Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай), мотивуючи тим, що згідно розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації № 78 від 16.04.1996 року йому належить право на земельну частку (пай) у розмірі 3,40 га в умовних кадастрових гектарах в КСП ім. Щорса в с.Топори Ізяславського району Хмельницької області, та ним було отримано сертифікат на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 05.05.1996 року. При зверненні до відповідного органу державної влади для виділення даної земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) було виявлено, що вищевказаний сертифікат втрачений, а дублікат сертифіката неможливо отримати, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, надав суду письмове клопотання, у якому просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Топорівської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень. Згідно з ст. 131 вказаного Кодексу, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Судом встановлено, що гр. [PERSON] належить право на земельну частку (пай) згідно розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації № 78 від 16.04.1996 року в розмірі 3,40 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП ім. Щорса в с.Топори Ізяславського району Хмельницької області, та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) позивачу було видано відповідний сертифікат серії [NUMBER], що підтверджується довідками Відділу Держземагенства в Ізяславському районі від 19.01.2015 року № 01-25/57. Однак позивач позбавлений можливості належно оформити свої права та отримати земельну частку (пай) у натурі у зв'язку з втратою сертифікату на земельну частку (пай). Втрата сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на ім'я [PERSON], підтверджується оголошенням в газеті «Партнер», випуск № 51 (921) від 18 грудня 2014 року. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право на спірну земельну частку. На підставі ст.ст. 392 ЦК України, ст.ст. 116, 131, 152 ЗК України,

Outcome: approved