Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

У провадженні Роменського міськрайонного суду Сумської області перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної і моральної шкоди. Рішенням Роменського міськрайонного суду від 01 листопада 2081 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. 05 листопада 2018 року від [PERSON] до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить стягнути з [PERSON] на його користь 11800 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу та витрат на оплату судової експертизи. А саме: 5000 грн., сплачених адвокату [PERSON] згідно угоди про надання правничої допомоги, 4800 грн., сплачених за проведення судової експертизи. Крім того, за підготування позовної заяви, виготовлення додатків до позовної заяви, подання заяви до суду, участь в судовому засіданні, ознайомлення з відзивом на позовну заяву та доданими клопотаннями він сплатив адвокату [PERSON] 5000 грн., з яких 3000 грн. було йому повернуто у звязку із припиненням дії угоди про надання правничої допомоги. Отже, понесені ним витрати складають 11800 грн. (5000 + 2000 + 4800 = 11800 грн.). \~ \~ \~ \~У судове засіданні позивач та його представник [PERSON] не зявились, надали заяви про розгляд заяви без їх участі, просили її задовольнити у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд заяви без їх участі, просили у задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат відмовити. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідач надав заперечення, у якому посилається на те, що по цивільній справі було проведено не судову експертизу, а авто-товарознавче дослідження. При винесенні рішення суд не взяв до уваги Висновки цього експертного товарознавчого дослідження щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля, визнавши його неналежним доказом. Мотиви такого висновку наведені в судовому рішенні, тому вважає, що сума коштів, яка сплачена [PERSON] на користь спеціаліста [PERSON] стягненню з нього не підлягає. Щодо судових витрат повязаних з наданням правничої допомоги адвокатами в загальній сумі 7000 грн., зазначає, що наданий [PERSON] розрахунок розміру витрат на правничу допомогу адвокатів і додатки, не відповідають співмірності із передбаченими законом критеріями і є підставою для суттєвого зменшення розміру витрат, які підлягають розподілу між сторонами. Зокрема, розрахунок не містить детального опису робіт, виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відсутні акти прийняття і передачі наданих послуг. Позивачем у розрахунку був застосований принцип, закладений у ч. 2 ст. 84 ЦПК України старої редакції ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року про те, що розмір компенсації витрат на правничу допомогу обмежувався 40 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надала правничу допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальний дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Тому вважає, що наданий [PERSON] розрахунок розміру витрат на правничу допомогу в сумі 6903,75 грн. з додатками є незрозумілим, і не ґрунтується на діючому матеріальному і процесуальному законі, а тому не може бути прийнятий до уваги. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Встановлено, що рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 листопада 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 28000 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с. 120-121). З ухваленого рішення вбачається, що в ньому не вирішено питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, окрім судового збору. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ст.\~270\~ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) повязаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз. Частиною 1 статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. П. 3 ч.2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат для здійснення правничої допомоги. \~ \~ \~ \~Згідно розрахунку розміру витрат на правничу допомогу, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, розмір гонорару адвоката визначений в сумі 5000 грн. (а.с.134). Тобто фактично менша, ніж зазначено у розрахунку відповідно до витраченого часу. \~ \~ \~ \~При цьому суд не може погодитись із запереченням відповідача про те, що до розрахунку компенсації витрат на правову допомогу не може застосовуватись прожитковий мінімум доходів громадян як розрахункова одиниця. Стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Із зазначеної правової норми, крім іншого вбачається, що гонорар обумовлюється договором на розсуд сторін договору. Угодою про надання правничої допомоги, укладеною між адвокатом [PERSON] та [PERSON] вбачається, що гонорар обумовлений з розрахунку не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб на час закінчення розгляду справи за годину правничої допомоги (а.с. 48). Прямої заборони визначення таким чином розміру гонорару законодавство не містить, отже умови договору не суперечать законодавству, а наданий розрахунок відповідає умовам Угоди. \~ \~ \~ \~Згідно квитанції № 67 від 22 серпня 2018 року адвокатом [PERSON] від [PERSON] отримано 5000 грн. за надання правничої допомоги у цивільній справі № 585/2796/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди (а.с.49). Згідно квитанції № 98-1 адвокат [PERSON] отримав від [PERSON] 5000 грн. за надання правових послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 24.04.2018 року, а саме: за підготовку позовної заяви та представництво у суді, які складалися з підготовлення позову, виготовлення додатків до позову, здача заяви до канцелярії суду, прийняття участі у судових засіданнях (а.с.135, 136, 29, 42). При цьому фактично понесені витрати складають 2000 грн., оскільки 3000 грн. позивачеві повернуто, що зазначив у своїй заяві позивач. Таку суму суд вважає обґрунтованою з урахуванням обсягу виконаної роботи, складності справи та значення справи для сторін. З матеріалів справи також вбачається наявність Висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 14 квітня 2018 року, за яке, відповідно квитанції № 038294 сплачено позивачем 4800 грн. (а.с.11-16, 17), який судом відхилено як доказ у звязку з його недопустимістю. Отже сплачена за нього сума не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного суд вважає можливим вимоги, викладені у заяві про ухвалення додаткового рішення, задовольнити частково стягнути витрати на правову допомогу пропорційно задоволених вимог ( 5000 + 2000)х0,37% = 2590 грн. В іншій частині, зазначених у заяві вимог, - відмовити. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved