Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить: - встановити факт постійного проживання із спадкодавцем [PERSON], який помер 30 жовтня 2009 року за адресою: Київська область, Броварський район, село Зоря, вулиця Перемоги, будинок 7 на час відкриття спадщини 30 жовтня 2009 року; - визнати право на земельну частку (пай) площею 3,5 га, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 30 жовтня 2009 року. В обґрунтування вимог зазначається, що 30 жовтня 2009 року помер батько позивача [PERSON]. Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина до належного йому майна, а саме земельної частки (пай), площею 3,5 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Гоголівське». На час смерті [PERSON], позивач постійно проживав разом з ним за адресою: Київська область, Броварський район, село Зоря, вулиця Перемоги, 7. З питань прийняття спадщини померлого батька позивач звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори. Разом з тим, отримав відмову в оформленні спадкових прав у звязку із пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутністю встановленого юридичного факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання представника не направила, 27 березня 2019 року до суду надійшла заява від сільського голови [PERSON] про розгляд справи у відсутність представника сільської ради, в якій також зазначено, що проти ухвалення заочного рішення відповідач не заперечує. Третя особа [PERSON] районна державна нотаріальна контора Київської області у судове засідання представника не направила. 29 березня 2019 року від завідувача державної нотаріальної контори [PERSON] надійшов лист про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Заслухавши пояснення позивача та його представника, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про смерть серії І-ОК № 454917 вбачається, що 30 жовтня 2009 року помер [PERSON], про що виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області зроблено відповідний актовий запис № 95. Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачем у справі підтверджується копією свідоцтва про народження останнього, серії ІV - ВС № 268309. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, до складу якого входить земельна частка (пай) 3,5 га, яка перебуває у колективній власності КСП «Гоголівське». Відповідно до частини 1 статті 4 Цивільно процесуального кодексу України(далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 315\~ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другої даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із розясненнями, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~серпня 2008\~року №\~7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. З відмітки у паспорті громадянина України серії СМ 642783, виданого Броварським РВ УДМС України у Київській області вбачається, що зареєстроване місце проживання позивача значиться Бориспільський район, село Сеньківка, вулиця Гагаріна, 37. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] й [PERSON] підтвердили, що на час смерті спадкодавця [PERSON] його син [PERSON] проживав спільно з ним за адресою: Київська область, Броварський район, село Зоря, вулиця Перемоги, 7. Із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0184986, вбачається, що [PERSON] на підставі рішення [PERSON] районної державної адміністрації від 10 грудня 1996 року № 526 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Гоголівське», розміром 3,5 га. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] звернувся до [PERSON] районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало померлому 30 жовтня 2009 року [PERSON] [PERSON] районної державної нотаріальної контори Київської області № 439/02-19 від 11 лютого 2019 року позивачу повідомлено, що він пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 30 жовтня 2009 року, у звязку із чим рекомендовано звернутися до суду щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, або встановлення факту прийняття спадщини (факту постійного проживання з померлим на день смерті спадкодавця). [PERSON] довідки зі Спадкового реєстру (Спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 11 лютого 2019 року, виданої [PERSON] районною державною нотаріальною конторою Київської області, вбачається, що інформація щодо [PERSON] у ньому відсутня. Статтею 55\~Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Відповідно до положень статті 1\~Закону України\~«Про порядок\~виділення в\~натурі (на\~місцевості)\~земельних ділянок\~власникам земельних\~часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають, зокрема, колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: - рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Як вбачається з матеріалів справи на імя спадкодавця, як колишнього член КСП «Гоголівське» видано сертифікат, який посвідчує майнові права на земельну частку (пай), то позивач, як спадкоємець за законом, набуває в порядку спадкування за законом майнові права на земельну частку (пай), однак, у останнього відсутній оригінал даного сертифікату, що порушує реалізацію його права. Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною першою статті 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із статті 1261 ЦК України вбачається, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно із пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу\~України 1990\~року,\~Указу Президента\~України від\~8\~серпня 1995\~року №\~720/95\~«Про порядок\~паювання земель,\~переданих у\~колективну власність\~сільськогосподарським підприємствам\~і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень\~Земельного кодексу\~України від\~25\~жовтня 2001\~року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до пункту 3.5. [PERSON] спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного [PERSON] ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім'я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Також особа може звернутися до суду з позовом про захист спадкових прав шляхом оскарження дій нотаріуса за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У деяких випадках при розгляді цивільних справ про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування суди неправильно встановлюють зміст правовідносин, що виникають, та застосовують до спірних правовідносин норми, що регулюють право власності на земельні ділянки, та не беруть до уваги, що право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємства. Оцінюючи зібрані у судовому зсіданні докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Так, при розгляді даної справи по суті встановлено, що позивач є спадкоємцем до майна померлого [PERSON] першої черги. У визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся. Разом з тим, відповідно до статті 1268 ЦК України є таким, що прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця постійно проживав з ним за однією адресою. Факт спільного проживання підтверджений у судовому засіданні свідками [PERSON] й [PERSON] При розгляді даної справи по суті встановлено, що при житті померлому [PERSON] належало право на земельну частку (пай), отже позивач як спадкоємець за законом має право на її спадкування. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1 152 грн. 60 коп.

Outcome: approved