Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

у лютому 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із: квартири [ADDRESS]; квартири [ADDRESS]. Наприкінці вересня 2013 року позивачу стало відомо, що до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого [PERSON] звернулась [PERSON], [INFO], на підтвердження родинних зв»язків зі спадкодавцем надала повторно видане свідоцтво міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Позивач ніколи не чула від батька та родичів про [PERSON], їй про неї нічого не відомо, у зв'язку з чим за заявою [PERSON] нотаріусом направлено запит до міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції щодо надання копії актового запису про народження [PERSON] - дівоче прізвище відповідача. 07.02.2014 нотаріус усно повідомила позивача, що міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції у відповіді на запит повідомлено, що у копії актового запису про народження [PERSON], в графі «отец» зазначено «[PERSON], 1959 г.р.», в графі «мати» зазначено: «[PERSON], 1961 г.р.». Крім того нотаріусом було повідомлено, що в копії актового запису прізвище батька «[PERSON]» закреслено і поруч від руки внесено запис: «[PERSON], 1946». Дата внесення відомостей щодо [PERSON], як батька [PERSON] - [INFO]. В реєстрі підставою для внесення змін вказано - запис акта про усиновлення № 13 від [INFO]. Відомості про усиновлення в реєстрі відсутні. Позивачка вважає, що [PERSON] надано нотаріусу недостовірні документи в підтвердженні родинних зв»язків з [PERSON], крім того відповідачем не надано підтвердження спілкування з [PERSON] - фотокарток, листів, телеграм. Посилаючись на зазначені обставини [PERSON] просила суд визнати недійсним актовий запис про народження [PERSON] в частині змін про батька; визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке складається із: квартири [ADDRESS]; квартири [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що вважає відповідача шахрайкою , а тому звернулась з відповідною заявою про злочин і до правоохоронних органів. Просила позов задовольнити. Представники позивач позов підтримали і просили задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог п.5 ч.5 ст. 74 ЦПК України за зазначеною нею адресою в заяві про перегляд заочного рішення, яка була задоволена судом та рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20.05.2014 про задоволення позову скасовано. Суд також приймає до уваги, що після скасування заочного рішення суду на вимогу відповідача суд надав їй можливість з»явитися в судове засідання та довести свої заперечення, чим зловживаючи своїм правом вона не скористалась. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача. Представники третіх осіб Миколаївського міського управління юстиції, Головного територіальне управління юстиції в м. Києві, Міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції в судове засідання не з»явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Подано заяви про розгляд у їх відсутності. Суд вважає за можливим розглянути справу у відсутності зазначених третіх осіб. Суд, вислухавши позивача та її представника, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини, що викладені нижче. [INFO] народилась [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження від [INFO] № [NUMBER], актовий запис № 2136 (а.с. 6), відповідно до якого [PERSON] є її батьком. 17.09.1993 року між [PERSON] та [PERSON] ВРАГС Мінського району м. Києва укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладання шлюбу (а.с. 7). [INFO] у віці 66 років помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27.08.2013 року, актовий запис № 14190 (а.с. 39). Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.04.1998 року [PERSON] прийняв у спадщину спадкове майно, яке складається із квартири [ADDRESS], яка належала спадкодавцю, на підставі свідоцтва про право власності на житло. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06.03.1993 року квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (а.с. 45). 10.09.2013 року [PERSON] звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилось на день смерті [PERSON] (а.с. 38). В заяві [PERSON] зазначила, що інших спадкоємців згідно ст. 1261 ЦК України немає. 10.09.2013 року [PERSON] звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадкового майна, яке залишилось на день смерті [PERSON] (а.с. 38). В заяві [PERSON] зазначила, що крім неї, спадкоємцем за закону є дочка померлого -[PERSON] З повторно виданого свідоцтва про народження від 23.09.2013 року серії [NUMBER] (а.с. 51 на звороті) вбачається, що [PERSON] народилась [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про шлюб від 06.05.2011 року актовий запис № 174 від 11.05.2006 року, 06.05.2011 року Заводським ВДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 52). Відповідно до Кодексу про шлюб та сім»ю УРСР 1969 р., який діяв на час усиновлення, діяв адміністративний порядок усиновлення, а не судовий. Згідно копії запису про народження [PERSON] № 4286 від 14.09.1982 року у графі «сведения об отце» закреслено, внесений друкованими літерами запис: «[PERSON]» та в графі прізвища, від руки внесено запис: «[PERSON]»; в графі по-батькові внесено запис «[PERSON]», дата народження: « [INFO]» (а.с. 58-59). Крім того, зазначено, запис про усиновлення в п.п.11,15 №13 від 04.08.1985 зроблений відділом ЗАГСа Заводського району Миколаївської області 08.08.1985 року З відповіді суду Заводського районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану №317/05.02/04-38 від 05.07.2016 вбачається, щ о в архіві відділу є актовий запис про усиновлення №13 , але складений 08.08.1985 на іншу особу. Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00013349782 від 22.01.2014 року (а.с. 59-61) вбачається, що 23.09.2013 року реєстратором Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, на підставі запису акту про усиновлення № 13 від 04.08.1985 року ВЗАГС Заводського району м. Миколаєва внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] Суть змін полягає у зміні прізвище батька відповідачки: з «[PERSON]» на «[PERSON]»; внесення по-батькові батька відповідачки: з «[PERSON]» на «[PERSON]»; внесення змін про народження батька відповідачки: з « [INFO]» на « [INFO]»; відомості про усиновителя - зазначено «[PERSON]». Допитаний в порядку судового доручення свідок [PERSON] - спеціаліст міського відділу РАЦС ММУЮ в Миколаївській області, пояснення якої досліджено в судовому засіданні, не надала суду відповіді на питання, яким чином на спірному актовому записі опинився запис про всиновлення [PERSON] і чому при реєстрації запису про народження 15.10.2011 року запис про всиновлення був відсутній, а з»явився 23.09.2013, в той час як всиновлення начебто проведене у 1985 році. Таким чином, судом встановлено, що зміни до актового запису, що начебто мали місце 08.08.1985 року, внесені до державного реєстру актів цивільного стану лише 23.09.2013 року і в цей же день видано повторне свідоцтво про народження відповідача, яке було нею подано на підтвердження родинних стосунків з особою, яка померла приблизно [INFO]. Крім того, на час реєстрації актового запису про народження 15.10.2011 відомості про усиновлення також були відсутні, хоча в паперовому акті датовані 1985 роком. Про порушення порядку внесення змін та їх фактичну підробку свідчить також той факт, що згідно заяви [PERSON] від 09.06.2011 року про видачу їй паспорта відповідачем зазначено особисто її батьком [PERSON] (а.с. 24), а не особу, яка начебто усиновила її у 1985 році. Даний факт означає, що станом на 2011 рік відповідач подавала до паспортного столу своє свідоцтво про народження , яке не містило відомостей про усиновлення, інакше це знайшло б відображення у заяві про видачу паспорта у відомостях про батька. Згідно п. 1.16 наказу 12.01.2011 N 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання» запис на паперовому носії актового запису цивільного стану про внесені зміни або проставлені відмітки із зазначенням дати і документа, який був підставою для здійснення вищезазначених дій, засвідчується підписом посадової особи та печаткою відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що визначає підстави для анулювання записів актів цивільного стану, передбачено, що актовий запис цивільного стану анулюється на підставі рішення суду. Оцінивши в сукупності зібрані у справі докази суд приходить до висновку, що актовий запис про народження не відповідає вимогам чинного законодавства з наступних підстав: копія запису акту про народження [PERSON] № 4286 від 14.09.1982 року, у графі «батько», яка була змінена, відсутні підпис посадової особи та печатка відділу державної реєстрації актів цивільного стану та не відмічено повного найменування органу, який ухвалив рішення про усиновлення, його дату і номер, аналогічна невідповідність вбачається у повному витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження відсутні; крім того в заяві про видачу паспорта від 09.06.2011 року [PERSON] вказано, як батька [PERSON], що також спростовує наявність запису про батька [PERSON] на той час. Враховуючи, що [PERSON] не має родинних зв»язків із [PERSON], єдиним спадкоємцем за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України є позивачка. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Кім того, суд враховує, що відповідач повідомлена про розгляд даної справи, подавала заяву про перегляд заочного рішення, проте жодних доказів або посилання на них на підтвердження родинних стосунків з померлим спадкодавцем,обставин всиновлення тощо суду не надала. Посилаючись на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про необхідність визнання недійсним актового запису відповідача в частині внесених змін-відомостей про батька [PERSON], повторно виданого свідоцтва про народження відповідачки в цій частині та визнання за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. [PERSON] сплачено судовий збір за звернення до суду із даним позовом в меншому розмірі, ніж це передбачено Законом України «Про судовий збір», згідно ст. 7 якого передбачено у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати за позовну вимогу майнового характеру та 0,2 розміру мінімальної заробітної плати за звернення до суду із вимогою немайнового характеру. Виходячи з наведеного, вбачається, що за вирішення позовних вимог майнового характеру позивачці належить сплатити судовий збір у розмірі 3654, 00 грн., за вирішення позовних вимог немайнового характеру 243,60 грн. Згідно ч. 12 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру. Відповідно до правил статті 88 ЦПК у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову - з відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 390, 00 грн. та судові витрати у розмірі 2 264, 00 грн. (2 020, 40 грн. судовий збір за позовні вимоги майнового характеру та 243, 60 грн. за позовні вимоги немайнового характеру) на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved