Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~У лютому 2021 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, посилаючись на те, що він народився [INFO] в с. Новосілка Бериславського району Херсонської області, де проживав разом батьками до 1960 року. Потім, разом з матір`ю переїхав до м. Берислава. З 1965 року по 1975 рік навчався в Бериславській середній школі №1. Після закінчення школи був призваний на строкову військову службу, яку проходив в лавах Радянської армії з 12.05.1977 року по 11.05.1979 року. Після повернення із строкової військової служби з червня 1979 року по квітень 1998 року працював в різних організаціях та підприємствах Іванівського, Бериславського районах та у м. Бериславі Херсонської області. У 2000 році під час переїзду з с. Високе Бериславського району Херсонської області до с. Республіканець Бериславського району Херсонської області [PERSON] втратив паспорт громадянина Радянського Союзу, паспорт громадянина України не отримував. Встановлення факту постійного проживання на території України потрібно для оформлення паспорта громадянина України. В зв`язку з чим заявник просить суд встановити факт постійного проживання на території України з січня 1988 року по лютий 2021 року. Ухвалою суду від 25.02.2021 року заяву залишено без руху та надано можливість усунути недоліки. 02.03.2021 року на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків, зазначених судом. Ухвалою суду від 03.03.2021 року було відкрито провадження у справі. Витребувано з Бериславського районного сектору УДМС України в Херсонській області належним чином завірену копію заяви наданої до органів Державної міграційної служби України про встановлення належності до громадянства України, а також докази на підтвердження письмової відповіді про відмову Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області у оформленні належності до громадянства України. 26.04.2021\~року на\~адресу суду\~з Управління Державної міграційної служи України в Херсонській області надійшли пояснення, з яких вбачається, що 17.10.2018 року до Бериславського РС УДМС звернувся [PERSON] із заявою про оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР. Бериславським РС УДМС встановлено, що [PERSON] був документований паспортом громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] , виданим Бериславським РВВ РВВС в Херсонській області від 22.05.1989 року, у зв`язку з втратою попереднього. Також, на вищевказаній заяві про видачу паспорта наявна відмітка про виправлення по батькові заявника з [PERSON] на [PERSON] . За результатами вказаного звернення та здійснення перевірок заявника, не встановлено належність до громадянства України, внаслідок чого заявнику було відмовлено в оформленні паспорта громадянина України, видано довідку №15-5084 від 15.12.2018 року про встановлення особи заявника, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року. Разом із тим, [PERSON] просить суд встановити факт постійного проживання на території України з січня 1988 року по лютий 2021 року, що не відповідає нормам матеріального права та не надасть можливість для подальшого проходження процедури встановлення його належності до громадянства України. Крім того, на запит УДМС з КП «Житлово-експлуатаційна контора №1» надійшли копії наказів про призначення/звільнення [PERSON] , відповідно до яких останній працював у вказаному підприємстві з 09.07.1992 року по 09.12.1992 роки. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні заяви [PERSON] про встановлення факту постійного проживання на території України з січня 1988 року по лютий 2021 року. В судовому засіданні заявник пояснив, що народився в с. Новосілка Бериславського району Херсонської області. Потім переїхав жити до м. Берислава, з 1965 року по 1975 рік навчався в Бериславській середній школі № 1, де закінчив 8 класів. З 1974 року офіційно працював на Машинобудівельному заводі в м. Бериславі. Більше 20 років тому [PERSON] втратив паспорт громадянина СРСР, однак гострої потреби в ньому не відчував та не мав матеріальної змоги його оформити, а тому до відповідних служб за новим паспортом не звертався. Також, у 2011 роціц виявилося, що паспорт йому було видано із зазначенням неправильного по-батькові « [PERSON] », проте після отримання повторного свідоцтва про народження, цю помилку було виправлено. Просив заяву задовольнити, оскільки це дасть йому можливість оформити паспорт громадянина України з метою подальшого оформлення та отримання пенсії. Представник УДМС в судовому засіданні просив у задоволенні вимог [PERSON] щодо встановлення факту постійного проживання на території України з січня 1988 року по лютий 2021 року відмовити, оскільки встановлення даного факту не потягне за собою подальше проходження процедури встановлення його належності до громадянства України за нормами чинного законодавства. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Так, у відповідності до повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Бериславського районного управління юстиції Херсонської області 14.12.2011 року, [PERSON] народився [INFO] в с. Новосілка Бериславського району Херсонської області про, що складено відповідний актовий запис №188 (а.с. 4) Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 29.12.1990 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрував шлюб із [PERSON] . Після укладення шлюбу прізвище дружини « [PERSON] »(а.с. 7) З копії трудової книжки, заповненої 10.04.1974 року (а.с. 5-7), вбачається, що її було видано на ім`я [PERSON] , 1958 року народження, проте на підставі паспорту серії [NUMBER] , виданим Бериславським РВВ РВВС в Херсонській області від 22.05.1989 року, по батькові було виправлено на « [PERSON] », після чого на підставі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом ДРАЦС Бериславського районного управління юстиції Херсонської області 14.12.2011 року, по-батькові знов було виправлено на « [PERSON] ». За відомостями трудової книжки, [PERSON] був прийнятий на роботу В ІЖ учнем токаря з 10.04.1974 року по 05.05.1977 року; з 23.07.1979 року по 11.11.1979 рік працював шофером в Іванівській райсільгосптехніці; з 14.11.1979 року по 14.08.1980 рік був зарахований до Іванівського санітарного відділення на посаду шофера третього класу; з 21.08.1980 року по 25.03.1981 рік був прийнятий на роботу шофером до Іванівської райсільгосптехніки; з 07.04.1981 року по 05.07.1982 рік був прийнятий шофером 3 класу на а/м ГАЗ-52 Іванівського відділення; з 14.07.1982 року по 27.06.1984 рік прийнятий в КЗ «Рад Україна» будівельником; з 06.07.1984 року по 01.06.1985 рік був прийнятий шофером 3 класу до Іванівської райсільгосптехніки; з 08.08.1985 року по 09.09.1985 рік працював теслею першого розряду в пакувальному цеху Бериславського машинобудівного заводу; з 01.10.1985 року по 12.04.1994 рік був прийнятий на роботу на посаду муляра 4 розряду в ЖЕК-1 м. Берислав Херсонської області; з 02.01.1995 року по 01.06.1995 рік працював столярем-теслею в підприємстві «Іскра»; з 01.12.1995 року по 01.07.1996 рік був переведений столяром теслею в соціально культурний комплекс « [INFO] »; з 17.11.1997 року по 14.04.1998 рік працював мулярем в КСП «Україна» Бериславського району Херсонської області. З копії наказів КП «Бериславська ЖЕК № 1» від 09.07.1992 року № 46-Л та від 15.12.1992 року № 97-Л вбачається, що [PERSON] працював на підприємстві муляром з 09.07.1992 року по 09.12.1992 року, звільнився за власним бажанням. Разом із тим, в судовому засіданні було оглянуто оригінал трудової книжки [PERSON] та встановлено наявність запису під № 19 про прийняття 01.10.1985 року [PERSON] на посаду муляра 4 розряду ЖЕК-1 м.Берислав Херсонської області на підставі наказу № 144 від 01.10.1985 року, після якого наявний запис під № 20 про звільнення [PERSON] 12.04.1994 року за власним бажанням на підставі наказу № 38 від 12.04.1994 року. Наявні відповідні печатки ЖЕК-1 м.Берислав Херсонської області. Відповідно до довідки Бериславського РС УДМС України в Херсонській області №5084 від 15.12.2018 року, [PERSON] звертався із заявою щодо видачі паспорта замість утраченого, у зв`язку з проведеною перевіркою встановлено особу заявника, але не встановлено належності до громадянства будь-якої держави (а.с. 3) Згідно із довідки виконавчого комітету Новокаїрської сільської ради Бериславського району Херсонської області №878 від 20.11.2019 року, [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] з 2001 року і по теперішній час (а.с. 8) З пояснень свідка [PERSON] , які містяться у матеріалах справи, вбачається, що вона є односельчанкою [PERSON] , неприязних стосунків з ним та членами його родини не має. Про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань обізнана. Зазначає, що [PERSON] дійсно проживає на території України з 1990 року по 2020 рік. (а.с.9) Згідно із п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. За приписами п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання «Закону України «Про громадянство України»», встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Згідно із п.8 вказаного Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3\~Закону\~особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. У пункті 44 Порядку зазначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Зважаючи на те, що в ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] народився та усе своє життя проживав на території Херсонської області, 22.05.1989\~року у Бериславському РВВ РВВС в Херсонській області отримував паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] , який в подальшому було втрачено, враховуючи, що за приписами чинного законодавства для встановлення належності до громадянства України є необхідність у встановленні факту постійного проживання на території України саме за станом на 24.08.1991 року, при цьому такий факт щодо заявника встановлено та підтверджується відповідними належними та достатніми доказами, дослідженими судом, суд дійшов висновку, що заява останнього підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial