Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 10 січня 2017 року до позивача по справі звернулась жителька [ADDRESS] [PERSON] за призначенням тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, оскільки аліменти від батька своєї дитини [PERSON] , [INFO] , згідно рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 02 квітня 2014 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , вона не отримувала. На підставі поданих документів [PERSON] було призначено вищевказану допомогу на шість місяців: з 01 січня 2017 року по 30 червня 2017 року. За період з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2018 року перебування [PERSON] в управлінні на обліку, як одержувача тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, вона отримала зазначену допомогу на суму 21 981 грн. 00 коп. На підставі викладеного, враховуючи те, що [PERSON] за період з січня 2017 року по грудень 2018 року не сплачував аліменти і фактично аліменти гр. [PERSON] на їхню спільну дитину отримала за рахунок коштів держави, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації кошти в сумі 21 981 грн. 00 коп. В судове засідання сторони по справі не з`явились. Представник позивача попередньо подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та проти заочного розгляду справи не заперечує. Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився без поважних причин, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся судом завчасно та належним чином, в тому числі й шляхом опублікування оголошення про виклик до суду на сайті судової влади, що підтверджується матеріалами справи. Заяв про розгляд справи без його участі або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідачем у запропонований судом строк до суду не подано. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача, на підставі ухвали суду про заочний розгляд справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 02 квітня 2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання їхньої неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Однак, вказаних коштів мати дитини [PERSON] не отримувала, що підтверджується довідками Вінницького районного відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області про неотримання коштів від [PERSON] (а.с.11,16,21,26). На підставі поданих документів [PERSON] було призначено вищевказану допомогу на шість місяців: з 01 січня 2017 року по 30 червня 2018 року та повторно - по 31 грудня 2018 року (а.с. 7-10, 12-15, 17-20,22-25). За період з 01січня 2017 року по 31 грудня 2018 року перебування [PERSON] в управлінні на обліку, як одержувача тимчасової допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, вона отримала зазначену допомогу на суму 21 981 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про виплату допомоги від 23 травня 2019 (а.с.27). Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Згідно пункту 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою КМУ від 22.02.2006 року № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв`язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової державної допомоги. Тому вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] коштів, як таких, що виплачені з державного бюджету у виді тимчасової державної допомоги, є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються із суми судового збору, від сплати яких звільнено позивача.

Outcome: approved