Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У поданій до суду 17 червня 2015 року позовній заяві позивачка зазначає, що вона та відповідач 03 лютого 1995 року уклали шлюб , від якого у них 16 березня 1999 року народився син [PERSON]. Зважаючи на те, що [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та добровільно надавати її відмовляється, хоча має можливість таку допомогу надавати так як працює на тимчасових роботах, просить стягувати з нього у її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою. Крім цього, зважаючи на те, що їхній син навчається на першому курсі Ковельського медичного коледжу на денній формі навчання на платній умові, те, що за чотири роки такого навчання необхідно сплатити 32800 грн, просить суд стягнути з відповідача у її користь половину таких додаткових витрат, а саме 16400 грн. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів визнав повністю, а позовні вимоги у частині стягнення 16400 грн. додаткових витрат на навчання сина не визнав та пояснив, що за своїм матеріальним станом він крім сплати аліментів не спроможний сплачувати додаткові витрати на навчання сина. На даний час син разом із матірю здійснює заготівлю чорниці від чого має дохід. Крім цього, для нього ним та позивачкою було придбано квартиру у місті Луцьку та земельну ділянку поблизу вказаного міста. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають до повного задоволення, а в частині стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. Судом встановлено, що сторони 03 лютого 1995 року зареєстрували шлюб від якого у них 16 березня 1999 року народився син [PERSON]. Дані обставини стверджено свідоцтвами про шлюб (а.с.4) та про народження дитини (а.с.5). Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач цього свого батьківського обовязку щодо сина не виконує, про що сам визнав суду. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 згаданого Кодексу розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 цього Кодексу. Зважаючи на відсутність у відповідача систематичного офіційного доходу, що не дає змоги відстежити та проконтролювати його розмір, суд на підставі ст.184 ч.1 СК України доходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, як це просить позивачка. Враховуючи відсутність даних про незадовільний стан здоровя відповідача, відсутність у нього інших утриманців, суд виходячи з прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років 1286 грн., стягує з нього у користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 600 грн. щомісячно, як вона цього просить, вважаючи, що такий розмір буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини. Підтвердженням спроможності відповідача такої сплати є повне визнання ним позовних вимог у цій частині. На підставі ст.367 ч.1 п.1 ЦПК України суд допускає рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць до негайного виконання. Як вбачається з договору про підготовку молодшого спеціаліста (а.с.7-8), додатку до нього (а.с.9-10), довідки за підписом директора Комунального вищого навчального закладу «Ковельський медичний коледж» від 23 травня 2015 року (а.с.6), син сторін з 01 вересня 2014 року вступив до вказаного закладу на денну платну форму навчання. Термін такого навчання закінчується 30 червня 2018 року. Його загальна вартість становить 32800 грн., а річна - 8200 грн. Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За змістом цієї статті до таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Навчання неповнолітнього сина сторін у медичному коледжі не викликано особливими обставинами або якимись особливими його здібностями. Крім цього, такі витрати на навчання сина сторін охоплені стягненням з відповідача в користь позивачки аліментів на його утримання. Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: partial