Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

У лютому 2017 року заявник - [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши [PERSON] його опікуном, посилаючись на те, що [PERSON] є його рідним братом, який з дитинства страждає вродженим слабоумством - розумовою відсталістю в результаті хромосомно-генетичних порушень (хвороба Дауна), є інвалідом ІІ групи з дитинства. Психічний розлад здоров'я [PERSON] істотно впливає на здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок цього він не здатний розуміти фактичні дії своєї поведінки, самостійно приймати будь-які рішення. В судовому засіданні представник заявника - адвокат Ісаєва Н.П. заяву підтримала, просила суд визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши [PERSON] його опікуном. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, заяву підтримав. Представник заінтересованої особи - Опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Заінтересовані особи - [PERSON] та [PERSON] також надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, для визнання особи недієздатною, суду необхідно встановити хронічний, стійкий психічний розлад особи. Статтею 237 ЦПК України визначено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є рідним братом [PERSON], [INFO], уродженця с. Шевченково, Жовтневого району, Миколаївської області, який визнається недієздатним. [PERSON] здійснює догляд за [PERSON] і за станом здоров'я може бути опікуном, психіатричних протипоказань не має. Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 194 від 13.06.2017 року [PERSON], [INFO], страждає вродженим слабоумством - помірною розумовою відсталістю, в результаті чого він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Також, у відповідності до норм ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У зв'язку з тим, що [PERSON] страждає стійким психічним розладом, в результаті чого він не усвідомлює значення своїх дій та не здатний керувати ними, він потребує постійної опіки. Як вбачається із вимог ст. ст. 55, 58 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки та визнаними судом недієздатними. Відповідно до подання опікунської ради при виконавчому комітеті Миколаївської міської ради від 05.01.2017 року опікунська рада рекомендує Корабельному районному суду м. Миколаєва призначити [PERSON] опікуном [PERSON], [INFO], в разі визнання його недієздатним. Відповідно до ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про визнання особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатним та призначення заявника його опікуном.

Outcome: approved