Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до ПАТ «Київенерго», третя особа - Київська міська державна адміністрація із зазначеним позовом, у якому просили постановити рішення про визнання такими, що не підлягають сплаті, рахунки з оплати послуг з центрального опалення, надіслані позивачам за період, починаючи з жовтня 2016 року. В обґрунтування позову вказували, що позивачі мешкають у житловому будинку [ADDRESS] [PERSON] у квартирі №32, а [PERSON] у квартирі №29. З жовтня 2016 року позивачі отримують рахунки за теплопостачання від ПАТ «Київенерго», які, на їх думку, є явно завищеними. За твердженням [PERSON] та [PERSON] в будинку [ADDRESS] встановлено прилад обліку теплової енергії, однак вартість послуг з централізованого опалення у їх будинку перевищує вартість аналогічних послуг у будинках де такі прилади обліку відсутні. Будинки по [ADDRESS] являють собою абсолютно однакові частини однієї будівлі, а тому, на думку позивачів, витрати на їх опалення мають бути ідентичні, хоча за опалення аналогічної квартири в будинку по [ADDRESS] за той же самий період, за усною інформацією мешканців виставлений менший рахунок. Таким чином, позивачі стверджують про несправність приладу обліку теплової енергії В судовому засіданні [PERSON] підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві, при цьому зазначав, що позов ґрунтує на власних спостереженнях, підрахунках, усній інформації отриманій від інших мешканців будинків та сумнівах у правильності підключення приладу обліку, однак ніяким чином не пов»язує із конструктивними особливостями будинку, відношенням мешканців до споживання і економії теплової енергії. [PERSON] позов підтримала, при цьому підтвердила у судовому засіданні, що на час розгляду справи у повному обсязі сплатила за отриману теплову енергію по рахункам виставленим ПАТ «Київенерго», а отже не має заборгованості. Представник ПАТ «Київенерго» проти позову заперечила вказувала на безпідставність та необґрунтованість вимог позивачів, зазначала про належне прийняття в експлуатацію теплового вузла обліку за адресою будинку [ADDRESS], його повірку та коректну роботу у опалювальному періоді. Крім того, вказувала на те, що засіб обліку теплової енергії не гарантує зниження оплати, а фіксує реальний обсяг споживання теплової енергії. Представник Київської міської державної адміністрації в судове засідання не з»явився, причин неявки до суду не повідомили. Заслухавши пояснення позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази судом встановлено наступне. За твердженням позивачів вони мешкають у житловому будинку [ADDRESS]: [PERSON] у квартирі №32, а [PERSON] у квартирі №29. Відносини між виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, яким є ПАТ «Київенерго» та споживачами таких послуг врегульовуються крім іншого, Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 12 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об»єму) квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Судом встановлено, що на системі централізованого опалення в житловому будинку [ADDRESS] встановлено будинковий засіб обліку теплової енергії SKS-3, заводський №016384. 25.11.2015 року ПАТ «Київенерго» у присутності представників КП з обслуговування житлового фонду Оболонського району, Держенергонагляду було складено Акт №31/747 про прийняття в експлуатацію теплового вузла обліку за адресою: [ADDRESS] За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, посилання позивачів про неправильне підключення приладу обліку теплової енергії та його несправність жодними належним та допустимим доказом не підтверджено. Більше того, спростовується Актом №31/747 від 25.11.2015 року за яким засіб обліку пройшов державну повірку. Монтаж та пусконалагоджувальні роботи по встановленню тепло лічильника SKS-3, заводський №016384 виконані згідно з проектом і дозволено експлуатацію даного приладу обліку. П.12 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири. Вартість послуги з ЦО для конкретної квартири визначається шляхом множення спожитих Гкал цією квартирою на встановлений тариф, згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (1 416.96 грн./Гкал - тариф для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними засобами обліку теплової енергії, встановлений НКРЕКП від 31.03.2015 року №1171). Згідно відомостей споживання теплової енергії, які містяться в матеріалах справи, за період з 10.10.2016 року по 09.04.2017 року будинковий засіб обліку теплової енергії в будинку [ADDRESS] працював коректно та правильно. Судом з»ясовано, що засіб обліку теплової енергії враховує періоди ненадання або надання не в повному обсязі послуги з центрального опалення. Крім того, кількість днів, які включено до розрахункового періоду, залежить від дати зняття показань з будинкового засобу обліку теплової енергії, а суми нарахувань залежать від кількості днів, що включає у себе період між зняттям показань. Свідченням надання послуг у опалювальний період 2016-2017 років є наряд на підключення будинку до ЦО від 12.10.2016 року. У відповідності до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, закон виключає можливість звільнення від оплати послуг з централізованого опалення, більше того встановлює обов»язок оплати, якщо споживач фактично користувався такою послугою. В судовому засіданні позивачі не виключали різниці нарахувань за теплопостачання у різних будинках з огляду на конструктивні особливості будівель та можливих тепловтрат . При цьому, позиція позивачів у судовому засіданні зводиться лише до особистих сумнівів у правильності роботи приладу обліку теплової енергії та припущень, щодо невірності розрахунків. За ст.ст. 58, 59 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У відповідності до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на зазначене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed