Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У листопаді 2019 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (далі по тексту - ТОВ «Ковальська-Житлосервіс», позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням трьох процентів річних та індексу інфляції в загальному розмірі 20 984 грн. 13 коп. Позов обґрунтований такими обставинами. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» як суб`єкт господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, здійснює обслуговування будинку по [ADDRESS] та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги. Відповідач є власником квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку . 04 лютого 2019 року сторони уклали договір №500054 про компенсацію витрат на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Внаслідок неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань по утриманню власного нерухомого майна шляхом несплати житлово-комунальних послуг виникла заборгованість за період з червня 2015 року по жовтень 2019 року в сумі 15 541,25 грн. Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 4117,38 грн. та трьох процентів річних в сумі 1325,50 грн. Ухвалою від 14 лютого 2020 року суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та письмового відзиву на позов. Дослідивши наявні у справі матеріали, суд встановив такі обставини. ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» як суб`єкт господарювання приватного права, основним видом економічної діяльності якого є комплексне обслуговування об`єктів, здійснюває обслуговування будинку [ADDRESS] на підставі наказу №1 від 02 вересня 2010 року «Про передачу в оперативне керування та санітарно-технічне обслуговування житлового будинку [ADDRESS] » та надавало його співвласникам житлово-комунальні послуги. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 26.05.2015 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . 04 лютого 2019 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] укладено договір №500054 про компенсацію витрат на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до умов якого Позивач взяв на себе зобовязання забезпечувати належні умови проживання Відповідачу, утримувати будинок та прибудинкову території, інженерне обладнання (далі - послуги), а Позивач зобов`язався компенсувати витрати, понесені Позивачем при наданні послуг у розмірі та у строки, встановлені Договором Відповідно до п.3.4 Договору, Відповідач повинен оплачувати послуги до 1-го числа місяця, наступного за рохрахунковим. Факт підписання відповідачем вищевказаного договору є доказом ознайомлення її з його предметом та усіма умовами. Укладений сторонами договір про надання житлово-комунальних послуг ґрунтується на приписах чинного законодавства. Так, відповідно до положень статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів). Згідно ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. За нормою статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласник багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку, своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. У період виникнення заборгованості основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV) та Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VІІІ від 09.11.2017р. (далі - Закон 2189), Підпункти 1, 10 пункту 1 частини 1 статті 1 Закону № 1875-IV дають визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил та визначення комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Стаття 19 Закону № 1875-IV встановлює, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Закону зобов`язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на житлово-комунальні послуги формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядком формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядком розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію, Порядком встановлення роздрібних цін на природний газ для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Згідно до пункту 5 ч. 2 ст. 7 Закону №2189 індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] не вносить плату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з червня 2015 року по жовтень 2019 року в розмірі 15 541,25 грн. Згідно з положеннями статей 526, 530, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідач не виконала грошове зобов`язання, а отже вона в силу положень частини 2 статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов`язана сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з наданим позивачем розрахунком за період з червня 2015 року по жовтень 2019 р. його втрати від інфляції склали 4117,38 грн., а три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення - 1325,50 грн. Отже на підставі викладених у позовній заяві аргументів і оцінки наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про доведеність і обґрунтованість вимог ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» про стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Враховуючи, що рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved