Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

У лютому 2019 року заявник звернулась до суду із заявою про визнання її чоловіка, [PERSON] , [INFO] , недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення її опікуном над ним, мотивуючи заяву тим, що він страждає на психічне захворювання - фронто-темпоральну нейродегенеративну деменцію з вираженою дезадаптацією і дезорганізацією в часі і просторі, яке неухильно прогресує незалежно від прийому лікарських засобів. 05.06.2019 року ухвалою судді відкрито у справі провадження та призначено до судового розгляду. Ухвалами суду від 11.07.2019 року та від 08.11.20189 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої постановлено питання: - Чи страждає [PERSON] , [INFO] , на психічне захворювання чи інший психічний розлад здоров`я? - Чи може [PERSON] , [INFO] , за наявності психічного захворювання, розуміти значення своїх дій та керувати ними? 11.02.2020 року з експертної установи - Київського міського центру судово-психіатричної експертизи до суду повернуто справу №757/9976/19-ц з висновком експерта СПЕ № 18 від 13.01.2020 року (а.с. 58-60). Ухвалою судді від 27.02.2020 року провадження у справі поновлено та призначено до розгляду. Особи, які беруть участь у справі, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи попереджені належним чином. Заявник, будучи належним чином повідомленою про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вивчивши заяву та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої ст. 295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу. Заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги., що визначено частиною третьою ст. 296 ЦПК України. Згідно з частиною першою ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. За наданими роз`ясненнями Пленумом Верховного суду України у своїй Постанові № 3 від 28 березня 1972 року «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним», а саме п. 3, при проведенні підготовки справи до судового розгляду від заявника повинні бути витребувані дані про психічну хворобу, недоумство громадянина або зловживання спиртними напоями чи наркотичними засобами. Даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами. Відповідно до частини першої ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно з частиною першою ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Також, згідно з частиною першою статті 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Відповідно до статті 7 Закону України «Про психіатричну допомогу», діагноз психічного розладу повинен встановлюватися відповідно до загальновизнаних міжнародник стандартів діагностики та Міжнародної статистичної класифікації хвороб. У цьому положенні також зазначено, що діагноз психічного розладу не може базуватися на незгоді особи з існуючими в суспільстві політичними, моральними, правовими, релігійними, культурними цінностями або на будь-яких інших підставах безпосередньо не пов`язаних зі станом його або її психічного здоров`я. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Зазначені висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року № 6-384цс16. У рішенні «Руденко проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що стаття 5 Конвенції, разом зі статтями 2, 3 та 4, стоїть у першому ряду фундаментальних прав, які захищають фізичну безпеку людини, та на її важливості у демократичному суспільстві (рішення у справах «Маккей проти Сполученого Королівства» (McKay v. the United Kingdom), та «Шторк проти Німеччини» (Storck v. Germany)). За практикою Європейського суду з прав людини («Агопян до України»), словосполучення «згідно із законом» пункту 2 статті 8 «Право на повагу до приватного і сімейного життя» Конвенції по суті робить посилання на національне законодавство та передбачає обов`язок дотримуватися його матеріально-правових та процесуальних норм (див. рішення від 30 вересня 2010 року у справі « Володимир Поліщук та Світлана Поліщук проти України» (Vladimir Polishchuk and Svetlana Polishchuk v. Ukraine)). Судом встановлено, що в 2016 році [PERSON] , 1963 року народження, проходив обстеження в державній установі «Інститут геронтології ім.Д.Ф. Чеботарьова НАМН України», куди був направлений з медичної мережі «Добробут» з діагнозом «Хвороба Альцгеймера». В медичній картці хворого № 71415 лікарями різних спеціальностей описувались ознаки вираженого інтелектуально-мнестичного зниження, які в цілому досягали ступеню «деменції». В тій же медичній документації описано, що в серпні 2016 року при огляді хворого лікарем-психіатром виявлено відсутність у пацієнта продуктивного контакту при спілкуванні, пацієнт дезорієнтований в часі та місці перебування, всі види пам`яті різко знижені, не виявлено продуктивної психотичної симптоматики. Поведінка періодично збуджена та неадекватна. За результатними огляду встановлено діагноз: «Деменція в наслідок хвороби Альцгеймера». Заявник є дружиною [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 28.07.1987 року, виданого Відділом ЗАГСу виконкому Ворошиловоградської міської ради народних депутатів (а.с. 16). Згідно експертного висновку від 03.12.2012 року №056/149 запис прізвища « [PERSON] » (паспорт республіки Індія, запис [PERSON] ) і його записи українською мовою « [PERSON] » (картка фізичної особи -платника податків, запис [PERSON] ), « [PERSON] » (тимчасова посвідка на постійне проживання, запис [PERSON] )та рос. « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу, запис російською мовою [PERSON] ) у документах, наданих [PERSON] для експертизи, є ідентичними (а.с. 19). Заінтересованою особою - Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією - надано подання про призначення [PERSON] , опікуном [PERSON] , у разі визнання останнього недієздатним. У поданні заінтересованої особи вказано, що заявник є працездатною особою, працевлаштованою, може виконувати опікунські обов`язки та бути опікуном над недієздатною особою. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 18 від 13.01.2020 року, підекспертний [PERSON] , [INFO] страждає хронічним стійким розладом у вигляді деменції при хворобі Альцгеймера (згідно з МКХ-10; F00), тобто за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 58-60). Враховуючи викладене, суд вважає, що існують законні підстави для визнання [PERSON] , [INFO] , недієздатним та встановлення над ним опіки та призначення опікуна в особі заявника - [PERSON] , оскільки за своїм станом [PERSON] не може самостійно реалізовувати свої права і виконувати обов`язки. У відповідності до частини шостої статті 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті, згідно з частиною 7 вказаної статті Кодексу. На підставі викладеного та

Outcome: approved