Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа: приватний нотаріус Білоконь Раїса Василівна (далі - третя особа) про визнання заповіту недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.03.2011 р. [PERSON], яка померла [INFO], склала заповіт, яким заповіла все майно позивачу. Після того як позивач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вона дізналася, що 27.09.2012 р. [PERSON] було складено новий заповіт на ім'я відповідачки. Позивач вважає, що заповіт складений померлою 27.09.2012 р. є недійсним, оскільки, він складений у момент коли заповідачка не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, оскільки, її фізичний стан був тяжким. Крім того, оскаржуваний заповіт не був підписаний особисто [PERSON], хоча ліва сторона в неї не була паралізована і вона фізично мала можливість поставити підпис лівою рукою. Тому, позивач просила суд визнати недійсним заповіт від імені [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь Раїсою Василівною від 27.09.2012 р, що зареєстрований у реєстрі за № 517 недійсним та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просили суд їх задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні проти позову заперечували та просили суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі, посилаючись на те, що під час складання та посвідчення заповіту були виконані всі вимоги чинного законодавства щодо правил і порядку посвідчення заповіту. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечення на позовну заяву не надала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що знала померлу [PERSON] приблизно з 2008 р., носила їй їжу. [PERSON] пропонувала їй за собою доглядати, але свідок відмовилася, потім за [PERSON] почала доглядати відповідачка. Свідок останній раз бачила [PERSON] за пів - року/рік до її смерті. Свідок [PERSON] суду пояснила, що особисто знала [PERSON], останній раз бачила її за два місяці до смерті. [PERSON] перебувала в доброму стані, але в неї був поганий зір, вона погано ходила, розум був ясний. Свідок [PERSON] надав покази, що знав [PERSON] з 2002 р., вона зверталася до нього як до лікаря, він редагував її лікування. Останній раз бачив її 24.09.2012 р., йому дзвонила позивачка і казала, що [PERSON] дуже погано, свідок сказав, що необхідно викликати швидку, стан був стабільно важкий, він порадив їй лікування. Свідок [PERSON], яка підписувала заповіт, в судовому засіданні показала, що вона соціальний працівник та знала [PERSON] з 2006-2007 р., прибирала у неї, прала, готувала їжу. Свідок знає позивача та відповідача, які приходили до [PERSON] спілкуватися. [PERSON] пояснила, що [PERSON] в день підписання заповіту все розуміла, була більше слабою, але адекватно реагувала. Свідок прийшла до [PERSON] 27.09.2012 р. і вона попросила її підписати заповіт, оскільки, [PERSON] погано бачила. У день посвідчення заповіту були присутні нотаріус, троє соціальних працівників, відповідач та [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснила, що знала [PERSON] і бачила її до підписання заповіту. Стан [PERSON] був як у людини похилого віку та адекватний. Заслухавши пояснення сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог потрібно відмовити виходячи із наступного. Відповідно до свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 24.10.2012 р., [INFO] померла [PERSON] (а.с.109 т.1). У заповіті від 04.03.2011 р., померла [PERSON] заповіла все своє майно, в тому числі і квартиру [ADDRESS], заповіла позивачу (а.с.122 т. 1). Згідно із спірним заповітом від 27.09.2012 р., [PERSON] заповіла належну їй квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] [PERSON] та поклала на неї обов'язок сплатити [PERSON] 1/3 частину ринкової вартості вказаною квартири станом на день смерті заповідача (а.с.110 т.1).. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. (ч.ч. 2, 3, 4 ст. 1254 ЦК України). Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч.2 ст. 1257 ЦК України). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.09.2014 р., по даній справі було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: «1. Чи страждала будь-яким психічним розладом [PERSON], [INFO], на момент підписання заповіту 27.09.2012 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. за реєстровим номером 517? 2. Чи була здатна [PERSON], за своїм психічним станом, а також враховуючи медичні показники стану здоров'я [PERSON], розуміти значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 27.09.2012 року, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Білоконь Р.В. за реєстровим номером 517? 14 жовтня 2014 р. матеріали даної справи разом із оригіналами медичної документації, стосовно померлої, та матеріалами кримінального провадження № 12013110100000617 надійшли до Українського науково - дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров'я для виконання ухвали про призначення експертизи. 23 січня 2015 р. зазначені матеріали були повернуті до суду без виконання ухвали, у зв'язку із тим, що позивач відмовилася виконати покладений на неї обов'язок по оплаті вартості проведення експертизи (а.с.237 т.1). Правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину (п.16 Постанови Пленуму ВСУ від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними». У зв'язку із тим, що вартість проведення експертизи не була оплачена, в матеріалах справи відсутній висновок посмертної судово-психіатричної експертизи, щодо стану померлої [PERSON] саме на момент підписання заповіту 27.09.2012 року. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу (ч. 1,2 ст. 1247 ЦК України). Якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє (ч. 4 ст. 207 ЦК України). Згідно ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу). У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків. Зі спірного заповіту від 27.09.2012 р. вбачається, що на прохання [PERSON] текст заповіту нотаріусом записано з її слів за допомогою комп'ютерної техніки, зачитано вголос її свідками, [PERSON] та [PERSON], складено в двох примірниках, один з яких залишається на зберіганні в справах приватного нотаріуса, а другий, викладений на спеціальному бланку нотаріальних документів - виданий заповідачу. Крім того, у даному заповіті зазначено, що у зв'язку з тим, що, [PERSON], має вади зору та не може вільно володіти руками, на її особисте прохання та за її дорученням, та в її присутності та в присутності нотаріуса і свідків, текст заповіту підписано [PERSON]. При посвідченні заповіту нотаріус встановлювала особу заповідача та перевіряла її дієздатність. Особи свідків, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи, встановлено, їх дієздатність перевірено. У зв'язку із похилим віком заповідача, заповіт складено та посвідчено удома за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням, показам свідків та поданим по справі доказам, враховуючи те, що в матеріалах справи відсутній висновок посмертної судово-психіатричної експертизи, щодо стану померлої [PERSON] саме на момент підписання заповіту 27.09.2012 року та те, що на момент посвідчення спірного заповіту нотаріусом було дотримано всіх вимог чинного законодавства суд дійшов до висновку, що підстави для визнання заповіту недійсним відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed