Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У лютому 2014 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він неодноразово звертався до судових органів для захисту порушених прав, але отримував неправомірні відмови. Тривалий час він не може отримати правосудного законного рішення. Тому йому як юристу заподіяно моральної шкоди, принижено його ділову репутацію. Вказав, що судовою владою порушені його права, а інші відповідачі також не проконтролювали дотримання Конституції України, Європейської конвенції та чинного законодавства України, хоча це є їх обовязок. Враховуючі значні моральні страждання, тяжкість вимушених змін в своєму житті, багаторічні змагання з правосуддям, зусилля, які необхідні для відновлення морального стану, заподіяну моральну шкоду оцінює в розмірі 50\~000 грн. Просив суд відшкодувати моральну шкоду в розмірі 50\~000 грн. за рахунок державного бюджету України, з суми задоволеної судом 50% присудити на користь Збройних Сил України. У судове засідання позивач [PERSON] не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити. У судове засідання представники Печерського районного суду м. Києва, Апеляційного суду м. Києва, Вищого адміністративного суду України, Адміністрації Президента України не зявились. Направили суду заперечення проти позову. Просили суд відмовити в задоволенні позову та слухати справу в їх відсутність. У судовому засіданні представник Кабінету Міністрів України проти позову заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 травня 2014 року залишено без руху позов [PERSON] до відділу ДВС Світловодського МРУ юстиції. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13 червня 2014 року залишено без руху позов [PERSON] до відділу ДВС Світловодського МРУ юстиції. Ухвалою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 28 липня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2014 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою [PERSON] на ухвалу у Кіровоградського окружного адміністративного. Ухвалою Дніпропетровського Апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу без змін. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 березня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено по справі за позовом [PERSON] та інших до держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди. Ухвалою Печерського районного суду м. Києві від 19 серпня 2014 року відкрито провадження за позовом [PERSON] та інших до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України, треті особи Верховна Рада України, Адміністрація Президента України про відшкодування шкоди. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 13 серпня 2014 року апеляційну скаргу [PERSON] повернуто апелянту по справі за позовом [PERSON] та інших до Держави України в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 02 квітня 2014 року залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 січня 2014 року по справі за позовом [PERSON] до Держави України в особі Державної казначейської служби України третя особа Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області про відшкодування шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. У постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. При розгляді справи не подано належних та допустимих доказів того, що саме через неправомірні дії відповідачів позивачу було заподіяно моральної шкоди, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, є вина відповідачів. Сам по собі факт ухвалення рішення, з яким особа не погоджується, не підтверджує заподіяння матеріальної та моральної шкоди, оскільки є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійсненні правосуддя. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову..

Outcome: dismissed