Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

Управління Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва звернулось до суду з позовною заявою про стягнення переплати пенсії. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за період з 01.02.2012 по 30.09.2012року року виникла переплата пенсії в сумі 4014,69 грн. у зв'язку з автоматизованою помилкою. Так як, відповідач не відшкодовує завдану шкоду в добровільному порядку, позивач просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Тому суд вважає можливим слухати справу за її відсутності на підставі ст. 158 ЦПК України. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позову, не погоджується з тим, що це сталась помилка, вважає, що нарахування пенсії проведено правильно, просила застосувати строки позовної давності. Суд, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Подільському районі м. Києва з 2011р. та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». З листа Управління ПФУ від 01.11.2012р. №473/Щ-388 вбачається, що виникла переплата пенсії позивачки не з її вини, тому відповідно до рішення Міжвідомчої комісії з інвентаризації пенсійних справ та особових рахунків і списання сум переплат пенсій та грошової допомоги вираховуватися не буде ( а.с.12) В позовних вимогах зазначається, що переплата сталась з причин автоматизованої помилки за період з лютого по вересень включно 2012р. Тобто кожень місяць робилась переплата, про що позивачу було відомо ще у 2012р., що підтверджується листом від 01.11.2012р., а всього за цей період переплата склала 4014,69 грн. До суду позивач звернувся 12.08.2015р. Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.256 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідачка заперечувала проти позову та просила відмовити і застосувати строк позовної давності. Пояснювала, що представник позивача не пред»являв претензій щодо повернення розміру пенсії, а навпаки повідомляла, що нічого стягувати не будуть. Разом з тим, суд не може відмовити повністю в позові за весь вказаний період по причині пропуску позивачем строку позовної давності, оскільки за серпень та за вересень 2012р. позивач звернувся в серпні 2015р., а тому переплата розміру за серпень та вересень 2012р. не підпадає під трирічний строк, за ці місяці позивач звернувся у межах трирічного строку, а решта періоду : лютий, березень, квітень, травень, червень, липень 2012р. заявлено з пропуском строку позовної давності, а тому вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Отже, встановлюючи розмір переплати розміру пенсії [PERSON] , суд враховує лист Управління ПФУ в Подільському районі від 01.11.2012р, оскільки інших даних позивач суду не надав, а представник позивача в судове засідання не з»явився, вимог не уточнював, інших доказів суду не надав. Так, з даного листа вбачається, що розмір пенсії за віком відповідачки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012р за №327 становить з 01.07.2012року - 4351,48 грн., а фактично виплачувалась з липня по вересень в розмірі 5151,81 грн., тому різниця між фактично виплаченою та встановленою на законодавчому рівні : 5151,81 - 4351,48 грн. = 800,33 грн. і становить переплата за один місяць. А оскільки суд враховує два місяця переплати ( серпень та вересень 2012р) в межах строку позовною давності, то переплата складає 800,33 Х 2= 1600,66 грн. Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім'ї у випадках, визначених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Враховуючи те, що відповідачка не повернула позивачу безпідставно набуті грошові кошти ( за серпень, вересень 2012р), які підлягають поверненню у зв'язку із рахунковою помилкою, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню кошти в сумі 1600,66 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимоги. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial