Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 25 червня 2012 року він позичив відповідачу 2100 доларів США на строк до 18 жовтня 2014 року, про що останній написав розписку, однак, у визначений строк грошові кошти не повернув, а тому згідно уточнених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг за зазначеним договором, три проценти річних від простроченої суми та пеню, що загалом складає 69431 грн. 30 коп. У судовому засіданні [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду не прибув, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У відповідності до положень ст.ст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, перевіривши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст. 526, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК України зобовязання за договором позики повинні виконуватись обома сторонами. Одностороння відмова від їх виконання не допускається. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцю таку ж суму коштів. Договір є укладеним з моменту передачі грошей, і укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Договір позики може бути оформлений у формі письмової розписки. Судом встановлено, що 25 червня 2012 року [PERSON] позичив у [PERSON] 2100 доларів США на строк до 18 жовтня 2014 року, про що було надано письмову розписку, однак, борг у встановлений строк не повернув. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, факт написання розписки та укладення договору позики не оспорив. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню неповернута сума позики в розмірі 2100 доларів США. Відповідно до розяснень, наданих у п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Враховуючи, що офіційний курс гривні по відношенню до долара США, встановлений Національним банком України\~\~станом на 16 червня 2016 року, дорівнює 24 грн. 88 коп. за 1 долар США, стягненню підлягає сума основного боргу з наступного розрахунку: 2100 доларів США х 24 грн. 88 коп. = 52248 грн. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобовязання за договором позики, то позивач має право вимагати стягнення з боржника три проценти річних від простроченої суми, що становить: 2100?0,03?365?607=104,77 доларів США. У перерахунку іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, три проценти річних від простроченої відповідачем суми становить: 104,77?24,88=2606,68 грн. Що стосується вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобовязання, то позов у цій частині до задоволення не підлягає, оскільки умовами укладеного між сторонами договору позики не передбачено можливість застосування такого виду неустойки. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 548 грн. 54 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial