Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У поданій в суд позовній заяві позивач [PERSON] просить шлюб, укладений з відповідачем [PERSON] та зареєстрований 12 квітня 2004 року Білашівською сільською радою Здолбунівського району Рівненського району Рівненської області /актовий запис №3/, розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. або 2500 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей, які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося, у зв`язку з чим шлюбних стосунків не підтримують, шлюб існує формально, примирення між ними неможливе і збереження сім`ї суперечить їх інтересам. Оскільки відповідач отримує достатній доход від надання послуг з ремонту квартир та будинків, тому має можливість сплачувати аліменти на дітей у визначеному нею розмірі. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав повністю. З`ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до положень ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно положень ст.ст.21, 24 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сторони з 12 квітня 2004 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Білашівською сільською радою Здолбунівського району Рівненського району Рівненської області /актовий запис №3/, від якого мають двох неповнолітніх дітей, втратили один до одного почуття любові, відсутність взаєморозуміння призвели до відчуження між сторонами, миритись вони не бажають, шлюб існує формально і подальше його збереження є недоцільним. Також, статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст.181\~цього ж\~Кодексу встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно частин 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. А тому визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Позов до суду пред`явлений 31 січня 2020 року, а тому відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину повинні стягуватися з указаної дати. При постановлені рішення згідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 840 грн. 80 коп. та у доход держави судовий збір з позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 840 грн. 80 коп., оскільки позивач звільнена від їх сплати. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: approved