Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення грошових коштів по договору - заява № 331832/278282/1-14 про банківський строковий вклад «Нові гроші» терміном на 1 місяць в іноземній валюті від 30.12.2014 року у сумі 200,00 дол. США, в зв'язку з тим, що відповідачем в добровільному порядку не було повернуто останньому коштів по депозиту. Тому позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав суду заяв, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час слухання справи про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу, направленого рекомендованим листом на його адресу. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 30 грудня 2014 року позивач [PERSON] уклав з ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» договір - заяву № 331832/278282/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 1 місяць в іноземній валюті. Відповідно до умов депозитного договору позивач розмістив у ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» депозит на строк з 30 грудня 2014 року по 30 січня 2015 року з виплатою відсотків за вкладом на рівні 12,5 % річних ( а.с.2). Відповідно до ч. 1 статті 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона банк, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (всклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З огляду на визначення банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно - правових актах, банківський вклад ( депозит) - це кошт в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами та їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору ( ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність». Договір банківського вклад є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту його прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Положенням ст. 1059 ЦК України врегульовано питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі . Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Таким чином, з огляду на вказані вище обставини та норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини договір - заява № 331832/278282/1-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» на 1 місяць в іноземній валюті укладений 30.12.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» є таким, що відповідає встановленим вимогам щодо змісту та форми визначених ЦК України. В позовні позивачем [PERSON] вказано, що за декілька днів до закінчення депозитного вкладу останнім було повідомлено керівника відділення в якому розміщений депозит, про намір забрати кошти у повному обсязі, на що банківською установою позивачу було повідомлено, що кошти будуть видаватися виключно в межах лімітів встановлених ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит», а саме не більше 100 дол. США в день. Так, 30 січня 2015 року позивачем [PERSON] звернувся з письмовою заявою до ПАТ «Банк»Фінанси і Кредит» про видачу йому грошових коштів відповідно до умов договору - заяви № 331832/278282/1-14 від 30.12.2014 року ( а.с.3). В свою чергу, банківською установою було видано позивачу [PERSON] в період час у з 30.01.2015 року по 03.2.2015 року лише 100 доларів США., а з 04.02.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» взагалі відмовився видавати грошові кошти, мотивуючи свою відмову тим, що видача вкладів буде здійснюватись за наявності достатніх коштів у касі відділення, про що було повідомлено позивача листом від 03.02.2015 року за вих. № 7-14/348 ( а.с. 4). Частиною 2 статті 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Крім того, ст. 1074 ЦК України визначено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, встановлені вище факти та норми закону, які регулюються спірні правовідносини, свідчать, що дії відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є такими, що не відповідають та не узгоджуються з вимогами ст. 1060 ЦК України. Поряд з цим, слід вказати, що в ході судового розгляд справи стороною відповідача на адресу суду не було надано допустимих доказів з приводу спростування обставин та фактів встановлених судом. Аналіз наявних у справі доказів свідчить про те, що договір - заява № 331832/278282/1-14 про банківський строковий вклад «Нові гроші» терміном на 1 місяць в іноземній валюті від 30.12.2014 року у сумі 200,00 дол. США, укладений між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» є дійсним, що свідчить про те на вимогу вкладника [PERSON] банківська установа зобов'язана була повернути вклад у повній сумі, що в свою чергу свідчить про порушення прав вкладника - [PERSON] з боку банку - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] до ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу в сумі 200 доларів США є законними та обґрунтованими. Відповідно до положення ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справа» визначено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи. Таким чином, з огляду на норми ст. 88 ЦПК України понесені позивачем судові витрати в сумі коп. підлягають стягненню з відповідача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». На підставі викладеного,

Outcome: approved