Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У листопаді 2017 року позивачка звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 12.01.2018 року матеріали вказаної справи було направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя, які на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 26.03.2018 року надійшли в провадження судді Добрєва М.В. Згідно розпорядження керівника апарата Ленінського районного суду м. Запоріжжя №81 від 31.10.2018 року, вказана справа 31.10.2018 року Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями була передана на розгляд судді Турбіній Т.Ф. [PERSON] в обґрунтування позову зазначила, що 26.12.2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Від шлюбу [INFO] народилась дитина - [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося та з 2015 року відповідач мешкає окремо від сім`ї, життям, здоров`ям доньки не цікавиться, фінансово її не утримує. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2017 (справа № 336/71/17-ц) шлюб між подружжям було розірвано та з [PERSON] на користь позивачки та стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 06.01.2017 року і до повноліття дівчинки. Додатково у позві зазначено, що [PERSON] з 2015 року постійно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , жодного разу не відвідав дитину, життям доньки не цікавився, матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку аліменти, встановлені рішенням суду не сплачував, позивака було змушена звернутись до шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області задля примусового стягнення аліментів. За повідомленням державного виконавця № 1016018 від 11.05.2017 року, виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] було повернуто без виконання. У зв`язку з викладеним, позивачка просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з нього на користь держави судовий збір, оскільки сама вона звільнена від його сплати на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій. В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. Додатково позивачка зазначила, що протягом всього часу перебування справи у суді відповідач жодного разу не намагався зв`язатись з дочкою, не приїздив на свята, аліменти не сплачує, участі у вихованні та додаткових витратах на доньку не приймає. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про слухання справи без її участі, посилаючись на висновок районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав, просить винести рішення з врахуванням інтересів дитини. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заперечення та відзив на позов суду не надав, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно в порядку, встановленому ЦПК України. Заперечень щодо позову та відзив на нього не надав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частиною 8 ст.7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного i гармонійного розвитку її особистості потребує любові i розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою i відповідальністю своїх батьків, i в усякому випадку в атмосфері любові i моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зi своєю матір`ю. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного i соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. У відповідності ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання у сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язань виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Судом встановлено, що між сторонами 26 грудня 2013 року Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції було зареєстровано шлюб. Від шлюбу народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2017 року (справа № 336/71/17-ц), шлюб між сторонами було розірвано, з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі ј частини від усіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 06.01.2017 року та до повноліття дитини, тобто до [INFO] . З пояснень позивачки, не спростованих відповідачем, останній з 2015 року постійно ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини [PERSON] , жодного разу не відвідав дівчинку, життям доньки не цікавився, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку аліменти, встановлені рішенням суду не сплачував, позивака звернутись до Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для їх примусового стягнення. Повідомленням державного виконавця № 1016018 від 11.05.2017 року, виконавчий лист, виданий 12.04.2017 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] було повернуто без виконання. Позивачка [PERSON] мешкає разом зі своєю дочкою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом про фактичне проживання громадян, складеного 08.11.2017 року головою правління ОСББ «Чарівна 127». Позивачка проходить службу в Збройних силах України за контрактом, має стабільну оплату та спроможна забезпечити фінансово життя дитини та допомагати їй матеріально, місячний дохід матері є достатнім для належного життя дівчинки. Крім того, [PERSON] разом з матір`ю мешкають у квартирі, яка на праві приватної власності належить матері позивачки - [PERSON] . Згідно Акту обстеження умов проживання від 08.11.2017 року, квартира складається з трьох кімнат, в приміщенні створені відмінні умови для проживання, чисто, охайно, всі мешканці в квартирі проживають окремо в різних кімнатах, для проживання дитини створені нормальні умови, стосунки в сім`ї добрі та поважливі. Вихованням дівчинки займається мати [PERSON] та бабуся. Батько [PERSON] не проживає за вказаною адресою та не приймає участі у вихованні дівчинки. Розпорядженням заступника голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району №183р від 02.05.2018 року, місце проживання малолітньої дитини [PERSON] було визначено разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] . З пояснень позивачки, які не спростовані відповідачем, за весь час з моменту припинення спільного між ними життя, [PERSON] жодного разу не бачив доньку і не висловлював такого бажання. [PERSON] в утриманні доньки участі не бере, не надає матеріальної допомоги, нею зовсім не цікавиться не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, своїх батьківських обов`язків не виконує, аліменти не сплачує, не дзвонить дочці, ніколи не дарував дитині подарунки. Відповідач не приймає участі у додаткових витратах на утримання [PERSON] , викликаних відвідуванням дитячого садка, не приймає участі у витратах на придбання ліків для її лікування, не несе витрат на організацію відпочинку, на придбання одягу та необхідного для розвитку приладдя, продуктів харчування. Вказане підтверджується Листом директора Запорізького навчально-виховного комплексу №63 Запорізької міської ради № 108 від 25.04.2018 року, де навчається дитина. Питання щодо виконання батьківських обов`язків [PERSON] відносно малолітньої доньки було винесено на комісію з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району та висновком № 05/01-27/0507 від 24.04.2019 року комісією було прийнято рішення за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що зазначені факти, як кожен окремо, так i в сукупності, можна розцінювати як ухилення відповідача від виховання дитини внаслідок його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення, поновлення батьківських прав», ухилення від виконання батьківських обов`язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи той факт, що вихованням та утриманням [PERSON] , [INFO] , займається її мати - позивачка по справі, а відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків: не цікавиться фізичним та духовним розвитком доньки, не утримує її матеріально, що суперечить моральним засадам суспільства та вимогам чинного законодавства тому суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та доведеним, а тому підлягає задоволенню. З огляду на вищевказане, суд вважає необхідним позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі, з відповідача на користь держави стягуються судові витрати з оплати судового збору в розмірі 640,00 грн., оскільки позивачка звільнена від його сплати на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, що підтверджується матеріалами справи.

Outcome: approved