Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, просили усунути прешкоди у здійсненні виконавчим комітетом Черкаської міської ради права користування та розпорядження своїм майном, шляхом виселення [PERSON] із службової квартири [ADDRESS] та стягнути судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що з 24 грудня 1982 року [PERSON] - батько [PERSON], проходив службу в органах Міністерства внутрішніх справ УРСР. На підставі посвідчення №4 від 22 листопада 1985 року на право зайняття службового приміщення, виданного виконавчим комітетом Черкаської міської ради депутатів трудящих, [PERSON] разом із членами сім'ї заселився у службову квартиру [ADDRESS] на період роботи на посаді міліціонера в РППС УВС. В примітках вказаного вище посвідчення зазначалось, що в разі припинення роботи в даній організації, вказана житлова площа повинна бути звільнена в десятидений строк із усіма проживаючими. 18 лютого 1987 року [PERSON] припинив службу в органах Міністерства внутрішніх справ УРСР, однак в добровільному порядку службову квартиру [ADDRESS] не звільнив та продовжував проживати разом із своєю родиною. [INFO] [PERSON] помер. В квартирі [ADDRESS], відповідно до довідки КП «Соснівська СУБ» від 25 червня 2015 року №2632, зареєстрована та проживає одна особа - [PERSON] Право власності на службову квартиру [ADDRESS] на даний час ні за ким не зареєстровано. Квартира належить до комунальної власності міста, власником якої є територіальна громада м. Черкаси в особі Черкаської міської ради. Позивач зазначає, що у [PERSON] відсутні будь-які законні підстави для проживання та користування квартирою [ADDRESS] тому вона має бути виселена з вказаного житла. У судовому засіданні представник позивача Дворкова А.В. позов повністю підтримала та просила його задоволити з викладених в позові підстав. Представник відповідача - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила в позові відмовити. Вказала, що Виконавчий комітет Черкаської міської ради є неналежним позивачем, оскільки правом звернення за захистом порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та законних інтересів, що стосуються комунальної власності наділена територіальна громада міста Черкаси, право представляти яку уповноважена Черкаська міська рада, як орган місцевого самоврядування. Крім того, вказала, що [PERSON] зареєстрована і проживає в [ADDRESS] з 29.12.1985 року по теперішній час. Належним чином сплачує всі комунальні платежі, витрати по утриманню та обслуговуванню будинку, тому не можна вважати її неналежним користувачем спірної квартири. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила застосувати строк позовної давності, який позивачем пропущено та відмовити в позові. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні вказала, що вважає позов обґрунтованим та просила його задоволити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження свої м майном. Згідно із ст. 118 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР), службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Судом установлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів №13 від 13.01.1982 року двокімнатна квартира [ADDRESS] виділена міському відділу внутрішніх справ для заселення їх працівника. У вказану вище квартиру, на підставі посвідчення №4 від 22 листопада 1985 року на право зайняття службового приміщення, виданого виконавчим комітетом Черкаської міської ради депутатів трудящих був заселений під час перебування на службі в органах Міністерства внутрішніх справ УРСР [PERSON] - батько відповідачки разом із членами сім'ї (в т.ч. [PERSON], [INFO]). З 18 лютого 1987 року [PERSON] припинив службу в органах Міністерства внутрішніх справ УССР. Щодо посилання позивача на примітку в посвідченні, що в разі припинення роботи в даній організації, вказана житлова площа повинна бути звільнена в 10-денний строк разом із усіма проживаючими суд відноситься критично. Підтверджень того, що позивач з часу припинення служби в органах Міністерства внутрішніх справ УССР [PERSON], а саме з 1987 року звертався з вимогою до останнього та членів його сім'ї звільнити квартиру [ADDRESS] суду надано не було. Однак встановлено, що в 1990 році сім'ї [PERSON] на підставі розпорядження Виконавчого комітету Черкаської міської ради народних депутатів від 20.12.1990 року №381-р поліпшено житлові умови в квартирі [ADDRESS], надано приміщення квартири №6, що звільнились як підсобні. Вище викладене дає суду підстави дійти висновку, що Виконавчий комітет Черкаської міської ради народних депутатів не заперечував [PERSON] з сім'єю проживати в квартирі [ADDRESS] після закінчення його служби в органах Міністерства внутрішніх справ УССР. Крім того позивачем не надано суду доказів того, що квартира [ADDRESS] на момент її передачі [PERSON], тобто на 22.11.1985 року, входила до переліку службових. Позивачем надано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.1993 року № 22 «Про затвердження переліків житлових будинків і квартир, які не підлягають приватизації», до переліку якого і була включена квартира [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31 серпня 2009 року серії [NUMBER], виданим відділом актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції. На час розгляду справи в суді в квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає одна особа - [PERSON], яка сплачує житлово-комунальні платежі по вказаній квртирі, що підтверджуються відповідними квитанціями. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування; У ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Таким чином, правом звернення за захистом порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод та законних інтересів, що стосуються комунальної власності наділена територіальна громада міста Черкаси, право представляти яку уповноважена Черкаська міська рада, як орган місцевого самоврядування. Крім того, позивач сам в позові зазначає, що службова квартира [ADDRESS] належить до комунальної власності міста, власником якої є територіальна громада м. Черкаси в особі Черкаської міської ради. Відповідно до п. 33 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 вказано, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень прав, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Отже, право ставити питання про усунення перешкод у користуванні своїм майном шляхом виселення, а саме з квартири [ADDRESS] належить Черкаській міській раді, а тому Виконавчий комітет Черкаської міської ради є неналежним позивачем в даній справі. Положення закону «про правові наслідки спливу позовної давності» можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб'єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. Щодо застосування строку позовної давності, суд вважає, що строк позовної давності сплив, однак враховуючи положення закону «про правові наслідки спливу позовної давності» в даній справі застосований бути не може. Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, тому в позові необхідно відмовити.

Outcome: dismissed