Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У лютому 2018 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні 1/4 частиною домоволодіння та вселення. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що 14 листопада 1967 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у Алуштинському ДРАЦС міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, від шлюбу мали сина [PERSON] , [INFO] . Разом з чоловіком та сином вони були зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] частина домоволодіння належала чоловіку за договором дарування, посвідченого П`ятою Державною нотаріальною конторою 02 листопада 1976 року за №3979. Разом з сином вони були поставлені на реєстраційний облік за згодою власника як члени сім`ї. 21 травня 1996 року [PERSON] продав 1/4 частини домоволодіння відповідачу по справі [PERSON] . 28 вересня 1976 року шлюб з [PERSON] вони розірвали, однак продовжували жити разом та з ними разом жив їх син [PERSON] . 27 квітня 2001 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . Приблизно у 1996 році [PERSON] поїхав до друзів та не повернувся, а [INFO] помер її син [PERSON] . Після смерті сина відповідач по справі [PERSON] почав чинити їй перешкоди у користуванні домоволодінням, в якому вона перебуває на реєстраційному обліку та сплачує комунальні послуги. Іншого житла вона не має, однак відповідач перешкоджає жити та користуватися домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , в якому вона зареєстрована та 1/4 частина якого належить [PERSON] . У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом та посилаючись на вимоги ст.ст. 156, 157 ЖК України, просила суд, усунути перешкоди у користуванні 1/4 частини домоволодіння [ADDRESS] та надати їй доступ до вказаного домоволодіння. Ухвалою суду від 16 березня 2018 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами загального позовного провадження. (а.с.23) Відповідач [PERSON] 20 квітня 2018 року направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що заявлені позовні вимоги на його думку, не підлягають задоволенню у повному обсязі, в обґрунтування чого вказав, що 16.02.1996 року за договором дарування він прийняв у дар від своєї матері [PERSON] 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Крім того, 21.05.1996 року відповідно до укладеного договору купівлі-продажу він придбав у [PERSON] 1/4 частину вказаного будинку [ADDRESS] , таким чином він має право власності на 3/4 вказаного будинку. Крім того, Відповідач зазначив, що на його запит №12/24-3061 від 30.10.2014 року щодо надання інформації про зареєстровані права на нерухоме майно начальник КП ДОР «Криворізьке БТІ» листом №3649 від 06.11.2014 року повідомив, що згідно архівних справі станом на 31.12.2012 року право власності на 1/4 частку нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ім`я [PERSON] , проте у Дзержинському районному у м. Кривий Ріг відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відсутня актова запис про смерть [PERSON] . Окрім того, Відповідач вказав, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відсутні відомості щодо зареєстрованих прав на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , крім того, виконком районної у місті ради рішення щодо присвоєння поштової адреси домоволодіння, за адресою: [ADDRESS] , на засіданні виконкому районної у місті ради, не виносилось. Також, Відповідач у відзиві вказав, що позивач дійсно розірвала шлюб з [PERSON] та згідно запису домової книжки для реєстрації громадян, проживаючих у будинку [ADDRESS] , позивач по справі знята з реєстрації 14.12.1976 року. З 2006 року на 1/4 частину будинку [ADDRESS] , яка належить [PERSON] ніхто із членів його сім`ї, або спадкоємців не проживає, вказана частина будинку занепадає, за порушення правил користування електромережами ще у 2010 році співробітниками енергопостачальної компанії вказану 1/4 частку будинку відключено від електропостачання, станом на 01.01.2018 року відповідно до довідки з Єдиної міської автоматизованої системи комунальних розрахунків «Нова-Ком», борг складає 3521,23 грн. Відповідач у відзиві також повідомив суд, що Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області відкрито провадження за позовом [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частину домоволодіння [ADDRESS] за набувальною давністю, яке належить [PERSON] . У зв`язку з чим, відповідач просив суду відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Ухвалою суду від 28 серпня 2018 року закрито підготовче провадження по вказаній справі та призначено справу до судового розгляду. (а.с.61-62) Ухвалою суду від 04 лютого 2019 року за клопотанням представника відповідача визнано обов`язкову явку позивача [PERSON] для дачі особистих пояснень. (а.с.85) Присутня у судовому засіданні 20 липня 2020 року [PERSON] суду пояснила, що з 1968 року вона разом з чоловіком та сином проживала за адресою, у 1996 року її чоловік [PERSON] зник, в 2012 році вона повторно вийшла заміж та разом з своїм чоловіком [PERSON] вона почала проживати за іншою адресою, а саме: [ADDRESS] . Після смерті чоловіка вона повернулася проживати до будинку [ADDRESS] , однак відповідач [PERSON] чинив їй перешкоду у користуванні власністю, зокрема, відповідач забив калітку, через яку вона могла потрапити до домоволодіння, спиляв дерева на її території та залишивши там гілки загородив їй прохід до дверей будинку. Представник позивача [PERSON] адвокат Бойченко Л.П. заявлену позовну вимогу підтримала та посилаючись на обґрунтування заявлені у позові, просила суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] (кожен окремо) заперечували проти задоволення позову, посилаючись на обґрунтування зазначені у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення учасників по справі, допитавши свідків та дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З матеріалів справи встановлено, що відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] виданого Дзержинським РВ Криворізького МУ УМВС України в Дніпропетровській області 27 грудня 2005 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , з 02 вересня 1980 року остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.2 зворот) Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 0016646729 від 13 травня 2016 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] 14 листопада 1967 року уклала шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований виконавчим комітетом Лучистівської сільської ради м. Алушта Автономної Республіки Крим та складено відповідний актовий запис № 757, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . (а.с.7) 27 квітня 2001 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області складений відповідний актовий запис №128, після укладення шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується копією Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 27 квітня 2001 року. (а.с. 3) Відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 08.08.2016 року №3124 виданої Відділом реєстрації місця проживання громадян, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані два члени сім`ї: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . (а.с.17) З відповіді наданої за підписом начальника КП ДОР «Криворізьке БТІ» Ільченко А.А. та завідувача архівосховища Пасічної Л.С. вих. №3649 від 06 листопада 2014 року, вбачається, що згідно архівних справ станом на 31.12.2012 року право власності на 1/4 частку нерухомого майна за адресами: [ADDRESS] , зареєстровано в КП ДОР «Криворізьке БТІ» на ім`я [PERSON] (а.с.39) Згідно технічного паспорту на житло будинок індивідуального житлового фонду за адресою: [ADDRESS] , власниками вказаного домоволодіння зазначені: [PERSON] -1/4 частина та [PERSON] 1/2 та 1/4 частина. (а.с. 11-12) 16 лютого 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар, 1/2 частину будинку, що знаходиться у [ADDRESS] під чергою чотири, вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Перекопською І.С. та зареєстровано в реєстрі за №2-605.(а.с.33) 21 травня 1996 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого, [PERSON] продав, а [PERSON] купив 1/4 частину будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , будинок під номером чотири, вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Рукавіциною Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1-1875. (а.с.34) Відповідно до Довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 07.06.2016 року виданої Відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Дзержинської районної місті ради, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані 4 члени сім`ї, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с.35) Згідно відповіді за підписом голови Дзержинської районної у місті ради Шаповаловим Г.А. № В-699-П від 25.07.2016 року «Про розгляд звернення» вбачається, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відсутні відомості щодо зареєстрованих прав на домоволодіння [ADDRESS] . Виконкомом районної у місті ради рішення щодо присвоєння поштової адреси домоволодіння за адресою: [ADDRESS] на засіданні виконкому районної у місті ради не виносилось. Іншої інформації стосовно домоволодіння за вищевказаною адресою у виконкомі районної у місті ради немає. (а.с.37) Позивач у своєму позові зазначає, що 1/4 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , який 1996 року пішов до друзів те не повернувся. Відповідно до Листа №315/12-111 від 20.08.2016 року за підписом начальника Дзержинського районного у місті Кривому Розі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Сімутенко С.М., вбачається, що актова запис про смерть на [PERSON] , [INFO] , відсутня. (а.с.38) Позивачем не долучено до матеріалів справи доказів, що [PERSON] був визнаний судом безвісно відсутнім або померлим відповідно до вимог ст.ст. 43, 46 ЦК України. В обґрунтування здійснення відповідачем [PERSON] перешкод у користування домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , позивачем долучено до матеріалів справи Акт від 28.11.2016 року, який підписаний сусідами по [ADDRESS] , а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , відповідно до якого, складений акт про те, що житель [ADDRESS] , громадянин [PERSON] перешкоджає до доступу житла (заколотив калітку, поставив забор) за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . (а.с.13) У судовому засіданні 20 липня 2020 року за клопотанням представника позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що позивач [PERSON] проживала у будинку [ADDRESS] з 1968 року разом з своїм чоловіком та сином. У зв`язку з тим, що її чоловік безвісті зник, у 2002 році вона повторно вийшла заміж. Після укладення шлюбу вона переїхала на вулицю Партизанська, однак її син [PERSON] продовжував проживати у будинку [ADDRESS] до його смерті, приблизно до 2009 року. Після смерті другого чоловіка позивач повернулась до будинку [ADDRESS] та мало намір зробити там ремонт, оскільки вважала, що 1/4 частина вказаного домоволодіння належить їй після смерті її першого чоловіка [PERSON] , однак [PERSON] почав здійснювати останній перешкоди у користуванні будинком, поставив паркан та не давав позивачу допуску до будинку. Свідок також зазначила, що будинок [ADDRESS] був розділений на дві частини та присвоєно літеру А, проте на даний час вказаних документів не збереглося. Відповідно до частин 1 та 2 ст.\~16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право. Згідно ст.41\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Згідно із ст.317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст.319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника (ст.346 ЦК України). Частиною першою статті 383\~ЦК України та статтею 150\~ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156\~ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як роз`яснено у п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У відповідності до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, як передбачено вимогами ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказувала, що маючи на меті вселитися у належну їй 1/4 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , однак [PERSON] , в свою чергу, перешкоджає у користуванні та розпорядженні належної їй на праві власності частиною будинку. Однак, жодних належних та допустимих доказів стосовно того, що на даний час позивач [PERSON] є власником 1/4 частини домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , суду не надано. Крім того, відповідно до матеріалів справи відповідач є власником будинку [ADDRESS] , будь-якого відношення до домоволодіння [ADDRESS] він не має. Під час розгляду справи позивач не заперечувала той факт, що вона у 2002 році після укладення шлюбу з [PERSON] добровільно виселилася з спірного домоволодіння і поселилася до будинку по [ADDRESS] , де проживала до 2016 року, що також було підтверджено свідком [PERSON] , тому на думку суду, відсутні підстави для вселення [PERSON] у будинок [ADDRESS] , до якого відповідач [PERSON] не має жодного відношення, оскільки, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Таким чином суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог позивача та про відсутність існування правових підстав для їх задоволення. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed