Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси знаходиться цивільна справа за позовом Одеської міської ради до [PERSON] , в якій позивач просить визнати спадщину після смерті [PERSON] , що складається з 3/4 частин трьохкімнатної квартири загальною площею - 71,1 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] , відумерлою; визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на 3/4 частин трьохкімнатної квартири загальною площею - 71,1 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] ; витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради 3/4 частин трьохкімнатної квартири загальною площею -71,1 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] ; стягнути з [PERSON] ( [ADDRESS] РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Одеської міської ради (м. Одеса, пл. Думська, 1, код ЄДРПОУ: 26597691) судовий збір у розмірі 4204,00 грн. (чотири тисячі двісті чотири) гривні. В обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 13 травня 2016 року реєстратором Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 5035 та видано свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини трьохкімнатної квартири загальною площею -71,1 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1995 року № 05, виданого ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» та з 1/4 частини вищезазначеної квартири, успадкованої [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2004 року № 2-4144, виданого Шостою одеською державною нотаріальною конторою. Тобто, в цілому спадщина після смерті [PERSON] складається з 3/4 частин трьохкімнатної квартири загальною площею - 71,1 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/4 частина вищевказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 8004, виданого 08.11.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською Аліною Миколаївною. Спадкодавець [PERSON] з 05.05.1961 року до 01.03.2004 року проживала в квартирі [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , а після його смерті ( [INFO] ) проживала одна по [INFO] . Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.10.2016 року № 45562864 та заявою [PERSON] від 09.08.2017 року № 769 державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. заведена спадкова справа № 435/2016 (номер у спадковому реєстрі 59710522) до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 24.10.2017 року Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/17426/17 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву задоволено, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 2010 року по день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , визнано [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] . 12.03.2020 року Одеським апеляційним судом ухвалена постанова, якою апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2017 року скасовано, прийнята постанова, якою в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування відмовлено. Ухвалою суду від 12.06.2020 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03.08.2020 року. Ухвалою суду від 17.06.2020 року по справі витребувано докази. Також ухвалою суду від 17.06.2020 року по справі вжито забезпечення позову, шляхом накладення арешту на спірне майно. 03.08.2020 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладене на 13.10.2020 року. 13.10.2020 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладене на 17.11.2020 року. 17.11.2020 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладене на 17.12.2020 року. 17.12.2020 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладене на 18.02.2021 року. 18.02.2021 року у зв`язку з неявкою сторін, підготовче засідання відкладено на 31.05.2021року. 31.05.2021 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладено на 19.07.2021 року. 19.07.2021 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладено на 11.08.2021 року. 11.08.2021 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладено на 06.10.2021 року. 06.10.2021 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, підготовче засідання відкладено на 10.11.2021 року. 10.11.2021 року у підготовче засідання з`явився представник позивача, судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 01.12.2021 року. У судовому засіданні 01.12.2021 року представник позивача позов підтримав. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідно до ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п.6, 7 ч.2 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у зв`язку з повторною неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, відсутністю заперечень з боку позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів у заочному порядку. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що 13 травня 2016 року реєстратором Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис № 5035 та видано свідоцтво про смерть, серія [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з 1/2 частини трьохкімнатної квартири загальною площею -71,1 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.08.1995 року № 05, виданого ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова Національної академії медичних наук України» та з 1/4 частини вищезазначеної квартири, успадкованої [PERSON] після смерті її чоловіка [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.09.2004 року № 2-4144, виданого Шостою одеською державною нотаріальною конторою. Тобто, в цілому спадщина після смерті [PERSON] складається з 3/4 частин трьохкімнатної квартири загальною площею - 71,1 кв.м., житловою площею - 42,3 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . Інша 1/4 частина вищевказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, серія та номер: 8004, виданого 08.11.2019 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Таранською Аліною Миколаївною. Спадкодавець [PERSON] з 05.05.1961 року до 01.03.2004 року проживала в квартирі [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , а після його смерті ( [INFO] ) проживала одна по [INFO] . Згідно з Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.10.2016 року № 45562864 та заявою [PERSON] від 09.08.2017 року № 769 державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. заведена спадкова справа № 435/2016 (номер у спадковому реєстрі 59710522) до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . 24.10.2017 року Приморським районним судом м. Одеси у справі № 522/17426/17 за позовом [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування ухвалено заочне рішення, яким позовну заяву задоволено, встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] з 2010 року по день смерті [PERSON] , померлої [INFO] , визнано [PERSON] спадкоємцем четвертої черги після смерті [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності на ѕ частини квартири [ADDRESS] . 12.03.2020 року Одеським апеляційним судом ухвалена постанова, якою апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2017 року скасовано, прийнята постанова, якою в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування відмовлено. Положення ст. 1277 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відповідно до ст. 278 Цивільного процесуального кодексу України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно ч. 1 ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, територіальна громада міста Одеси є універсальним правонаступником відумерлого майна, яке на час відкриття спадщини знаходилось на території міста Одеси, при цьому на Одеську міську раду законодавством покладено обов`язок у судовому порядку визнання цієї спадщини відумерлою при наявності умов і підстав, зазначених у ст. 1277 Цивільного кодексу України, а оскільки відповідач не визнає право власності Одеської міської ради на ѕ частини квартири [ADDRESS] змушена звернутись до суду з позовом, однією з вимог якого є визнання права власності на частину спірної квартири. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Статтею 330 ЦК України передбачено, що, якщо майно відчужене особою, яка не має на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача. Однією з підстав, коли майно можливо витребувати від добросовісного набувача, є вибуття такого майна поза волею власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі (пункт 3 частини 1 статті 388 ЦК України). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 26 постанови від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснив, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК. Оскільки відповідно до статті 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК, переходить до спадкоємців власника. Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі. Оскільки територіальна громада міста Одеси з часу відкриття спадщини набула речові права на відумерлу частину квартири - право володіння та право користування нею і, відповідно, право на захист цих прав, а спірне майно вибуло з володіння територіальної громади міста Одеси поза її волею на підставі скасованого в апеляційному порядку рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.10.2017 року по справі № 522/17426/17, тому територіальна громада міста Одеси зобов`язана витребувати 3/4 частини квартири [ADDRESS] з незаконного володіння [PERSON] , відповідно до положень ч. 1 ст. 1277, п. З ч. 1 ст. 388 ЦК України. Такі висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, від 24 червня 2015 року у справі N 6-251цс15, які згідно з вимогами ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні бути враховані судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Висновок Верховного Суду України щодо витребування майна, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але надалі скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею, також був неодноразово підтриманий і Великою Палатою Верховного Суду, зокрема у постановах від 05 грудня 2018 року (провадження № 14-247цс18 та № 14-179цс18) та від 15 травня 2019 року провадження № 14-636цс18). За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість позовної заяви Одеської міської ради та задовольняє її. Судові витрати, які понесені позивачем, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved