Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-02 00:00:00

У лютому 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дружини. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що 31 березня 2017 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис за № 295. За час спільного проживання у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного, в результаті чого припинили фактичні шлюбні відносини та проживають окремо з січня 2020 року. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. Відповідно до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходить з наступного. Відповідно до\~ст. 112 Сімейного кодексу України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 31 березня 2020 року Шевченківським районним у м. Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження складено відповідний актовий запис за № 295. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1\~ст. 24 СК України\~шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1\~ст. 105 СК України\~встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2\~ст. 112 СК України\~визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та дитини. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів , суд виходить з наступного. Згідно зі\~ст.180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.2\~ст. 84 Сімейного Кодексу України\~дружина , з якою проживає дитина , має право на утримання від чоловіка\~батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно з ч.4\~ст.84 Сімейного кодексу України\~право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач проти утримання дружити до досягнення дитиною трирічного віку та дитини не заперечує. Позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно на утримання сина та 1 000 грн. на її утримання , до досягнення дитиною трирічного віку щомісячно. Згідно зі\~ст.80 Сімейного кодексу України\~аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] є [PERSON] \~\~\~відповідач по справі,\~\~ а матір`ю позивачка [PERSON] . На даний час, дитина проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні. Сторонами не надано суду доказів про досягнення згоди про добровільну сплату аліментів. Частиною 3\~статті 181 СК України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 184 СК України\~\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини (ст. 18 Конвенції про захист прав дитини). Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст.7СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача та дитини, матеріальне становище дружини, те, що відповідач є особою працездатного віку, має постійне місце роботи та сталий дохід, визнання ним позову, підстав для неприйняття якого судом не встановлено, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. 08.07.2017 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VIII від 17.05.2017 року. Ч. 2 ст.182 СК України\~викладено в новій редакції, згідно якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1ст.191\~СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У відповідності до п. 1. ч. 1 ст. 430 ЦПК України\~рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми платежу (аліментів) за один місяць підлягає негайному виконанню. Згідно\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. Витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Згідно квитанції № 6 від 12.02.2020 року, виданої адвокатом Гальченко Н.Г., позивачка [PERSON] понесла витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст. ст.\~105,\~110,\~112 Сімейного кодексу України, ст. ст.\~12,\~13,\~81,\~89,\~141,\~263-265 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved