 24). Між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 202-0017/14 КРСД від 25.06.2014, за яким позивач застрахував автомобіль Toyota Rave 4, 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 4-6). 19.08.2014 р. о 09 год. 30 хв. в м. Києві на перехресті пр. Г.Сталінграду та Московського проспекту сталась ДТП за участю автомобіля Toyota Rave 4, 2005 р.в., р.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля ВАЗ 2107 р.н. [NUMBER] під керуванням відповідача. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Toyota Rave 4, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER], що підтверджено довідками ДАІ (а.с. 7,9). 20.08.2014 р. [PERSON] звернулась до позивача із повідомленням про випадок (зареєстроване за вх. № 1486), що має ознаки страхового випадку (а.с.22). 22.08.2014 р. представником позивача, у присутності безпосереднього учасника ДТП [PERSON] було складено акт № 409 технічного стану транспортного засобу (а.с. 13). 02.09.2014 р. СТО було виставлено рахунок-фактуру № СМУ00019662 на суму 46 805,16 грн. (а.с. 19 звороту). З метою визначення матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля Toyota Rave 4, 2005 р.в., д.н.з. [NUMBER], позивачем було замовлено оцінку у ФО-П [PERSON] Згідно Звіту з оцінки транспортного засобу № 409 від 22.08.2014 р., вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 19 612,88 грн. (а.с. 10-12) Позивачем було здійснено розрахунок суми страхового відшкодування та було складено страховий акт № 202-075/14 від 24.09.2014 р., згідно якого розмір страхового відшкодування складає 16654,20 грн. (а.с. 20). 16.09.2014 р. [PERSON] звернулась до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування згідно Договору № 202-0017/14 від 25.06.2014 р. (а.с. 18). 24.09.2014 р. позивач сплатив [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 16 654,20 грн., що підтверджується платіжним доручення № 5755 від 24.09.2014 р. (а.с. 21). Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 16.09.2014 р. (справа № 756/11762/14-п) відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 340 грн. Постанова набрала законної сили 27.09.2014 р. (а.с. 8 звороту). Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування», добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Договором добровільного страхування позивач та [PERSON] (як страхувальник) погодили, що внаслідок настання страхового випадку - ДТП за участю автомобіля Toyota Rave 4, 2005 р.в., р.н. [NUMBER] та з урахуванням франшизи 0% - позивач відшкодовує завдані [PERSON] збитки. Як вбачається з матеріалів справи, 19.08.2014 р. настав обумовлений позивачем та [PERSON] в договорі добровільного страхування страховий випадок ДТП. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. 20.08.2014 р. [PERSON] звернулась до позивача із повідомленням про випадок (зареєстроване за вх. № 1486), що має ознаки страхового випадку (а.с.22). 16.09.2014 р. [PERSON] звернулась до позивача з заявою на виплату страхового відшкодування згідно Договору № 202-0017/14 від 25.06.2014 р. (а.с. 18). Позивачем було складено страховий акт, згідно якого розмір страхового відшкодування складає 16 654,20 грн. Отже, у позивача були наявні визначені ст. 25 Закону України Про страхування підстави для здійснення виплати страхового відшкодування у розмірі 16 654,20 грн. 24.09.2014 р. позивач сплатив [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 16 654,20 грн., що підтверджується платіжним доручення № 5755 від 24.09.2014 р. (а.с. 21). Згідно з ч. 1 ст. 993 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, з огляду на вказані норми чинного законодавства, право вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток, отримує страховик, який виплатив страхове відшкодування страхувальнику, в межах фактичних витрат. Враховуючи, що розмір сплаченого позивачем фактичного страхового відшкодування за договором добровільного страхування становить 16 654,20 грн., а відтак, до останнього перейшло право вимоги, обумовлене ч. 1 ст. 993 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про страхування». Статтею 1187 Цивільного Кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як зазначалось вище, шкода [PERSON] була завдана внаслідок винних дій відповідача. Отже, з огляду на приписи ст. 1187 ЦК України, право вимоги позивача, обумовлене ч. 1 ст. 993 ЦК України та ч. 1 ст. 27 Закону України «Про страхування» щодо відшкодування фактично сплаченої страхової виплати у розмірі 16 654,20 грн. кореспондується з обов'язком відповідача щодо відшкодування цих коштів позивачу. В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про повне або часткове відшкодування відповідачем позивачу страхової виплати у розмірі 16 654,20 грн. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а відтак, про задоволення позову в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України, та, враховуючи задоволення позову в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору слід стягнути з відповідача у розмірі 1600 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved