Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, який в подальшому уточнив та в обґрунтування якого зазначив, що на підставі судового наказу, виданого 13.07.2018 року Ленінським районним суду м. Запоріжжя, з нього на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 13.07.2018 року і до повноліття дитини ( [INFO] ). Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області від 10.08.2018 року було відкрите виконавче провадження № 56960418, під час виконання якого позивач надав державному виконавцю інформацію та документи стосовно того, що він зараз не проживає на території України, лише іноді приїжджає, тому що тимчасово проживає та офіційно працевлаштований на невизначений час помічником електрика в компанії «Енерго-стар» [PERSON] у державі Польща, та просив здійснювати стягнення по сплаті аліментів відповідно до офіційного його заробітку або за офіційним його місцем роботи, на що отримав від держаного виконавця відмову в усній формі, при цьому йому було зазначено, що у разі виїзду одного з батьків за кордон на постійне проживання у державу, аліменти стягуються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2002 року № 1203 «Про затвердження Порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги», тобто як з безробітного, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У позові зазначено, що державний виконавець здійснює нарахування сум аліментів, яка підлягає стягненню, від середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості, як безробітному, а не від реального його заробітку на посаді помічника електрика в компанії «Енерго-стар» Ангєшка Урбан у державі Польща, але вказані дії порушують права позивача, оскільки середня заробітна плата по Ленінському району у м. Запоріжжі на серпень 2018 року була 7967,17 грн., а зараз приблизно 9600,00 грн., в той час як реальна його заробітна плата складає 797,50 злотих щомісяця, що еквівалентно до курсу НБУ на 06.02.2019 року 5714,53 грн., відповідно аліменти, що підлягають стягненню повинні буди у відсотковому розмірі від цієї суми, що складає 1428,63 грн., яку позивач вважає достатньою та законною. У зв`язку з тим, що державний виконавець відмовляється від направлення на виконання судового наказу до фірми, в якій офіційно працевлаштований [PERSON] у Польщі, позивач просить зменшити визначений розмір аліментів з 1/4 частки на 1/6 від свого заробітку, який державним виконавцем розраховується як безробітному на підставі Постанови КМУ від 19.08.2002 року № 1203 «Про затвердження Порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги». У встановлені законодавцем строки відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяв, в якому просить в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи це тим, що виплати за судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя позивачем здійснюються нерегулярно та не в повному обсязі, до того ж працевлаштування та свої доходи останній ретельно приховує, внаслідок чого станом на 01.05.2019 року включно загальна сума заборгованості зі сплати аліментів орієнтовно становить 12000,00 гривень. Крім того, з часу винесення наказу від 13.07.2018 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки, його матеріальний стан не змінився, що вбачається із довідки б/н від 03.01.2019 року, яку останній надав до суду, де зазначено, що він з 10.08.2017 року офіційно працює на підприємстві на 1/2 ставки на посаді помічника електрика та в період з лютого 2018 року по грудень 2018 року йому виплачувалась заробітна плата в розмірі 1050 злотих щомісячно, що свідчить лише про стабільний дохід, до того ж праця на 1/2 ставки не позбавляє позивача, перебуваючи на заробітках, також отримувати дохід в іншому місці. Одноразова сплата позивачем у липні - серпні 2018 року заборгованості по аліментах в розмірі 2343,00грн., що визнається сторонами, свідчить лише про наявність прихованих коштів у Позивача. Кошти, які витрачає Позивач на оренду квартири, на переїзди до м. Запоріжжя мінімум двічі на рік, сплата послуг перекладачів та нотаріусів за посвідчення довіреностей на представника та довідок про доходи, також свідчать про наявність прихованих коштів у Позивача. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів саме у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів [PERSON] щомісячно до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та видачі судового наказу від 13.07.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя по справі 334/4952/18 були враховані всі обставини та матеріальний стан позивача, який на сьогоднішній день, згідно доданих до позову документів жодним чином не змінився, до речі, судовий наказ позивачем не оскаржувався. Також, Позивач станом на теперішній час перебуває в працездатному віці (37 років), має гарний стан здоров`я, відомостей про обтяження турботами, щодо утримання інших осіб останній не надав, нової сім`ї та інших дітей на утриманні він не має, будучи батьком малолітньої дитини зобов`язаний утримувати її та надавати їй необхідну та достатню матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Позивач не надав суду жодних доказів, що свідчили б про відсутність у нього матеріальної можливості виплачувати аліменти у зазначеному судом розмірі, тим паче, позивачем не надано доказів, що його матеріальний стан змінився порівняно з моментом видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином, його твердження про погіршення матеріального стану саме у період часу з 13.07.2018р. по день звернення до суду із позовом не є належним чином обґрунтованими та не підтверджене відповідними доказами. Крім того, позивачем аліменти виплачуються не щомісяця та не в повному розмірі, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів наданої Дніпровським відділом державної виконавчої служби м. Запоріжжя станом на 01.11.2018 року, згідно якої [PERSON] за період з 13.07.2018 року по 31.10.2018 року мав заборгованість в сумі 7167,45 грн. Із нарахованої йому до сплати суми аліментів в розмірі 9510,45 грн. було сплачено лише 2434,00 грн., а тому станом на травень 2019 року позивач має орієнтовну заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 12000.00 грн., що в свою чергу погіршує життєві умови доньки. У відзиві [PERSON] , зазначила, що вона працює на повну ставку на посаді медичної сестри у КНП «ЦПМСД №9» та розмір її заробітної плати за шість місяців 2018 - 2019 року, з урахуванням коштів на оздоровлення отриманих у грудні 2018 року та лікарняного (в зв`язку з проведеним хірургічним втручанням), за вирахуванням податків становить 43314,91грн., інших джерел доходу у неї не має, а тому на утримання себе та своєї доньки змушена витрачати по 3609,57грн. До того ж, позивачу відомо про наявність у дитини декількох хронічних захворювань, одним з яких є захворювання очей, а саме прогресуюча міопія середньої ступені важкості, що підтверджується консультативним висновком лікаря офтальмолога. Дитині кожні шість місяців необхідно змінювати окуляри, в зв`язку з чим, виникають додаткові витрати. Згідно консультації лікаря ортопеда від 16.05.2019 року дитина потребує корекції хребта та стоп ніг, в зв`язку з чим необхідно пройти лікувальний курс масажу та придбати ортопедичні устілки та хребтовий корсет. Зі свого боку відповідачка докладає всіх зусиль для забезпечення як фізичних так і матеріальних потреб дитини, але її матеріальне становище не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини, в повній мірі сприяти розвитку її художніх здібностей, повноцінного відпочинку в літній період часу, всебічного медичного супроводу згідно рекомендаціям лікарів та інше. Крім того, як зазначено самим [PERSON] у позові, на сьогоднішній день на законодавчому рівні не визначено порядок стягнення аліментів з громадянина України, який тимчасово проживає та офіційно працевлаштований за кордоном, а якщо не має порядку, то і державний виконавець не має права здійснювати виконавче провадження за аналогією, оскільки, відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином, враховуючи все вищезазначене [PERSON] вважає, що позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів до 1/6 частки його доходів задоволенню не підлягають через необґрунтованість та недоведеність зміни та/або погіршення його матеріального стану на момент звернення до суду. 25.07.2019 року [PERSON] подав письмові пояснення по суті позовної заяви, в яких зазначив, що у нього на утриманні перебуває літня мати - [PERSON] , 1960 року народження, яка є безробітною та пенсіонеркою, тому потребує допомоги. Крім того, у нього в Польщі фактично утворилась нова родина. Він разом із своєю цивільною дружиною [PERSON] проживають у м. Варшава та орендують на двох житло, вартість оренди якого складає 1500 злотих, яку Позивач сплачує зі спільного сімейного бюджету, оскільки його заробіток у розмірі 797,50 злотих покриває лише половину цієї оренди, а йому необхідно ще сплачувати аліменти, якусь частину - висилати допомогу мамі та жити цілий місяць. Таким чином його майновий стан значно погіршився, у зв`язку з тим, що він не отримує заробітку у розмірі 9600,00 грн., яка розрахована державним виконавцем як безробітному, а отримує лише 797,50 злотих, що в еквіваленті складає 5750,00 грн. в середньому, але при цьому сплачує більше аліментів ніж повинен сплачувати. У зв`язку з вказаним вважає, що позовні вимоги є цілком законними, обґрунтованими та доведеними належними доказами, а тому підлягають задоволенню. В судове засідання позивач не з`явився. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові та поясненнях на відзив. Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в їх задоволенні. Додатково пояснила, що донька [PERSON] має хороші художні здібності. В 2017 році успішно пройшла конкурсний відбір та була зарахована до Запорізької дитячої художньої школи де і навчається по теперішній час в 2 класі 1 групи. За її навчання вона як мати щомісячно здійснює відповідні платежі, що загалом за 2018 навчальний рік склали 1650,00 грн., за 2019 навчальний рік склали 1125,00 грн. Як вбачається з довідки, що надала Запорізька дитяча художня школа від 22.05.2019 року № 449, дівчинка в повному обсязі забезпечується усіма необхідними інструментами і матеріалами для навчання в школі. Дитина обдарована та потребує розвитку своїх здібностей, що підтверджується дипломами за участь у шкільному конкурсі учнівських робіт у номінації «Живопис» де вона зайняла 1 місце, була нагороджена Дипломом Запорізької міської ради Департаментом культури та туризму де отримала Гран-прі у міському конкурсі-виставці дитячого образотворчого мистецтва «Світ книги» в номінації «Графіка» (копії дипломів додаються). Крім того, зазначила, що мольберти, фарби, полотна для малювання та інші професійні супутні атрибути художника коштують досить дорого, що також потребує витрачання додаткових коштів. Вона як мати велику увагу приділяє навчанню доньки, використовує послуги репетиторів з англійської мови та математики. Дитина постійно приймає участь в різноманітних навчальних конкурсах та заходах, що підтверджується наданими до суду копіями сертифікатів учасника. На відміну від матері як зазначено в довідці від 23.05.2019 року № 204, яку надав Запорізький колегіум «БЛІНТ», де навчається дівчинка, батько дитини у колегіумі не з`являється, вихованням доньки не опікується, питаннями навчання доньки не цікавиться, у класних та шкільних заходах участі не бере. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні підтримала пояснення відповідачки та її заперечення на позов, просила відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, приходить до наступних висновків. Стаття 182 Сімейного кодексу України, передбачає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 192 Сімейного кодексу України, передбачає зміну розміру аліментів, а саме розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України. Аналогічна позиція зазначена в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. №3«Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства,стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. В судовому засіданні встановлено та доведено письмовими доказами, що судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2018 року (справа № 334/4952/18) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 13.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, [INFO] . 10.08.2018 року постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Накопієї Софії [PERSON] було відкрито виконавче провадження (ВП № 56960418) по виконанню вищевказаного судового наказу. Стягнення аліментів з боржника у вказаному виконавчому провадженні відбувається на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2002 року № 1203 «Про затвердження Порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги», як з безробітного, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. З таким процесом стягнення [PERSON] не погодився, у зв`язку з чим звернувся до державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ в Запорізькій області з заявою, в якій просив стягувати з нього на користь колишньої дружини аліменти на утримання доньки в розмірі, який би відповідав процентному відношенню (1/4 частина) відповідно до його офіційного заробітку. В обґрунтування заяви додав копію довідки про доходи з перекладом, згідно якої вбачається, що він з 10.08.2017 року до теперішнього часу офіційно працює на посаді помічника електрика у «Енерго-Стар Агнєшка Урбан» на підставі договору на невизначений термін, працевлаштований на 1/2 ставки посади та з січня 2019 року по червень 2019 року отримував заробітку плату у розмірі 797,50 злотих щомісяця. На звернення [PERSON] , державний виконавець Листом № 58609 від 13.10.2018 року, повідомив останнього, що постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана за його адресою, вказаною у судовому наказі, а розрахунок станом на 16.08.2018 року отриманий ним особисто, а тому боржник вважається повідомленим про відкриття провадження та наявну в нього заборгованість. Відповідно до вимог ч.4 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Чинними міжнародними договорами України про надання правової допомоги у цивільних або сімейних справах передбачена можливість виконання певних категорій рішень, винесених судами однією Договірної Сторони, на території іншої Договірної Сторони. Проте для того, щоб рішення українського суду могло виконуватися на території іноземної держави, необхідно пройти відповідну процедуру визнання компетентним судом іноземної держави та надання останнім дозволу на його виконанням. Слід також зазначити, що між Україною та Республікою Польща діє Договір про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах (далі - Договір), яким передбачена можливість визнання та виконання судових рішень, винесених у цивільних і кримінальних справах. Згідно із ст.13 Договору установи юстиції Договірних Сторін надають за клопотанням допомогу при встановленні адреси осіб, які перебувають на їх території. Якщо в суді однієї з Договірних Сторін буде порушена справа про отримання аліментів від особи, яка перебуває на території іншої Договірної Сторони, установа юстиції тієї Договірної Сторони надає за заявою допомогу по встановленню місця праці і розміру заробітної плати особи, зобов`язаної до сплати аліментів. Водночас Україна та Республіка Польща є учасниками Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України 01 листопада 2013 року. Порядок звернення з заявами та проханнями до компетентних органів іноземної держави визначає Інструкція про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2017 № 2904/5 (далі - Інструкція). Статтею 6 Конвенції передбачено, що центральні органи надають допомогу стосовно заяв відповідно до розділу III. Вони, зокрема: а) передають й отримують такі заяви; b) ініціюють або сприяють порушенню провадження стосовно таких заяв. Стосовно таких заяв вони вживають усіх відповідних заходів: a) для надання або сприяння наданню правової допомоги у випадках, коли цього вимагають обставини; b) для допомоги у встановленні місцезнаходження боржника або кредитора; c) для допомоги в отриманні відповідної інформації стосовно доходів та в разі необхідності інших фінансових обставин боржника або кредитора, у тому числі місцезнаходження активів; d) для заохочення мирного вирішення з метою одержання добровільної сплати утримання у випадках,коли це є доцільним, за допомогою медіації, примирення або подібних процесів; e) для сприяння виконання рішень про утримання, що триває, у тому числі стосовно будь-яких заборгованостей; g) для сприяння отриманню та швидкому переказові виплат на утримання; h) для надання допомоги в установленому батьківстві у випадках коли це є необхідним для стягнення утримання; i) для ініціювання або сприяння порушенню провадження для отримання яких неоохідних забезпечувальних заходів, які є територіальними за своїм характером та метою яких є забезпечити результат розгляду заяви про утримання, яка знаходиться в провадженні; j) для сприяння врученню документів. Функції центрального органу відповідно до цієї статті настільки, наскільки це дозволено законом його держави, можуть виконуватися державними установами або іншими установами за умови нагляду компетентними органами цієї держави. Ніщо в цій статті або в статті 7 не може тлумачитися як таке, що покладає на центральний орган зобов`язання здійснювати повноваження, які можуть здійснюватися лише судовими органами згідно із законом запитуваної держави. Відповідно до статті 7 Конвенції центральний орган може зробити мотивований запит до іншого центрального органу для вжиття відповідних спеціальних заходів згідно з підпунктами «b», «с», «g», «h», «і» та «j» пункту 2 статті 6, коли заява відповідно до статті 10 не знаходиться в провадженні. Запитуваний центральний орган вживає таких заходів, які є належними, якщо пересвідчиться, що вони є необхідними для сприяння потенційному заявнику в підготовці заяви відповідно до статті 10 або в з`ясуванні того чи с доцільним подавати таку заяву. Центральний орган також може вжити спеціальних заходів на запит іншого дентального органу в справі стосовно стягнення утримання, яка включає іноземний елемент та яка знаходиться в провадженні в запитуючій державі. Також стаття 44 Конвенції встановлює вимоги стосовно мови. Будь-яка заява та пов`язані з нею документи складаються мовою оригіналу й повинні супроводжуватися перекладом офіційною мовою запитуваної держави іншою мовою, яку запитувана держава зазначає в заяві відповідно до статті 63 як прийнятну, якщо тільки компетентний орган такої держави не звільняє від вимоги надання такого перекладу. У зв`язку з тим, що [PERSON] до державного виконавця з заявою про підготовку клопотання про визнання та надання дозволу на виконання рішення українського суду на території республіки Польща, на підставі зазначеної Конвенції, а також з проханням про надання допомоги у встановленні, місцезнаходження боржника або кредитора, допомоги в отриманні відповідної інформації стосовно доходів та в разі необхідності інших фінансових обставин боржника або кредитора, у тому числі місцезнаходження активів не зверталась, тому державний виконавець здійснював стягнення аліментів з [PERSON] на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2002 року № 1203 «Про затвердження Порядку стягнення аліментів на дитину (дітей) у разі виїзду одного з батьків для постійного проживання в іноземній державі, з якою не укладено договір про подання правової допомоги», як з безробітного, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. З пояснень [PERSON] вбачається, що він станом на теперішній час не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі, оскільки станом на теперішній час він офіційно працевлаштований та тимчасово мешкає у м. Варшава Республіка Польща разом з цивільною дружиною [PERSON] та отримуючи заробітну плату у розмірі лише 797,50 злотих вимушений винаймати житло за 1500 злотих. До того ж, на його утриманні перебуває літня мати [PERSON] , 1960 року народження, яка є пенсіонеркою та якій необхідно час від часу надсилати кошти для сплати вартості ліків. В обґрунтування вказаного [PERSON] було долучено до позову копію договору оренди житла, копію довідки про свою заробітну плату, копію довідки з УСЗН Бердянської міської ради від 09.07.2019 року, копію Висновку протоколу засідання ЛКК від 01.07.2019 року, з яких вбачається, що [PERSON] жодної державної допомоги не отримує та їй рекомендована праця, не пов`язана з важкими фізичними перевантаженнями. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України, нормами якого та ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини гарантовано, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з частинами 8, 9 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. У ст. 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається з позовної заяви та наданих доказів, позивач просить суд зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/6 через погіршення свого матеріального стану, на підтвердження чого надав наступні документи: копії довідок з місця роботи з перекладом на українську мову від 03.01.2019 року та 02.07.2019 року, копію Довідки УСЗН Бердянської міської ради Запорізької області від 09.07.2019 року, договору Оренди квартири у м. Варшава від 14.05.2018 року та копії платіжних доручень про сплату орендної плати, копії квитанцій про сплату аліментів, копії розрахунку заборгованості по аліментам наданих державним виконавцем від 31.03.2019 року та 31.05.2019 року. Як підставу для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, [PERSON] зазначив, що у нього на утриманні перебуває літня мати [PERSON] ,1960 року народження, в обґрунтування чого надав наступні документи: копію її трудової книжки, копію Висновку Протоколу засідання ЛКК КНП «Бердянський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бердянської міської ради від 01.07.2019 року, копію листа Бердянського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 178/02 від 17.07.2019 року. Однак, з наданих документів вбачається лише те, що мати позивача дійсно станом до 19.06.2019 року працювала та має загальний страховий стаж менше 12 років, на обліку в УСЗН не перебуває та їй рекомендована праця не пов`язана з важкими фізичними перевантаженнями та психічними стресами строком на один рік (з 01.07.2019 року по 01.07.2020 року). Вказані докази ніяким чином не доводять, що [PERSON] є непрацездатною, інвалідом чи особою, яка потребує додаткового стороннього догляду і що таке утримання їй надає позивач. На підтвердження зміни стану здоров`я позивачем доказів не було надано, що не заперечувалось сторонами. З наданих доказів вбачається, що матеріальний стан позивача з часу видачі судового наказу до теперішнього часу не змінився, тобто [PERSON] як працював на компанії «Енерго-стар» Ангєшка Урбан у м. Варшава, Польща, так і працює офіційно, отримує заробітну плату щомісяця. Разом з тим, дитина, [PERSON] , [INFO] , навчається в Запорізькій дитячій художній школі, щомісячні платежі за її навчання за 2018 навчальний рік склали 1650,00 грн., за 2019 навчальний рік склали 1125,00 грн. Як вбачається з довідки, що надала Запорізька дитяча художня школа від 22.05.2019 року № 449, дівчинка в повному обсязі забезпечується усіма необхідними інструментами і матеріалами для навчання в школі. Дитина обдарована та потребує розвитку своїх здібностей, що підтверджується дипломами за участь у шкільному конкурсі учнівських робіт у номінації «Живопис» де вона зайняла 1 місце, була нагороджена Дипломом Запорізької міської ради Департаментом культури та туризму де отримала Гран-прі у міському конкурсі-виставці дитячого образотворчого мистецтва «Світ книги» в номінації «Графіка» (копії дипломів додаються). Дитина постійно приймає участь в різноманітних навчальних конкурсах та заходах, що підтверджується наданими до суду копіями сертифікатів учасника. На відміну від матері як зазначено в довідці від 23.05.2019 року № 204, яку надав Запорізький колегіум «БЛІНТ», де навчається дівчинка, батько дитини у колегіумі не з`являється, вихованням доньки не опікується, питаннями навчання доньки не цікавиться, у класних та шкільних заходах участі не бере. Також, матеріалами справи встановлено, що у дитини наявні декілька хронічних захворювань, одним з яких є захворювання очей, а саме прогресуюча міопія середньої ступені важкості, що підтверджується консультативним висновком лікаря офтальмолога. Дитині кожні шість місяців необхідно змінювати окуляри, в зв`язку з чим, виникають додаткові витрати. Згідно консультації лікаря ортопеда від 16.05.2019 року дитина потребує корекції хребта та стоп ніг, в зв`язку з чим необхідно пройти лікувальний курс масажу та придбати ортопедичні устілки та хребтовий корсет. Зі свого боку відповідачкою по справі доведено, що вона докладає всіх зусиль для забезпечення як фізичних так і матеріальних потреб дитини, але її матеріальне становище не дозволяє повністю забезпечити та задовольнити потреби неповнолітньої дитини, в повній мірі сприяти розвитку її художніх здібностей, повноцінного відпочинку в літній період часу, всебічного медичного супроводу згідно рекомендаціям лікарів та інше. Як доказ погіршення стану свого здоров`я, [PERSON] до матеріалів справи було додано Довідку про доходи від травня 2019 року, з якої вбачається, що вона працює на повну ставку на посаді медичної сестри у КНП «ЦПМСД №9» за шість місяців 2018 - 2019 року, з урахуванням коштів на оздоровлення отриманих у грудні 2018 року та лікарняного (в зв`язку з проведеним хірургічним втручанням 02.04.2019 року в Запорізькій онкологічній лікарні хірургічної операції на молочній залозі), за вирахуванням податків становить 43314,91грн. Також відповідачка в обґрунтування погіршення стану свого здоров`я надала суду Виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2884 від 15.04.2019 року. Інших джерел доходу у матері не має. Розмір аліментів на утримання дитини залежить від фактично отриманих позивачем доходів, у розмірі 1/4 та у разі погіршення його матеріального стану чи його хвороби, перебування на лікарняному, відповідно, зменшується сума аліментів і на утримання дитини. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка разом з донькою не користується будь-якими соціальними пільгами, які надає держава та не зверталась до [PERSON] з позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, які є значними у зв`язку з наявність захворювань дівчинки, що не заперечувалось сторонами під час розгляду справи. При прийнятті\~рішення щодо\~зміни способу\~стягнення аліментів\~та їх\~розміру,\~суд бере\~до уваги\~те,\~що аліменти\~є необхідністю\~для забезпечення\~нормальних матеріальних\~умов життя\~повнолітньої недієздатної\~дитини,\~і приходить\~до висновку\~про відсутність\~підстав для\~зменшення розміру\~стягуваних з\~позивача аліментів\~з розміру\~1/4\~частка від\~його заробітку\~(доходу) щомісяця\~на 1/6\~частину щомісяця,\~до повноліття\~дитини,\~оскільки останній не має на утриманні інших непрацездатних осіб чи неповнолітніх дітей, осіб-інвалідів, офіційно працевлаштований та має стабільну заробітну платі, а відтак матеріальну можливість для сплати аліментів саме у тому розмірі, який було встановлено судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13.07.2018 року (справа №334/4952/18). З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про необхідність відмови [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: dismissed