Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], де треті особи - Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради, прокуратура Амур-Нижньодніпровського району м.Дніпропетровська, про позбавлення батьківських прав, зазначивши, що він з відповідачкою по справі перебував у зареєстрованому шлюбу з 18.09.2007, який за рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 15.04.2011, розірвано. Від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON]. Відповідачка не приймає участі в утриманні дитини, не займається її вихованням, не цікавиться її розвитком, станом здоров'я, не допомагає та взагалі самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків, тому позивач просить позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Додатково пояснили, що у вересні 2013 року дитину до батька привіз батько [PERSON] і залишив. З цього часу дитина перебуває в сім'ї батька, За цей час мати приходила один раз і то в стані алкогольного сп'яніння. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Орган опіки та піклування Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради Лиса І.А. у судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник прокуратури Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська Бойкова О.П. позов підтримала та просила його задовольнити. Суд, вислухавши сторони, представників сторін, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №814 від 18 серпня 2007 року. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 квітня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.9,10). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини (а.с.11). Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Висновком Амур-Нижньодніпровського районної у місті Дніпропетровську ради від 28.04.2015 визнано доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO] (а.с.48-50). Судом також встановлено та підтверджується показами допитаних свідків проте, що мати дитини - [PERSON] доньку не відвідує, не приймає участі у її вихованні, станом здоров'я не цікавиться, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Дані обставини також підтверджуються наданими в матеріали справи письмовими доказами, наданими характеристиками. Факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню її доньки [PERSON], [INFO], достовірно встановлено, при цьому [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дитини, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами та показами допитаних у судовому засіданні свідків. Підстав, передбачених ч. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, які б перешкоджали позбавлення відповідача батьківських прав відсутні. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно зі ст.88 ЦПК України за клопотанням позивача судові витрати віднести на його рахунок.

Outcome: approved