Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що 15 листопада 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ЗАЗ TF 698Р, державний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , та автомобілем RENAULT DOKKER, державний номер [NUMBER] , який належить TOB «ВКК «Електрифікатор», під керуванням [PERSON] . Зазначає, що [PERSON] не витримав безпечної швидкості в русі, не витримав безпечного інтервалу та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб RENAULT DOKKER, державний номер [NUMBER] , який зупинявся на заборонений сигнал світлофору. Згідно постанови Зарічного районного суду м. Суми у справі № 591/7380/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у страховика АТ «СГ «TAC», про настання страхового випадку було повідомлено AT «СГ «ТАС». Поліс страхування AT «СГ «TAC» № АО5393592 від 30 квітня 2019 року був укладений на умовах відшкодування шкоди, заподіяної майну третіх осіб в межах до 100000 грн включно, франшиза - 2000 грн. Вартість ремонту пошкодженого автомобіля RENAULT DOKKER, державний номер [NUMBER] склала 15 427 грн 57 коп. Страховик виплатив TOB «ВКК «Електрифікатор» страхове відшкодування у розмірі 13427 грн 57 коп. При зверненні до AT «СГ «TAC» ТОВ «ВКК «Електрифікатор» було повідомлено, що різниця у вартості ремонту та страхових виплатах полягає в тому, що при розрахунку виплати враховується розмір франшизи, на суму якої зменшується страхове відшкодування. До сьогодні сума 2000 грн франшизи залишається не виплаченою відповідачем, проте на його адресу листом з повідомленням про вручення було відправлено листа з вимогою в добровільному порядку здійснити виплату франшизи, даний лист відповідачем було проігноровано, жодного реагування на лист від нього не надійшло, матеріальні збитки не відшкодовано. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь в рахунок відшкодування завдану матеріальну шкоду в сумі 2000 грн (франшиза). Ухвалою суду від 22 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду на 08 квітня 2021 року. 08 квітня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 20 травня 2021 року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. В зазначене судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти розгляду справи у заочному порядку. Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, у встановлений судом строк відзив на позовну заяв не подав. Від третьої особи надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 15 листопада 2019 року серії ДПР18 № 285558, [PERSON] 15 листопада 2019 року о 11-годині 30 хв. в м. Суми по вул. Харківська, в районі будинку 77/1, керуючи т/з ЗАЗ TF 698 Р державний номер [NUMBER] , не витримав безпечної швидкості в русі, та не витримав безпечного інтервалу, та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив наїзд на транспортний засіб Renault Dokker державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який зупинявся на заборонений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження які зазначені в матеріалах ДТП, чим порушив вимоги п.12.1, п.13.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Викладені обставини підтверджуються постановою Зарічного районного суду м. Суми від 28 листопада 2019 року (а.с. 3-5). Оскільки відповідальність [PERSON] , згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/5393592, застраховано у ПАТ «Страхова Група «ТАС» (страховик), Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна компанія «Електрифікатор» звернулося за відшкодуванням до Страховика (а.с. 9). На підставі експертної оцінки страхова компанія виплатила позивачу суму страхового відшкодування. Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума франшизи становить 2000 грн (а.с. 15). Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Отже, [PERSON] , як особа, винна в настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати частину шкоди, яка не відшкодована страховою компанію, а саме суму франшизи. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна компанія «Електрифікатор» 2000 грн в рахунок відшкодування майнової шкоди (франшизи). Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені останнім витрати зі сплати судового збору у сумі 2270 грн 00 коп., що підтверджені відповідним платіжним дорученням (а.с. 18).

Outcome: approved