Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

У лютому 2015 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 05.10.2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №691. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюб видався невдалим. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2013 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Змінивши позовні вимоги, просила шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу визначити їй прізвище «[PERSON]», місце проживання дитини визначити з нею та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 05.10.2012 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №691. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Шлюб видався невдалим. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з липня 2013 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином обов'язок по утриманню дитини, та те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд на підставі встановлених фактів приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 487,20 грн. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць.

Outcome: approved