Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У листопаді 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Ріелт» (далі - ТОВ «Прайм Ріелт») звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь суму загальної заборгованості у розмірі - 23 385 грн. 90 коп. з них: 15 000 грн. 00 коп. сума боргу за оренду квартири; 903 грн. 71 коп. - сума боргу за комунальні послуги; 522 грн. 98 коп. - 3 % річних від заборгованості по оренді квартири згідно із частиною другою статті 625 ЦК України; 18 грн. 83 коп. - 3 % річних від заборгованості по комунальним послугам згідно із частиною другою статті 625 ЦК України; 1 050 грн. 00 коп. - індексу інфляції від суми боргу за оренду квартири; 37 грн. 81 коп. - індексу інфляції від суми боргу за комунальні послуги, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі - 2 102 грн. 00 коп., та правничої правої допомоги у розмірі - 15 626 грн. 12 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 14 січня 2019 року між ТОВ «Прайм Ріелт» та [PERSON] укладено договір оренди житлового приміщення № 43/01-19, за умовами якого орендодавець зобов`язаний передати в тимчасове платне користування орендаря квартиру [ADDRESS] , а орендар зобов`язаний прийняти у користування на умовах, визначених договором оренди. Взяте на себе зобов`язання щодо передачі нерухомого майна в оренду позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується актом передачі-приймання житлового приміщення від 14 січня 2019 року. Відповідач впродовж тривалого часу використовував вказану квартиру для власних потреб. 31 січня 2020 року між сторонами досягнуто згоди щодо дострокового розірвання договору оренди та передано об`єкт оренди орендодавцю, про що свідчить акт приймання-передачі житлового приміщення від 31 січня 2020 року. На дату припинення договірних відносин [PERSON] прострочив сплату орендних платежів та заборгував ТОВ «Прайм Ріелт» орендну плату у розмірі - 15 000 грн. 00 коп., а також оплату за комунальні послуги у розмірі - 903 грн. 71 коп. З підстав стягнення заборгованості позивач звернувся до суду із даним позовом. Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 25 листопада 2020 року дану справу передано на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач ТОВ «Прайм Ріелт» представника не направив. 10 червня 2021 року представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду неповідомлені. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ТОВ «Прайм Ріелт» на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 січня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області належить квартира [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що 14 січня 2019 року між ТОВ «Прайм Ріелт» та [PERSON] укладено договір оренди № 43/01-19 житлового приміщення, за умовами якого орендодавець зобов`язався передати у тимчасове оплатне строкове користування житлове ізольоване приміщення, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] , а орендар зобов`язався прийняти квартиру в оренду належним чином використовувати, сплачувати встановлену цим договором плату за оренду та повернути квартиру на умовах встановлених цим договором. Відповідно до пункту 1.1 договору оренди квартира передається в оренду на строк до 31 грудня 2019 року. Згідно із пунктом 2.1 договору на момент укладення цього договору орендодавець встановлює плату за 1 календарний місяць кожного місяця оренди в національній валюті - гривні у розмірі - 5 000 грн. 00 коп., а орендар погоджується на таку суму орендної плати та зобов`язується сплачувати (перераховувати) її щомісячно. Банківські витрати, пов`язані з оплатою (перерахуванням) коштів, покладаються на орендаря. Відповідно до пункту 4.3.2 орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату, на умовах та порядку, встановленому цим договором та сплачувати за експлуатаційні витрати. 14 січня 2019 року між ТОВ «Прайм Ріелт» та [PERSON] підписано акти передачі-приймання житлового приміщення та приладів обліку. 31 січня 2020 року між сторонами підписано акт передачі-приймання (повернення) житлового приміщення, за яким у зв`язку із розірвання (припиненням) договору оренди № 43/01-19 від 14 січня 2019 року орендодавець приймає, а орендар передає (повертає) квартиру [ADDRESS] . На дату підписання акту сторонами зафіксовано показники квартирних приладів обліку. Відповідно до акту звіряння взаємних розрахунків за період з 01 січня 2019 року по 17 січня 2020 року між ТОВ «Прайм Ріелт» та [PERSON] відповідно до договору оренди № 43/01-19 від 14 січня 2019 року заборгованість [PERSON] за орендну плату складає - 15 000 грн. 00 коп. Згідно із актом звіряння взаємних розрахунків за період з 01 січня 2019 року по 17 січня 2020 року між ТОВ «Прайм Ріелт» та [PERSON] відповідно до договору оренди № 43/01-19 від 14 січня 2019 року сума боргу за комунальними послугами складає - 903 грн. 71 коп. Згідно із пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статей 525, 526, 546 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 626, частини першої статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Приписами статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). За змістом частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Згідно статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Положеннями статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості від 09 листопада 2020 року вбачається, що за прострочення виконання відповідачем зобов`язання щодо оплати орендної плати за договором від 14 січня 2019 року нараховано 3 % річних у розмірі - 522 грн. 98 коп., інфляційні - 1 050 грн. 00 коп., а також за прострочення зобов`язання щодо сплати заборгованості за комунальні послуги нараховано 3 % річних у розмірі - 18 грн. 12 коп. та інфляційні - 52 грн. 93 коп. При розгляді даної справи по суті встановлено, що між сторонами укладено договір оренди № 43/01-19 від 14 січня 2019 року шляхом надання відповідачу в оренду житлового приміщення - квартири. Разом з тим, взяті на себе за договором оренди зобов`язання відповідач не виконав, орендну плату та комунальні послуги своєчасно не сплатив, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було. З огляду на викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягає загальна сума заборгованості у розмірі - 23 385 грн. 90 коп., з яких 15 000 грн. 00 коп. сума боргу за оренду квартири; 903 грн. 71 коп. - сума боргу за комунальні послуги; 522 грн. 98 коп. - 3 % річних від заборгованості по оренді квартири згідно із частиною другою статті 625 ЦК України; 18 грн. 83 коп. - 3 % річних від заборгованості по комунальним послугам згідно із частиною другою статті 625 ЦК України; 1 050 грн. 00 коп. - індексу інфляції від суми боргу за оренду квартири; 37 грн. 81 коп. - індексу інфляції від суми боргу за комунальні послуги. При зверненні до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі - 2 102 грн. 00 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 2 102 грн. 00 коп. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом паяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При розгляді даної справи по суті позивач не надав до суду доказів, які б свідчили про сплату ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі - 15 626 грн. 12 коп., а тому вони не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного та

Outcome: approved