Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до Оболонського районного суду міста Києва з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь завдані збитки в порядку зворотної вимоги (регресу) у розмірі 3681,76 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 16.04.2018 о 13:40 в м. Києві на перехресті вул. Автозаводська - вул. Пріорська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Dacia Logan», держ. номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Kio Rio», держ. номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) визнав свою вину у вчиненні ДТП. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Renault Dacia Logan» зазнав механічного пошкодження, вартість відновлювального ремонту якого становила 19954,66 грн. та яка була відшкодована потерпілій особі страховиком - ПрАТ «СК «Вусо» в рамках договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3824285 від 12.12.2017 року. В подальшому ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодувало ПрАТ «СК «Вусо» частину завданих відповідачем збитків у розмірі 15272,90 грн. в рамках страхового поліса № АМ/1625543 від 20.10.2017, за яким була застрахована відповідальність відповідача як водія наземного транспортного засобу. На суму різниці між виплаченим ПрАТ «СК «Вусо» потерпілій особі страховим відшкодуванням та отриманим від ТДВ СК «Альфа-Гарант» страховим відшкодуванням (3681,76 грн.) ПрАТ «СК «Вусо» відступило [PERSON] права вимоги до боржника на підставі договору цесії № 15/07/2020 від 15.07.2020 року, внаслідок якого у останнього, як у нового кредитора, виникли права вимоги до [PERSON] за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 3824285 від 12.12.2017 року. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача збитки у порядку регресу розмірі 3681,76 грн., а також покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 27 листопада 2020 року справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2021 року справу передано у провадження судді Подільського районного суду м. Києва Ковбасюк О.О. Ухвалою судді Ковбасюк О.О. від 02.03.2021 року відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив. У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вимоги в заявленому розмірі страхового відшкодування визнав, просив судовий збір покласти на сторони в рівних частинах, а витрати з надання професійної правничої допомоги з нього не стягувати у зв`язку з тим, що він є особою з інвалідністю та не має інших доходів, крім пенсії. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та дійшов таких висновків. 12.12.2017 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3824285, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Renault Dacia Logan», держ. номер [NUMBER] , у відповідності до умов якого ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку (ДТП) сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування у межах ліміту відповідальності при складанні Європротоколу у розмірі 50000,00 грн. у період дії договору з 17.12.2017 і до 16.12.2018 року. У вказаному договорі сторони узгодили умови щодо підстав, порядку та розміру виплати страхового відшкодування в разі настання страхового випадку. Зокрема, страхове відшкодування виплачується страховиком на підставі письмової заяви страхувальника (його представника) і страхового акту, який складається страховиком (п. 6.1.1.). Розмір страхового відшкодування дорівнює сумі заподіяних збитків, але не може перевищувати ліміту відповідальності страховика по ТЗ на момент настання страхового випадку (п. 6.3.). Виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком на рахунок СТО, обраної страховиком, а при повній загибелі застрахованого ТЗ - на рахунок, вказаний страхувальником (п. 6.9.). 16.04.2018 о 13:40 в м. Києві на перехресті вул. Автозаводська - вул. Пріорська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Renault Dacia Logan», держ. номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Kio Rio», держ. номер [NUMBER] , під керуванням відповідача - [PERSON] , що підтверджується Повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол) від 16.04.2021 року, в якому відповідач визнав свою вину у вчиненні ДТП, а саме: зіткненні із задньою частиною іншого транспортного засобу під час руху в одному і тому ж напрямку та по одній і тій же смузі. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Renault Dacia Logan», держ. номер [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду колісного транспортного засобу від 17.04.2018 року, складеним представником ПрАТ «СК «Вусо» та власником транспортного засобу. Згідно Акту надання послуг № ИИ000002652 від 07.03.2019 року, виконавцем - ФОП [PERSON] було надано замовнику - [PERSON] послуги з ремонту автомобіля «Renault Dacia Logan» на загальну суму 19 954,66 грн. 03.05.2018 працівниками ПрАТ «СК «ВУСО» було складено страховий акт № 03976 до договору добровільного страхування наземного транспорту №3824285 від 12.12.2017 року, відповідно до якого (акту) суму страхового відшкодування визначено у розмірі 19954,66 грн., отримувачем страхового відшкодування визначено ФОП [PERSON] . На підставі акту наданих послуг № ИИ000002652 від 07.03.2019, рахунку на оплату № 4197 від 18.04.2018, страхового акту № 03976 від 03.05.2018 ПрАТ «СК «ВУСО» сплатила на рахунок виконавця - ФОП [PERSON] кошти у розмірі 19954,66 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9835 від 03.05.2018. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, виплативши страхове відшкодування у порядку, передбаченому договором майнового страхування шляхом переказу на рахунок СТО, що здійснювало відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля - ФОП [PERSON] , ПрАТ «СК «ВУСО» набуло прав вимоги до винної особи в порядку регресу на суму виплати, в даному випадку 19954,66 грн. Судом встановлено, що винною особою в заподіянні шкоди внаслідок ДТП є відповідач, який визнав свою вину, підписавши повідомлення про дорожню-транспортну пригоду від 16.04.2018 (Європротокол). Добровільність та дійсність вини відповідача у спричиненні майнової шкоди внаслідок ДТП, зазначеної у повідомленні про дорожню-транспортну пригоду від 16.04.2018, судом не ставиться під сумнів, оскільки, обставини вчинення ДТП відповідачем визнаються, повідомлення про ДТП складено відповідно до п. 33.2 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Інструкції щодо заповнення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, затверджена Протоколом президії Моторного (транспортного) страхового бюро України від 11.08.2011 р. №274/2011. З матеріалів справи вбачається, що відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну третім особам транспортним засобом «Kio Rio», держ. номер [NUMBER] , була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі страхового поліса № АМ/1625543 від 20.10.2017 на строк з 26.10.2017 по 25.10.2018 року, на суму 100 000,00 грн., з врахуванням зносу деталей та з безумовною франшизою 1000,00 грн. Згідно розрахунку страхового відшкодування в порядку суброгації (регресу), складеному ТДВ СК «Альфа-Гарант», сума страхового відшкодування по страховому полісу № АМ/1625543 за страховим випадком 16.04.2018 за участю автомобіля «Renault Dacia Logan», держ. номер [NUMBER] , та автомобіля «Kio Rio», держ. номер [NUMBER] , була нарахована у розмірі 15272,90 грн. та була сплачена на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО», що підтверджується довідкою останнього вих. № 1056 від 19.04.2021 року. Відповідно до ст. 11 ЦК України, передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин. Згідно з ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Згідно із ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку встановленому законодавством. На підставі вищевикладених положень законодавства та страхового поліса № АМ/1625543 від 20.10.2017 ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодувало частину завданої відповідачем шкоди, яка після вирахування зносу деталей, що замінюються, та франшизи, була визначена страховиком у розмірі 15272,90 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить 3681,76 грн. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність права ПрАТ «СК «ВУСО» звертатись з вимогами до відповідача про стягнення різниці між сумою виплаченої ним фактичної шкоди потерпілій особі та сумою страхового відшкодування, отриманого від АТ «СК «АРКС». Однак, судом встановлено, що 15.07.2020 року між ПрАТ «СК «Вусо» (первісний кредитор) та ФОП [PERSON] (новий кредитор) укладено Договір цесії № 15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого з моменту підписання договору первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором страхування №3824285 до боржника [PERSON] на суму 3681,76 грн. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Оскільки передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги (договір цесії) є правонаступництвом, то такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду, зокрема із позовною заявою про відшкодування збитків у порядку регресу. На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню в якості відшкодування матеріальних збитків в порядку регресу сума 3681,76 грн. Відповідно до ст. 137, ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 840,80 грн., а також частково витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 1000,00 грн. за написання позовної заяви та підготовку документів для подання позову до суду, що понесені позивачем на підставі договору про надання правової допомоги № 30/01/19 від 30.01.2019 та додаткової угоди № 1 від 17.11.2020 року, укладених між [PERSON] та адвокатом Самойленко П.М., акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) від 17.11.2020 року, платіжного доручення від 07.11.2020 року. Керуючи приписами ст. 137 ЦПК України, суд відмовляє у стягненні з відповідача на користь позивача решти витрат на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. за аналіз судової практики та обговорення з клієнтом правової позиції по справі, супровід та контроль судової справи, у зв`язку з їх недоведеністю, оскільки, серед видів адвокатської діяльності, що передбачені ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не передбачено зазначених видів правової допомоги. Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про звільнення його від сплати судових витрат на користь позивача, оскільки суду не надано доказів належності відповідача до осіб, звільнених від сплати судового збору, перелік яких визначений ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Надана відповідачем копія пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 24.11.2015 року свідчить, що відповідач є особою з інвалідністю ІІІ групи. Разом з тим, пільги зі сплати судового збору поширюються на осіб з інвалідністю I та II груп. Суд звертає увагу, що в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України компенсація судових витрат за рахунок держави можлива лише у разі звільнення особи від сплати таких витрат. Оскільки, відповідачем не надано суду доказів його належності до категорії осіб, звільнених від сплати судових витрат, останні підлягають розподілу між сторонами за загальними правилами, визначеними ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial