Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги, мотивуючи свої вимоги тим, що 01.11.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги. На підставі договору позивач надав відповідачу правову допомогу в Шевченківському районному суді м. Києва в справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. До зазначеного договору було укладено додаткову угоду № 1 від 07.11.2019 відповідно до умов якої [PERSON] зобов`язався сплатити адвокату гонорар у розмірі 10200,00 грн. протягом двох днів з моменту підписання додаткової угоди № 1. Оскільки грошові кошти за договором про надання правової допомоги та додаткової угоди № 1 відповідач сплачувати не бажає, позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 10 200 грн. 00 грн. та судові витрати у справі. Ухвалою суду від 16 липня 2020 року провадження у справі відкрите та вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження (суддя Васильченко О.В.). Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 квітня 2021 року матеріали вказаної справи передано на розгляд судді Головчака М.М. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, до суду не надіслав заяви про слухання справи у його відсутності. Відзиву до суду не надав. Згідно із статтею 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи й ухвалити заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.11.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги у п. 4 договору зазначено, що клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі 100,00 грн. Гонорар сплачується авансом. У випадку декількох проваджень відносно клієнта, гонорар по кожному провадженню визначається окремо шляхом підписання додаткової угоди. Також 07.11.2019 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.11.2019. У п. 1 зазначено, що клієнт та адвокат прийшли до згоди змінити п. 4 договору та визначити суму гонорару 10 200 грн. 00 коп. У пункті 2 угоди вказано, що гонорар клієнт сплачує під час підписання додаткової угоди або протягом двох діб з моменту її підписання. Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.11.2019 передбачено, що адвокат повертає клієнтові частину гонорару у розмірі 10000,00 грн. у випадку, якщо справа за протоколом про адміністративне правопорушення ДПР № 256482 від 02.09.2019 набере законної сили за умовою штрафу клієнту з позбавленням права керувати транспортним засобом, всі інші умови не є підставою для повернення гонорару. Як вбачається з копії протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 256482, складеного 02 вересня 2019 року про те, що [PERSON] керував транспортним засобом «ВАЗ 2109» д.н.з. [NUMBER] з ознаками наркотичного сп`яніння. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 07 листопада 2019 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрите. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У ч. 1 ст. 903 ЦК України зазначено що, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги це договір про надання послуг. Послуга це дія, результат якої споживається в процесі її виконання. Як встановлено при розгляді справи, позивач свої зобов`язання за Договором виконав, а саме надав відповідачу правову допомогу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за надані послуги, відповідач порушує зобов`язання за даними Договорами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не виконав умови договору і додаткової угоди № 1 та не сплатив грошові кошти за надану правову допомогу. Таким чином, в порушення умов договору, а також вимог ст. 509, 526, 901 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.11.2021 та додаткової угоди № 1 до нього від 07.11.2021 із зазначенням вартості адвокатських послуг відповідачем загальна сума неоплачених послуг становить 10 200 грн. 00 коп. Дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором про надання правової допомоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved