Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-22 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що її батьки розірвали свій шлюб приблизно в 2003 році. Приблизно з 2003 року і до теперішнього часу місце знаходження матері - [PERSON] , позивачці невідомо. Зі слів дідуся дідуся - [PERSON] , у матері, після мого народження, почався психічний розлад та вона періодично знаходиться на лікуванні та має ще, крім мене, п`ятьох неповнолітніх дітей від різних чоловіків. З 2003 року позивачка проживала зі своїм батьком, дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] . Коли пішла в школу деякий час проживала з батьком та мачухою, але остання погано до мене ставилася, ображала і я вимушена була втекти до бабусі та дідуся. З 2012 року проживала з дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON] . Усі обов`язки щодо утримання та виховання весь час несли дідусь та бабуся. Час від часу батько надавав їм матеріальну допомогу по 500-800 грн. Батько знаходиться(-вся) в шлюбі, від якого має спільну дитину, на яку начебто сплачує аліменти. Бабуся померла [INFO] . До 2020 року проживала з дідусем [PERSON] , якому 74 років і він є пенсіонером. З 2020 року стала студенткою першого курсу денної форми навчання філософського факультету Харківського національного університету імені В.Р. та наразі проживає в гуртожитку. На даний час відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо її утримання. Угоди про добровільну сплату аліментів між нами укладено не було. Стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати її до досягнення двадцяти трьох років Місце роботи відповідача позивачці не відомо. Відповідач має на праві власності частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином і в установленому законом порядку відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечував. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача та ухвалити заочне рішення.. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копію Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Куп`янського міського управління юстиції Харківської області 14.04.2015. Відповідно до довідки №482 від 25.11.2020 [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання філософського факультету Харківського національного університету імені В.Н. Каразіна, зарахована наказом №0210-05/1691 від 21.09.2020 року. Відповідно до умов Контраку №1003/20-040с, укладеного 22.09.2020 між [PERSON] та Харківським національним університетом імені В.Н. Каразіна, загальна вартість навчання [PERSON] складає 63520,00 грн, тривалість навчання - 4 курси, ступінь вищої освіти - бакалавр, форма навчання - денна. Строк дії контракту з 28.09.2020 до 30.06.2024. Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує, що відповідач є працездатною особою, доказів щодо неможливості сплати аліментів у заявленому розмірі відповідачем не надано. Водночас позивачем належними і допустими доказами доведено наявність потреби у матеріальній допомозі. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не спростував той факт, що має стабільний дохід, який дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки сина, яка продовжує навчання, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 30.11.2020 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до 04.11.2025 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved