Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що під час спільного проживання з відповідачем 05 грудня 2012 року у них народилась дитина - [PERSON]. У теперішній час позивач та відповідач проживають окремо, донька мешкає разом із матірю, яка прикладає всі зусилля для забезпечення життєвих потреб [PERSON]. При цьому [PERSON] добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить [PERSON] у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 12.12.2012 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1050, сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно інформації, наданої 18.01.2018 року Центром надання адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, неповнолітня [PERSON], [INFO], зареєстрована разом із матірю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]/59. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких підстав, вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивача та платника аліментів, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки, вважає що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення донькою повноліття. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 704,80 грн. від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved