Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дочку, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивачкою зазначено, що у шлюбі з відповідачем у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Відповідач до досягнення дочкою повноліття сплачував на неї аліменти на користь позивачки. На даний час дочка сторін навчається на першому курсі Бердянського державного педагогічного університету денної форми навчання, в зв`язку з чим потребує допомоги відповідача. Оскільки позивачка самостійно належним чином утримувати дочку не може, так як витрати по її утриманню є значними, що включає харчування, придбання одягу, підручників, а відповідач у добровільному порядку допомоги не надає та ухиляється від покладеного на нього обов`язку утримувати свою повнолітню дочку на період навчання, хоча має таку можливість, [PERSON] , вказуючи на приписи норм права, які містяться в ст.ст. 182, 183, 198-201 СК України, просить стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дочкою 23 - річного віку, за умови, що вона буде продовжувати навчання. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 26 лютого 2020 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивачка, будучи належним чином повідомленою про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Остання подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позов підтримала. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти позову, однак просив стягнути з нього аліменти на дочку в розмірі прожиткового мінімуму. Свою позицію обґрунтував тим, що в більшому розмірі не має можливості сплачувати аліменти, оскільки в нього не працює дружина, так як доглядає свою матір, а також на його утриманні знаходиться дочка дружини від її першого шлюбу, яка навчається, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Поряд з цим відповідач зазначив, що дочка дружини має батька, проте останній зі згоди його дружини на утримання дочки допомоги не надає. Також відповідач заперечив доводи позивачки щодо свого ухилення від сплати аліментів, оскільки такі сплачував своєчасно, про що надав відповідні докази. Суд, заслухавши відповідача, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] є батьком дочки [PERSON] , [INFO] , яка на даний час навчається на першому курсі денної форми навчання Бердянського державного педагогічного університету. Навчання завершується 30 червня 2023 року. Вказані обставини не оспорюються відповідачем та підтверджуються даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області 01 березня 2002 року (арк. спр. 10), довідки Бердянського державного педагогічного університету №1383/19 від 17 жовтня 2019 року (арк. спр. 11). Згідно рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 19 січня 2009 року з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 грудня 2008 року і до досягнення дочкою повноліття (арк. спр. 13). Позивачка, вказуючи на ухилення відповідача від обов`язку утримувати дочку у зв`язку з тим, що вона продовжує навчання, та потребою її дочки у матеріальній допомозі батька, звернулася до суду з даним позовом про захист свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, щодо виконання обов`язку батьків утримувати дитину та виконання обов`язків подружжя по утриманню, регулюються нормами Сімейного кодексу України (далі СК України), зокрема главою 15 та 16. Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, що визначено ст. 198 СК України. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу (ч. 1 ст. 200 СК України). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин, зокрема продовження дочкою сторін по справі, [PERSON] , навчання і у зв`язку з цим її потребою матеріальної допомоги відповідача, а також можливістю останнього надавати таку допомогу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. При цьому, суд враховує аргументи позивача щодо навчання повнолітньої дочки та її потреби у матеріальній допомозі батька на період навчання, оскільки такі не спростовані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході дослідження наявних в матеріалах справи доказів. Вказані докази, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. Водночас суд відхиляє доводи позивачки щодо ухилення відповідача від виконання свого обов`язку утримувати дочку, оскільки такі спростовуються даними, наданої відповідачем довідки Головного управління ПФУ в Хмельницькій області №332/04-16 від 12 березня 2020 року, згідно яких стягнення аліментів з пенсії [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , згідно виконавчого листа від 19 січня 2009 року №2-236 проведено в повному обсязі по 22 лютого 2020 року (арк. спр. 26). Суд зауважує, що аліменти з відповідача стягувалися за виконавчим листом до досягнення дочкою повноліття, а саме до [INFO] , а з позовом до суду позивачка звернулася вже 25 лютого 2020 року, що також спростовує доводи останньої з приводу ухилення відповідача від виконання ним обов`язку щодо утримання дочки. Відхиляються судом і доводи відповідача щодо його незгоди з визначеним позивачкою розміром аліментів у частці від його доходу, які останній мотивував наявність на його утриманні дружини, яка не працює, та її дочки від першого шлюбу, яка навчається. При цьому суд зауважує, що дружина відповідача [PERSON] не є непрацездатною особою, а також такою, що здійснює догляд за своєю матір`ю, в зв`язку з чим не має можливості працювати, зважаючи на недоведеність даних обставин відповідачем. Що стосується наданої останнім довідки Нетішинської міської філії Хмельницького обласного центру зайнятості від 04 березня 2020 року, то така лише підтверджує факт про те, що [PERSON] за послугами служби зайнятості до Нетішинської міської філії не зверталася (арк. спр. 28). Не погоджується суд і з твердженнями відповідача з приводу відсутності у нього можливості сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі, оскільки на його утриманні перебуває також дочка дружини від попереднього шлюбу [PERSON] , яка продовжує навчання. При цьому суд зважає на те, що обов`язок щодо утримання останньої в порядку ст. 198 СК України наявний у батьків повнолітньої дочки, до яких відповідач не відноситься. Поряд з цим, судом враховуються пояснення відповідача у судовому засіданні щодо наявної домовленості між його дружиною [PERSON] та батьком її дочки [PERSON] про відсутність претензій з її сторони щодо ненадання ним матеріальної допомоги на утримання дочки. За вказаних обставин суд вважає неналежним доказом довідку «05/1-18/298 від 04 березня 2020 року, видану Тернопільським національним медичним університетом імені І.Я. Горбачевського (арк. спр. 27), оскільки такий доказ не містить інформацію щодо предмету доказування в розумінні ст. 77 ЦПК України. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд, виходячи з вимог ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище відповідача, відсутність даних щодо його незадовільного стану здоров`я та те, що він інших осіб на утриманні не має. Тому, за вказаних обставин суд погоджується з розміром аліментів, який пропонується до стягнення позивачкою, та вважає, що такий слід визначити в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 182, 198-201 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач у поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що права позивачки, за захистом яких мало місце звернення до суду, підлягають захисту шляхом задоволення позову повністю. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави відлягає стягненню 840 гривень 80 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України. При цьому, судом враховується те, що позивачка при поданні позову бла звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved