Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У лютому 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01.01.2019 року у розмірі 2027,00 грн. щомісяця, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області 05.05.2012, від якого [INFO] народилась дитина - [PERSON] . Шлюбні стосунки між подружжям не склались, після розірвання шлюбу рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018 року дитина залишилась мешкати разом з матір`ю і перебуває на повному її утриманні. 16.05.2019 позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. Дівчинка потребує матеріальних витрат для нормального існування та розвитку як особистість. Позивачка як мати не має достатньої можливості самостійно надавити дитині необхідне для задоволення повноцінного харчування, придбання одягу, фізичного і духовного виховання дитини, а тому звернулась з вказаним позовом до суду. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні позивачка та її представник - адвокат Геєць М.В. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Додатково позивачка пояснила, що [PERSON] є працездатним, здоровим чоловіком, на утриманні якого немає будь-яких інших утриманців, а крім того, він має у власності особистий транспортний засіб, а тому на думку позивачки має матеріальну можливість сплачувати саме такий розмір аліментів. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями ч.2 ст.182 СК України передбачено,що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст.191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі регулюється ст. 184 СК України, згідно якої суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 3 цієї статті встановлено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 05.05.2012 року сторони зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, від якого [INFO] у них народилась дитина - [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.11.2018 року (справа № 334/6516/18) шлюб було розірвано, після чого позивачка з дочкою стали мешкати окремо від [PERSON] , що підтверджується Довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 89485-2019 від 02.02.2019 року та Довідками Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради №04-2614-2424 та № 04-2614-2423 від 04.02.2019 року та № 01-7/3548 від 27.02.2019 року. З пояснень позивачки, які не спростовані відповідачем, дитина перебуває на повному утриманні матері, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. [PERSON] є працездатним, не має на утриманні інших осіб, має у власності особистий транспортний засіб. Суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі 2027,00 грн., що відповідає розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01.01.2019 року. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі 2027,00 грн. є законними та обґрунтованими, доведеними належними і допустимим доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Outcome: approved