Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час, збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначає, що з 2010 по 2014 роки перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], від якого вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. 13.08.2018 року Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 17.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки після розірвання шлюбу [PERSON] добровільно допомогу на утримання дитини надавати категорично відмовляється, при цьому має високооплачувану роботу, систематично відпочиває за кордоном, дитина перебуває на диспансерному обліку в державній установі охорони здоров`я по бронхолегеневому профілю, у зв'язку з цим потребує щорічного курортно-лікувального оздоровлення, посиленого харчування та медикаментозного лікування під час загострення хвороби, [PERSON] уточнивши позовні вимоги (а.с. 287-288) просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період з 10.09.2015 року по 10.09.2018 року в загальній сумі 69 984 грн., на санітарно-курортне лікування та посилене харчування у твердій грошовій сумі в розмірі 10 093 грн. 33 коп. щомісячно, додатково до раніше винесеного Оболонським районним судом м. Києва судового наказу від 13.08.2018 року аліменти на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за період, починаючи з 01.01.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. За змістом ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України установлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом установлено, що 30.10.2010 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11.07.2014 року (а.с. 12, 18). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується виданим 10.03.2011 року ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 580 (а.с. 13). 13.08.2018 року Оболонським районним судом м. Києва видано судовий наказ №2-н/756/349/18 за яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 17.07.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 14). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Відповідно до платіжних доручень від 05.11.2015 року, 14.01.2016 року, 08.05.2016 року, 15.06.2016 року, 07.09.2016 року, 31.01.2017 року на ім'я [PERSON]. від [PERSON]. перераховувались грошові кошти у розмірі, відповідно, 600 грн., 398 грн., 400 грн., 402 грн., 995 грн., 1 000 грн. (а.с. 92-97). Як пояснив у судовому засіданні [PERSON] указані грошові кошти перераховувались позивачці на його прохання жінкою з якою він проживає - [PERSON]. на утримання сина [PERSON], в свою чергу [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що указані кошти дійсно нею отримані та були витрачені. З наданих відповідачем копій товарних та фіскальних чеків вбачається, що у період після розірвання шлюбу між сторонами та до винесення судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів ним було придбано одяг та іграшки для дитини (а.с. 98, 99). Враховуючи, що будь-яких доказів на підтвердження того, що позивачка до стягнення з відповідача аліментів за судовим наказом вживала заходів щодо одержання аліментів, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати суду не надано, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів за минулий час. Разом з цим, згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Частиною 2 ст. 193 СК України якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів» у випадку задоволення судом позову про зміну розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, те, що відповідач має нестабільного дохід, який однак дає йому можливість проводити відпочинок за кордоном, сплачує аліменти на утримання дитини від першого шлюбу за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 26.01.2007 року, враховуючи стан його здоров'я та стан здоров'я дитини, наявність у відповідача матері пенсійного віку, виходячи із засад розумності та справедливості, а також враховуючи інтереси дитини, суд дійшов висновку про необхідність збільшення стягнутих з відповідача за судовим наказом аліментів на утримання сина у твердій грошовій сумі до одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з дня звернення з цим позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При цьому з метою уникнення можливого подвійного стягнення, а також враховуючи зміну розміру аліментів, що стягуються, суд дійшов висновку про визнання судового наказу Оболонського районного суду м. Києва від 13.08.2018 року № 2-н/756/349/18 таким, що не підлягає виконанню з дня стягнення аліментів за цим судовим рішенням. Крім того, з медичної документації неповнолітнього [PERSON] вбачається, що він страждає на хронічне захворювання по бронхолегеневому профілю, перебуває на диспансерному обліку з 2016 року з діагнозом j 44 та потребує щорічного оздоровлення в санаторії за профілем захворювання та медикаментозного лікування під час загострення хвороби, що підтверджується довідкою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 Оболонського району м. Києва» від 05.10.2018 року № 16-101 та випискою №18012 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Київської міської дитячої клінічної лікарні № 1 (а.с. 28-46). Також, згідно довідки СДЮШОР «Зміна» від 28.01.2019 року [PERSON], [INFO], відвідує секцію футболу, витрати несе мати дитини [PERSON] (а.с. 356, 357). Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Враховуючи наявність виняткових обставин, що тягнуть за собою додаткові витрати на утримання дитини, а саме наявність хронічної хвороби, що зумовлює постійне придбання ліків, відвідування спортивної секції, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає недоведеним посилання позивачки на те, що дитина потребує посиленого харчування, оскільки відповідних медичних висновків на підтвердження цієї обставини суду не надано. Щодо врахування витрат на санітарно-курортне лікування, то як пояснила у судовому засіданні позивачка, неповнолітній [PERSON] направляється до таких установ безкоштовно, у зв'язку з медичними показаннями за рахунок бюджетних коштів. Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 137, 141 ЦПК України з ПАТ «СК «Український Страховий Стандарт» на користь [PERSON] підлягають стягненню понесені витрати на оплату правничої допомоги адвоката виходячи із часу витраченого на складання позовної заяви, ознайомлення з матеріалами справи та участі у судових засіданнях, що з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» становить 1 000 грн.

Outcome: partial