Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] ; виключити відомості з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , відомості про [PERSON] , як батька дитини, зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову позивач вказав на те, що починаючи з вересня 2014 року між ним та [PERSON] були відносини. Вони перебували в цивільному шлюбі приблизно один рік, від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Як пізніше стало відомо, її мати при отриманні свідоцтва про народження в графу - батько, вписала своє прізвище [PERSON] , та його ім`я та по батькові, так як в офіційних відносинах вони не перебували. Фактично з самого моменту народження дочки, у нього з відповідачем почалися розбіжності та непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, при відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди з боку відповідачі і осіб, які проживають разом з його дочкою, про неможливість його нормального спілкування з дочкою. Фактично з самого моменту народження дочки, у нього з відповідачем почалися розбіжності і непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні доньки, при відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди з боку відповідача і осіб, які проживають разом з його дочкою, про неможливість його нормального спілкування з дочкою. Всі його спроби, з моменту припинення відносин вирішити дане питання нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводить лише до конфліктів, оскільки відповідач заважає йому, не бажає його присутності і штучно створює такі обставини, за якими він не може нормально зустрічатися з донькою. Весь цей час він намагається налагодити нормальний зв`язок з дитиною, брати участь у її вихованні, розвитку її здібностей і забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку і становлення. Його права як батька сьогодні порушені. При зверненні до опікунської ради, він отримав відмову, через відсутність свідоцтва про народження його дитини. Ситуація не покращилася, останні пів року він постійно намагається стабілізувати дану обстановку. Настрій, думки та міркування відповідача щодо його участі у вихованні та побаченні з дочкою не змінювалися. Тому, він звернувся до суду з позовом про усунення перешкод щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Відповідачка до суду довго не з`являлася, а коли вже прийшла, то вимоги визнала та не заперечувала, що він є біологічним батьком [PERSON] . Проти, генетичної експертизи заперечувала, адже сумнівів про те, що [PERSON] є його донькою немає. Проте, через деякий час відповідачка знову почала уникати його, не відповідати на телефонні дзвінки та ховати від нього дочку. Це відбувається й по сьогоднішній день. Дані відносини порушують його права як батька так права його дочки. Жодна інша особа не зможе замінити їй батька, та дати все необхідне, що може зробити він. Позивач вжив всіх необхідних заходів для того, щоб брати участь у вихованні доньки без залучення органів державної влади, але як мати, так і її батьки, перешкоджають йому в спілкуванні з донькою. З моменту розриву відносин, він не мав можливості привітати особисто [PERSON] з днем народження. Тому, просить врахувати його законні права та наявність у нього можливості спілкування. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду заяву в якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі та справу розглядати без його участі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Раніше у судовому засіданні надав пояснення та зазначив, що з відповідачкою він перебував у відносинах. Після спільного проживання, [PERSON] завагітніла, вони збиралися одружитися, звернулися до РАГСу, проте відповідачка потрапила до лікарні на зберігання. Офіційно шлюб так і не був зареєстрований, проте дитина народилася під час фактичного перебування в шлюбі. Після народження дитини позивач з відповідачкою ще якийсь час проживали спільно, потім розійшлися. Ще десь пів року в нього була можливість бачити дитину, але потім відповідачка зустріла іншого чоловіка, який наполягав на тому, що батько той хто виховує, а не той що біологічний. Відповідач припинила давати йому дитину, він не мав можливості спілкуватися з донькою. Тому, був вимушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Під час судового розгляду відповідачка позовні вимоги визнала, не заперечувала те, що він є біологічним батьком дитини та уклала з позивачем мирову угоду. Після чого, місяця півтора вона не чинила перешкод у спілкуванні з донькою, але потім знову припинила надавати можливість позивачу спілкуватися та бачитися з донькою. Позивач не заперечував про винесення заочного рішення суду. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У судове засіданні представник третьої особи не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомлено. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, враховуючи раніше надані пояснення позивача та свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Судом встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , що вбачається з актового запису про народження № 116 від 2 лютого 2016 року, вчиненого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), відповідно до якого матір`ю дитини зазначена відповідачка - [PERSON] , а відомості про батька зазначені зі слів матері у відповідності до частини першої статті 135 СК України, а саме, прізвище - [PERSON] . Позивач з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі не перебували. Згідно з відповіддю Дніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19 грудня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] 14 серпня 2015 року звернулися до відділу з заявою про реєстрацію шлюбу, однак в зазначений день до відділу наречені не з`явилися, тому державна реєстрацію шлюбу не проводилася. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є матір`ю позивача та відповідно бабусею [PERSON] . ЇЇ син, проживав спільно з [PERSON] приблизно один рік. Потім відповідачка завагітніла. Після народження дитини вони проживали спільно, проте не постійно, оскільки сварилися. Відповідачка постійно говорила, що дитина схожа на бабасю, тобто на неї, питань щодо батьківства не виникало. З дитиною спілкувалися до 3,5 років. Вона постійно направляла кошти на картку та передавала продукти з села. Однак, відповідачка перестала їх брати, говорила, що не хоче бо вони від [PERSON] . Потім взагалі відімкнула телефон, припинила давати дитину і вже півтора роки вони її не бачили. Свідок [PERSON] зазначив, що він є товаришем [PERSON] [PERSON] його познайомив [PERSON] . Вони спільно проживали, збиралися одружитись, потім [PERSON] завагітніла. Після того, як вони розірвали стосунки, виникло питання щодо зустрічі з дитиною, оскільки [PERSON] не давала можливості бачити доньку. Вони особисто приїжджали аби передати подарунки, однак відповідачка не дозволила. За клопотанням позивача, ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради. На вирішення якої поставлено питання: чи являється [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] та чи існує кровне споріднення між ними. 27 травня 2021 року від Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради, до суду надійшла ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2021 року про призначено судово-генетичної експертизи, яку було повернуто без виконання, у зв`язку з тим, що [PERSON] разом з дитиною 19.04.2021 року та 17.05.2021 року на експертизу не з`явилася. Відповідно до ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Враховуючи ухиляння відповідачки від участі у судовому засіданні та в проведенні експертизи, надані позивачем та свідками пояснення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] щодо визнання батьківства підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників Як вбачається з матеріалів справи, позивач вже звертався до суду з даним позовом у грудні 2018 року. Однак у зв`язку з вирішенням питання миром 23.04.2019 року даний позов було залишено без розгляду. З наданого протоколу судового засідання (а.с. 13) по цій справі вбачається, що у судовому засіданн 27.02.2019 року відповідачка [PERSON] визнавала позивача [PERSON] біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Також, до матеріалів справи надано текст мирової угоди (а.с. 21, 22), укладеної між [PERSON] та [PERSON] про порядок спілкування з дитиною. Дані обставини на думку суду, також підтверджують заявлені вимоги та обставини щодо наявності кровного споріднення між [PERSON] та дитиною [PERSON] . Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму). Згідно ст. 134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне внести зміни до актового запису про народження № № 116 від 2 лютого 2016 року, вчиненого Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції (свідоцтво про народження серії [NUMBER] ), зазначивши [PERSON] , [INFO] , громадянина України, батьком дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги задоволено в повному обсязі, то з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved