Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

у лютому 2018 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд ви визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності в рівних частках по ? частині кожному в порядку спадкування за законом на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті [PERSON], яка була власником трикімнатної кооперативної квартири відкрилася спадщина на підставі чого позивачі звернулися до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину в рівних долях, яким державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину в рівних частка по ? частині кожному на грошовий внесок померлої, однак було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, оскільки відсутні оригінали документів, що посвідчують право власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та документ, що посвідчує право власності спадкодавця на квартиру не був зареєстрований у відповідному Бюро технічного інвентаризації, згідно ст. 182, 2010 ЦК України Позивачі у судове засідання не з'явилися, про слухання справи повідомлені належним чином, 20.11.2018 подали заяви про слухання справи без їх участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 106, 107). Відповідач у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 38). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON] (а.с. 18). Після її смерті заведено спадкову справу №622/17 від 23.05.2017 (а.с. , 19, 41-104). 20.11.2017 державний нотаріус Дванадцятої КДНК видав позивачам свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається із грошового внеску з відповідними відсотками та компенсаційними внесками у рівних частках (а.с. 20, 21). Постановою державного нотаріуса Дванадцятої КДНК позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на їх ім'я на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] в рівних долях кожному у зв'язку із відсутністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на квартиру (а.с. 6). Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] була власником трикімнатної кооперативної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та була членом ЖБК «Обчислювач-10» з 1982 р. на підставі рішення №62 виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 30.01.1982, а також нею було сплачено у повному обсязі пайовий внесок за квартиру у розмірі 11641,75 кар. (а.с. 15). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України). Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п.п. 4.12, 4.15, 4.18 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за №282/20595, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як встановлено судом, що позивачами було подано заяву про прийняття спадщини, однак державним нотаріусом їм було відмовлено, з підстав відсудністю оригіналів документів, що посвідчують право власності на квартиру. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що право власності на спірну квартиру виникло у спадкодавця у встановленому законом порядку, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved