Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У лютому 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у сумі 16400 грн. 48 коп. та неустойку за прострочення сплати аліментів, посилаючись на ті підстави, що оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], рішенням Бориспільського міського суду Київської обл. від 04.11.2011 р. йому було присуджено сплату аліментів у розмірі 30 % прожитого мінімуму щомісячного доходу, однак із лютого 2014 р. відповідач припинив сплачувати аліменти, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 16400 грн. 48 коп. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, неявку до суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.18-20). Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] згідно свідоцтва про народження є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської обл. від 15.12.2011 р. відповідачеві присуджено стягнення аліментів у розмірі 30% від щомісячного доходу до досягнення дитиною повноліття (а.с.8). Як встановлено у судовому засіданні відповідач заявою від 03.01.2015 р. № 155 відмовився у добровільному порядку від батьківських прав стосовно своєї малолітньої доньки, [PERSON], [INFO] (а.с.6). Згідно розрахунків ВДВС Святошинської РУЮ у м. Києві встановлено, що у [PERSON] станом на 01.01.2015 р. заборгованість по аліментам складає 16400 грн. 48 коп. (а.с.7). Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частиною 4 статті 195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом. Статями 194, 195 СК України передбачено, що заборгованість зі сплати аліментів стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Відповідно ст. 196 СК України, відповідальність за прострочення сплати аліментів, згідно з якою при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення заборгованості по аліментам з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved