Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-26 00:00:00

У первісній позовній заяві від 02.02.2021р. представник позивача просить: розірвати договір найму (оренди) транспортного засобу (машини) від 23 вересня 2019 року № 1893, посвідчений приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Дворник Я.В., укладений між [PERSON] та Фізичною особою - підприємцем [PERSON] . В обґрунтування вказує про те, що з моменту укладення договору найму (оренди) транспортного засобу (машини) відповідач жодного разу не здійснив внесення оплати за користування транспортним засобом у строк, визначений у договорі. Таким чином, з його боку наявне прострочення внесення оплати більш як три місяці підряд, що є підставою для розірвання оспорюваного договору (а.с. 1-3). 14.04.2021р. відповідачем подано відзив, у якому просив відмовити у задоволені позову. Посилався на те, що позивач за весь час з моменту укладення оспорюваного договору не виставляла рахунків на сплату орендних платежів, жодної вимоги щодо цього не надсилала, не надала йому номеру розрахункового рахунку, на який би він міг перерахувати орендні платежі. Тому, враховуючи, що оспорюваним договором не передбачений порядок сплати за користування транспортним засобом, він мав намір сплатити загальну суму плати за користування транспортним засобом в останній місяць строку дії договору, строк дії якого спливає 23.09.2022р. Отже, вважає, що позивач безпідставно стверджує, що з його боку має місце істотне порушення умов договору, що було б підставою для його розірвання. Зазначив, що позивач не зверталася до нього і з вимогою про дострокове розірвання договору, повідомлення про відмову від договору не отримував (а.с. 95). 19.04.2021р. представником позивача подано відповідь на відзив, у якому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вказав, що попри відсутність у договорі умови про форму розрахунків, між позивачем та відповідачем під час його укладення була усна домовленість про сплату орендної плати у готівковій формі, яку відповідач протягом дії договору жодного разу не здійснив. Зазначив, що умова про форму розрахунку між сторонами у договорі найму транспортного засобу не є істотною, оскільки ЦК України щодо цього не встановлює жодних положень, тому відсутність її у договорі не є порушенням та перепоною у виконання сторонами своїх зобов`язань. Тим більш, відповідач мав змогу виконати свій обов`язок по сплаті орендних платежів шляхом внесення коштів у депозит нотаріуса, чого відповідачем зроблено не було. А твердження відповідача про намір сплатити загальну суму плати за користування транспортним засобом в останній місяць строку є помилковим, оскільки не відповідає умовам договору. Пояснив, що право наймодавця на відмову від договору не є перешкодою для звернення наймодавця до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору. Крім того, вимога про розірвання договору в нотаріальній формі не застосовується при розірванні договору найму транспортного засобу, у разі відмови від останнього (а.с. 115-117). За ухвалою від 19.07.2021р., яка набрала законної сили, було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника позивача від 01.03.2021р. про уточнення позовних вимог, подану в межах розгляду цієї цивільної справи, та повернуто її позивачу. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити (а.с. 175). Представник відповідача просила розглянути справу за її та відповідача відсутності, позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні (а.с. 176). Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини. 23 вересня 2019 року [PERSON] , як наймодавець, уклала з ФОП [PERSON] , як наймачем, договір найму (оренди) транспортного засобу (машини), посвідчений приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області Дворник Я.В., за яким наймодавець передала, а наймач прийняв в тимчасове платне користування (в найм/оренду) трактор колісний марки МТЗ-82, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить наймодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] , виданого 05.09.2019р. (а.с. 10-13, 14, 15). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Частиною 1 ст. 798 ЦК України встановлено, що предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо. Згідно ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Пунктом 3.1 Договору встановлено, що договір укладається сторонами строком на 3 роки з дня його нотаріального посвідчення. Відповідно до ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. За правилом ст. 783 ЦК України наймодавець має право вимагати розірвання договору найму, якщо наймач володіє та/або користується річчю всупереч договору або призначенню речі. Пунктом 2.1 Договору визначено, що плата за користування транспортним засобом (машиною) наймачем встановлена сторонами у розмірі 100грн. щомісячно, які наймач зобов`язується виплачувати не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 2.4 Договору встановлено, що загальна сума плати за користування транспортним засобом (машиною) за весь період дії цього договору становить 3600грн. Пунктом 5.2 Договору визначено, що наймач стверджує, що здійснюватиме оплату за користування транспортним засобом (машиною) у передбачені у п. 2.1 договору строки. Пунктом 6.2 Договору встановлено, що наймодавець має право вимагати дострокового розірвання договору у разі невнесення оплати за користування транспортним засобом (машиною) протягом 3 місяців підряд. Представник позивача, як на підставу розірвання оспорюваного договору посилається саме на користування відповідачем транспортним засобом всупереч договору, яким встановлено плату за таке користування у вигляді щомісячних платежів, які наймач жодного разу не здійснив, допустивши прострочення платежів більш як три місяці підряд. Відповідно до ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору. Представник позивача вказував, що надсилав повідомлення відповідачу від 02.02.2021р. про відмову від договору найму (оренди) транспортного засобу (машини) у зв`язку з наявністю прострочення внесення плати за користування транспортним засобом (машиною) протягом трьох місяців підряд, яке було вручено відповідачу 03.02.2021р. (а.с. 120, 121). Разом з тим, відповідач заперечував отримання ним такого повідомлення. Його представник надала суду довідку нотаріуса від 26.02.2021р., з якої вбачається, що [PERSON] з питань розірвання чи внесення змін і доповнень до договору найму (оренди) транспортного засобу (машини), посвідченого нею 23.09.2019р. між ФОП [PERSON] та [PERSON] не зверталась (а.с. 147). В свою чергу право наймодавця на відмову від договору найму, передбачене ч. 1 ст. 782 ЦК України, не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою розірвати договір у разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо вбачається істотне порушення умов договору. Визначена ч. 1 ст. 782 ЦК Україниможливість розірвати договір найму шляхом відмови від договору в позасудовому порядку є правом, а не обов`язком наймодавця. Така правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 908/1399/17. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, не вирішення питання про розірвання договору в позасудовому порядку шляхом направлення повідомлення про відмову від договору, не є перешкодою для звернення до суду із вимогою про розірвання договору найму транспортного засобу у разі істотного порушення умов договору. Обґрунтовуючи свої вимоги, представник позивача вказував, що відповідачем жодного разу не сплачено орендну плату за договором найму транспортного засобу. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Оспорюваним договором визначено, що плата за користування транспортним засобом (машиною) наймачем встановлена сторонами у розмірі 100грн. щомісячно, які наймач зобов`язується виплачувати не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Виходячи з викладеного, саме на відповідача умовами договору оренди було покладено обов`язок своєчасно та в певному розмірі здійснювати платежі за користування транспортним засобом. Відповідач повинен був вчинити всі належні та необхідні дії з метою своєчасної оплати орендних платежів, проте на підтвердження належного виконання договірних зобов'язань щодо сплати орендної плати суду не надано жодного доказу. Тим більш відповідач визнає не здійснення ним оплати за договором, посилаючись на ненадання йому позивачем номеру розрахункового рахунку, на який би він міг перерахувати орендні платежі. Так, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Спір стосується правочину, укладеного самим власником з наймачем, тому його відносини з контрагентом мають договірний (зобов`язальний) характер, що зумовлює і можливі способи захисту прав. Частиною 1 ст. 532 ЦК України визначено, що місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Зі змісту договору найму (оренди) не вбачається місця виконання наймачем зобов'язання зі сплати орендної плати наймодавцю, тобто сторонами його не було встановлено. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 532 ЦК України, якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання за грошовим зобов`язанням провадиться за місцем проживання кредитора. Відтак належним місцем виконання зобов'язання зі сплати орендної плати є місце проживання позивача. Проте, з матеріалів справи не вбачається виконання наймачем грошового зобов`язання по сплаті орендної плати відповідно до закону за місце проживання позивача шляхом направлення поштового грошового переказу на її адресу проживання, вказану в договорі найму (оренди) транспортного засобу (машини), іншу адресу її проживання,таких доказів відповідач суду не надав. Відповідно до частини першої статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора. Тобто відповідач мав можливість сплатити орендну плату шляхом внесення грошових коштів у депозит нотаріуса, нотаріальної контори, якщо позивач ухилялась від прийняття виконання зобов`язання. Проте таких дій відповідач не вчинив, відповідних доказів суду не надано. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року у справі 616/871/15-ц (провадження № 61-13941св18). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Посилання відповідача на те, що оспорюваним договором не передбачений порядок сплати за користування транспортним засобом, тому він мав намір сплатити загальну суму плати за користування транспортним засобом в останній місяць строку дії договору, строк дії якого спливає 23.09.2022р., є безпідставним та такими, що не відповідає умовам договору, яким передбачено здійснення оплати за користування транспортним засобом щомісячно, не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим. Вищезазначене свідчить про те, що відповідач не вчиняв належних дій, передбачених чинним законодавством, спрямованих на виконання умов спірного договору в частині здійснення позивачу плати за користування транспортним засобом, хоча обов'язок з виплати орендної плати у передбачених договором розмірі та строки покладається на наймача. Відповідач повинен було вчинити всі належні та необхідні дії з метою своєчасної та повної оплати орендних платежів, проте належних та допустимих доказів, які б свідчили про виконання своїх обов`язків за спірним правочином по сплаті позивачу орендної плати надано не було. Виплата орендної плати є істотною умовою договору найму (оренди), невиконання якої є підставою для його розірвання. У своїй заяві від 01.03.2021р. представник позивача уточнив позовні вимог, доповнивши первісний позов новою позовною вимогою та додатковою підставою позову, а саме в обґрунтування первісної позовної вимоги про розірвання договору найму посилався, крім першої підстави щодо невнесення плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд, ще й на те, що наймач без дозволу наймодавця передав річ у користування іншій особі, на підтвердження чого надав відповідні докази, які суд не досліджує та не бере до уваги, оскільки за ухвалою від 19.07.2021р., яка не оскаржувалась позивачем, було відмовлено у прийнятті до розгляду цієї заяви. Внаслідок задоволення позову судові витрати по сплаті судового збору за первісною позовною вимогою покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved