Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «Кредитні ініціативи», ПАТ «Альтбанк», [PERSON] про визнання договору поруки та договору іпотеки припиненими, який обґрунтовано позивачем наступним. 23.05.2012 між [PERSON] та ПАТ «Банк Кіпру» укладено Кредитний договір № 44-705/2012, відповідно до якого, банк надав [PERSON] грошові кошти в сумі 910500,00 грн. строком до 21 травня 2027 року зі сплатою процентів за користування. Того ж дня, між позивачем, [PERSON] та ПАТ «Банк Кіпру» укладено Договір поруки № 44-705/2012-П2, відповідно до якого, позивач зобов`язався перед банком у повному обсязі відповідати солідарно за порушення [PERSON] зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 44-705/2012 від 23.05.2012. Також, 23.05.2012 між позивачем та ПАТ «Банк Кіпру» укладено Договір іпотеки, відповідно до якого, позивач передав Банку в іпотеку нерухоме майно житловий будинок та земельну ділянку, у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № 44-705/2012 від 23.05.2012. У жовтні 2013 року позивач отримав вимогу про усунення порушень від ПАТ «Банк Кіпру», в якій було зазначено, що вказана вимога є одночасно вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості. У березні 2014 року позивач повторно отримав вимогу про усунення порушень від ПАТ «Банк Кіпру», в якій було зазначено, що вказана вимога є одночасно вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості. Вказаними вимогами банк, на думку позивача, змінив строк виконання за кредитним договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В кінці липня 2014 року позивач отримав повідомлення від правонаступника ПАТ «Банк Кіпру» ПАТ «Неос Банк», в якому було зазначено, що між ПАТ «Неос Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» 21.07.2014 укладено Договір факторингу про відступлення права вимоги. Також, приблизно в цей же час, позивач отримав повідомлення про зміну іпотекодержателя від ПАТ «Неос Банк», з якого він дізнався про укладення Договору факторингу та про Договір передачі права за іпотечним договором від 21 липня 2014 року. У січні 2015 року позивач отримав вимогу про досудове врегулювання спору, про дострокове повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом і нараховану неустойку від ТОВ «Кредитні ініціативи». А у лютому 2015 року позивач отримав від ТОВ «Кредитні ініціативи» вимогу про усунення порушень, вимогу про добровільне виселення. Так, позивач зауважує що з вимогою про стягнення заборгованості звернувся не ПАТ «Банк Кіпру», а ТОВ «Кредитні ініціативи», ще й за спливом майже одного року після придбання боргу від банку. Тобто, ТОВ «Кредитні ініціативи» вийшов за межі своїх повноважень фактора за договором факторингу. Момент відступлення права вимоги фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» означає припинення кредитних відносин між позивачем та Банком, який відступив вимогу, та обов`язок задовольнити вимогу фактора на суму продажу боргу, відповідно до ст. 1081 ЦК України. ТОВ «Кредитні ініціативи», як на підставу законності своїх вимог, крім договору факторингу, посилається на договір про передачу йому ПАТ «Неос Банк» прав вимоги за іпотечним договором. Однак, ТОВ «Кредитні ініціативи», по придбаному боргу, не має права нараховувати відсотки, штрафи та інші платежі, у тому числі й не має права вимагати повернення кредиту, оскільки він викупив у Банка борг, а не кредит (сума боргу, яка є істотною умовою договору, оскільки є його ціною, не зазначена в договорі факторингу від 06.06.2014). Саме ця сума могла бути пред`явлена до вимоги фактором ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до ст. 1077 ЦК України, протягом шести місяців з дати придбання боргу, оскільки фактор має право вимоги до поручителя. Крім того, у зв`язку з тим, що відповідач не має банківської ліцензії, він не може бути стороною кредитного договору та вимагати повернення кредиту, та й відбулась саме заміна сторони у зобов`язанні, а не у кредитному договорі. Стосовно відступлення права вимоги на іпотеку, позивач зазначив, що вона відбувається за одночасним здійсненням права вимоги за основним зобов`язанням. Так, позивач вважає, що під час укладання договору факторингу ПАТ «Банк Кіпру» продав ТОВ «Кредитні ініціативи» лише борг, забезпечений порукою, відтак жодного відношення до предмета іпотеки відповідач не має, а відтак й перехід права власності на майно позивача є незаконним. У зв`язку з тим, що сума викупленого боргу взагалі не зазначена в договорі факторингу, відтак невизначена взагалі й сума основного зобов`язання, а отже, договір факторингу не може бути забезпечений предметом іпотеки. Також позивач зазначив, що оскільки кредитні правовідносини припинились з моменту укладання договору факторингу (основне зобов`язання), то і договір іпотеки (забезпечення виконання основного зобов`язання) вважається припиненим з 06.06.2014. Посилаючись на вказані обставини позивач просив суд визнати Договір поруки № 44-708/2012-П3 від 23.05.2012 та Договір іпотеки від 23.05.2012, а також всі зобов`язання, які передбачені даним договором, припиненими, а також повернути всі документи на предмет іпотеки, наявні у сторін. Позивач та його представник до суду не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі представника. У заяві [PERSON] також зазначив, що наполягає на позовних вимогах з підстав, викладених у позові та у письмовому додатковому обґрунтуванні підстав позову. Підтримує свою позицію, яка була озвучена у судовому засіданні 15.10.2019. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу за наявними в ній матеріалами (Т.1 а.с. 3-7, 150-153; Т. 2 а.с. 58-60). Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої просив розглядати справу без його участі. Проти задоволення позову заперечує у повному обсязі. Раніше надав заперечення та пояснення на позовну заяву (Т. 1 а.с. 63-64, 208-211; Т. 2 а.с. 79-82). Представник відповідача ПАТ «Альтбанк» та відповідач [PERSON] до суду не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Відзив на позовну заяву до суду не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 23 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру» (кредитор, далі ПАТ «Банк Кіпру») та [PERSON] (позичальник) укладено Кредитний договір № 44-705/2012, відповідно до п. 1.1 якого, кредитор, на умовах та відповідно до положень договору, надає позичальнику грошові кошти (кредит) в сумі 910500,00 грн. на строк до 21 травня 2027 року зі сплатою процентів за користування кредитом (Т. 1 а.с. 89-97). Відповідно до п. 1.1.4 кредитного договору, кінцевим терміном повернення заборгованості за цим договором є 21 травня 2027 року. Згідно з п. 4.2.4 кредитного договору, кредитор має право вимагати дострокового погашення заборгованості позичальника за цим договором, включаючи прострочену та строкову/поточну заборгованість позичальника за кредитом та/або процентами, та/або стягнути таку заборгованість, включаючи нараховані проценти у певних випадках. У забезпечення своїх вимог, 23 травня 2012 року між ПАТ «Банк Кіпру» (іпотекодержатель) та [PERSON] (поручитель) і [PERSON] (позичальник) укладено Договір поруки № 44-705/2012-П3, відповідно до п. 1.1 якого, поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за порушення позичальником зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 44-705/2012 від 23.05.2012 (Т. 1 а.с. 98-100). У зв`язку з виникненням заборгованості за вищевказаним кредитним договором, ПАТ «Банк Кіпру» 02 жовтня 2013 року надіслав [PERSON] вимогу про усунення порушень, в якій повідомив про наявність простроченої заборгованості та вимоги щодо її сплати протягом тридцятиденного строку. Крім того, ПАТ «Банк Кіпру» попередив, що дана вимога є одночасно вимогою про дострокове стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором в сумі 1007886,42 грн. (Т. 1 а.с. 38). 21 липня 2014 року між ПАТ «Неос Банк» (клієнт), який є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Банк Кіпру», та ТОВ «Кредитні ініціативи» (фактор) укладено Договір факторингу (Т. 1 а.с. 65-81). Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору факторингу, клієнт відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації. З моменту відступлення клієнтом фактору прав вимоги заборгованості від боржників, всі гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими йому. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов`язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов`язкових платежів. Так, за умовами Договору факторингу від 21.07.2017, відбулося відступлення права вимоги на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за кредитними договорами, у тому числі й за кредитним договором № 44-705/2012 від 23.05.2012, що був укладений між ПАТ «Банк Кіпру» та [PERSON] . Таким чином, на даний час усі права кредитора за вказаним кредитним договором належать ТОВ «Кредитні ініціативи». 25 липня 2014 року ПАТ «Неос Банк» надіслав [PERSON] повідомлення, у якому зазначив, що з 21 липня 2014 року, всі його обов`язки за договором поруки він має виконувати на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» (Т. 1 а.с. 40). 14 січня 2015 року ТОВ «Кредитні ініціативи» надіслав [PERSON] вимогу про досудове врегулювання спору, у якій повідомив про наявність заборгованості за кредитним договором № 44-705/2012 від 23.05.2012 та запропонував у строк 30 днів з дати отримання вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом і нараховану неустойку (Т. 1 а.с. 41-42). Так, щодо позовних вимог в частині визнання Договору поруки № 44-705/2012-П3 від 23.05.2012 припиненим, слід зазначити наступне. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Частиною 4 ст. 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги), якщо кредитор не пред`явить позов до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у ч. 4 ст. 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов`язань, застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання, як умови чинності поруки, необхідно розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Outcome: partial