Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

у лютому 2014 року позивачка звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що у шлюбі з відповідачем знаходиться з 01.03.2003 року, від якого мають сина [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося у зв'язку з різними характерами, різні погляди на життя та виховання дитини. Подальше збереження родини є неможливим. Син повністю знаходиться на її утриманні, відповідач не надає ніякої допомоги на утримання дитини. На підставі викладеного просила суд: 1. Розірвати шлюб з відповідачем; 2. Стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 700 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття; 3. Стягнути з відповідача судовий збір. У судовому засіданні позивачка свої вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала, наполягала на задоволені її позовних вимог по мотивах, висловлених в заяві і описаним вище. Відповідач, будучі належним чином сповіщеним про час та місце слухання справи, до судового засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ст.169 ЦПК України справа розглянута за відсутності відповідача, повідомленого належним чином. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріли справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. У відповідності до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] 01.03.2003 року зареєстровано шлюб (а.с. 4). Судом встановлено, що родинні відносини сторони не підтримують на даний час, спільного господарства не ведуть, інших яких-небудь інтересів між ними немає, сім'я існує формально, позивачка наполягає на розірванні шлюбу і тому подальше сумісне життя і збереження родини сталі неможливими, у зв'язку із чим вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Статтею 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею неповноліття. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] відповідач записаний батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Відповідно до ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно пояснень позивачки, наданих у судовому засіданні, відповідач офіційно не працевлаштований. Статтею 183 ч.1 Сімейного кодексу України передбачено, що частина заробітку матері, батька, яка стягуватиметься в якості аліментів на дитину, визначається судом. Статтею 184 ч.1 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний прибуток, частину прибутку отримує в натурі, а також при інших обставинах, що мають суттєве значення для вирішення справи, суд за заявою платника чи отримувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Беручі до уваги, що відповідач не має офіційного заробітку, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі. Разом з тим, суд не погоджується з розміром аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, а саме вважає його завищеним, оскільки сума у 700 грн. щомісячно, яку просить позивачка, не відповідатиме матеріальному стану відповідача, який не має постійного місця роботи. Задовольняючи вимоги позивачки в частині стягнення аліментів, суд вважає, що призначення аліментів у розмірі 500 грн щомісячно відповідатиме інтересам дитини та матеріальному стану відповідача. Відповідно до ст.ст.57-60 ЦПК України стороною позивачки було приведено достатньо доказів, підтверджуючих правомірність її вимог в частині розірвання шлюбу та сплати аліментів на утримання дитини до досягнення ним повноліття. Враховуючи, що відповідач є працездатним та на даний час ніде не працює, суд вважає необхідним призначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на користь позивачки. У задоволенні інших позовних вимог судом відмовляється. В ході судового розгляду позивачка наполягала на залишенні їй при розірванні шлюбу прізвища «[PERSON]», тому вони підлягають задоволенню, оскільки не суперечать діючому законодавству. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення суми платежу за один місяць. Судовий збір в розмірі 243,6 грн, сплачений позивачкою за подання позову про розірвання шлюбу, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,6 грн в частині вимог про стягнення аліментів. На підставі ст.ст.180-183,184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial