Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У позовній заяві та в судовому засіданні позивачка просить визнати [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться в м.Заліщики провулок Грушевського 4 Тернопільської області, покликаючись на те, що відповідачі не проживають в даному будинку з 2006 року, а проживають за адресою: [INFO]. Відповідачі [PERSON], [PERSON] за місцем реєстрації в будинку в м.Заліщики провулок Грушевського 4 Тернопільської області не проживають і не бажають добровільно знятися з реєстрації, а реєстрація відповідачів в будинку на даний час створює незручності та перешкоди позивачці у вільному використанні та розпорядженні майном. Обставини відсутності відповідачів за місцем їх реєстрації тривалий час стверджуються актом депутата Заліщицької міської ради, що приєднується до позовної заяви. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивачки підтримала в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає, що відповідачі не з'явилися в судове засідання без поважних причин, а тому, справу слід розглянути заочно без їхньої участі, про що не заперечує позивачка та її представник, у відповідності до ст.ст.280-284 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Встановлено, що позивачка [PERSON] є власником будинку № 4 по вулиці Грушевського в м.Заліщики Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії ВАС № 467320 від 07.03.2003 року посвідченим державним нотаріусом Заліщицької державної нотаріальної контори Чаплій А,М. Згідно акту депутата Заліщицької міської ради Тернопільської області від 10.10.2018 року встановлено, що в будинку № 4 провулок Грушевського в м.Заліщики Тернопільської області не проживають [PERSON], [PERSON]. У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що більше десяти років [PERSON], [PERSON] не проживають за місцем реєстрації в м.Заліщики провулок Грушевського 4 Тернопільської області. У відповідності до ст.405 ЦК України, члени сімї власника, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом і втрачають це право, якщо відсутні в ньому без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи, крім інших підстав, здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття такої особи з реєстрації місця проживання. Аналізуючи наведені обставини, суд вважає, що [PERSON], [PERSON] понад один рік без поважних причин не проживають у [INFO]. За таких обставин суд приходить до переконання, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту шляхом визнання відповідачів [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та доведеними. Вирішуючи питання розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд враховуючи положення ст.141 ЦПК України, вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved