Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з таким позовом в якому вказували, що вони є співвласниками житлового будинку 18 по вул. Горіховій в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстровані та мешкають за цією адресою. В той же час з 10 листопада 1992 року в будинку зареєстрована донька [PERSON] та сестра [PERSON] [PERSON], а також з 09 вересня 1999 року син [PERSON] та брат [PERSON] [PERSON], які понад десять років в житловому приміщенні без поважних причин не проживають, проте не знялися з реєстраційного обліку, внаслідок чого власникам житла створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю. В звязку з цим [PERSON], [PERSON] просили визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування належним їм житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачі не заперечували проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що позивачі є співвласниками житлового будинку 18 по вул. Горіховій в м. Вознесенську Миколаївської області, а саме [PERSON] належить ? частки будинку, [PERSON] ? частка вказаного майна, зареєстровані та мешкають за цією адресою. В той же час з 10 листопада 1992 року в будинку зареєстрована донька [PERSON] та сестра [PERSON] [PERSON], а також з 09 вересня 1999 року син [PERSON] та брат [PERSON] [PERSON] Однак, як вбачається з показань свідків [PERSON], [PERSON] та частково підтверджується письмовими матеріалами справи (а.с. 15), відповідачі за місцем реєстрації понад десять років не проживають, самостійно, без примусу змінили постійне місце мешкання, проте не знялися з реєстрації, внаслідок чого власникам житла створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сімї власника житла (в тому числі колишніх) такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини сервітуту. Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як раніше встановлено судом, відповідачі за місцем реєстрації не проживають понад встановлений законом річний строк. Матеріали справи не містять доказів наявності поважних причин їх не проживання в будинку, зокрема створення їм будь-яких перешкод в проживанні чи іншому користуванні житлом тощо, а також наявності між сторонами угоди щодо іншого порядку та строків користування житлом. За такого суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved