Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування понесених витрат на оплату житлово-комунальних послуг, посилаючись на те, шо він та відповідач є власниками квартири [ADDRESS] , яка належить їм на праві спільної часткової власності. Майже весь час він сам сплачує комунальні послуги за квартиру, відповідач кошти не сплачує. Просить стягнути з відповідача 11769,85 грн. за оплачені ним житлово-комунальні послуги. Ухвалою суду від 04.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідач двічі у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що в судове засідання представник відповідача повторно не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив, відзив у встановлений ЦПК порядку не подав, представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд відповідно до ст.280 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Заслухавши пояснення представника, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] . За договором купівлі-продажу від 28.08.1996 року [PERSON] придбав в [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 5-8). Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.06.2013 року, яке набрало чинності 08.07.2013 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] (а.с.9-10). Як вбачається із наданих позивачем квитанцій за період з 01.01.2017 року по 01.02.2019 року позивач за житлово-комунальні послуги сплатив: за послуги централізованого опалення та послуги з централізованого водопостачання гарячої води 17962,64 грн.; за послуги з надання електроенергії - 250 грн.; за послуги зі споживання природного газу - 2974,38 грн.; за послуги з водопостачання та водовідведення 2352,69 грн., а всього 23539,71 грн. ( а.с.16-17). Відповідно до п. 41, 42 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року розподіл загальних витрат на освітлення, опалення, ремонт підсобних приміщень квартир, в яких проживає два і більше власників, провадиться за узгодженням мешканців квартири. Спори між власниками у квартирах, в яких проживає два і більше власників про розподіл витрат на оплату комунальних та інших послуг розв`язуються судом. Згідно з частиною другою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем оплачено за житлово-комунальні послуги у квартирі [ADDRESS] , 23539,71 грн., однак відповідач [PERSON] будучи власником Ѕ частки даної квартири не брала участі в оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.01.2017 року по 01.02.2019, а відтак, на переконання суду, з відповідача слід стягнути на користь позивача 11769,85 грн., що становить 1/2 частку від оплаченої позивачем суми, відповідно до належної йому частки у майні. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення. А також, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved