Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У проваджені Києво-Святошинського районного суду Киїської області перебуває цивільна справа за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим що, 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11239943000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 45 560,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25.10.2028 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позивальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором. Сторони досягли згоди, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки визначеної за користування кредитом (п.1.5. Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору). Відповідно до додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 23.01.2009 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, якою сторони домовились: викласти Додаток № 1 до Кредитного договору (графік погашення кредиту) в новій редакції. 23.01.2009 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, якою сторони домовились: викласти Додаток № 1 до Кредитного договору (графік погашення кредиту) в новій редакції. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач-1 не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно п. 4.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, Відповідач-1 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дата нарахування такої пені. Таким чином, станом на 05.12.2013 року заборгованість Відповідача-1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 38 460 дол. США 11 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 307 411,66 грн., з яких 299 433,45 грн. - кредитна заборгованість, 7 978,21 грн. заборгованість по процентам. Сума заборгованості Відповідача-1 по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит станом на 05.12.2013 року становить 813,14 дол. США. Що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 6 499,42 грн., з яких: 3 372,16 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 127,26 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань Відповідача-1 за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки 152918 від 25.10.2007 року. 23.01.2009 року та 22.12.2009 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду № 2 до Договору поруки, згідно з яким Відповідач-2 надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. Відповідно до умов Договору поруки, Відповідач-2 зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання Відповідач-1 усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною. 17.10.2013 року позивачем направлено на адреси відповідачів вимоги про усунення порушення умов кредитного договору, проте станом на сьогоднішній день відповідачі зобов'язання щодо погашення заборгованості по даному кредиту та сплаті процентів за користуванням не виконали. Тому позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом в розмірі 38 460,11 дол. США, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 307 411,66 грн. та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит в розмірі 6 499,42 грн., а також стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 3 139,11 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явились. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, перевіривши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як встановлено в судовому засіданні, 25 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11239943000. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 45 560,00 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 25.10.2028 року, згідно з графіком погашення кредиту, та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 9,5 % річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця, кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позивальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також, сторони домовились, що за умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором. Сторони досягли згоди, що за користування кредитними коштами понад встановлений Договором строк, Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки визначеної за користування кредитом (п.1.5. Додаткової угоди № 2 до Кредитного договору). Відповідно до додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом всього строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно з п. 1.3.4. Кредитного договору відбувається з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. 23.01.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, якою сторони домовились: викласти Додаток № 1 до Кредитного договору (графік погашення кредиту) в новій редакції. 23.01.2009 року сторонами було укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору, якою сторони домовились: викласти Додаток № 1 до Кредитного договору (графік погашення кредиту) в новій редакції. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки 152918 від 25.10.2007 року. 23.01.2009 року та 22.12.2009 року між позивачем та [PERSON] було укладено Додаткову угоду № 1 та Додаткову угоду № 2 до Договору поруки, згідно з яким [PERSON] надав згоду забезпечувати змінене основне зобов'язання. Відповідно до умов Договору поруки, [PERSON] зобов'язався відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з Кредитного договору. Відповідальність відповідачів є солідарною. Всупереч умов Кредитного договору [PERSON] не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Згідно п. 4.1. Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту, та/або процентів за кредит, та/або комісій, Відповідач-1 сплачує позивачу додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дата нарахування такої пені. Таким чином, станом на 05.12.2013 року заборгованість [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом, становить 38 460 дол. США 11 центів, що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 307 411,66 грн., з яких 299 433,45 грн. - кредитна заборгованість, 7 978,21 грн. заборгованість по процентам. Сума заборгованості [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит станом на 05.12.2013 року становить 813,14 дол. США. Що за курсом НБУ станом на 05.12.2013 року становить 6 499,42 грн., з яких: 3 372,16 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 3 127,26 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. 17.10.2013 року позивачем направлено на адреси відповідачів вимоги про усунення порушення умов кредитного договору, проте станом на сьогоднішній день відповідачі зобов'язання щодо погашення заборгованості по даному кредиту та сплаті процентів за користуванням не виконали. Відповідно до стаття 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до п.п. 10, 11, 12 Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами. У разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] були порушені вимоги кредитного договору, що спричинило виникнення значної заборгованості перед позивачем, а тому відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем, на підставі чого вимоги ПАТ «УкрСиббанк» по даному позову підлягають до задовлення. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати, суд покладає пропорційно на відповідача Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 533, 549, 553, 554, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Постанови Пленуму ВСС від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та

Outcome: approved