Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У листопаді 2019 року Інститут водних проблем і меліорації Національної академії аграрних наук України (далі - ІВПіМ НААН) звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості навчання. В обґрунтування позову ІВПіМ НААН зазначає, що 01.11.2015 року [PERSON] відповідно до наказу № 175 від 30.10.2015 року зарахований за державним замовленням до аспірантури без відриву від виробництва за спеціальністю «Сільськогосподарські меліорації» з терміном навчання до 30.10.2019 року. До його обов`язків як аспіранта відносилось, зокрема, своєчасне виконання індивідуального плану роботу та звітування про хід написання дисертації. 02.11.2015 року з ним було укладено угоду № 6 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення, відповідно до умов якої у разі її розірвання з вини аспіранта, останній зобов`язаний відшкодувати в повному обсязі витрати на його навчання. Наказом ІВПіМ НААН від 09.09.2019 року № 60, на підставі рішення вченої ради ІВПіМ НААН від 09.09.2019 року № 9, [PERSON] за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин відраховано з аспірантури з 13.09.2019 року. Оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за укладеною угодою, ІВПіМ НААН просить суд стягнути на його користь з [PERSON] 20 652 грн. 25 коп. в рахунок відшкодування вартості навчання. У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, оскільки наказ, яким його відраховано ґрунтується на нормативно-правовому акті, що втратив чинність 01.01.2019 року, а копія угоди долученої позивачем до матеріалів справи, не містить підпису керівника ІВПіМ НААН. Крім того, [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до ІВПіМ НААН про визнання угоди частково недійсною та наказу незаконним. Зустрічний позов [PERSON] обґрунтовує тим, що укладена 02.11.2015 року між ним та ІВПіМ НААН угода в частині п. 6, яким передбачено, що у разі її розірвання з вини аспіранта він зобов`язаний відшкодувати у повному обсязі фінансові витрати на його навчання, суперечить вимогам закону, а наказ про його відрахування від 09.09.2019 року № 60 є незаконним, оскільки індивідуальний план роботи ним виконувався належним чином, кандидатські іспити ним були здані, а сам наказ видавався на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309, яка на той момент вже втратила чинність. З огляду на викладене, [PERSON] просив суд визнати недійсною угоду № 6 про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення від 02.11.2015 року, укладену ним з ІВПіМ НААН в частині п. 6 щодо зобов`язання відшкодувати у повному обсязі фінансові витрати за навчання, починаючи з 01.01.2019 року, визнати незаконним наказ ІВПіМ НААН від 09.09.2019 року № 60. У відзиві на зустрічну позовну заяву представник ІВПіМ НААН просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову повністю, посилаючись на його безпідставність, зазначаючи, що [PERSON] порушив взяті на себе зобов`язання за укладеною угодою, яка не залежить від чинності Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів та має виконуватись у відповідності до норм ЦК України. У судовому засіданні представник ІВПіМ НААН Федорова О.Ю. первісний позов просила задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову просила відмовити. [PERSON] та його представник [PERSON] просили у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі, зустрічний позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у зустрічній позовній заяві. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову та відмову в зустрічному позові, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом установлено, що наказом ІВПіМ НААН від 30.10.2015 року № 175 [PERSON] зараховано до аспірантури при ІВПіМ НААН за спеціальністю 06.01.02 «Сільськогосподарські меліорації» (технічні науки) без відриву від виробництва (термін навчання з 01.11.2015 року по 31.10.2019 року) та призначено кандидата технічних наук [PERSON] його науковим керівником дисертаційної роботи (а.с. 6). 02.11.2015 року між ІВПіМ НААН та [PERSON] укладено угоду про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення № 6, відповідно умов якої аспірант, зокрема, зобов`язується дотримуватися всіх умов Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів при ІВПіМ НААН; виконувати індивідуальний план робот; звітувати про хід написання дисертації та індивідуального плану; своєчасно подавати відділу наукових кадрів та аспірантури індивідуальний план роботи, результати атестації та інші необхідні документи (а.с. 8). Крім того, згідно п. 6 цієї угоди у разі її розірвання з вини аспіранта останній зобов`язаний відшкодувати у повному обсязі фінансові витрати на його навчання. Тематичний план дисертаційної роботи аспіранта [PERSON] , схвалений 20.01.2016 року науково-технічною радою відділу «Водних ресурсів», затверджений 21.01.2016 року директором ІВПіМ НААН, узгоджений з науковим керівником к.т.н. старшим науковим співробітником [PERSON] , також, містить календарний план згідно якого станом на вересень 2019 року аспірант повинен підготувати картографічні матеріали, написати 4 та 5 розділи дисертації (а.с. 211, 212). Згідно індивідуального плану роботи аспіранта [PERSON] , затвердженого 21.06.2016 року директором ІВПіМ НААН, на 2016-2019 роки заплановано роботу над дисертацією, а також апробацію результатів дисертаційного дослідження (а.с. 208-210). Як вбачається зі змісту наказу ІВПіМ НААН від 06.06.2019 року за № 46 науковим керівникам, консультантам аспірантів і докторантів у термін з 02.09.2019 року по 12.09.2019 року доручено провести атестацію аспірантів і докторантів. Для проведення атестації: керівникам структурних підрозділів Інституту до яких прикріплено аспірантів та докторантів у термін з 02.09.2019 року по 06.09.2019 року заслухати на засіданні науково-технічних рад Вченої ради інституту річні звіти аспірантів і докторантів про хід написання дисертацій та виконання індивідуальних планів, а аспірантам і докторантам у термін до 12.09.2019 року надати (особисто під розпис) до відділу наукових кадрів та аспірантури ( [PERSON] ): індивідуальний план роботи, річні звіти та інші необхідні документи за темою дисертації (а.с. 204). Згідно змісту витягу з протоколу № 11 сідання вченої ради ІВПіМ НААН від 06.09.2019 року був заслуханий науковий керівник [PERSON] щодо невиконання аспірантом [PERSON] індивідуального плану роботи з підготовки дисертаційної роботи без поважних причин за результатами ухвалено рішення рекомендувати Вченій Раді відрахувати з аспірантури аспіранта ІV року навчання [PERSON] (а.с. 205). Як вбачається зі змісту витягу з протоколу № 9 засідання вченої ради ІВПіМ НААН від 09.09.2019 року радою ухвалено погодити відрахування аспіранта четвертого року навчання [PERSON] за невиконання індивідуального плану без поважних причин. Також покладено на [PERSON] обов`язок з відшкодування вартості навчання згідно з законодавством України (а.с. 206). Наказом ІВПіМ НААН від 09.09.2019 року № 60 [PERSON] , аспіранта аспірантури заочної форми навчання при ІВПіМ НААН за спеціальністю 06.01.02 «Сільськогосподарські меліорації» (технічні науки) відраховано з аспірантури з 13.09.2019 року за невиконання індивідуального плану роботу без поважних причин (а.с. 207). Згідно довідки ІВПіМ НААН витрати на навчання аспіранта [PERSON] склали 20 652 грн. 25 коп. (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про освіту», в редакції чинній на час зарахування позивача до аспірантури, прийом на навчання до вищих навчальних закладів здійснюється на конкурсній основі відповідно до Умов прийому на навчання до вищих навчальних закладів, затверджених центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Пунктом 17 Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309 передбачено, що взаємозобов`язання аспіранта або докторанта, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, та вищого навчального закладу, наукової установи визначаються в типовій угоді, якою передбачається своєчасне закінчення роботи над дисертацією, працевлаштування після закінчення аспірантури або докторантури, забезпечення відповідних умов праці, надання впорядкованого житла тощо, та відповідальність сторін у разі невиконання умов типової угоди. Згідно п. 22 цього Положення визначено, що аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України. Таким чином, оспорений [PERSON] п. 6 укладеної між ним та ІВПіМ НААН угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення за умовами якої у разі її розірвання з вини аспіранта останній зобов`язаний відшкодувати у повному обсязі фінансові витрати на його навчання повністю узгоджується з чинними на момент його укладення законодавством, що регулює спірні правовідносини, а тому вимога його зустрічного позову про визнання цього пункту угоди недійсною з підстав суперечності вимогам закону задоволенню не підлягає. Крім того, не підлягає задоволення вимога зустрічного позову [PERSON] про скасування наказу ІВПіМ НААН від 09.09.2019 року № 60, оскільки під час розгляду справи установлено, що ним не виконувався індивідуальний план роботи аспіранта й поважних причин цьому у судовому засіданні не установлено. При цьому, суд відхиляє доводи [PERSON] про те, що він не був обізнаний про свої обовязки, оскільки указане спростовується, зокрема, тематичним та індивідуальним планом його дисертаційної роботи, що були складені ним особисто й містять його підпис. Також суд вважає безпідставними доводи [PERSON] про успішне складення кандидатських іспитів у 2019 році, оскільки це не звільняло його від виконання решти обов`язків з виконання роботи по написанню дисертації. Таким чином, [PERSON] будучи аспірантом та достовірно знаючи про покладені на нього обов`язки мав добросовісно їх виконувати, а також з розумною періодичністю спілкуватись з науковим керівником й цікавитись навчальним процесом. Посилання у оспореному [PERSON] наказі на Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 року № 309, яке на час його видання втратило чинність не впливає на правомірність цього наказу, оскільки по суті він узгоджується з вимогами укладеної між сторонами угоди про підготовку аспіранта, а також чинного на той час Порядку підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у закладах вищої освіти (наукових установах), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 261 (далі - Порядок від 23.03.2016 року № 261). Так, п. 10 Порядку від 23.03.2016 року № 261 передбачено, що аспіранти (ад`юнкти) і докторанти проводять наукові дослідження згідно з індивідуальним планом наукової роботи, в якому визначаються зміст, строки виконання та обсяг наукових робіт, а також запланований строк захисту дисертації протягом строку підготовки в аспірантурі (ад`юнктурі) та докторантурі. Індивідуальний план наукової роботи погоджується здобувачем з його науковим керівником (консультантом) та затверджується вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи) або вченою радою відповідного структурного підрозділу протягом двох місяців з дня зарахування здобувача до закладу вищої освіти (наукової установи). Індивідуальний план наукової роботи є обов`язковим до виконання здобувачем відповідного ступеня і використовується для оцінювання успішності запланованої наукової роботи. Невиконання індивідуального плану наукової роботи або порушення строків виконання індивідуального плану наукової роботи без поважних причин, передбачених законодавством, може бути підставою для ухвалення вченою радою закладу вищої освіти (наукової установи) рішення про відрахування аспіранта (ад`юнкта) або докторанта. За таких обставин, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено те, що [PERSON] всупереч вимогам закону та умовам укладеної з ним угоди про підготовку аспіранта за рахунок державного замовлення не виконав індивідуального плану роботи без поважних причин за, що був відрахований з аспірантури Інституту, правомірність чого була установлена під час розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позову ІВПіМ НААН та наявність правових підстав для стягнення з [PERSON] витрат, пов`язаних з його навчанням у сумі 22 573 грн. 25 коп. За таких обставин первісний позов ІВПіМ НААН підлягає задоволенню. Оскільки позовні вимоги первісного підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з [PERSON] на користь ІВПіМ НААН.

Outcome: approved