Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-15 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до ТОВ «КІЙЖИТЛО» про розірвання договору, стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 30 травня 2016 року між ним та ТОВ «КІЙЖИТЛО» був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири. Відповідно до п. 1.1. та п.п. 1.4.2. попереднього договору квартира знаходиться в [ADDRESS] . 30 травня 2016 року між сторонами було укладено договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/303/1-164/Н. За умовами попереднього договору сторони зобов`язуються в строки, визначені п.п. 1.4.1. п. 1.4. Розділу 1, укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір), відповідно до якого ТОВ «КІЙЖИТЛО» зобов`язується передати у власність [PERSON] квартиру згідно характеристик. Сторони зобов`язані укласти основний договір протягом першого кварталу 2018 року, але в будь-якому випадку не раніше отримання ТОВ «КІЙЖИТЛО» правовстановлюючих документів на об`єкт та надання органом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та/або відповідними державними органами документів, що є необхідними для належного укладення та нотаріального посвідчення основного договору. Плановий строк введення в експлуатацію будинку 01 січня 2018 року. За умовами попереднього договору для підписання основного договору необхідною умовою є повна оплата грошових коштів, які в повному обсязі в сумі 427116 гривень 80 копійок були сплачені [PERSON] на рахунок, вказаний у договорі. На даний момент роботи на будівельному майданчику не ведуться, будинок не добудований, представники відповідача відповідей не надають з цього приводу. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням розірвати договір та повернення грошових коштів, проте відповіді надано не було. Просить суд ухвалити рішення, яким: - розірвати попередній договір купівлі-продажу квартири від 30 травня 2016 року та договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/303/1-164/Н від 30 травня 2016 року; - стягнути з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на його користь кошти в сумі 427116 гривень 80 копійок. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21 лютого 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 30 травня 2016 року між [PERSON] та ТОВ «КІЙЖИТЛО» були укладені: - попередній договір договору купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач зобов`язався укласти договір купівлі-продажу (основний договір) квартири у будинку [ADDRESS] , а позивач зобов`язався прийняти та належним чином оплатити її вартість (а.с. 7-13); - договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/303/1-164/Н (а.с. 14-18). Відповідно до п. 1.4. попереднього договору плановий строк введення будинку в експлуатацію - 01 січня 2018 року. Пунктом 1.2. попереднього договору визначено, що вид та порядок забезпечення виконання зобов`язання сторони визначають в окремому договорі про забезпечення виконання зобов`язань. Відповідно до п. 2.1. договору про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/303/1-164/Н від 30 травня 2016 року розмір грошових коштів, які сплачуються відповідно до умов договору, як забезпечення виконання зобов`язань, згідно п. 1.1. розділу 1 договору становить: 427116 гривень 80 копійок, в тому числі ПДВ 20 % - 71186 гривень 14 копійок. [PERSON] було перераховано на рахунок відповідача 427116 гривень 80 копійок, що підтверджується актом звіряння взаємних розрахунків станом на 02 липня 2018 року від 01 серпня 2018 року (а.с. 28). Відповідно до п. 5.2 попереднього договору сторони погодили, що основний договір може бути укладений виключно у разі оплати позивачем повної суми грошових коштів, що передбачена п. 2.2, 2.3 розділу 2 договору попереднього договору. Вбачається, що позивачем була оплачена повна сума коштів, передбачена розділом 2 договору про забезпечення виконання зобов`язань, а саме 427116 гривень 80 копійок. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Частиною 3 цієї статті визначено, що зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не уклавши у визначений строк основний договір, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на його користь сплачені кошти в сумі 427116 гривень 80 копійок. Пунктом 4.3 розділу 4 договору про забезпечення виконання зобов`язань передбачено, що у разі настання обставин, викладених у п. 7.9., 7.10. розділу 7 попереднього договору, сума грошових коштів, що фактично була сплачена позивачем на рахунок відповідача згідно розділу 2 договору, повертається позивачу у повному обсязі. Відповідно до п. 7.9. розділу 7 попереднього договору зобов`язання, встановлене попереднім договором припиняється у разі порушення сторонами строку укладення основного договору. З матеріалів справи вбачається, що основний договір між сторонами станом на день звернення до суду з позовом не укладений. За таких обставин, з ТОВ «КІЙЖИТЛО» на користь позивача підлягає стягненню сплачені останнім за договором кошти в сумі 427116 гривень 80 копійок. Позивач також просить суд розірвати попередній договір купівлі-продажу квартири від 30 травня 2016 року та договір про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/303/1-164/Н від 30 травня 2016 року. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови договорів не виконуються. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. 19 вересня 2018 року та 30 вересня 2018 року стороною позивача направлялись адвокатські запити з пропозицією оформити на дати всі документи для розірвання попереднього договору та договору про забезпечення виконання зобов`язань, а також про повернення грошових коштів (а.с. 19-21, 22-24). Відповіді на зазначені адвокатські запити йому надані не були. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Відповідач не надав суду належних доказів на підтвердження виконання ним зобов`язання за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 30 травня 2016 року та за договором про забезпечення виконання зобов`язань № СС/Д1/303/1-164/Н від 30 травня 2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Позивач на виконання умов договору сплатив на користь ТОВ «КІЙЖИТЛО» 427116 гривень 80 копійок. За таких обставин, вимоги про розірвання договорів та стягнення коштів підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 4975 гривень 99 копійок.

Outcome: approved