Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 19 липня 1997 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей. З відповідачем позивачка проживає разом, але подружніх стосунків не підтримує. Позивач зазначає, що через різні характери почали виникати непорозуміння та сварки, що призвело до руйнування сім'ї. Спільного бюджету не мають, подружніх стосунків не підтримують. Позивачка вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливі. Позивач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. До суду подала заяву про слухання справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. До суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 липня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів громадського стану Фастівського міськвиконкому Київської області зроблено відповідний актовий запис за № 178 (а.с.4). Згідно зі Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 06 квітня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому в Київській області, [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. Згідно зі Свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 18 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції в Київській області, [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин. Спору про поділ майна подружжя не має. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила у разі розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. За спільною згодою сторін, позивачка та відповідач вирішили залишити проживання сина [PERSON] з відповідачкою, а сина [PERSON] з позивачем. Враховуючи, що спору між сторонами щодо визначення місця проживання не існує, позов в частині залишення проживання сина з відповідачем є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial