Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У лютому 2021 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 07.12.2012, згідно з якою йому відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК». 11.02.2019 між АТ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Додаткову угоду, відповідно до якої АТ «Приватбанк» здійснює анулювання частини заборгованості, якщо [PERSON] здійснить платіж в обумовленому розмірі та в передбачені строки. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором № б/н від 07.12.2012 та додатковою угодою до Договору № SAMDN52000071140920 від 11.02.2019, відповідач станом на 21.12.2020 має заборгованість в розмірі 111 263,63 грн, що складається з наступного: 5 572,31 грн - заборгованість за кредитом; 3 845,06 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 101 846,26 грн - заборгованість за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також стягнути судові витрати у розмірі 2 270 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Разом з позовом подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с. 7). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації, якою відповідно до довідки Виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області є: Запорізька область, Запорізький район, смт Кушугум, вул. Миру, буд. 2, кв. 7 (а.с.35). На зазначену адресу відповідача судом направлялися копія ухвали про відкриття провадження, копія позовної заяви із додатками та судові повістки, конверти повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 43, 47). Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Інші відомості про місце проживання чи перебування відповідача відсутні. На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.12.2012 у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», що надалі змінив найменування на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (далі - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), [PERSON] підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Своїм підписом відповідач підтвердив, що підписана ним анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг (а.с. 6). 11.02.2019 у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] підписав Додаткову угоду до Договору № SAMDN52000071140920, відповідно до змісту якої сума заборгованості, що виникла в період з дати укладення Договору до дати підписання цієї Угоди складає 114 735,57 грн; АТ КБ «ПРИВАТБАНК» здійснює прощення (анулювання) частини заборгованості, що виникла в період з дати надання [PERSON] кредиту, а саме здійснює прощення: відсотків на 0 грн, комісії на 0 грн, пені на 86 363,78 грн, штрафу на 0 грн; строк повернення кредиту до 25.05.2019; відсоткова ставка за кредитом становить 0,01 % (а.с. 10). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 21.12.2020 складає 111 263,63 грн: 5 572,31 грн - заборгованість за кредитом; 3 845,06 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 101 846,26 грн - заборгованість за пенею (а.с.5). Однак суд не може погодитись з наданим розрахунком заборгованості у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Анкета-заява від 07.12.2012, підписана [PERSON] , не містить відомостей щодо визначеної процентної ставки, умов договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (штрафів, пені) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Крім того, до позову не додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які були б підписані [PERSON] , та які містили би обумовлені сторонами умови договору. Додаткова угода від 11.02.2019, підписана [PERSON] , містить відомості щодо визначеної процентної ставки, яка становить 0,01%, а в разі невиконання [PERSON] зобов`язання умова про прощення частини заборгованості та зміну відсоткової ставки не застосовується (а.с.10). Так, з наданого розрахунку вбачається, що банком ця процентна ставка застосувалась лише у періоді з 27.03.2019 по 13.05.2019, тобто під час дії Додаткової угоди, а в подальшому відбулась зміна процентної ставки в односторонньому порядку. Тобто спочатку банк нараховує відсотки за користування кредитом за процентною ставкою - 0,01 %, а з 26.05.2019 - 43,20 % (а.с.5), а також просить стягнути нараховану пеню. Проте, вказана процентна ставка (43,20 %) та нарахування пені не обумовлені сторонами, оскільки в матеріалах справи відсутні Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна», підписані відповідачем, які б свідчили про протилежне. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві та додатковій угоді домовленості сторін про сплату суми простроченого тіла кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надана банком Анкета-заява не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Беручи до уваги, що в матеріалах справи відсутній Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» підписаний відповідачем, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 07.12.2012 шляхом підписання Анкети-заяви, а також додаткової угоди від 11.02.2019. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати простроченого тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак, суд не вбачає правових підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 3 845,06 грн та нарахованої пені у розмірі 101 846,26 грн у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у Анкеті-заяві від 07.12.2012, у зв`язку з чим вважає необхідним відмовити у задоволенні позову в цій частині. Згідно зі ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Виходячи з умов додаткової угоди від 11.02.2019, підписаної [PERSON] , останній погодився, що має заборгованість перед банком у розмірі 114 735,57 грн, в зв`язку із чим суд дійшов висновку про отримання кредитних коштів [PERSON] за заявою № б/н від 07.12.2012. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором (фактично отримані кошти), суд вважає позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 5 572,31грн обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій частині, оскільки саме вказану суму визначено позивачем як суму заборгованості за тілом кредиту (фактично отримані кошти), яку не погашено відповідачем на час подання позову. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростувала наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачки - в сумі 113,69 грн пропорційно задоволених вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial