Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що за рішенням суду [PERSON] визнано право користування квартирою [ADDRESS] За згодою останньої у 2011 році в дану квартиру вселилась вона разом з неповнолітньою дитиною та постійно там проживає, бере участь в утриманні квартири, здійснює поточний ремонт квартири. У січні 2014 року вона знялась з реєстраційного обліку за колишньою адресою проживання: [ADDRESS] з метою зареєструватись за фактичним місцем проживання. У січні 2014 року вона та [PERSON] звернулись до ЖЕДу з відповідними заявами, але отримали відмову. Вважають, що така відмова порушує їх право, передбачене чинним законами, а особливо право неповнолітньої дитини. Просили суд визнати за нею, [PERSON], та її неповнолітнім сином [PERSON], 1999 року народження, право користування квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов, та захистити право неповнолітньої дитини. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник третьої особи ЖЕД №3 КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області проти позову заперечував. Просив суд відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надіслано лист про розгляд справи у їх відсутність відповідно до норм законодавства. У судове засідання [PERSON] не з'явилась. Про час та місце повідомлена. Надіслала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що з 16 жовтня 2007 року по 10 січня 2014 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого відділом РАГСу м.Харцизьк Донецької області. Рішенням колегії суддів Апеляційного суду Київської області від 30 вересня 2010 року визнано за [PERSON] право користування житловим приміщенням - однокімнатною квартирою [ADDRESS] При цьому судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про встановлення факту укладеним договору найму житлового приміщення, наявності правовідношення найму, про визнання заміни первісного наймача і переведення прав первісного наймача, про визнання [PERSON] наймачем та користувачем даного приміщення; про зобов'язання виконкому міської ради видати ордер на дане приміщення; про зобов'язання ВГІРФО здійснити реєстраційні дії та зареєструвати її за даною адресою. При розгляді справи судом було встановлено, що визнання за [PERSON] права користування житловим приміщенням надає їй відповідно до ст. 64 ЖК України у відносинах з третіми особами мати всі права та обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, в тому числі і здійснення у встановленому порядку реєстрації за місцем проживання. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселились в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням. 15 січня 2014 року [PERSON] звернулась з заявою до ЖЕД №3 про реєстрацію [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. 31 січня 2014 року [PERSON] звернулась з заявою до ЖЕД №3 про реєстрацію її та її неповнолітнього сина [PERSON], 1999 року народження, в квартирі [ADDRESS]. У проведенні реєстрації позивачу було відмовлено, що підтверджується листом начальника ЖЕЖ №3 від 04 лютого 2014 року, з-підстав недостатності правових підстав для реєстрації в даній квартирі. При розгляді справи встановлено, що [PERSON] не зареєструвала своє місце проживання, в установленому Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» порядку, не укладала договір як наймач, не сплачувала житлово-комунальні послуги. У судовому засіданні суду не подано доказів на підтвердження несення витрат позивачами на утримання майна. Натомість з поданого акту вбачається, що в даний час в квартирі неохайно, але [PERSON] має намір робити ремонт весною. Подані акти обстеження побутових умов від 20 січня 2014 року та від 25 січня 2014 року, як доказ правомірності проживання, суд оцінює критично, оскільки їх зміст щодо осіб, які проживають в спірній квартирі, часу проживання [PERSON], суперечить один одному та матеріалам справи. Крім того, з них неможливо встановити на підставі яких даних були встановлені ці факти, в тому числі і часу проживання позивача та сина в квартирі. Подані квитанції про сплату комунальних послуг, як підтвердження витрат на утримання майна, суд оцінює критично, оскільки дані проплати були здійсненні після подачі позову до суду та заслуховування заперечень відповідача, а саме 07 квітня 2014 року. У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року вказано, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. [PERSON] не оскаржувала відмову у проведенні реєстрації, доказів на підтвердження своїх вимог позивач суду не надав, тому суд вважає, що нею не подано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона вселилась, проживала, несла витрати, як член сімї наймача, тощо, тобто не довела суду позовних вимог, тому у задоволенні позову суд відмовляє.

Outcome: dismissed