Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач 1), [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач 2, а разом позивачі) звернулися до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» про визнання іпотек припиненими. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 вересня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11201336000, відповідно до якого банк зобов`язався надавати [PERSON] щорічно 2 853,33 грн. на споживчі цілі, а [PERSON] зобов`язалася повертати кредит у встановлені строки та сплачувати проценти у розмірі 15,5% річних. Також, 03 вересня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11201398000, відповідно до якого банк зобов`язався надати [PERSON] 70 000,00 дол. США на споживчі цілі, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 11,6% річних. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вказаними кредитними договорами, 03 вересня 2007 року між останньою та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки №61568, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . 25 січня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11288692000, відповідно до якого банк зобов`язався надати [PERSON] 78 300,00 дол. США на споживчі цілі, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,40% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за цим кредитним договором між останньою та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» 25 січня 2008 року укладений договір іпотеки №61568-Б, відповідно до якого [PERSON] передала банку вказану вище квартиру в іпотеку. [INFO] [PERSON] померла. Відповідно до довідки приватного нотаріуса КМНО Домашенко М.М. від 26.10.2018 р., станом на 26.10.2018 р. спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої увійшла іпотечна квартира, прийняли [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] двічі в порядку ст.1281 ЦК України повідомляла ПАТ «Дельта Банк», як нового кредитора та іпотекодержателя, про відкриття спадщини після смерті [PERSON] шляхом направлення 01.02.2018 р. та 05.03.2018 р. заяв на поштову адресу останнього. Претензію до спадкоємців ПАТ «Дельта Банк» подав лише 12 жовтня 2018 року, тобто з пропуском шестимісячного строку від дня коли останній дізнався про відкриття спадщини у зв`язку із смертю позичальника. Тому, оскільки основне зобов`язання померлого боржника припиняється внаслідок не пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців протягом строків, встановлених чч. 2, 3 ст. 1281 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України), а іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, то Позивачі просять припинити іпотеки квартири на підставі вказаних вище іпотечних договорів. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2018 року було відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. 01 квітня 2019 року представником ПАТ «Дельта Банк» було подано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вказані у позовній заяві обставини не є підставою для припинення іпотек, оскільки статтею 1281 ЦК України визначено, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину не пізніще шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. [PERSON] дійсно зверталася до ПАТ «Дельта Банк» із заявою-повідомленням про смерть позичальника [PERSON] та повідомила про відкриття спадщини, однак останньою не було повідомлено та не надано свідоцтва про право на спадщину з визначенням частки спадщини для кожного із спадкоємців. 06 травня 2019 року через канцелярію суду представником Позивачів [PERSON] подано відповідь на відзив, в якому останній зазначив, що ст. 1281 ЦК України, якою строк для пред`явлення вимог до спадкоємця встановлюється з дня одержання ним свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна, набула чинності 04.02.2019 року після введення у дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018 року. Тому така редакція статті не підлягає застосуванню, оскільки відносини між спадкоємцями та кредитором припинилися до введення в дію цього Закону. Третя особа своїм правом на подання пояснень щодо позову не скористалась. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 13 червня 2019 року дану цивільну справу передано судді Каліушко Ф.А. 08 липня 2019 року. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року дану справу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче судове засідання. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна №237447129 від 17 грудня 2020 року, АТ «Альфа-Банк» на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги №2098/К від 09 грудня 2019 року набув статусу Іпотекодержателя на іпотечне майно. У зв`язку із цим, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 грудня 2020 року залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» до участі у справі в якості співвідповідача. Після залучення до участі у справі, відзив на позовну заяву АТ «Альфа-Банк» не подавав. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 травня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник Позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник АТ «Альфа-Банк» проти задоволення позову заперечував. ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Укрсиббанк» у судове засідання своїх представників не направили, будучи повідомленими про розгляд справи належним чином. Вислухавши пояснення представника Позивачів та АТ «Альфа-Банк», дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. 3 ст. 12, чч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 03 вересня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11201336000, відповідно до якого банк зобов`язався надавати [PERSON] щорічно 2 853,33 грн. на споживчі цілі, а [PERSON] зобов`язалася повертати кредит у встановлені строки та сплачувати проценти у розмірі 15,5% річних. 03 вересня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11201398000, відповідно до якого банк зобов`язався надати [PERSON] 70 000,00 дол. США на споживчі цілі, а [PERSON] зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти у розмірі 11,6% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №11201336000 та кредитним договором №11201398000, 03 вересня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки №61568, відповідно до якого остання передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . 25 січня 2008 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №11288692000, відповідно до якого банк зобов`язався надати [PERSON] 78 300,00 дол. США на споживчі цілі, а [PERSON] зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,40% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за вказаним кредитним договором між останньою та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» 25 січня 2008р. укладений договір іпотеки №61568-Б, відповідно до якого [PERSON] передала в іпотеку банку квартиру за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із витягу з Додатку №1 (Перелік прав вимоги за кредитами), 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі якого останній набув право вимоги за кредитними та іпотечними договорами, укладеними між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] . На підставі вказаного договору, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про набуття ПАТ «Дельта Банк» статусу іпотекодержателя. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22 січня 2018 року, серія [NUMBER] . Відповідно до довідки №357/02-14, виданої 26 жовтня 2018 року приватним нотаріуса Київського міського нотаріального округу Домашенко Максима Миколайовича, станом на 26 жовтня 2018 року за матеріалами спадкової справи спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлої [PERSON] , є дочка померлої - [PERSON] та син померлої - [PERSON] . 01 лютого 2018 року [PERSON] , як спадкоємець [PERSON] , направила на поштову адресу ПАТ «Дельта Банк» заяву в порядку ст. 1281 ЦК України, в якій повідомила про смерть боржника та відкриття після неї спадщини. До вказаної заяви остання додала копію свідоцтва про смерть [PERSON] . Відповідно до витягу з офіційного сайту ДП «Укрпошта» вказана заява була вручена представнику ПАТ «Дельта Банк» за довіреністю 02.02.2018 року. 05 березня 2018 року [PERSON] повторно надіслала ПАТ «Дельта Банк» заяву з повідомлення про смерть [PERSON] та відкриттям після неї спадщини, до якої додала копію свідоцтва про смерть, копію заяви про відкриття спадщини, копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі. Вказана заява вручена представнику ПАТ «Дельта Банк» за довіреністю 13 березня 2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та витягом з офіційного сайту ДП «Укрпошта». Факт отримання вказаних вище заяв також визнано ПАТ «Дельта Банк» у відзиві на позовну заяву. 12 жовтня 2018 року ПАТ «Дельта Банк» подав приватному нотаріусу КМНО Домашенко М.М. претензію (вимогу кредитора) до спадкоємців [PERSON] , що підтверджується довідкою №390/02-14 від 07 листопада 2018 року. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з чч. 1-3 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, в тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно із ст. 1281 ЦК України, у редакції від 06.01.2018 року, чинній на час відкриття спадщини, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно із п. 1. ч. 1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Оскільки спадкодавець був і позичальником за кредитним договором, й іпотекодавцем за договором іпотеки, після його смерті відбувається заміна позичальника за кредитним договором на спадкоємця, який прийняв у спадщину квартиру. Такий спадкоємець за визначених у законодавстві умов надалі несе відповідальність за кредитним договором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. Таким чином, оскільки ПАТ «Дельта Банк» дізнався про смерть [PERSON] та відкриття після неї спадщини [INFO] , останній мав право у шестимісячний строк від цієї дати пред`явити вимогу до її спадкоємців. ПАТ «Дельта Банк» у строк до 02.08.2018 року не пред`явив вимог по кредитним договорам до Позивачів, як спадкоємців [PERSON] , у зв`язку із чим зобов`язання за кредитними договорами припинилися 03.08.2018 року. Оскільки іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання, то суд погоджується із доводами Позивачів про припинення 03.08.2018 року іпотек, що забезпечували зобов`язання [PERSON] за кредитними договорами. Аналогічна правова позиція викладена у п.55-62 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018р. по справі №522/407/15-ц, у яких зазначено: «55.Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 55.1.У разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 55.2.Спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 55.3.Спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 55.4.Спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 55.5.Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 55.6.Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. 56.Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. 57.Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. 58.Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 59.Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. 60.Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. 61.За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. 62.Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань». Суд відхиляє доводи ПАТ «Дельта Банк» щодо застосування до спірних правовідносин ст. 1281 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018р., оскільки останній набрав чинності 04.11.2018р., введений в дію 04.02.2019р., а відносини між спадкодавцями та кредитором у цій справі припинилися до введення його в дію. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року у справі №520/14971/16-ц, у якій зазначено, що доводи касаційної скарги про застосування до спірних правовідносин статті 1281 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» є безпідставними. Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» цей Закон застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім частини четвертої статті 36 Закону України «Про іпотеку», що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Цей Закон набрав чинності 04 листопада 2018 року, тобто вже після закінчення строку, зазначеного у чинній на час відкриття спадщини редакції статті 1281 ЦК України. Суд не вбачає підстав для відступу від вказаного висновку, а відтак задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 2 819,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved