Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] (надалі за текстом - заявник) звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт постійного проживання зі своєю матір`ю [PERSON] на момент її смерті. В обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що [INFO] померла його матір, після смерті якої відкрилася спадщина. Оскільки заявник до смерті матері проживав разом з нею і від спадщини не відмовлявся, він вважав, що спадщина ним прийнята і він зможе її оформити у будь-який час. 06.12.2019 року заявник звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак, йому було відмовлено, оскільки він не був зареєстрований за адресою проживання своєї матері. Заявник просить встановити факт спільного проживання разом зі своєю матір`ю на момент її смерті, оскільки це дозволить йому реалізувати право на спадщину. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20.12.2019 року відкрито провадження у цивільній справі. Заявник у судовому засіданні підтримав свої вимоги, викладені у заяві, та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Частиною 1 ст. 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 вказаної статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Заявник надав свідоцтво про народження [NUMBER] , відповідно до якого його матір`ю є [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Грузьківською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградської області, актовий запис № 21 (а.с. 4). Відповідно до довідки, виданої виконкомом Грузьківської сільської ради, [PERSON] на день смерті ( [INFO] ) проживала за адресою: [ADDRESS] , і з нею разом постійно проживав її син [PERSON] (а.с. 6). 06.12.2019 року приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Томаз Вікторія Ігорівна відмовила заявнику у видачі свідоцтва про спадщину, у зв`язку з тим, що із наданих документів нотаріус не може встановити факт прийняття спадщини заявником, оскільки він зареєстрований за іншою адресою, ніж та, за якою проживала його померла матір (а.с. 8). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , пояснила, що є донькою заявника, а померла [PERSON] була її бабусею. У 2001 році бабуся почала хворіти і потребувати догляду, батько переїхав до неї, доглядав її до самої смерті. Приблизно через рік після смерті бабусі батько повернувся до Києва. Інших спадкоємців, крім батька, у бабусі не було. Допитана у судовому засіданні [PERSON] пояснила, що є дружиною заявника, і була невісткою померлої [PERSON] . Своїми показаннями [PERSON] підтвердила факт хвороби свекрухи, а також необхідність її догляду, а також те, що чоловік у 2001 році переїхав до своєї матері для того, щоб її доглядати і повернувся до Києва через рік після її смерті. Також повідомила, що інших спадкоємців, крім заявника, немає. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що заявник дійсно проживав зі своєю матір`ю на момент її смерті. Вимоги заявника щодо встановлення вказаних фактів підлягають задоволенню, оскільки їх невстановлення позбавляє заявника належним чином реалізувати своє право на спадщину, що відкрилася після смерті матері. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Відтак, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на заявника. На підставі викладеного,

Outcome: approved