Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони з 28 липня 2018 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в шлюбі діти не народилися. Навесні 2019 року сторони припинили спільне проживання. Шлюб носить формальний характер, а тому подальше збереження сім`ї суперечитиме інтересам позивачки. Просила шлюб розірвати. Відповідач не подав відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 03 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання з викликом сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не прибула, представник позивачки адвокат Іваськевич Ю.С. направив на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, направив на адресу суду письмове клопотання про слухання справи без його участі. Участь у судових засіданнях є правом, а не обов`язком сторін по справі. Дослідивши наявні у справі докази, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 28 липня 2018 року між до [PERSON] , громадянином Держави Ізраїль та [PERSON] , громадянкою України, у Шевченківському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1462, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданим 22 вересня 2018 року. Прізвища після державної реєстрації шлюбу подружжя не змінювало. Згідно заяви [PERSON], засвідченої 08 вересня 2021 року Чарльзом Е .Донованом Державним нотаріусом Штата Міссурі-Округ Сент-Луїс, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу із [PERSON] . За статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини другої статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Вивчивши обгрунтування позову позивачки, ту обставину, що між сторонами протягом тривалого часу відсутні шлюбні відносини, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що застосування судом строку для примирення подружжя за наведених обставин суперечитиме інтересам сторін по справі. Згідно статті 112 СК України підставами для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжяє з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки встановлено, що сторони не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, що має істотне значення.

Outcome: approved