Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області (далі - «Позивач») звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] (далі - «Відповідач») незаконно одержаної допомоги по безробіттю. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач посилається на наступні обставини. Наказом НТ200619 Відповідачу було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю та призначено допомогу по безробіттю відповідно до пп.1, 3, 4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості проведена перевірка достовірності даних та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення Відповідачу відповідно до Законів України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», «Про зайнятість населення» про, що було складено відповідний акт. Відповідно до акту №200904 від 04.09.2020 року встановлено, що перебуваючи на обліку в Білоцерківському МРЦЗ, як безробітна, Відповідач надала недостовірну інформацію відносно паспортних даних, а саме, Відповідач була знята з реєстрації місця проживання з 13.09.2017 року, що унеможливлює одержання статусу безробітного та допомоги по безробіттю. На підставі вищезазначеного акту розслідування, директором Білоцерківського МРЦЗ 28.09.2020 року винесено наказ №117/01-09 про повернення Відповідачем [PERSON] виплаченої допомоги по безробіттю, за період з 17.06.2020 року по 14.08.2019 рік в сумі - 6 345,76 грн., який разом з претензією №877/1052.02/01-24 від 29.09.2020 року вручено Відповідачу Таким чином Відповідач не мав права отримувати матеріальне забезпечення за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», отримувала її безпідставно і незаконно. Позивач просив суд стягнути з Відповідача незаконно одержану допомогу по безробіттю в розмірі 6 345,76 грн.. та судовий збір в розмірі 2 102,00 грн. В судове засідання представник Позивача не з`явився, засобами електронного зв`язку надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.51). В судове засідання Відповідач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі (а.с.52). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 19.06.2020 року Відповідач звернулась до управління з заявою про надання (поновлення) статусу безробітного та з заявою про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю (а.с.11-12). Наказом НТ200619 Відповідачу було надано статус безробітного та призначено виплату допомоги по безробіттю та призначено допомогу по безробіттю відповідно до пп.1, 3, 4 ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Як вбачається з акту №200904 року від 04.9.2020 року про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», встановлено, що Відповідач на день звернення до центру зайнятості з пакетом документів (оригіналів) виявлено інформацію щодо зняття з державної реєстрації місця проживання з 13.09.2017 року (а.с.13). 28.09.2020 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості винесено наказ №117/01-09 про повернення Відповідачем [PERSON] виплаченої допомоги по безробіттю, за період з 17.06.2020 року по 14.08.2019 рік в сумі - 6 345,76 грн. (а.с.16). 29.09.2020 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості була направлена претензія №877/052.02/01-24 Відповідачу з вимогою повернути незаконно отримані кошти виплачені Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості в сумі - 6 345,76 грн. (а.с.14). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступних норм процесуального та матеріального та права України. Так, судом встановлено, що відповідно до ст.3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», законодавство про страхування на випадок безробіття складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону України «Про зайнятість населення» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері страхування на випадок безробіття, а також міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ст.2 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», страхування на випадок безробіття здійснюється за принципом, зокрема, обов`язковості страхування на випадок безробіття всіх працюючих на умовах трудового договору (контракту) та на інших підставах, передбачених законодавством про працю, за цивільно-правовим договором, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби), осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, фізичних осіб - підприємців, а також добровільності такого страхування громадянами України, які працюють за межами України, членами особистого селянського та фермерського господарства, якщо вони не є найманими працівниками. Відповідно до ст.22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, визнані у встановленому порядку безробітними, які протягом 12 місяців, що передували початку безробіття, працювали на умовах повного або неповного робочого дня (тижня) не менше 26 календарних тижнів та сплачували страхові внески, мають право на допомогу по безробіттю залежно від страхового стажу. Згідно з ст.23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застрахованим особам, зазначеним у частині першій статті 22 цього Закону, розмір допомоги по безробіттю визначається у відсотках до їх середньої заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (доходу) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, затвердженого Кабінетом Міністрів України, залежно від страхового стажу: до 2 років - 50 відсотків; від 2 до 6 років - 55 відсотків; від 6 до 10 років - 60 відсотків; понад 10 років - 70 відсотків. Судом встановлено, що на підставі заяви Відповідача, наказом НТ200619 від 19.06.2020 року Білоцерківським міськрайонним центром зайнятості останній було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю. Згідно з ч.2, 3 ст.36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. В обґрунтування позову зазначено, що в процесі звірки даних Позивачем було встановлено, що Відповідач надала недостовірну інформацію відносно паспортних даних, а саме, Відповідач була знята з реєстрації місця проживання з 13.09.2017 року, що унеможливлює одержання статусу безробітного та допомоги по безробіттю. На підтвердження зазначених доводів було надано акт №200904 від 04.09.2020 року Білоцерківського міськрайонного центру зайнятості про розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, відповідно до якого в результаті проведеного розслідування встановлено, що Відповідач була знята з реєстрації місця проживання з 13.09.2017 року. У той же час, згідно з п.4 ч.2 ст.44 Закону України «Про зайнятість населення», зареєстровані безробітні зобов`язані інформувати центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у ч.1 ст.45 цього Закону. Наказом Білоцерківського МЦЗ від 28.09.2020 року, було прийнято рішення щодо повернення Відповідачем отриманих під час перебування на обліку зазначених коштів, а також Відповідачу було надіслано претензію від 29.09.2020 року про необхідність добровільно повернути отримані кошти (а.с. 14, 15, 16). Доказів на підтвердження належного виконання вимог Позивача в частині повернення Відповідачем отриманих коштів в сумі 6 345,76 грн. матеріали справи не містять, як і не містять доказів на підтвердження вжиття негайних заходів, в разі незгоди Відповідача із прийнятими рішеннями, щодо спростування отриманої Позивачем інформації. За положенням ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за час перебування Відповідача на обліку в центрі зайнятості він порушив чинне законодавство щодо реєстрації та перебування на обліку в органах служби зайнятості, як безробітного та не повідомив про це відповідний центр зайнятості, достатніх доказів на спростовування доводів Позивача, якими обґрунтовуються позовні вимоги, Відповідачем суду подано не було, суд приходить до висновку, що Відповідач безпідставно отримав допомогу по безробіттю в сумі 8 447,76 грн., яка підлягає поверненню, а тому позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно з приписами ст.141 ЦПК України, судові витрати, які поніс Позивач при зверненні до суду, також підлягають стягненню з Відповідача, а саме у розмірі 2 102,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved