Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-17 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них 13 квітня 2009 року народилася дочка [PERSON]. Однак, подружнє життя не склалося, тому шлюб між сторонами розірвано, а спільна дитина залишилася проживати із позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків, будь-якої допомоги на утримання дочки не надає, а коштів позивача не вистачає для належного забезпечення рівня розвитку та життєдіяльності дитини. За таких обставин, позивач змушена звернутися із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 червня 2018 року стягнуто із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 25-26). 08 листопада 2018 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про перегляд заочного рішення, ухваленого 01 червня 2018 року Броварським міськрайонним судом Київської області (а.с. 37-39). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2018 року заочне рішення Броварського міськрайнного суду Київської області від 01 червня 2018 року скасовано і призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 9-10). 18 березня 2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі, вважає їх необґрунтованими та не підтвердженими жодними доказами. Так, зазначає, що суд, ухвалюючи рішення щодо стягнення із нього аліментів, не зясував обставини справи, стан здоровя відповідача та дохід, що надасть йому можливість сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі. На підтвердження обставин, викладених у позові, позивач не надала доказів, того, що відповідач працездатний, має хороший стан здоровя та має змогу працювати. Також, у разі призначення аліментів, розмір яких просить позивач, відповідач не зможе сплачувати за комунальні послуги, ціни на які значно зросли. Також, відповідач мав травму, тому змушений був довгий період лікуватися. На лікування отриманої травми йде багато коштів. Відповідач офіційно не працює, а отже, стягнення із нього аліментів у частці є не можливим, а має бути визначена тверда грошова сума. З підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення позивача, вивчивши відзив на позовну заяву, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із матеріалів справи вбачається, що сторони із 18 червня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них 13 квітня 2009 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії 1-БК № 175400, виданого 30 квітня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Батьком у свідоцтві про народження дитини записаний [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 3). Відповідно до виписок з історії хвороби, які надані відповідачем, з 30.06.2018 р. по 14.07.2018 р. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом «орхоепідідіміт зправа». Під час лікування проводилася антибактеріальна, протизапальна та симптоматична терапія. Хворий в задовільному стані виписується із відділення під нагляд уролога. Також, у звязку із отриманням травми (побиття) відповідач у період із 01.09.2018 р. по 10.09.2018 р. перебував на стаціонарному лікуванні із діагнозом: ЗГМТ струс головного мозку, забій мяких тканин голови, грудної клітки зліва, нижньої щелепи, посттравматична перфорація барабана. У результаті проведення 07 вересня 2018 року КТ- догляду головного мозку встановлено, що на час огляду очагово-обємних патологій не виявлено. До матеріалів справи додано копії квитанцій про придбання відповідачем ліків за період перебування останнього на стаціонарному лікуванні (01.09.2018 р. по 10.09.2018 р.). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. ч. 1,2,3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом (п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року). За змістом ст. ст. 181,182 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина.\~При визначені\~розміру аліментів\~суд,\~враховує:\~1)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4)\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 2 та 3 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. У відповідності Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1\~січня 2019\~року -\~1626\~гривень,\~з 1\~липня -\~1699\~гривень,\~з 1\~грудня -\~1779\~гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Матеріалами справи встановлено, що домовленість про сплату аліментів на дитину між сторонами відсутня. У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що ухвалюючи 01 червня 2018 року рішення, суд не зясував стан його здоровя, який був поганим. На підтвердження зазначеного додав виписки з історії хвороби. Однак, із наданих виписок встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні після ухвалення судового рішення. Крім того, суд не може взяти до уваги зазначені виписки як докази того, що відповідач у звязку із станом здоровя не має змоги сплачувати аліменти, оскільки зазначені в них діагнози носили тимчасовий характер. Доказів того, що відповідач несе витрати та потребує коштів для системного лікування такого діагнозу до матеріалів справи не додано. Безпідставними є посилання [PERSON] на те, він офіційно не працевлаштований, а тому стягнення аліментів у частці є неможливим. Зокрема, у розуміння ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Також, у відзиві [PERSON] зазначає, що сам оплачує комунальні послуги, однак на підтвердження зазначеного не надав будь-яких доказів. Таким чином, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров'я та матеріальне становище дитини, враховуючи те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, інших осіб на утриманні не має, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, шляхом стягнення із відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності\~до ч.\~1\~та ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на викладені норми чинного законодавства, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: approved