Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У поданій до суду заяві позивач просить змінити місце проживання його малолітнього [PERSON], [INFO], визначивши його разом з ним; припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягуваних згідно рішення Здолбунівського районного суду від 25 грудня 2009 року; витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 20 лютого 2009 року з відповідачкою уклали шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Зазначає, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2009 року присуджено до стягнення аліменти з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також ухвалено стягувати з нього на користь [PERSON] аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу). Вказує, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2011 року шлюб між сторонами було розірвано, сина [PERSON] залишено проживати з матір'ю. Пояснює, що син фактично проживає з ним за адресою: вул. Наливайка, 37 м.Здолбунів Рівненської області, знаходиться на його повному утриманні. Стверджує, що всіляко піклується про [PERSON], його духовний, моральний та фізичний розвиток, здоров'я, забезпечує сина усім необхідним. Вважає, що проживання з сином повністю відповідатиме інтересам дитини, а тому просить визначити місце проживання разом з ним. У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали повністю, просили їх задоволити. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, хоча про дату та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Вислухавши пояснення позивача, його представника, представника органу опіки та піклування, врахувавши думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення позову, дослідивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 2009 р., який за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 16 лютого 2011 р. було розірвано. Від даного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вищевказаним рішенням суду від 16.11.2011 р. визначено місце проживання [PERSON] з матір'ю. Однак як встановлено у судовому засіданні і це підтверджено зібраними по справі доказами, малолітній [PERSON] фактично проживає разом з позивачем за адресою: вул. Наливайка, 37 м.Здолбунів Рівненської області. Згідно висновку органу опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації від 26.01.2015р. підтримано вимоги позовної заяви щодо визначення місця проживання [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON], жителем [INFO]/2.Суд вважає, що висновок є обґрунтованим, не суперечить вимогам закону та правам дитини, враховує її інтереси. У відповідності з ч. 1\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, а саме: обов'язків щодо виховання та розвитку дитини, про що йдеться у\~ст. 150 СК України. Статтею 157 СК України\~передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитини, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання свої батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Одним із завдань\~Сімейного кодексу України\~є забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст.1). Відповідно до ч.4\~ст.150 СК України\~батьки повинні поважати дитину.\~Статтею155 цього ж кодексувстановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, забезпечує належний розвиток дитини. За таких обставин, суд, враховуючи вік дитини, приймаючи до уваги особисті якості батьків, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, приходить до висновку, що визначення місця проживання неповнолітньої дитини з батьком буде відповідати її інтересам та вимогам закону. При цьому визначення місця проживання дитини з батьком не позбавляє матір права брати участь у вихованні дитини, її утриманні, а також можливості вільно спілкуватися з нею. Частиною 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Судом встановлено, що на даний час змінилися обставини, що звільняють позивача [PERSON] від сплати аліментів, які були присуджені рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 грудня 2009 року, зокрема, дитина на утримання якої були стягнуті аліменти, фактично проживає з позивачем, а тому вимога останнього про припинення стягнення аліментів ґрунтується на законі, та підлягає до задоволення, так як позивач сам утримує свого сина. У відповідності до\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід присудити понесені та документально підтверджені судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved