Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У лютому 2019 року Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, діючи в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON] , згідно з яким просив: позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] ; призначити стягнення аліментів з громадянки [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину в місяць, починаючи з часу подання позовної заяви та до досягнення ними 18-річного віку; призначити стягнення аліментів з громадянина [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину в місяць, починаючи з часу подання позовної заяви та до досягнення ними 18-річного віку. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [INFO] [PERSON] народила сина - [PERSON] , реєстрація народження якої було проведена відповідно до ч 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (надалі - СК України). Також, [INFO] [PERSON] у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] народила доньку - [PERSON] . Разом з тим, 24.09.2018 року до Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надійшло повідомлення Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про те, що 14.09.2018 року інспекторами сектору ювенальної превенції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та працівниками Служби у справах дітей Святошинського РДА було виявлено на вулиці без нагляду малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , які були брудними, голодними та з педікульозом. У зв`язку з зазначеним дітей було доставлено до дитячої клінічної лікарні № 5 Святошинського району м. Києва, про що 14.09.2018 року старшим інспектором СЮП Святошинського УП ГУПП в м. Києві Пономаренком І.Г. було складено акти органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, а після проходження лікування - влаштовано до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). При цьому, 14.09.2018 року Службою у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації проведено умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що для них не створено належних умов для проживання і розвитку. Відповідно до характеристики Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області на відповідачів стало відомо, що відповідачі, які фактично проживали за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання характеризуються незадовільно вживають спиртні напої, ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займаються. Також, [PERSON] та [PERSON] неодноразово попереджувалися про адміністративну та кримінальну відповідальність щодо утримання, виховання, навчання малолітніх дітей та можливість позбавлення батьківських прав в разі невиконання батьківських прав. За наведених обставин, а також враховуючи висновок Служби у справах дітей та сім`ї адміністрації Київської області про недоцільність повернення дітей в родину громадян [PERSON] та [PERSON] з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) в зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, позивач звернувся до суду з даним позовом, адже безвідповідальне та байдуже ставлення відповідачів до виконання своїх батьківських обов`язків шкодить інтересам дитини та негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток. Також, одночасно з позбавленням батьківських прав, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 180-183 СК України, просить стягнути з відповідачів аліменти на утримання дітей. Ухвалою від 23.04.2019 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 17.02.2020 року до суду надійшла заява представника позивача, в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутністю, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а також не заперечив щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялені належним чином у встановленому законом порядку, про причини своєї неявки не повідомили. Треті особи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Разом з тим, в матеріалах справи наявні заяви представників третіх осіб, в яких вони просять розгляд справи проводити за їх відсутністю, а позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Разом з тим, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд, на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] ,виданого 22.03.2016 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. Згідно вказаного Свідоцтва про народження матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Також, [INFO] [PERSON] у незареєстрованому шлюбі з [PERSON] народила доньку - [PERSON] , про що свідчить Свідоцтво про народження Серії [NUMBER] . Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, з 03.10.2018 року та по теперішній час [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей № 1 Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). З наявних в матеріалах справи доказів в їх сукупності вбачається, що підставою для вжиття такого заходу слугувало те, що 24.09.2018 року до Служби у справах дітей Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації надійшло повідомлення Служби у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації про те, що 14.09.2018 року інспекторами сектору ювенальної превенції Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві та працівниками Служби у справах дітей Святошинського РДА було виявлено на вулиці без нагляду малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , які були брудними, голодними та з педікульозом. При цьому, 14.09.2018 року Службою у справах дітей Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації проведено умов проживання дітей за адресою: [ADDRESS] , та встановлено, що для них не створено належних умов для проживання і розвитку. Відповідно до характеристики Колонщинської сільської ради Макарівського району Київської області на відповідачів, останні, які фактично проживали за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання характеризуються незадовільно вживають спиртні напої, ніде не працюють, ведуть аморальний спосіб життя, вихованням дітей не займаються. Як вбачається зі змісту висновку Служби у справах дітей та сім`ї Макарівської районної державної адміністрації Київської області від 09.11.2018 року за № 01-29/615 щодо недоцільності повернення малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] до родини з Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 ССДС КМР (КМДА), згідно з Актом обстеження умов проживання Колоншинської сільської ради встановлено, що [PERSON] разом зі своєю співмешканкою [PERSON] вихованням дітей не займаються, на довгий час залишають дітей одних, не займаються їх розвитком. Крім того, відповідно до висновку Органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації від 19.02.2019 року за №109/05/40-1185 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , Комісією з питань захисту прав дитини при Шевченківській районній в м. Києві державній адміністрації було з`ясовано, що відповідачі самоусунулися від виховання та утримання дітей та нехтують батьківськими обов`язками: не виявляють турботи до малолітніх дітей, не цікавляться особистим життям здоров`ям, не надають ні моральної, ні матеріальної підтримки. За вказаних обставин,а також враховуючи те, що безвідповідальне та байдуже ставлення відповідачів до виконання своїх батьківських обов`язків шкодить інтересам дитини та негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток, Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх дітей. Так, вимогами ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У відповідності до вимог ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.ст. 3,18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, як роз`яснено в п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. На підставі зазначеного, оцінивши зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що обставини ухиляння відповідачів від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню їх дітей знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно її малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . При цьому, в даній конкретній ситуації судом враховується, що навіть під час розгляду справи в суді відповідачі не вчинили будь-яких активних дій, які б свідчили про їх бажання реалізувати виконання своїх батьківських обов`язків. Натомість, слід зазначити, що згідно з листом Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 від 22.10.2019 року, що за час перебування дітей у центрі (з 03.10.2018 року) [PERSON] та [PERSON] відвідували їх лише вісім разів, а саме: 13.11.2018 року, 14.02.2019 року, 07.03.2019 року, 21.03.2019 року, 23.04.2019 року, 25.04.2019 року, 20.06.2019 року, 22.10.2019 року. Тобто, позбавляючи відповідачів батьківських прав відносно малолітніх дітей, суд враховує «інтереси дитини» в широкому розумінні, зокрема в даному випадку позбавлення батьківських прав буде сприяти дітям визначити їх правовий статус як захищеної групи осіб, та отримати відповідну соціальну допомогу від держави. В той же час, суд наголошує на тому,що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачі мають право у випадку зміни їх поведінки на поновлення батьківських прав в порядку, передбаченому СК України. Щодо вимог про стягнення аліментів слід зазначити наступне. Так, ч.2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як передбачено вимогами ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому, відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про необхідність призначення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] , які підлягатимуть стягненню з [PERSON] на користь опікуна чи установи, під опікою якої будуть перебувати діти, у розмірі ј частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину в місяць, починаючи з 20.02.2019 року та до досягнення ними 18-річного віку. Також, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] на користь опікуна чи установи, під опікою якої буде перебувати дитина, аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину в місяць, починаючи з 20.02.2019 року та до досягнення нею 18-річного віку. Крім того в порядку ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з [PERSON] , [PERSON] на користь держави судовий збір по 768 грн. 40 коп. з кожного. Враховуючи наведене та

Outcome: approved