Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У лютому 2016 року позивач, Публічне акціонерне товариство ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії №8382426248 від 03.03.2014р. відповідачу було відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом не більше 4000грн. для проведення операцій із застосуванням картки зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 40% річних з кінцевим терміном повернення кредиту 28.02.2017 року. Відповідач, згідно умов договору, зобовязався повернути кредит у визначений строк, а у випадку надіслання банком вимоги про дострокове повернення кредиту, не пізніше терміну, вказаного у вимозі; сплачувати проценти щомісячно не пізніше останнього робочого дня місяця, за який вони були нараховані, та в дату остаточного повернення кредиту; сплачувати пеню за кожен день прострочення. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості в повному обсязі в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня (п.8.1.1.договору). Позивач виконав свої зобовязання: відкрив позичальнику картковий рахунок №8382426248 та надав кредит в сумі 4000,00 грн.. У звязку з систематичним порушенням відповідачем положень п.п.4.2.14 договору щодо своєчасної сплати нарахованих процентів, йому були направлені лист-повідомлення про наявність несплаченої заборгованості за кредитною лінією та процентами від 29.12.2014 року №040-29-1/6026 та претензія від 15.06.2015 року №040-29-1/2935, в яких банк запропонував погасити прострочену заборгованість та висунув вимогу про дострокове погашення всієї суми заборгованості за кредитною лінією відповідно, які відповідач не виконав. Станом на 20.01.2016 року заборгованість позичальника перед банком становить 9496,53 грн., з яких прострочена заборгованість за кредитом 3856,66 грн., прострочені проценти за користування кредитом -2124,74 грн., пеня 2332,41 грн., 3% річних -134,34 грн., інфляція 1048,38 грн. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав письмове клопотання від 12.04.2016 році, в якому просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом рішення в заочному порядку. Відповідач у звязку з реєстрацією місця проживання в [INFO] і неможливістю повідомлення засобами поштового звязку, про розгляд справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр» №60 від 30.03.2016 року, проте до суду не зявився, причини неявки не повідомив, тому суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в заочному порядку за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав: Судом встановлено, що на підставі заяви [PERSON]В про відкриття кредитної лінії до поточного (карткового) рахунку №8382426248 з лімітом заборгованості в сумі 4000 грн. строком на 24 місяці, між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем було укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії №8382426248 від 03.03.2014р., згідно якого відповідачу було відкрито кредитну лінію з кредитним лімітом не більше 4000грн. для проведення операцій із застосуванням картки зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 40% річних з терміном дії ліміту до 28.02.2017року., що підтверджується копією заяви відповідача, копією договору та копією додаткової угоди до договору від 28.03.2014 року, згідно якої назву та текст договору викладено в іншій редакції. З наданих позивачем письмових доказів вбачається, що відповідач не повною мірою виконував умови договору, тому 29 грудня 2014 року листом-повідомленням №040-29-1/6026 Банк повідомив його, що ним порушуються вимоги п.п. 5.2.3 та 5.2.4 договору, у звязку з цим вимагав здійснити в строк до 23.01.2015 року повне погашення простроченої заборгованості, яка склала 4000,00 грн. та прострочену заборгованість за відсотками в сумі 214,75 грн. Крім цього, претензією №040-29-1/2935 від 15 червня 2015 року Банк повідомив, що позичальником повторно порушено строки погашення заборгованості та вимагав в строк до 30.06.2015 року здійснити повне погашення усієї заборгованості за договором в сумі 4983,96 грн., однак доказів того, що позичальник їх отримав, суду не надано. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач станом на 20.01.2016 року має заборгованість за договором в розмірі 9496,53 грн., що складається з: заборгованості за кредитом 3856,66 грн., заборгованості по процентам 2124,74 гр., пені за порушення строків погашення процентів за період з 01.10.2014р.по 20.01.2016р. в сумі 679,43 грн., пені за порушення строків погашення кредиту за період з 01.04.2015р. по 20.01.2016р. в сумі 1652,98 грн., 3% річних на суму прострочених процентів за такий же період в сумі 40,83 грн., 3% річних на суму простроченого основного боргу 93,51 грн., інфляційні втрати у звязку з несвоєчасною сплатою процентів 334,90 грн., інфляційні втрати у звязку з несвоєчасною сплатою основного боргу - 713,48 грн. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки ( ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача простроченої заборгованості по кредиту в сумі 3856,66 грн., заборгованості за відсоткам в сумі 2124,74 грн., 3% річних - 134,34 грн. та сума інфляції в розмірі 1048,38 грн., що загалом складає суму 7164,12 грн., є обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, а тому позов в цій частині належить задовольнити. Однак, на переконання суду, вимоги щодо стягнення пені не підлягають задоволенню, враховуючи наступне. Місце проживання відповідача згідно паспортних даних зареєстроване в [INFO] Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014р. № 1053-р вказаний населений пункт входить до переліку населених пунктів, на території якого здійснюється антитерористична операція. Відповідно до положень ст. 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014р., на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором та договорами позики з 14 квітня 2014р. громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселились у період з 14 квітня 2014р. з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] відповідно до положень ч.ч. 1, 2 статті 5 ЦК України помякшує цивільну відповідальність особи, а отже має зворотну дію в часі. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що нарахування пені на суму прострочених процентів та на суму заборгованості за основним боргом у розмірі подвійної облікової ставки НБУ відповідачу проведене за період з 01.10.2014 року по 20.01.2016 року. Отже, пеня нарахована відповідачу після 14.04.2014р., а тому за вимогами статті 2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» не може бути стягнута з позичальника, у звязку з цим в частині вимог банку про стягнення пені необхідно відмовити із зазначених вище підстав. Згідно із ч.1 ст.79 судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до п.6 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем по справі сплачено судовий збір в розмірі 1378,00 грн. згідно платіжного доручення №14995 від 05.02.2016 року та 420,00 грн. за оплату оголошення про виклик відповідача згідно платіжного доручення №14651 від 25.03.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути компенсацію судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (75%): на оплату судового збору в сумі 1033,50 грн. та за публікацію оголошення в пресі 315,00 грн. На підставі викладено,

Outcome: partial