Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-28 00:00:00

У листопаді 2020 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно виконавчого листа №2-1170/2008, виданого 02.06.2008 року на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області, з відповідача на її користь було стягнуто аліменти\~ на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі на кожну дитину в розмірі 300 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дітьми повнолітнього віку, починаючи з 17.04.2008 року.\~ До червня 2013 року відповідач сплачував призначені суми не в повному обсязі, а згодом зовсім припинив сплачувати аліменти. У зв`язку із несплатою відповідачем аліментів в повному обсязі, станом на 12.07.2020 року утворилась заборгованість у сумі 79591,92 грн., а відтак і неустойка за прострочення сплати аліментів за період з 17.04.2008 року по 12.07.2020 року у розмірі 24057,79 грн., яку просить стягнути з відповідача. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] , який діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 14.12.2020 року, у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у тому числі через офіційний веб-сайт судової влади України, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подавав. Представник третьої особи Кальміуського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) головний державний виконавець Фоменко О.В., яка діє на підставі довіреності від 02.06.2020 року, у судове засідання не з`явилась надала відповідну заяву про розгляд справи у її відсутність, залишили вирішення позову на розсуд суду. Ухвалою суду від 29.03.2021 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час\~ та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час позивачка не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого 09.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] визнаний батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис №8. Згідно свідоцтва про встановлення батьківства серії [NUMBER] , виданого 09.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського райправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] визнаний батьком [PERSON] , [INFO] , актовий запис №9. За довідкою виконавчого комітету Талаківської селищної ради від 09.09.2020 року [PERSON] , разом доньками [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2002 р.н., зареєстровані та проживають за адресою\~ - [ADDRESS] . Вказане також підтверджується витягами з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №1437-1935834-2018 від 22.08.2018 року та №1437-1960108-2018 від 29.08.2018 року. За виконавчим листом №2-1170/2008, виданим 02.06.2008 року на підставі рішення Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області, з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти\~ на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі на кожну дитину в розмірі 300 грн. щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення дітьми повнолітнього віку, починаючи з 17.04.2008 року. Також судом встановлено, що виконавчий лист №2-1170/2008 від 02.06.2008 року, виданий Іллічівським районним судом м.Маріуполя Донецької області, був пред`явлений до виконання до Іллічівського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції (нині Кальміуський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків)). За змістом ст.196 СК України за прострочення сплати аліментів встановлена спеціальна форма відповідальності платника, яка спрямована на певну компенсацію одержувачу аліментів його витрат і має необхідний стимулюючий, превентивний вплив на особу, що порушила свої аліментні обов`язки, крім того, стягнення неустойки (пені) спрямоване на підвищення майнових прав дитини. У зв`язку з нерегулярною сплатою аліментів з боку відповідача, відповідно до розрахунків державного виконавця від 05.12.2013 року, 29.01.2015 року, 28.02.2018 року та 12.07.2020 року, загальна заборгованість [PERSON] перед [PERSON] за виконавчим листом №2-1170/2008 від 02.06.2008 року, по сплаті аліментів на утримання дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , станом на 12.07.2020 року становить 79591,92 грн. Постановами головного державного виконавця Фоменко О.В. від 11.02.2019 року,\~ в межах ВП №9241969, встановлено тимчасове обмеження боржника у праві: виїзду за межі України; у праві полювання; у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; керування транспортними засобами. Відповідно до ст.77 ч.2 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст.51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.\~ Таким чином, на аліментні грошові зобов`язання, що виникли з рішення суду, в силу ч.5 ст.11 ЦК України поширюються загальні положення про зобов`язання, встановлені розділом першим книги п`ятої Цивільного кодексу України.\~ Так, згідно ст.ст.526, 530, 610, 612 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.\~ За таких обставин суд дійшов висновку, що у виникненні заборгованості зі сплати аліментів, нерегулярної сплати аліментів і не в повному обсязі суми, що призначена судовим рішенням, наявна вина відповідача. Розраховуючи розмір неустойки (пені) відповідно до вимог ст.196 СК України, суд виходить з того, що розрахунок проводиться відповідно до формули: розмір неустойки = сума несплачених за місяць аліментів х 1% х кількість днів прострочки. Розрахунок суми пені, проведений позивачкою в позовній заяві, відповідачем не спростовано. Відповідно до даного розрахунку неустойка (пеня) складає 24057,79 грн., перевіривши правильність її обчислення, суд погоджується з наданим позивачкою розрахунком. При таких обставинах, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження наданими суду письмовими доказами та підлягають задоволенню. За вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави. У зв`язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, а відповідач не звільнений від оплати судових витрат, то ці витрати у сумі 840,80 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved