Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувся з позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача, яка є власником квартири [ADDRESS], заборгованість по платі за утримання житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.01.2012 року по 01.03.2014 року в сумі 1085,12 грн., яка не сплачується відповідачем в добровільному порядку. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України просив стягнути суму індексу інфляції 39,46 грн. та 3% річних в сумі 71,84 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала уточнену заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, відповідно до ст.169 ЦПК України ухвалив розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у її відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS]. Між позивачем та відповідачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані сплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно показань засобів обліку води і теплої енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Відповідач отримувала від виконавця Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації житлово-комунальні послуги та відповідно зобов'язана була сплачувати кошти за їх користування, тобто фактично відповідач знаходилась у договірних відносинах із виконавцем. Отже, обидві сторони у цих відносинах мають певні права та обов'язки, а саме, виконавець зобов'язаний надавати споживачеві якісні житлово-комунальні послуги, а споживач зобов'язаний сплачувати за отримані послуги. Встановлено, що відповідачем не здійснюється плата за утримання житла та плата за користування комунальними послугами за період 01.01.2012 року по 01.03.2014 року. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України власник зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Отже, борг відповідача перед позивачем станом на 01.03.2014 року становить - 1085,12 грн., що підтверджується розрахунками заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Таким чином, сума індексу інфляції становить 39,46 грн. та 3% річних в сумі 71,84 грн. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог, а тому з відповідача на його користь підлягає стягненню сума заборгованості, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 1197,12 грн. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, як складаються з суми судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved