Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

у лютому 2018 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визнати право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], [INFO] Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач мала дошлюбне прізвище «[PERSON]» її батьками були [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу позивач змінила прізвище на «[PERSON]», після чого [INFO] померла мати позивача після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй квартиру тому позивач звернулася до ПН КМНО Забігайло С.Ю. з метою оформлення спадщини на зазначену квартиру, однак документ, який посвідчував право власності був втрачений та видано відповідний дублікат, однак приватний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994 виданого Ленінградською РДА м. Києва [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] (а.с. 10). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською РДА м. Києва 31.01.1994, дублікат якого видано згідно розпорядження №3765 від 19.12.2006 також підтверджується інформаційною довідкою КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 19.07.2017 (а.с. 9). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON], [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 02.03.1965 (а.с. 67). Після смерті [PERSON] відкрилася спадкова справа №5/2017 до спадкового майна якої входить квартира [ADDRESS] (а.с. 58-47). Згідно повторного свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] [PERSON] є матір'ю позивача (а.с. 5). 02.12.1978 позивач уклала шлюб із [PERSON] про що складено актовий запис №1333 після чого змінила прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 6). 16.02.2018 позивач звернулася до ПН КМНО Забігайла С.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру (а.с. 40), однак нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку із тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів, які б свідчили про право власності спадкодавця на спадкове майно та у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня реєстрація права власності на спадкове майно (а.с. 46). Предметом судового розгляду у цій справі є визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру. Відповідно до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Особа може відмовитися від свого майнового права. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. На підставі п. 4.14 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів. Згідно зі ст. 182 ЦК України та ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-ІV, право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Будь-які правочини щодо нерухомого майна, в тому числі видача свідоцтва про право на спадщину, вчиняються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи те, що позивач в іншій спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, суд вважає, що позовні вимоги про визнання права власності на квартиру [ADDRESS], ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved