Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У позовній заяві вказано, що з 30 серпня 1997 року [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2012 року. Від шлюбу мають двох дітей, один з яких неповнолітній син - [PERSON], [INFO], який на теперішній час мешкає разом із матір'ю, але знаходиться на утриманні обох батьків. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 14 травня 2012 року з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей і заборгованості по аліментам немає. Старша донька - [PERSON], [INFO], навчається та постійно мешкає у батьків позивача за адресою: [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] має психічне захворювання, через що декілька раз на рік знаходиться на стаціонарному лікуванні в Запорізькій обласній психіатричній лікарні. На час лікування матері неповнолітній [PERSON] постійно також знаходиться у батьків позивача за вищевказаною адресою. Служба у справах дітей Василівської РДА неодноразово відвідували за місцем мешкання відповідачку [PERSON] через її неадекватну поведінку у відносинах з дітьми, а також зловживання спиртними напоями та ведення розгульного способу життя. Протягом останніх 4-5 років позивач постійно мешкає за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки від 21 вересня 2016 року ТОВ «ОЕК-Енерготепломонтаж», [PERSON] працює у цьому товаристві в м. Нововороніж Воронезької області за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості на посаді монтажника технологічних трубопроводів 5 розряду з 02 квітня 2016 року до теперішнього часу. Дії відповідачки, яка через психічну хворобу виховує та утримує неповнолітнього [PERSON] не належним чином, про нього не піклується, вказують на те, що вона не бажає досягти компромісу з позивачем щодо виїзду їх сина за межі України. На теперішній час виїзд дитини за межі України є неможливим, оскільки [PERSON] не може отримати на це згоду матері дитини, що суперечить інтересам дитини. Надання дозволу на виїзд дитини за межі України жодним чином не порушить прав відповідачки та навпаки буде сприяти забезпеченню прав та законних інтересів дитини та батька дитини щодо їх вільного пересування, в тому числі за межі України. [PERSON] бере на себе відповідальність за дитину під час її поїздок за кордон. Тому позивач просить суд надати дозвіл на тимчасові поїздки за межі України до Російської Федерації його сину [PERSON] [INFO], до досягнення ним 16-річного віку, тобто до [INFO], без згоди та супроводу матері [PERSON], [INFO]; дозволити [PERSON], [INFO], без згоди матері [PERSON], [INFO], оформлювати документи для тимчасового виїзду за межі України їх сина [PERSON], [INFO]. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні просила вирішити питання по даній справі на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження матір'ю [PERSON], [INFO], є відповідачка [PERSON], а батьком - позивач [PERSON] (а.с. 8). Позивач має бажання тимчасово виїжджати з дитиною за кордон. Для виїзду дитини за кордон необхідно мати нотаріальний дозвіл відповідачки, однак [PERSON] ухиляється від надання такого дозволу. Відповідно до копії рішення Василівського районного суду Запорізької області від 14.05.2012 р. по цивільній справі № 2/802/260/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів і коштів на утримання дружини, було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30 серпня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводської рай адміністрації м. Запоріжжя та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 02 лютого 2012 року; в іншій частині позову відмовлено (а.с. 9). Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Той факт, що позивач [PERSON], [INFO], проживає за межами України на території Російської Федерації, а саме за адресою: [ADDRESS], підтверджується довідкою адміністрації Хохольського міського поселення (а.с. 12). Як вбачається з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно копії довідки № 51 від 21.09.2016 р., виданої начальником відділу кадрів «ОЕК-Енерготепломонтаж» позивач [PERSON], [INFO], дійсно працює у ВАТ «ОЕК-Енерготепломонтаж» у м. Нововороніж Воронезької області за основним місцем роботи на умовах повної зайнятості на посаді монтажника технологічних трубопроводів 5 розряду з 02 квітня 2016 року по наступний час (наказ про прийом працівника на роботу від 01.04.2016 р. № ОЕТ00000007) (а.с. 13). Відповідно до повідомлення від 11.11.2016 р. № 5544/1 головного лікаря Паталах Ф.В. комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], перебуває на обліку з 2008 року. Знаходиться на стаціонарному лікуванні в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради з 03.09.2016 року по теперішній час з діагнозом - шизофренія. Виписка планується упродовж 2-х тижнів (повідомлення міститься у матеріалах справи). Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-XII, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складених комісією Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації від 02.09.2016 р. стан житла та санітарно-гігієнічні умови проживання відповідачки [PERSON] відповідають нормам, але виходячи зі стану здоров'я матері та асоціального способу життя її співмешканця є загроза життю та здоров'ю дитини. Статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордоном може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п. 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадян України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у якій, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує і його супроводі через державний кордон. П. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача [PERSON] є складнощі в отриманні згоди відповідачки [PERSON] на виїзд дитини [PERSON] за кордон, а також, беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог та надання дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон без згоди матері.

Outcome: approved