Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 4000, 00 гривень як передплату за виготовлення столів і стільців . На підтвердження при фактичному одержані вказаної суми, Відповідачем було надано розписку від 05 лютого 2013 року на суму 4000, 00 гривень. Однак до теперішнього часу Відповідач свого зобов'язання не виконав, не було виготовлено столи та стільці, гроші не повернути, при неодноразових зустрічах та в телефонних розмовах відмовляє повертати одержані гроші.Отже, Відповідач отримав від Позивача 05 лютого 2013 року суму в розмірі 4000, 00 гривень як передплата за виготовлення столів та стільців. Виходячи із розуміння процесу виробництва меблів та звичаїв, що склалися з подібних договорів на виготовлення меблів, позивач вважає, що термін виконання зобов'язань складає 45 днів, тобто з 05 лютого 2013 року до 21 березня 2013 року. Таким чином кінцевим строком виконання зобов'язань є 21 березня 2013 року. Виходячи із наведеного, вважає, що за невиконання зобов'язань Позивач має право вимагати сплати суми боргу, отриману за розпискою, з урахуванням встановленого індексу інфляції, розрахунок наведений в додатку до позовної заяви. Таким чином сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції складає за період з 1.04.2013 по 31.12.2014 роки 5014, 56 гривень. Крім того Відповідач зобов'язаний сплатити суму 3% річних від суми боргу за кожний день прострочення. Таким чином станом на 29 січня 2015 року кількість днів прострочення виконання зобов'язання становить 680 днів.Отже, розмір 3% річних з простроченої суми за 680 днів становить 223, 56 гривень . Загальна сума боргу Відповідача станом на 29 січня 2015 року становить 5238, 12 грн. Враховуючи вищевикладене, вважає, що розписка підписана Відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину (договору позики), як того вимагають вимоги чинного законодавства України між Позивачем та Відповідачем, та підтверджують обставини, на які посилається Позивач, просив суд стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики у розмірі 5238, 12 гривень та судові витрати 243,60 грн. У судове засідання позивач не з'явився, представник позивача надав суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги, просить суд задовольнити їх у повному обсязі та розглядати справу у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надав, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Позивач, відповідно до письмової заяви, не заперечує проти вирішення справи у порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Відповідно до ст.57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] передав [PERSON] гроші в сумі 4000,00 гривень як передплату за виготовлення столів і стільців. На підтвердження при фактичному одержані вказаної суми, Відповідачем було надано розписку від 05 лютого 2013 року на суму 4000, 00 (чотири тисячі) гривень.Однак до теперішнього часу Відповідач свого зобов'язання не виконав, не було виготовлено столи та стільці, гроші не повернути. Згідно з положенням статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позичальником) у строк та в порядку встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, Відповідач отримав від Позивача 05 лютого 2013 року суму в розмірі 4000,00 гривень як передплата за виготовлення столів та стільців. Виходячи із розуміння процесу виробництва меблів та звичаїв, що склалися з подібних договорів на виготовлення меблів, термін виконання зобов'язань складає 45 днів, тобто з 05 лютого 2013 року до 21 березня 2013 року. Таким чином кінцевим строком виконання зобов'язань є 21 березня 2013 року. Виходячи із наведеного, за невиконання зобов'язань Позивач має право вимагати сплати суми боргу, отриману за розпискою, з урахуванням встановленого індексу інфляції. Таким чином сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції складає за період з 1.04.2013 по 31.12.2014 роки 5014, 56 гривень. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 % річних від суми боргу за кожний день прострочення. Таким чином станом на 29 січня 2015 року кількість днів прострочення виконання зобов'язання становить 680 днів ( 3% річних: Розмір 3 % річних за 680 день. 3% річних від 4000, 00 = 120, 00 120, 00 : 365 * 680 = 223,56 грн). Отже, розмір 3% річних з простроченої суми за 680 днів становить 223, 56 гривень . Загальна сума боргу Відповідача станом на 29 січня 2015 року становить 5238, 12 грн. Враховуючи вищевикладене, розписка підписана Відповідачем є документом, що стверджує про вчинення правочину (договору позики), як того вимагають вимоги чинного законодавства України між Позивачем та Відповідачем, та підтверджують обставини, на які посилається Позивач. Таким чином, відповідачем взяті на себе зобов'язання за договорами позики не виконано, внаслідок чого утворилась заборгованість, а тому сума заборгованості підлягає стягненню з боржника, отже позовні вимоги про стягнення заборгованості законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 243,60 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.( а.с. 1).

Outcome: approved