Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позов обґрунтований такими обставинами. 13.04.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 110000 грн., з кінцевим терміном повернення до 20.04.2019. Оскільки відповідач не повертає отримані в борг кошти, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 10 лютого 2020 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Представник позивача подала клопотання про розгляд справи у її відсутність та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка. викликалася в судове засідання у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем її проживання, також судова повістка про виклик відповідачки була розміщена на сайті суду, проте до суду вона не з`явилася без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подала. Зважаючи на викладене суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. 13.04.2019 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики у формі розписки, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в розмірі 110000 грн., з кінцевим терміном повернення до 20.04.2019. Факт одержання позичальником грошових коштів за вищевказаним договором підтверджується власноручним підписом [PERSON] на даному договорі. З позову вбачається, що Відповідач своїх грошових зобов`язань у встановлений договором позики строк не виконала, а саме до 20.04.2019 грошові кошти не повернула, що підтверджується наявністю у позивачки оригінала договору позики грошових коштів, який підписала відповідачка і цим погодилась з договором. Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України. Відповідно до положень статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Зважаючи на положення частини 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його суму не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а в частині 2 вищевказаної статті ЦК України вказано, що підпис відповідачкою договору посвідчує передання їй позивачкою грошових коштів і містить вказівку на її зобов`язання повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договору позики. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Частини 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язань або не виконав його у строк встановлений законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Судом встановлено, що відповідач своїх грошових зобов`язань у встановлений строк не виконала, що підтверджується договором позики грошових коштів. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального закону вимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивачки, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідачку сплачений позивачкою судовий збір в загальному розмірі 1100 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved