Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся до суду із позовом в якому зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 0827/382/12 від 30.03.2012 року [PERSON] позбавлена батьківських прав. [PERSON], [INFO] виховується та навчається в комунальному закладі «Матвіївська загальноосвітня санаторна школа-інтернат І-ІІІ ступенів» Запорізької обласної ради з 20.01.2014 року, за період його перебування в закладі відповідачка жодного разу не відвідувала дитину, залишила без піклування, матеріальної та моральної допомоги. Відповідачка нехтує виконанням батьківських обов*язків, не піклується про фізичний та духовний стан свого сина. З метою захисту прав неповнолітнього, просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дати пред'явлення позову до повноліття дитини. В судове засідання позивач надав заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав в повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих причин,викликалася шляхом направлення судових повісток. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження ,причини неявки у судове засідання відповідачка суд не повідомила. Відповідно до ст.74,76,77 ЦПК України відповідач вважається таким,що повідомлений належним чином та не з*явився в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. З матеріалів справи встановлено, що відповідач є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] Згідно із ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги матеріальне положення позивача, відповідача, той факт, що позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі визначеному позивачкою. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК видатки у вигляді судового збору, суд вважає за доцільне стягнути з відповідачки в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved