Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У позові проти [PERSON] та С.С. Банк просить зняти арешт з житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 2400 кв.м., оскільки спірне майно є предметом іпотеки, а тому позивач має пріоритетне право на задоволення своїх вимог як кредитора за його рахунок. Представник Банку позов підтримав, просив справу розглядати за його відсутності. Відповідачі звернулися з аналогічними клопотаннями, позов визнали. Представник ДВС до суду не з'явився, надав копії постанов, якими накладено арешт на спірне майно. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини. 14.03.2006 між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого за кредитними вимогами є Банк, та [PERSON] укладено договір про надання поновлюваної кредитної лінії №4/206/смб-ТТ68 з лімітом 32000 доларів США зі сплатою 13% річних та строком до 14.03.2013 (а.с. 15-20). З метою забезпечення виконання наведеного договору між Банком та [PERSON] 13.06.2006 укладено договір іпотеки, за яким передано Банку в іпотеку житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2400 кв.м. ( а.с. 24-26). 01.12.2006 між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого за кредитними вимогами є Банк, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11088378000 в розмірі 50000 доларів США зі сплатою 12,3% річних строком до 01.12.2017 (а.с. 29-36). З метою забезпечення виконання наведеного договору також передано Банку в іпотеку житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 2400 кв.м.( а.с. 41-43). У подальшому, 20.06.2008 між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого за кредитними вимогами є Банк, та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11362990000 в розмірі 170000 доларів США зі сплатою 15% річних та строком до 20.06.2018 (а.с. 44-50). З метою забезпечення виконання наведеного договору між Банком та [PERSON] 20.06.2006 укладено договір іпотеки, за яким знову передано Банку в іпотеку спірне майно ( а.с. 54-56). Внаслідок невиконання своїх зобов'язань за наведеними кредитними договорами у [PERSON] виникла заборгованість, що станом на 31.07.2014 складає 7337201 грн. 57 коп., а у [PERSON] 1123731 грн. 74 коп. (а.с.62-68). Постановами ВДВС від 03.02.2011 (ВП №24149652, №24150857), 29.08.2011 (ВП № 28388653), 23.11.2010 (ВП№22781724), 22.09.2011 (ВП 28842501) накладено арешт на все майно, що належить відповідачам (а.с. 157-160). 15.02.2011 спірне майно включено також до акту опису й арешту майна (а.с. 75-78). Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченою заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст.575 ЦК України). Іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника (ст.1 Закону України «Про іпотеку»). Застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямована на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення (ч.1 ст.585 ЦК України). Відповідно до ст.23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відступлення обтяжувачем забезпеченого обтяженням права вимоги іншій особі до неї також переходять усі права обтяжувача щодо предмета обтяження. Отже, право застави (іпотеки) виникло 13.06.2006, 01.12.2006 та 20.06.2008, разом з тим арешт на спірне майно був накладений пізніше - 03.02.2011, 29.08.2011, 23.11.2010, 22.09.2011. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що пріоритет обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Наведене кореспондується і з положеннями ст. 18 Закону України «Про заставу». Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю (ст.52 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла до 08 березня 2011 року, та ч.3 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», яка діє після 08 березня 2011 року). Частиною 4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставне майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставного майна (або з позовом про звільнення заставного майна з-під арешту відповідно до редакції статті 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла до 08 березня 2011 року). З огляду на наведедене, право застави (іпотеки) виникло до винесення судових рішень про стягнення з відповідачів коштів на користь інших стягувачів, які не є іпотекодержателями та до накладення арешту на спірне майно. Окрім цього, вартість предмета застави (іпотеки) (2493768 грн. згідно останнього договору від 20.06.2015) не перевищує розміру заборгованості відповідачів перед Банком (8460933 грн. 31 коп.), що доводиться розрахунками Банку Отже, суд вважає, що позивач, як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог перед іншими стягувачами, які не є іпотекодержателями, тобто позивач має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета обтяження, а накладення арешту на предмет обтяження є перепоною для реалізації прав Банком.

Outcome: approved