Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

У провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №2/756/578/19 за первісним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: фізична особа - підприємець [PERSON] про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. Представник відповідача адвокат [PERSON] звернувся до суду із заявою про забезпечення зустрічного позову шляхом встановлення для [PERSON] обов'язку вчинити певні дії, а саме: заборонити перетинати на легковому автомобілі «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] лінію розмежування між державою Україна та пунктами пропуску через державний кордон до тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області та накласти арешт на вказане майно. Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що разом із первісним позовом розглядається зустрічний позов [PERSON] про поділ майна подружжя, у якому вона просить визнати вказаний автомобіль спільною сумісною власністю подружжя та поділити його з виділенням у власність [PERSON], стягнувши з нього на користь [PERSON] грошової компенсації половини вартості автомобіля у розмірі 147 272,19 грн. Заявник вказує, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити у майбутньому виконання рішення суду у цій частині, не забезпечить ефективний захист порушених прав [PERSON] як співвласника майна. У судовому засіданні позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечували. Позивач вказував на те, що на спірному автомобілі лінію розмежування між державою Україна та пунктами пропуску через державний кордон до тимчасово окупованої території Донецької та Луганської області не перетинає, наміру реалізувати, або іншим чином відчужити спірний автомобіль з метою ускладнення виконання можливого рішення суду немає. Представник відповідача адвокат [PERSON] у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується встановленням обов'язку вчинити певні дії. Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Відповідно до абз. 1 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява представника відповідача про забезпечення зустрічного позову шляхом встановлення для [PERSON] обов'язку вчинити певні та накладення арешту на майно не підлягає задоволенню у зв'язку із тим, що вказана заява про забезпечення позову не містить посилань на докази, що підтверджують обставини на які посилається представник відповідача, заявником не обґрунтовано жодного ризику, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed