overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 16 березня 2013 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між сторонами відсутнє взаєморозуміння по різним питанням шлюбно-сімейних відносин, що привело до втрати почуття любові. З червня 2014 року між сторонами подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №129. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

у лютому 2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.11.2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 969 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Непорозуміння та суперечки протягом тривалого часу призвели до фактичного припинення шлюбних стосунків між ними. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з викладених підстав. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.11.2013року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 969 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із пояснень позивача та не заперечувалось у судовому засіданні відповідачем, сторони не підтримують шлюбних відносин з 11.01.2015року, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

у лютому 2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом № 1278 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні стосунки припинені з листопада 2013року, примирення та подальше збереження сім'ї не бажає. Позивач подала до суду заяву, у якому просила проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві за актовим записом № 1278 (а.с.8). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивачем зазначено, що сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків з листопада 2013року, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

у лютому 2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2007року Гусятинською сільською радою Чемеровецького району, Хмельницької області, Україна за актовим записом №4 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з листопада 2009року. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Представник позивача у судовому засіданні надав нотаріально завірену заяву від [PERSON], у якій остання зазначила, що позов підтримує та просить задовольнити з викладених у ньому підстав (а.с.18). Відповідач в судовому засіданні позов визнав та проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 2007року Гусятинською сільською радою Чемеровецького району, Хмельницької області, Україна за актовим записом №4 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо з листопада 2009року, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

у лютому 2015року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.07.2013року Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області за актовим записом № 34 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Стосунки поступово погіршувалися, що призвело до припинення між ними шлюбних стосунків, з травня 2014року проживають окремо, тому примирення та подальше збереження сім'ї не бажає. Позивач подала до суду заяву, у якій просила проводити розгляд справи без її участі. Зазначила, що позов підтримує та просить його задовольнити, у разі неявки відповідача не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с. 20-21). Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.17-18). Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27.07.2013року Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради міста Ірпеня Київської області за актовим записом № 34 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивачем зазначено, що сторони не ведуть спільне господарство, проживають окремо та не підтримують шлюбних стосунків з 26 травня 2014року, примирення між подружжям неможливе, оскільки позивач не бажає подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2007 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на повному матеріальному забезпеченні позивача, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, на утриманні інших дітей не має, а тому позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, працює, інших дітей та непрацездатних членів сім'ї на утриманні не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд, приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом не надає матеріальну допомогу, їй одній важко утримувати дитину, а тому вона вимушена звернутись до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву із підстав викладених у ній. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров′я та матеріальне становище дитини; · стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що дитина знаходиться на утриманні своєї матері, батько дитини в добровільному порядку відмовляється надати допомогу, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 800 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову і до його повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Встановлено, що 02 квітня 2013 року у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 30 квітня 2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (арк.с.8). Неповнолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У лютому 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, що відкрилася після смерті матері чоловіка [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті матері чоловіка вона звернувся із відповідною заявою до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори. До складу спадкового майна входить 1/8 частина квартири [ADDRESS]. Але свідоцтво про спадщину до цього часу їй не видано, оскільки не має правовстановлюючих документів на вказану частину майна, що унеможливлює видачу відповідного свідоцтва. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду пояснення, в яких просив розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. [PERSON] та [PERSON] проти задоволення позову не заперечували. Представник Державна реєстраційна служба у м. Києві у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Вислухавши пояснення учасників та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 03.06.14 року Відділом ДРАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, а/з № 632. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/8 частина квартири [ADDRESS], яка була у її власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.03.09 року. В судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом, складеним 03.03.09 року. Позивач звернувся із заявою до нотаріальної контори про видачу Свідоцтва про право на спадщину на, але отримав відмову, відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складання заповіту. На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що позивач є спадкоємцем за заповітом, свідоцтво про право власності в порядку спадкування не отримала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved