Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] (надалі Позивач, [PERSON]) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Авіакомпанії «Королівські авіалінії Нідерландів» в особі представництва в Україні (надалі - Відповідач 1), Приватного акціонерного товариства «КИЙ АВІА» (надалі - Відповідач 2, ПрАТ «КИЙ АВІА»), про стягнення вартості ненаданої послуги та компенсації за відмову у наданні послуги. Просить стягнути солідарно з Відповідачів на її користь кошти за невикористаний квиток у розмірі 6 592,97 грн. та компенсацію за відмову від надання послуги з авіаперевезення у сумі 17 758,26. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з метою поїздки у м. Торонто (Канада) на навчання, 12 травня 2012р. нею був придбаний у філії ПрАТ «КИЙ АВІА» електронний квиток № ЕТКТ 870 9568436417 на рейс за маршрутом Київ - Торонто з датою відправлення 20 травня 2012р. та у зворотному напрямку на 26 лютого 2013р. за маршрутом Торонто - Київ. Авіаперевізником у квитку зазначено «Авіакомпанію «Аеросвіт». Загальна вартість авіаквитка складала 7 746,00 грн. Під час перебування у м. Торонто представник ПрАТ «КИЙ АВІА» через представника Позивача у м. Києві повідомив про те, що дата зворотного вильоту із Торонто 26 лютого 2013 року змінюється на 24 лютого 2013 року. Згодом, 01 жовтня 2012 року на електронну скриньку представника Позивача у м. Києві був надісланий новий електронний квиток для авіаперельоту з датою вильоту - 24 лютого 2013 року за напрямком Торонто - Амстердам та на 25 лютого 2013 року за напрямком Амстердам - Київ. Авіаперевізником у новому квитку зазначено Авіакомпанію «Королівські авіалінії Нідерландів» (абревіатура КLМ), встановленому Міжнародною асоціацією повітряного транспорту (ІАТА). Вказує, що 24.02.2013р. вона своєчасно прибула в аеропорт у м. Торонто. Під час реєстрації на рейс за напрямом Торонто - Амстердам представник компанії «Королівські авіалінії Нідерландів» повідомив, що її квиток недійсний та відмовив їй у здійсненні посадки на літак. Натомість, їй було запропоновано зв'язатися із «Авіакомпанією «Аеросвіт», або придбати новий квиток на цей самий рейс. Враховуючи на те, що на той момент Позивач не мала технічної можливості зв'язатися з «Авіакомпанією «Аеросвіт», оскільки різниця в часі між Канадою та Україною становила 7 годин, крім того, через декілька днів закінчувався строк дії візи, а орендувати житло для того, щоб у подальшому владнати цю проблему Позивач, також, не мала фінансової можливості, остання була змушена за власний кошт (готівкою), екстрено придбати квиток на цей самий рейс авіаперевізника КLМ. За квиток Позивачем було сплачено 1 557,66 САD (канадських доларів), а також додатково ще 77,00 САD за оплату перевезення другого місця багажу, оскільки первісний квиток передбачав наявність двох багажних місць, на які Позивач дуже розраховувала. Вказує, що 25 лютого 2013 року вона прибула до м. Києва літаком компанії КLМ. Наступного дня, 26 лютого 2013 року, звернулася із заявою до філії ПрАТ «КИЙ АВІА» за місцем придбання квитка, який вона не використала з вини перевізника, з проханням компенсувати їй понесені витрати за повторно придбаний квиток та оплату перевезення багажу за напрямком Торонто-Амстердам-Київ. Проте, згодом отримала відповідь від ПрАТ «КИЙ АВІА», що їй пропонують повернути суму за невикористаний квиток, оформлений у них, у вигляді знижки на суму 3 770 грн. для придбання будь-якої послуги в офісах «КИЙ АВІА», яку вона могла б використати протягом 2015 року, однак, дана пропозиція для Позивача була неприйнятною, оскільки вона не планувала авіаподорожі у 2015 році. Отже, Позивач вважає, що ПрАТ «КИЙ АВІА», як продавець послуг з авіаперевезення, а також авіакомпанія «Королівські авіалінії Нідерландів» зобов'язані відшкодувати їй повну вартість невикористаного авіаквитка за сегментами перельоту Торонто - Амстердам, Амстердам - Київ. У судовому засіданні представник Позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник Відповідача 1 Лукович В.Ф. проти позову заперечував, просив відмовити у задоволені позову у повному обсязі на підставі спливу строку позовної давності. Зазначав, що Позивач, звернувшись із позовною заявою від 23.02.2016 року, пропустила дворічний строк позовної давності, передбачений ст. 35 Монреальської конвенції, що є безумовною підставою для відмови у задоволенні даного позову. Представник Відповідача 2 Каленкова Ю.О. у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що документи, які подані Позивачем на підтвердження обставин справи викладені англійською мовою без належного перекладу на українську мову, а тому такі докази, на її думку, не є належними та допустимими доказами у справі; по-друге, враховуючи на те, що ПрАТ «КИЙ АВІА» не є авіаційним перевізником, в розумінні ст. 1 Повітряного кодексу України, доводи Позивача про те, що ПрАТ «КИЙ АВІА» має відшкодовувати збитки, які виникли з договору перевезення є безпідставними та не ґрунтуються на чинному законодавстві України; по-третє, оскільки послуги з авіаперевезення не були надані належним чином та в повному обсязі, то на підставі договору авіаперевезення, на її думку, Позивач могла звернутись до авіакомпанії ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт» у судовому порядку, як до виконавця послуги за неналежне виконання договору перевезення та вимагати від неї відшкодування збитків. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з метою поїздки у м. Торонто (Канада) на навчання 12 травня 2012р. [PERSON] був придбаний у філії ПАТ «КИЙ АВІА», що знаходиться за адресою: м. Київ, пр. Перемоги, 2, електронний квиток № ЕТКТ 870 9568436417 на рейс за маршрутом Київ - Торонто з датою відправлення 20 травня 2012р. та у зворотному напрямку на 26 лютого )13р. за маршрутом Торонто - Київ. Авіаперевізником у квитку зазначена «Авіакомпанія «Аеросвіт», що підтверджується кодом «VV», встановленому Міжнародною асоціацією повітряного транспорту (ІАТА). Загальна вартість авіаквитка складала 7 746,00 грн.(а.с. 10). Під час перебування Позивача у м. Торонто представник ПАТ «КИЙ АВІА», через представника [PERSON] у м. Києві, повідомив про те, що дата зворотного вильоту із Торонто 26 лютого 2013 року змінюється на 24 лютого 2013 року. Згодом, 01 жовтня 2012 року на електронну скриньку представника Позивача у м. Києві був надісланий новий електронний квиток для авіаперельоту з датою вильоту - 24 лютого 2013 року за напрямком Торонто - Амстердам та на 25 лютого 2013 року за напрямком Амстердам - Київ. Авіаперевізником у новому квитку зазначено Авіакомпанію «Королівські авіалінії Нідерландів» (абревіатура КLМ), встановленому Міжнародною асоціацією повітряного транспорту (ІАТА).(а.с. 11-13). Як зазначає Позивач, 24.02.2013р. вона своєчасно прибула в аеропорт у м. Торонто. Під час реєстрації на рейс за напрямом Торонто - Амстердам представник компанії «Королівські авіалінії Нідерландів» повідомив, що її квиток недійсний та відмовив Позивачеві у здійсненні посадки на літак. Натомість, їй було запропоновано зв'язатися із «Авіакомпанією «Аеросвіт», або придбати новий квиток на цей самий рейс. Враховуючи на те, що на той момент Позивач не мала технічної можливості зв'язатися з «Авіакомпанією «Аеросвіт», оскільки різниця в часі між Канадою та Україною становила 7 годин, крім того, через декілька днів закінчувався строк дії візи, а орендувати житло для того, щоб у подальшому владнати цю проблему Позивачка, також, не мала фінансової можливості, остання була змушена за власний кошт (готівкою), екстрено придбати квиток на цей самий рейс авіаперевізника КLМ. За квиток Позивачем було сплачено 1 557,66 САD (канадських доларів), а також додатково ще 77,00 САD за оплату перевезення другого місця багажу, оскільки первісний квиток передбачав наявність двох багажних місць, на які Позивач розраховувала. 25 лютого 2013 року Позивач прибула до м. Києва літаком компанії КLМ та 26 лютого 2013 року, звернулася із заявою до філії ПрАТ «КИЙ АВІА» за місцем придбання квитка, з проханням компенсувати їй понесені витрати за повторно придбаний квиток та оплату перевезення багажу за напрямком Торонто-Амстердам-Київ. Проте, отримала відповідь від ПрАТ «КИЙ АВІА», що їй пропонують повернути суму за невикористаний квиток, оформлений у них, у вигляді знижки на суму 3 770 грн. для придбання будь-якої послуги в офісах «КИЙ АВІА», яку вона могла б використати протягом 2015 року. Дана пропозиція для Позивача, як зазначає остання, була неприйнятною, оскільки вона не планувала авіаподорожі у 2015 році. Отже, Позивач вважає, що ПрАТ «КИЙ АВІА», як продавець послуг з авіаперевезення, а також авіакомпанія «Королівські авіалінії Нідерландів» зобов'язані відшкодувати їй повну вартість невикористаного авіаквитка за сегментами перельоту Торонто - Амстердам, Амстердам - Київ. Суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Згідно із ст. 910 ЦК України, за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення. Укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів). Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами). Згідно із ч. 1, 2, 16 ст. 100 Повітряного кодексу України, правила авіаперевізника - правила, інструкції і технології, встановлені авіаперевізником, які використовуються при повітряних перевезеннях пасажирів та/або багажу, вантажу, пошти, а також правила застосування тарифів, стандарти та настанови з обслуговування пасажирів і багажу, порядок розгляду претензій та позовів. Правила повітряних перевезень та обслуговування пасажирів, багажу, вантажу і пошти авіаперевізником, суб'єктами з наземного обслуговування, а також галузеві стандарти та нормативи якості такого обслуговування встановлюються авіаційними правилами України та мають бути однаковими для внутрішніх і для міжнародних рейсів. Пасажир має право на компенсацію від авіаперевізника і надання допомоги у разі відмови у перевезенні, скасування чи тривалої затримки рейсу, зниження класу обслуговування пасажиру в порядку, встановленому цим Кодексом, авіаційними правилами України та міжнародними договорами України. Відповідно до частини другої статті 100 Повітряного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», підпункту 4.10.119 підпункту 4.10 пункту 4 Положення про Міністерство інфраструктури України, затвердженого Указом Президента України від 12 травня 2011 року N 581, на виконання Програми інтеграції України до Європейського Союзу, схваленої Указом Президента України від 14 вересня 2000 року N 1072, Наказом Міністерства інфраструктури України № 735 від 30.11.2012 року були затверджені Правила повітряних перевезень пасажирів і багажу (далі - Правила). У п. 1, 2 розділу II Правил, зазначено, що ці Правила застосовуються до будь-якого міжнародного і внутрішнього перевезення пасажирів або багажу, яке здійснюється повітряним судном за плату або по найму, а також до перевезень повітряним транспортом, що здійснюються перевізником безкоштовно, до/з аеропортів, розташованих на території України. Ці Правила застосовуються до пасажира, який подорожує рейсом (рейсами) згідно з квитком. Визначення експлуатанта як перевізника на такий рейс є підтвердженням існування договору перевезення на такий рейс між цим перевізником і пасажиром, який зазначений у квитку. Згідно із п. 1, 2. Розділу IV Правил, пасажирський квиток та багажна квитанція є підтвердженням укладення договору про перевезення та відображають його умови. Відсутність, помилковість в оформленні або втрата квитка та багажної квитанції не впливають на дійсність договору перевезення. Квиток надає право пасажиру на переліт відповідним рейсом (рейсами) і зобов'язує перевізника здійснити відповідне перевезення пасажира та його багажу, а також надати інші послуги, пов'язані з перевезенням, згідно з умовами договору перевезення, крім випадків, визначених у пункті 4 цієї глави. Отже, вищезазначені Правила застосовуються до пасажира, який подорожує рейсом (рейсами), згідно з квитком. Визначення авіакомпанії як перевізника на такий рейс є підтвердженням існування договору перевезення на такий рейс між цим перевізником і пасажиром, який зазначений у квитку. Таким чином, цивільно-правові відносини між Позивачем та авіакомпанією є відносини пасажира та перевізника. В даному випадку авіаквиток є передбаченою законодавством формою договору повітряного перевезення (укладеним між сторонами - пасажиром та перевізником), який покладає на сторони цього договору відповідні права та обов'язки. Згідно із гл. 8 розділу IV Правил, квиток може бути пред'явлений перевізнику для повернення сплачених сум за частково або повністю не використане перевезення, якщо таке повернення дозволяється правилами застосування тарифів: до початку перевезення, або протягом усього строку чинності квитка для перевезення, або протягом 30 днів після закінчення строку чинності квитка для перевезення. Перевізник, беручи до уваги обставини, що унеможливили пред'явлення квитка для здійснення операції з повернення коштів, може продовжити цей строк. Повернення сум за невикористані квитки проводиться з дотриманням вимог правил застосування тарифів, встановлених перевізником. Закінчення зазначеного у пункті 1 цієї глави строку не позбавляє пасажира права на пред'явлення перевізнику претензії відповідно до розділу XXVIII цих Правил. З вище зазначеного вбачається, що саме перевізник відшкодовує пасажиру шкоду, яка сталася внаслідок скасування рейсу. Згідно матеріалів справи, авіаперевізником згідно придбаного Позивачем електронного авіаквитка: № ЕТКТ 870 9568436417, є ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт». Оскільки, авіаквиток, як особлива передбачена законодавством форма договору авіаперевезення, породжує цивільно-правові відносини між пасажиром та перевізником, то в даному випадку правовідносини виникли між Позивачем та ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт». Слід зазначити, що відповідно до п. 4 розділу I Правил, суб'єкт, що надає агентські послуги з продажу повітряних перевезень - це юридична особа, яка здійснює діяльність з продажу повітряних перевезень за дорученням авіаперевізника або генерального агента на підставі договору. Згідно Сертифікату на право продажу авіаційних перевезень №АП 0001, виданого Міністерством транспорту та зв'язку України, ПрАТ «КИЙ АВІА» відповідає вимогам чинного законодавства України про цивільну авіацію та Положення про сертифікацію суб'єктів, що надають агентські послуги з продажу авіаційних перевезень на території України, і здатне здійснювати продаж авіаційних пасажирських перевезень на території України через вказані офіси. Таким чином, Відповідач 2 здійснює свою діяльність, як член Міжнародної асоціації повітряного транспорту на підставі сертифікату №АП 0001, на право продажу авіаційних перевезень, та укладає від імені перевізників договори купівлі-продажу з пасажирами. Як вбачається із матеріалів справи, ПрАТ «КИЙ АВІА» на підставі агентського договору № 01-342/В від 27 червня 2007 року, є агентом перевізника ПрАТ «Аеросвіт» та здійснює діяльність з продажу та оформлення авіаквитків від імені та в інтересах авіаперевізника. Відповідно до положень п. 3.9 Договору № 01-342/В від 27 червня 2007 року, усі послуги і/чи Документи на Перевезення, реалізовані відповідно до Договору, повинні продаватися від імені Авіакомпанії і відповідно до тарифів Авіакомпанії, умов перевезень та письмових інструкцій, які Авіакомпанія надає Агенту. Згідно із п. 3.15 Договору № 01-342/В від 27 червня 2007 року встановлено, що Агент не вправі виступати як «Генеральний Агент» чи використовувати будь-які інші позначення, як наприклад «Офіс Авіакомпанії з продажу авіаквитків», і/чи Інші атрибути, що могли будь-яким чином вказувати на те, що офіс Агента є одним з офісів Авіакомпанії. Як вбачається із довідки № 2-1-539 від 15.06.2016 року, ПрАТ «КИЙ АВІА» відповідно до умов агентського договору перерахував своєчасно і в повному обсязі виручку, отриману агентством від продажу авіаквитків на рейси ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт», у тому числі, і за придбаний Позивачем авіаквиток у 2012 року. Таким чином, суд погоджується з доводами ПрАТ «КИЙ АВІА», що умови договору авіаперевезення згідно авіаквитка № ЕТКТ 870 9568436417, не виконав саме авіаперевізник ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт», а не Відповідач 2. Тобто, враховуючи норми діючого законодавства України, Правил, положення Агентського договору № 01-342/В від 27.06.2007 р., відповідальність за неналежне виконання послуг з авіаперевезення Позивача має нести ПрАТ «Авіакомпанія «Аеросвіт», яка відмінила рейс, на який Позивачем було придбано авіаквиток. З приводу вимог до Відповідача 1, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч.ч. 2-4 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом Статті 35 Монреальської Конвенції, яка в силу положень Конституції України, є частиною національного законодавства України, право на відшкодування шкоди втрачається, якщо позов про відповідальність не подано протягом двох років з дати зупинки перевезення. Порядок такого строку визначається законом що застосовує суд, до якого подано позов. Як вбачається із матеріалів справи, про порушення свого права Позивач довідалася 24 лютого 2013 року, коли їй було відмовлено у здійсненні посадки на літак КЛМ. Разом з тим, Позивачем пред'явлено позов до Відповідача 1 лише 23 лютого 2016 року, тобто з порушенням строку, визначеного нормою міжнародного права, яке є частиною національного законодавства України. З огляду на те, що Позивач порушила позовну давність, заяву про сплив позовної давності подано представником Відповідача 1 до винесення рішення судом, приймаючи до уваги наслідки спливу позовної давності, суд знаходить необхідним у задоволенні позовних вимог, пред'явлених до Відповідача 1, відмовити у повному обсязі. З урахуванням викладеного, на підставі Статті 35 Монреальської Конвенції, статтей 256, 261, 267, 908, 910, 920 Цивільного кодексу України, статті 100 Повітряного кодексу України,

Outcome: dismissed