Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У лютому 2019 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервісмонтажінвест» про визнання договору купівлі-продажу майна дійсним та визнання права власності на рухоме майно, зняття арешту з майна. В обґрунтування позову зазначила, що 26 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Сервісмонтажінвест», в особі директора Забродіна Євгена Ігоровича укладено договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме автомобілю марки ГАЗ 33021, державний номер [NUMBER] , 1996 року випуску, голубого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , тип ТЗ ізотермічний фургон, повна маса 3\~500 кг, без навантаження 2\~000 кг, об`єм двигуна 2\~445 м?. За умовами договору вартість автомобілю складає 15\~000,00 гривень, які покупець сплатив продавцеві. [PERSON] передав йому правовстановлюючі документи на транспортний засіб, автомобіль та ключі від ньго. Згідно п.4.1 Договору, сторони погодили здійснити нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля та зареєструвати право власності за [PERSON] в строк до 30 квітня 2014 року. Однак, [PERSON] , який і досі є керівником ТОВ «Сервісмонтажінвест», ухиляється від нотаріального посвідчення договору та переоформлення авто біля. Даний факт позбавляє позивача можливості набуття всіх прав на автомобіль як дійсного власника. Тому, просить суд визнати дійсним договір купівлі - продажу рухомого майна від 26.03.2014 року, укладений між позивачем та відповідачем і визнати за позивачем право власності на автомобіль. Крім того, просить суд зняти арешт з даного автомобілю, накладений Жовтневим ВДВС Криворізького МУЮ. Існуючий арешт унеможливлює реалізацію його прав та інтересів щодо володіння та розпорядженням належного йому майна. 05 березня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. 26 квітня 2019 року ухвалою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу підготовчий розгляд справи закінчено, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. Представник третьої особи Покровського відділу державної виконавчої служби м.Кривого Рогу Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Толстова В.С. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Згідно ст.158 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ТОВ «Сервісмонтажінвест» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Судова кореспонденція, яка направлена відповідачу, була повернута до суду, у зв`язку зі спливом строку зберігання, враховуючи зазначене, суд вважає неповажною причиною неявки відповідача до суду. Суд, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.\~Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Стаття 57 ЦПК України\~визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.\~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 26 березня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Сервісмонтажінвест», в особі директора Забродіна Євгена Ігоровича в простій письмовій формі укладено договір купівлі-продажу рухомого майна, а саме автомобілю марки ГАЗ 33021, державний номер [NUMBER] , 1996 року випуску, голубого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , тип ТЗ ізотермічний фургон, повна маса 3\~500 кг, без навантаження 2\~000 кг, об`єм двигуна 2\~445 м?, копія договору долучена до матеріалів справи. Відповідно до ч.1\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. За приписами\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Пунктом 2.1 Договору передбачено, що вартість автомобілю складає 15\~000,00 гривень. 27 березня 2014 року позивач [PERSON] сплатив грошові кошти в сумі, яка\~передбачена в договорі у розмірі 15\~000,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру б/н від 27.03.2014, копія якої міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч.1\~ст.334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач прийняв придбане рухоме майно, а саме [PERSON] на виконання п. 3.1 Договору, передав йому транспортний засіб та реєстраційні документи на нього. За договором купівлі-продажу, як визначає ч.1\~ст.655 ЦК України, одна сторона (продавець) передає, або зобов`язується передати майно у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно і сплатити певну суму грошей. Умови вказаної норми закону сторони\~виконали. У відповідності до\~ст.658 ЦК України\~право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, належить власнику товару. Якщо продавець не є власником, покупець набуває права власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. \~ \~ \~ \~Автомобіль марки ГАЗ 33021, державний номер [NUMBER] належав ТОВ «Сервісмонтажінвест» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] від 16.10.2004 року. Учасниками товариства прийнято рішення про продаж рухомого майна - автомобілю, що підтверджується протоколом №11 загальних зборів учасників ТОВ «Сервісмонтажінвест» від 20 березня 2019 року (копія протоколу долучена до матеріалів справи). Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод. Також оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може посвідчуватися нотаріально. Згідно з пунктом 4.1 Договору сторони зобов`язуються в строк до 30 квітня 2014 року нотаріально посвідчити договір купівлі продажу автомобіля та зареєструвати його на ім`я Покупця у встановленому Законом порядку. Відповідач відмовився у визначені договором строки посвідчити договір нотаріально. Відповідно до ч.2\~ст.220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулось повне або часткове виконання договору, але одна із сторін відмовляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно зі\~ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Отже,\~сторони дійсно\~уклали договір купівлі-продажу без дотримання нотаріальної форми його укладення, яка у даному випадку не передбачена чинним законодавством України у якості обов`язкової форми. Відбулось повне виконання договору сторонами: позивач сплатив відповідачу обумовлену у договорі купівлі-продажу вартість придбаного майна, відповідач передав позивачу це майно, позивач володіє та користується цим майном, чого не спростовано жодним доказом. Отже, майно на законних підставах, відповідно до умов параграфу 1 глави 54 перейшло у власність позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~За таких умов позовна вимога про визнання правочину дійсним не підлягає задоволенню оскільки він не є недійсним згідно положень матеріального закону і його дійсність ніким не оспорюється. Похідним від цього є момент визнання за позивачем права власності на придбане за цим правочином рухоме майно, оскільки відповідно до умов договору купівлі-продажу транспортних засобів арештований органом ДВС автомобіль перейшов у власність Позивача. Автомобіль, відповідно до умов договору, вже знаходиться у власності позивача і визнання цього права судом не потрібно. Згідно зі\~ст.328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Так, відповідно до статті 34 ЗУ «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В той же час, з урахуванням приписів статті 34 ЗУ «Про дорожній рух» та Постановами Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року №1200 та №1388 від 7 вересня 1998 року, судом встановлено, що положення цих нормативно-правових актів не пов`язують момент реєстрації транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах із набуттям особою права власності на нього. Положеннями вказаних актів регулюються та встановлюються лише обов`язки продавців та покупців транспортних засобів (зняття з реєстраційного обліку, реєстрації транспортного засобу, тощо).\~ Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо визнання договору купівлі-продажу майна дійсним та визнання права власності на рухоме майно не підлягають задоволенню. Щодо вимоги зняття арешту з автомобілю, суд приходить до наступного. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 01 лютого 2019 року на спірне майно накладені арешти: - постановою про арешт майна №44566598 від 03.03.2015 року державного виконавця Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ Мартиненко О.В. - постановою про арешт майна боржника №52769958 від 22.11.2016 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Матриненко О.В., копія витягу долучена до матеріалів справи. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями п.3 ч.2 ст.16 ЦК України, передбачений спосіб захисту цивільних прав та інтересів, шляхом припинення дії, яка порушує право. Частинами 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.\~ Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Враховуючи вищевикладені норми Закону, суд приходить до висновку, що арешт на оспорюваний автомобіль можливо скасувати виключно за рішенням суду, адже існуючий арешт повністю унеможливлює реалізацію прав та інтересів позивача щодо володіння та розпорядження належним йому майном. Отже позовна вимога щодо зняття арешту підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 2\~305,50 гривень, про що до позову додана квитанція банку № TS210699 від 25 лютого 2019 року . Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 768 гривень 1/3 задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial