Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У листопаді місяці 2016 року позивач звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що він є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування посвідченого 20.08.2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Фомовою О.С.. У вказаній квартирі проживають: він, його дружина [PERSON] та троє малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неодноразово, він як власник квартири звертався до відповідача за довідкою про те, що в даній квартирі ніхто не зареєстрований. Останній раз звернувся до відповідача за означеною довідкою 21.06.2016 року та 24.06.2016 року. Вказані запити отримав голова правління ОСББ Хмельницький Ю.В., однак відповіді не отримав. Крім того, 12 та 17 липня 2016 року він звернувся до відповідача з проханням надати обґрунтування нарахування вартості комунальних послуг. Він є членом ОСББ із запитом про надання розгорнутої таблиці розрахунків вартості наданих послуг. Ненадання означених довідок спричинило моральні страждання в розмірі 55 000 грн. В подальшому в лютому 2017 року збільшив свої позовні вимоги та просив суд визнати незаконними дії відповідача, пов'язані із ненаданням довідки про відсутність зареєстрованих осіб станом на 21.06.2016 року в квартирі [ADDRESS], ненадання обґрунтування нарахування комунальних послуг та послуг банку за період з 01.08.2015 року по 30.09.2016 року та визнання незаконними дій відповідача, пов'язаних з ненаданням позивачу довідки про склад сім'ї та зобов'язання видати вказані вище довідки. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що звернувся до відповідача із заявою про надання йому довідки про відсутність зареєстрованих осіб станом на 21.06.2016 року в квартирі [ADDRESS], надання обґрунтування нарахування комунальних послуг та послуг банку за період з 01.08.2015 року по 30.09.2016 року, оскільки такі довідки відповідачем не було надано, вважає дії відповідача незаконними із посиланням на норми ст.4 та ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів». В судовому засіданні позивач та його представники заявлені вимоги збільшили, просять визнати незаконними дії відповідача, пов»язані з ненаданням довідки про відсутність зареєстрованих осіб та ненадання довідки про склад сім»ї, не надання обґрунтування нарахування комунальних послуг, зобов»язання ОСББ надати такі довідки та стягнення моральної шкоди. Суду пояснили, що законні вимоги позивача не були виконані ОСББ «Прима-52» та такі дії потягли щодо не вчинення правочину оскільки ОСББ «Прима-5» не веде картотеки. Крім того, представники відповідачів намагаються довести, що ОСББ «Прима-52» не зобов»язане та не має вовноважень на видачу довідки про склад сім»ї, а така довідка видається лише відділом реєстрації місця проживання управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради. Однак, 25.01.1993 року Міністерством внутрішніх справ України та Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України вил дано спільний лист, в якому прямо надано вказівку суб»єктам господарювання, що надають послуги з утримання будинків і споруд про склад сім»ї або зареєстрованих у певному приміщенні/будинку осіб. Такі довідки ОСББ «Прима-52» неодноразово видавало такі довідки іншим членам ОСББ, що підтверджується копіями таких довідок. Відповідно такі пояснення підтверджуються листом відділу реєстрації місця проживання за № 123 від 16.05.2017 року. Представники відповідача в судовому засіданні заявленого позову не визнали. Суду пояснили, що заявлені вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Положеннями закону «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначені права і обов»язки об»єднання співвласників будинку та не передбачено ведення реєстраційного (паспортного) обліку, формування та обробки картотек, в яких містяться персональні дані щодо реєстрації місця проживання та місяця перебування фізичних осіб, також цим законом не передбачено надання довідок, оскільки не входить до кола суб»єктів надання адміністративних послуг. Заслухавши доводи представників позивача та заперечення представників відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, суд встановив наступні обставини та відповідні їм провавідносини. Обєднання співвласників багатоквартирного будинку у своїй діяльності керується Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ст.14 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) співвласник має право брати участь в управлінні об'єднанням у порядку, визначеному цим Законом і статутом об'єднання; обирати та бути обраним до складу статутних органів об'єднання; знайомитися з протоколами загальних зборів, робити з них виписки; одержувати в установленому порядку інформацію про діяльність об'єднання; вимагати від статутних органів захисту своїх прав та дотримання співвласниками правил добросусідства; одержувати в становленому статутом порядку інформацію про діяльність асоціації. Об'єднання на вимогу співвласника зобов'язане надати йому для ознайомлення всі свої фінансові звіти. Порядок здійснення прав співвласників визначається законом. Здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Спори щодо здійснення прав співвласників вирішуються за згодою сторін або в судовому порядку. Відповідно до ст.18 Закону України «Про об»єднання співвласників багатоквартирного будинку» об'єднання відповідно до цього Закону та статуту зобов'язане забезпечувати належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна, що належить співвласникам; звітувати загальним зборам про виконання кошторису об'єднання за рік; забезпечувати виконання вимог статуту об'єднання; виконувати свої договірні зобов'язання; забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна; припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласниками; у випадках, передбачених законодавством, статутом об'єднання,представляти інтереси співвласників відповідно до наданих повноважень у відносинах з третіми особами. Виконання зобов'язань об'єднанням належить до повноважень його правління відповідно до статуту об'єднання. Отже, відповідач має визначений законодавством обсяг прав та обов'язків. Видача відповідачем довідок про відсутність зареєстрованих осіб в квартирі [ADDRESS] та видача довідки про склад сім'ї не відноситься до його обов'язків та компетенції. Відповідно до п.1-3 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адміністративні послуги» адміністративна послуга - результат здійснення владних повноважень суб'єктом надання адміністративних послуг за заявою фізичної або юридичної особи, спрямований на набуття, зміну чи припинення прав та/або обов'язків такої особи відповідно до закону; суб'єкт звернення - фізична особа, юридична особа, яка звертається за отриманням адміністративних послуг; суб'єкт надання адміністративної послуги - орган виконавчої влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадові особи, державний реєстратор, суб'єкт державної реєстрації, уповноважені відповідно до закону надавати адміністративні послуги. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України «Про адміністративні послуги» до адміністративних послуг також прирівнюється надання органом виконавчої влади, іншим державним органом, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, їх посадовими особами, державним реєстратором, суб'єктом державної реєстрації витягів та виписок із реєстрів, довідок, копій, дублікатів документів та інші передбачені законом дії, у результаті яких суб'єкту звернення, а також об'єкту, що перебуває в його власності, володінні чи користуванні, надається або підтверджується певний юридичний статус та/або факт. Таким чином, обов'язок видачі довідок покладено законодавцем на органи місцевого самоврядування. Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку не входять до кола осіб - суб'єктів надання адміністративних послуг, а відтак не наділені обов'язком щодо власників квартир у житловому багатоквартирному будинку, в тому числі і позивача у видачі запитуваних ним довідок про відсутність зареєстрованих осіб у квартирі та довідки про склад сім'ї. Крім того, пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» зокрема передбачено до 4 квітня 2016 року про те, що житлово-експлуатаційні організації, інші підприємства, установи та організації, що забезпечували або забезпечують ведення картотек з питань реєстрації фізичних осіб, передають їх відповідним виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. Під час судового слідства судом встановлено, що картка реєстрації осіб за адресою: [ADDRESS] знаходиться на руках у позивача, про що [PERSON] підтвердила в ході судового розгляду та надала таку картку для огляду. Тому, при передачі наявної у позивача картки реєстрації за місцем проживання до органу місцевого самоврядування уповноваженого на видачу довідки про склад сім'ї та довідки про зареєстрованих за місцем проживання осіб позивачу може бути надано запитувані ним довідки у встановлений чинним законодавством спосіб та строки, що підтверджується листом відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради № 1839/03-09 від 14.08.2017 року. Щодо надання позивачу інформації про обґрунтування нарахування відповідачем комунальних послуг та послуг банку за період з 01.08.2015 року по 30.09.2016 року, то відповідачем було надано таку інформацію позивачу в ході судового розгляду справи. В разі незгоди з її правильністю чи повнотою, позивач має право її оскаржити в установленому законодавством порядку, оскільки вказане не є предметом розгляду даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За приписами ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Як роз'яснено у п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. При поданні позовної заяви та під час розгляду цивільної справи позивач не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду належних та допустимих доказів, які б містили інформацію щодо предмету доказування та обґрунтовано доводили порушення його прав на отримання довідок та інформації щодо обґрунтування розмірів внесків та інших платежів об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Що стосується вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 23 ЦК України відшкодування моральної шкоди, передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіяні. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують заподіяння йому діями ОСББ «Прима-52» моральної шкоди, зокрема наявність такої шкоди та протиправність діянь відповідача. Крім того, відшкодування моральної шкоди є похідним від задоволення позовних вимог позивача, із задоволення яких останній пов'язує їх відшкодування. З урахуванням викладеного та виходячи із наведених обставин справи, оцінивши наявні у справі докази, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позивач не довів тих обставин, на які посилається як на підставу позовних вимог,не надав докази в обґрунтування позовних вимог, не спростував доводів, на які посилалися відповідач та його представники в обґрунтування своїх заперечень, що є його обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. Крім того суд вважає, що відповідно до статті 16 ЦК України - кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Спосіб захисту свого порушеного права, який обраний позивачем не передбачений законом. Тому із наведених підстав позов задоволенню не підлягає. На підставі наведного та

Outcome: approved