Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У листопаді 2021 року заявник [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про встановлення факту смерті. Заяву мотивує тим, що [INFO] у м. Луганськ помер її чоловік [PERSON] . Оскільки, встановлення факту смерті чоловіка їй необхідно для державної реєстрації його смерті з метою реалізації спадкових прав, а тому вона змушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Фастівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Надав до суду листа, в якому просив суд розглянути справу без участі представника Відділу, зазначивши, що заперечень проти заяви не мають. Суд, дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності та співставленні прийшов до наступного висновку. У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заявниця по справі [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджено Свідоцтвом про одруження, серії [NUMBER] , виданим Відділом РАГС Фастівського міськвиконкому Київської області. Між тим, як вбачається із довідки про причину смерті № 282 видану ДУ «Луганська міська поліклініка №10» від 19 жовтня 2021 року, [PERSON] , у віці 82 роки, помер [INFO] . Відповідно до Свідоцтва про смерть Серія [NUMBER] від 26 жовтня 2021 року [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Луганську, про що зроблено актовий запис про смерть №2571. Як вбачається з довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 22.10.2014, позивач [PERSON] , що народилася [INFO] в с. Ходоровичи, Кам`янець-Подільського району, Хмельницької області, що фактично проживала: [ADDRESS] , та перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Територія м. Луганськ увійшла до переліку населених пунктів, яким надано статус тимчасово окупованих територій на підставі Постанови Верховної Ради України № 254 від 17.03.2015 «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської області тимчасово окупованими територіями». Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. На даний час, свідоцтво про смерть чоловіка заявника, видане органом, який діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України, а також лікарське свідоцтво про смерть видане медичними закладами тимчасово окупованої території і не є підставою для реєстрації смерті на території України. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа, встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, із змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є зокрема: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 1 Об/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024, фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства юстиції України наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за № 1150/13024. Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України. Встановлення факту смерті чоловіка має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті з метою реалізації спадкових прав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту смерті є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Крім цього, м. Луганськ є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved