Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.06.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції, актовий запис №167. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Подружні стосунки між ними припинені з серпня 2018 року через різні погляди на сімейне життя, спільне господарство між сторонами не ведеться. Після припинення сімейних відносин неповнолітні діти залишилися проживати з позивачем. Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 23.09.2020 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Відповідач на даний час бере участь у вихованні та утриманні дітей, однак ця участь не має стабільного характеру. Зазначає, що відповідач є здоровим та працездатним, офіційно не працевлаштований, але має стабільний дохід, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 01.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що з 16.06.2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останньої від 29.02.2012 року серії [NUMBER] , та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього від 16.06.2015 року серії [NUMBER] . Встановлено, що Малолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Статтею 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони не можуть досягнути домовленості щодо способу виконання обов`язку відповідача з утримання дітей. Положеннями частини другої статті 51 Конституції України закріплений обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Такий же обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття встановлений і в статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Статтею 182 СК України встановлено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Зважаючи на те, що відповідач за віком є працездатним, відомостей про наявність на утриманні у нього інших осіб до суду не надійшло, а також враховуючи те, що під час розгляду справи відповідачем визнано позов у повному обсязі, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн. та неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 03.02.2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати за розгляд справи судом у частині сплати судового збору на користь держави підлягають стягненню з відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved