Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

У лютому 2018 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО [PERSON] «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. В направленому на адресу суду позові позивач зазначив, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 09.08.2016 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № без номера, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6827,14 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з Генеральної угоди позичальника, Умов і правил надання банківських послуг, Правилами користуванням платіжною карткою та Тарифами банку. Отримані відповідачем кошти до моменту подання позовної заяви до суду банку не повернуті. Відповідач порушив умови договору, в звязку з чим у нього станом на 16.01.2018 року виникла заборгованість в сумі 20462,01 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 6271,59 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1152,24 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2712,04 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 10326,14 грн., а тому позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором в сумі 20462,01 грн. та 1762 грн. 00 коп. судових витрат. В судове засідання представник позивача не зявився, направив до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. Про день та час судового розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 61, 65). Відповідно до положень ст. ст. 223, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 09.08.2016 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № без номера, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 6827,14 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір складається з Генеральної угоди, Умов і правил надання банківських послуг, Правилами користуванням платіжною карткою та Тарифами банку (а.с. 6-30). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит. Відповідачем [PERSON] порушено умови Кредитного договору, внаслідок чого він має прострочену заборгованість станом на 16.01.2018 року в сумі 20462,01 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом в сумі 6271,59 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1152,24 грн.; заборгованість за пенею та комісією в сумі 2712,04 грн., штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди в сумі 10326,14 грн. (а.с. 4). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позовні вимоги в частині стягнення 10326,14 грн. штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Дана сума штрафу не розглядається судом як неустойка зважаючи на відповідне визначення неустойки відповідно до ЦК України. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обов'язковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України. Загальна сума заборгованості визначена судом складає суму 10135,87 (десять тисяч сто тридцять п'ять) гривень 87 копійок. Таким чином, позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором підлягає до часткового задоволення. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково, в загальній сумі 10135,87 грн., тобто 49,54 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судові витрати в сумі 872,81 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial