Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 14 травня 2007 року між ВАТ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Тригран був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 18 554 506 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 20,3% річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 10 вересня 2012 року. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У якості забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами та [PERSON] та ТОВ «Енергозбереження» були укладені договора поруки. У порушення норм закону та умов договору боржник свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим ТОВ «Тригран» станом на 30 січня 2013 року має заборгованість 23 193 132,50 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 18 554 506,00 грн., штраф за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 4 638 626,50 грн. Просили суд стягнути з солідарно з [PERSON], товариства з обмеженою відповідальністю «Тригран», товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозбереження» заборгованість за кредитним договором в розмірі 23 193 132,50 грн.; судові витрати стягнути з відповідачів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримував. Суду пояснив, що договір поруки з [PERSON] не припинявся, оскільки після укладення додаткових угод щодо зміни обсягу зобов'язань, останній сам здійснював платежі у відповідних сумах. Крім того, директор ТОВ «Тригран» - [PERSON] є дружиною [PERSON], тому про укладення і договору поруки, і додаткових угод було відомо відповідачу. Просив задоволити позов в повному обсязі. У судовому засіданні представник [PERSON] проти позову заперечувала. Суду пояснила, що договір поруки є припиненим, оскільки договором чітко передбачена необхідність укладення додаткових угод у разі зміни умов договору. Також вказала, що при укладенні договору поруки дружина [PERSON] не давала згоду на укладення, тому вимоги до [PERSON] є необґрунтованими. Просила відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представники товариства з обмеженою відповідальністю «Тригран», товариства з обмеженою відповідальністю «Енергозбереження», публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що повнів вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що 28 квітня 2012 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Еско-капітал» та ПАТ «Європейський газовий банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором з ТОВ «Тригран», за умовами якого позивач набув всіх прав та обов'язків кредитора по кредитному договору. 23 липня 2012 року ТОВ «Компанія з управління активами «Еско-капітал» та ПАТ «Європейський газовий банк» укладено договір про відступлення права вимоги, за яким позивач набув всіх прав та обов'язків по договорам порук, укладеними з ТОВ «Енергозбереження» та [PERSON] 14 травня 2007 року між ТОВ «Європейський газовий банк» та ТОВ «Тригран» був укладений кредитний договір №23-140507. У п.1.1 договору визначено, що банк надає позичальникові кредит у вигляді відкличної кредитної лінії в розмірі 13 000 000 грн., з кінцевим терміном повернення 14 травня 2010 року включно, зі сплатою 18 % річних. П.4 договору передбачено, що позичальник зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші, передбачені договором платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. Відповідно до останніх змін, внесених до п.1.1 укладеного кредитного договору від 17 лютого 2011 року ТОВ «Тригран» було відкрито кредит у вигляді відкличної кредитної лінії в сумі 18 554 506 грн. терміном 10 вересня 2012 року із сплатою процентів в розмірі 20,3% річних. За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору товариство мало вчасно сплачувати відсотки, нараховані за користування кредитом і частку кредиту у визначений договором строк. За порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню. П.5.4 договору встановлено, що у разі недотримання або порушення позичальником умов кредитного договору, розірвати договір і достроково стягнути кредит та нараховані відсотки зі сплатою штрафу у розмірі 25% від суми позики. Перевіривши подані суду розрахунки, враховуючи пояснення сторін, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що до стягнення з відповідача ТОВ «Тригран» підлягає заборгованість в розмірі 18 554 506,00 грн., штраф за порушення зобов'язань в розмірі 4 638 626,50 грн. У забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитний договором, 29 листопада 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №10-291107, згідно якого [PERSON] як поручитель TOB «Тригран» взяв на себе зобов'язання солідарно разом з вказаним товариством відповідати перед кредитором за своєчасне та повне погашення кредиту та процентів за користування кредитом. 07 березня 2008 року, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та TOB «Енергозбереження» було укладено договір поруки №14-070308, згідно якого TOB «Енергозбереження» як поручитель TOB «Тригран» взяло на себе зобов'язання солідарно разом з вказаним товариством відповідати перед кредитором за своєчасне та повне погашення кредиту та процентів за користування кредитом, оплати неустойки та відшкодування збитків згідно з кредитним договором. 28 квітня 2012 року між банком та TOB «Компанія з управління активами «Еско-капітал» було укладено договір відступлення права вимоги по кредитному договору, згідно умов якого TOB «Компанія з управління активами «Еско-капітал» набуло всіх прав кредитора по кредитному договору №23-140507 від 14 травня 2007 року. 23 липня 2012 року між банком та TOB «Компанія з управління активами «Еско-капітал» було укладено договори відступлення права вимоги, згідно умов яких TOB «Компанія з управління активами «Еско- капітал» набуло всіх прав кредитора по договорах поруки, укладених між банком і [PERSON] та між банком і TOB «Енергозбереження». TOB «Тригран» було порушено зобов'язання, взяті на себе згідно кредитного договору №23-14052007 від 14 травня 2007 року, внаслідок чого прострочена заборгованість останнього по кредиту складає 18 554 506 грн. 18 вересня 2012 року позивачем було направлено позичальнику вимогу про негайне повернення заборгованості по кредитному договору та попереджено про можливе звернення до суду для примусового стягнення заборгованості, яка залишена без задоволення. 29 січня 2013 року і позивачем було направлено TOB «Енерго-збереження» та [PERSON] вимогу про сплату заборгованості по кредитному договору та попереджено про можливе звернення до суду для примусового стягнення заборгованості за кредитним договором, яка також залишена без задоволення. Відповідно до умов договору поруки, а саме п.1.1, [PERSON] як поручитель, зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно з боржником за своєчасне та повне погашення кредиту та відсотків за користування кредитом згідно кредитного договору №23-140507 від 14 травня 2007 року. За ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. У п.22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. В інформаційному листі № 10-1393/0/4-12 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 вересня 2012 року передбачено, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12-15, 20 ЦК України, статті 3-5, 11, 15, 31 ЦПК України) можна зробити висновок про те, що у разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого частиною першою статті 559 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України (про визнання договору поруки припиненим, про визнання поруки такою, що припинена). Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правовою захисту, не заборонений законом. Отже, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. У п.6.5 договору поруки вказано, що доповнення та зміни умов договору вносяться за згодою сторін і оформлюються додатковими угодами. З умов кредитного договору, додаткових угод встановлено, що при укладенні договору відсоткова ставка за кредитом становила 18%, кредит видавався у вигляді відкличної кредитної лінії в сумі 13 млн. грн. При цьому відповідно до останніх змін відсотки вже нараховують по ставці 20,3% на суму 18 554 506 грн. При розгляді справи позивачем не подано суду доказів про надання згоди поручителем на таке збільшення, не подано клопотань про їх витребування. Пояснення представника позивача, що [PERSON] знав про зміни умов та погоджував їх, оскільки він вносив необхідні платежі в збільшених розмірах, не подавав жодних заперечень, суд до уваги не бере, оскільки умовами договору чітко передбачено обсяг зобов'язань поручителя та необхідність укладення додаткових угод у разі зміни умов. За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що у зв'язку із зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, порука припинилась, тому у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у якості поручителя слід відмовити. Разом з цим, у п.1.1 договору поруки №14-070308 з ТОВ «Енергозбереження» передбачено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов'язань за кредитним договором №23-140507 від 14 травня 2007 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення кредитного договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому. Крім того, п.1.3 договору передбачені зобов'язання боржника за кредитним договором, який не є вичерпним. На підставі наведеного, суд вважає, що заборгованість в розмірі 23 193 132,50 грн. підлягає стягненню з ТОВ «Тригран» та ТОВ «Енергозбереження». Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжний документ за №355 від 29 січня 2013 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3 441 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідачів ТОВ «Тригран» та ТОВ «Енергозбереження» понесених судових витрат підлягають задоволенню відповідно до задоволеного розміру позовних вимог. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed