Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, в обґрунтування якої зазначено, що 22.10.2014 до Управління надійшла заява від [PERSON] щодо призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. [PERSON] було призначену грошову допомогу за категорією «пенсіонер» на підставі заяв: від 22.10.2014 - в розмірі 884,00 щомісячно на період з 22.10.2014 по 21.04.2015; від 19.05.2015 - в розмірі 884,00 грн. щомісячно на період з 24.04.2015 по 23.10.2015. [PERSON] в період з 22.10.2014 по 23.10.2015 призначено та виплачено грошову допомогу на загальну суму 10606,10 грн. Згідно з висновком Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 5510 від 04.12.2015 рекомендовано визначити можливість призначення грошової допомоги, додатково з`ясувавши місце реєстрації заявника на момент проведення АТО, оскільки згідно з копією паспорта знятий з реєстрації місця проживання з 24.02.2001 та зареєстрований знову в м. Луганську тільки з 05.05.2014. Під час подання заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО [PERSON] зазначив дату переміщення з м. Луганська 25.07.2014, чим подав завідомо недостовірні відомості, які впливають на отримання статусу ВПО, адже на дату початку проведення АТО в Луганській області [PERSON] проживав у м. Києві. Крім того, 01.03.2017 [PERSON] звернувся до управління з заявою щодо зняття з обліку ВПО, в якій власноруч зазначив, що на час проведення АТО проживав у м. Києві. На підставі поданої заяви [PERSON] видана довідка про те, що він не є внутрішньо переміщеною особою. Оскільки [PERSON] при отриманні довідки про взяття на облік ВПО зазначив недостовірні відомості, то, як наслідок, безпідставно отримав грошову допомогу в сумі 10606,10 грн., чим завдав матеріальну шкоду державному бюджету на зазначену суму. На підставі викладеного, позивач просить суд, стягнути з відповідача виплачені кошти в сумі 10606,10 грн. та понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2102,00 грн. Ухвалою Троїцького районного суду Луганської області від 23.09.2021 відкрито провадження в даній справі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив справу розглядати без їх участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному Веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області. Причину неявки суду не повідомив. Третя особа - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат в судове засідання свого представника не направили, суду надали клопотання про розгляд справи без їх участі та пояснення по суті справи, згідно яких позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволення. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судовим розглядом встановлено, що згідно заяви [PERSON] від 22.10.2014 № 175 щодо призначення щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 12). [PERSON] було призначену грошову допомогу за категорією «пенсіонер» на підставі заяв: від 22.10.2014 - в розмірі 884,00 щомісячно на період з 22.10.2014 по 21.04.2015; від 19.05.2015 - в розмірі 884,00 грн. щомісячно на період з 24.04.2015 по 23.10.2015 (а.с. 19, 20, 21). Згідно з висновком Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат № 5510 від 04.12.2015 рекомендовано визначити можливість призначення грошової допомоги, додатково з`ясувавши місце реєстрації заявника на момент проведення АТО, оскільки згідно з копією паспорта знятий з реєстрації місця проживання з 24.02.2001 та зареєстрований знову в м. Луганську тільки з 05.05.2014. В позові зазначено, що під час подання заяви про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО [PERSON] зазначив дату переміщення з м. Луганська 25.07.2014, чим подав завідомо недостовірні відомості, які впливають на отримання статусу ВПО, адже на дату початку проведення АТО в Луганській області [PERSON] проживав у м. Києві. Крім того, 01.03.2017 [PERSON] звернувся до управління з заявою щодо зняття з обліку ВПО, в якій власноруч зазначив, що на час проведення АТО проживав у м. Києві. На підставі поданої заяви [PERSON] видана довідка № 1419 від 01.03.2017 про те, що він не є внутрішньо переміщеною особою (а.с. 16). Оскільки [PERSON] при отриманні довідки про взяття на облік ВПО зазначив недостовірні відомості, то, як наслідок, безпідставно отримав грошову допомогу в сумі 10606,10 грн., чим завдав матеріальну шкоду державному бюджету на зазначену суму. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII(в редакції на час виникнення спірних правовідносин), внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до п.п. 2, 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи. Відповідно до ч. 1-4 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення. Для отримання довідки внутрішньо переміщена особа має звернутися до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення за місцем фактичного проживання із заявою про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Заява внутрішньо переміщеною особою подається особисто, а дітьми - через законного представника. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа зобов`язана повідомляти про фактичне місце проживання внутрішньо переміщеної особи найближчий територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), протягом 10 днів. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога) визначений Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 01жовтня 2014 року №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Порядок № 505). Відповідно до п. 2 Порядку № 505 грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців. Для отримання грошової допомоги (у тому числі у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку) уповноважений представник сім`ї звертається за фактичним місцем проживання (перебування) сім`ї до установи уповноваженого банку для відкриття в установленому порядку поточного рахунка, пред`являє паспорт громадянина України або інший документ, що посвідчує особу, та подає на адресу уповноваженого органу відповідну заяву про надання грошової допомоги (для призначення грошової допомоги вперше) або заяву, в якій повідомляє про відсутність змін, що впливають на призначення грошової допомоги (у разі призначення грошової допомоги на наступний шестимісячний строк, якщо її виплата раніше не здійснювалася через установи уповноваженого банку). З метою визначення дати, часу та адреси подання заяви уповноважений представник сім`ї звертається у контакт-центр уповноваженого банку (п. 5 Порядку № 505). У цьому ж пункті наведений перелік документів та процедура їх оформлення уповноваженим органом. Відповідно до п. 10 Порядку № 505 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання. Згідно ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, за змістом зазначеної норми щомісячна адресна допомога не підлягає поверненню у випадку, якщо її виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки та відсутності недобросовісності з боку набувача. Аналіз положень ст.1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою щомісячна адресна допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної адресної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач надав недостовірну інформацію, яка вплинула на встановлення права на призначення адресної допомоги, внаслідок чого [PERSON] в період з 22.10.2014 по 23.10.2015 було призначено та виплачено грошову допомогу на загальну суму 10606,10 грн. До теперішнього часу зазначена сума відповідачем позивачу не повернута. Доказів на спростування зазначеного вище відповідач суду не надав. На підставі викладеного, дослідивши у сукупності докази по справі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2102,00 грн. понесені витрати на судовий збір, сплачені останнім при подачі позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved