Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 січня 2020 року розірвано. \~ \~ \~ \~ Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилося двоє дітей [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже повнолітній та [PERSON] , [INFO] . При цьому зазначала, що відповідач належної участі у матеріальному забезпеченні своїх малолітньої дитини [PERSON] не приймає. Враховуючи вищевикладене, просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання спільної неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 від усіх доходів батька, судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились. Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про підтримання позовних вимог в повному об`ємі та просила розглянути справу за її відсутності. Від відповідача через канцелярію суду надійшла заява, у якій він позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів. В частині стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу просив суд відмовити, оскільки він являється учасником АТО. Просив суд справу слухати без його участі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка та її представник надали суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 21 січня 2020 року розірвано (а.с.51). Від вказаного шлюбу у сторін народилися діти [PERSON] , [INFO] , який на даний час вже повнолітній, та [PERSON] , [INFO] (а.с. 15). Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно статті 182 СК України при визначенні\~розміру аліментів\~суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Зокрема, судом в ході розгляду справи встановлено, що неповнолітня донька сторін проживає разом із позивачкою, знаходиться на її утриманні й відповідно між сторонами не досягнуто домовленості щодо добровільної сплати аліментів на її утримання. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховуючи те, що відповідач неналежно виконує свій батьківський обов`язок з утримання дитини, достатньої матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, на даний час офіційно працює в окремій комендатурі охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України (військова частина [NUMBER] ) на посаді начальника відділу, й відповідно до ст.180 СК України зобов`язаний утримувати свою доньку, приходить до висновку про можливість визначення розміру стягнення з нього аліментів \~саме \~в частці від заробітку \~в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів щомісячно, з дня пред`явлення \~позову \~і до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин, суд ураховуючи вищевказане, вважає, що позов щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки підлягає задоволенню. Щодо стягнення з відповідача судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне: Згідно п.п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в розмірі 840,80 грн., оскільки, згідно вимог п.п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає, що права відповідача, як учасника АТО, під час розгляду даної справи, порушеними не були. Крім того, згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати на професійну правничу допомогу. Як убачається з доказів наданих стороною позивача, а саме: копії договору №234/19 про надання юридичної (правничої) допомоги від 27.11.2019 року, звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом даної справи від 10.03.2020 року, копії квитанції до прибуткового касового ордера на суму 3825,00 грн., позивачем було сплачено адвокату суму (витрати) на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом даної справи, в розмірі 3825, 00 грн. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо) Тому суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки і витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3825, 00 грн. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Outcome: approved