Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що квартира [ADDRESS] перебуває у власності територіальної громади м. Маріуполя. На підставі ордеру на житлове приміщення № 002246 від 06.05.2003 року, квартира [ADDRESS] , була надана у користування [PERSON] на родину з чотирьох осіб, а саме дружину [PERSON] , дочок [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] у квартирі зареєстровані: [PERSON] квартиронаймач, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] члени сім`ї квартиронаймача. Відповідно до довідки з реєстру територіальної громади м.Маріуполя, у квартирі зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 24.09.2020 року комісією у складі головних спеціалістів відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради Толстової В.А., [PERSON] , [PERSON] , голови КСН «Мирний» Булай О.С., у присутності мешканки будинку [PERSON] складено акт обстеження житлового приміщення та встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі трьох поверхового будинку. У квартирі зареєстровані\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зі слів сусідки [PERSON] зареєстровані особи у квартирі не мешкають. Квартирою користується [PERSON] тітка [PERSON] . За вказаною адресою мається заборгованість, а саме за даними ЖКП «КК Кальміуська» - 4769,06 грн. та КП «Комунальник» - 3832,62 грн. На теперішній час реєстрація відповідачів, які фактично не проживають у житловому приміщенні, перешкоджає виконавчому комітету Маріупольської міської ради, як органу, який наділений повноваженнями з управління об`єктами жилого фонду, розпорядитися жилими приміщеннями, виділивши їх у\~ встановленому законодавством порядку, особам, які потребують поліпшення житлових умов. На підставі викладеного, просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS] . Представник позивача Маріупольської міської ради - Черноусов В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила, письмовий відзив на адресу суду не надала. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пояснила, що категорично не згодна із обставинами, викладеними у позовній заяві. Зауважила, що вона з малолітніми дітьми зареєстровані у вказаній квартирі, проте з 2019 року за вказаною адресою фактично не проживають через те, що квартира знаходиться в аварійному стані. Крім того, дійсно за вказаною адресою нарахована заборгованість по сплаті за комунальні послуги, проте вона планує її погасити у найближчий час. На теперішній час вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 3 років. Квартиру до такого занедбаного стану довів їх батько, який помер у 2020 році. Зараз в неї відсутні кошти для проведення ремонтних робіт у квартирі. Газопостачання у квартирі відключено, унітазу в туалетній кімнаті немає. Вона не зверталась до Маріупольської міської ради та соціальних служб міста для отримання соціальної допомоги. Речі її родини зберігаються в квартирі. У зареєстрованому шлюбі з батьком дітей не перебуває. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки це єдина житлова площа, яка в неї є, іншої житлової площі не має, якщо її та її дітей позбавлять реєстрації, то їм ніде буде зареєструватись та в подальшому проживати.\~ Планує сплачувати заборгованість та робити ремонт в квартирі. В квартирі знаходяться її речі та дітей. За квартирою приглядає її тітка [PERSON] . Представник третьої особи Служба у справах дітей Маріупольської міської ради Бартош Н.О., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок про недоцільність визнання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.\~\~\~ Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частинами 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст.18 Житлового кодексу України управління житловим фондом здійснюється власником або уповноваженим ним органом у межах, визначених власником. Відповідно до ст. 15 ЖК України виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів на території району, міста, району в місті здійснюють управління житловим фондом місцевих Рад, здійснюють контроль за використанням і схоронністю житлового фонду, приймають рішення про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видають ордери на жилі приміщення. Згідно ст.30 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів міських рад належать повноваження щодо управління об`єктами житлово-комунального господарства, що перебуває у комунальній власності відповідних територіальних громад, розподіл та надання відповідно до законодавства житла, що належить до комунальної власності. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України не проживання у жилому приміщенні понад встановлений строк без поважних причин, є підставою для визнання осіб в судовому порядку такими, що втратили право користування ним. Відповідно до інформаційної довідки № 225800725 від 28.09.2020 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, квартира [ADDRESS] відноситься до комунальної форми власності територіальної громади м. Маріуполя. Відповідно до листа ККП «Міське бюро технічної інвентаризації - Маріупольська нерухомість» № 75/39234 від 30.09.2020р. право власності на квартиру [ADDRESS] - не зареєстровано. Відповідно до довідки з реєстру територіальної громади міста Маріуполя від 25.09.2020 р. у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Ордер № 002246 від 06.05.2003 року на квартиру [ADDRESS] , було надано у користування [PERSON] на родину з чотирьох осіб, а саме дружину [PERSON] , дочок [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією особового рахунку № [NUMBER] у квартирі зареєстровані: [PERSON] квартиронаймач, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] члени сім`ї квартиронаймача. 24.09.2020 року комісією у складі головних спеціалістів відділу контролю за використанням активів департаменту по роботі з активами Маріупольської міської ради Толстової В.А., [PERSON] , [PERSON] , голови КСН «Мирний» Булай О.С., у присутності мешканки будинку [PERSON] складено акт обстеження житлового приміщення та встановлено, що однокімнатна квартира [ADDRESS] розташована на першому поверсі трьох поверхового будинку. У квартирі зареєстровані\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зі слів сусідки [PERSON] зареєстровані особи у квартирі не мешкають. Квартирою користується [PERSON] тітка [PERSON] . З листа № 233 від 29.09.2020 р., наданого ЖКП «КК «Кальміуська», за квартирою [ADDRESS] , вбачається наявна заборгованість у розмірі 4769,06 грн. З листа № 63.23/41103 від 13.10.2010 р., наданого КП «Комунальник» за квартирою [ADDRESS] , вбачається наявна заборгованість в сумі 3832,62 грн. В судовому засіданні стороною позивача не було беззаперечно доведено, що родина [PERSON] не проживає у квартирі,що відноситься до комунальної власності територіальної громади м.Маріуполя, більше 1 року без поважних причин, як і не доведений факт занедбаного стану житлового приміщення та відсутності їхніх речей. Дійсно встановлено ряд обставин, внаслідок яких [PERSON] з неповнолітніми дітьми тимчасово вимушена проживати в орендованому житлі. Однак вони виконують обов`язки наймача, спірна квартира є єдиним для них місцем постійного проживання та реєстрації, та там зберігаються їх речі. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Згідно зі статтею 64 ЖК Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім`ї наймача належить дружина наймача, їх діти, батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Частиною четвертою статті 9\~ ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Також жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців, зокрема, у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи. Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Наймачеві або членові його сім`ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресація кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК УРСР). Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи. Зазначені правила статей 71 та 107 ЖК Української РСР є різними за своєю правовою природою й кожна з них є окремою підставою для пред`явлення позову, оскільки перше з них регулює збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, а правило другої статті передбачає втрату членом сім`ї наймача права користування цим житловим приміщенням у разі його вибуття на постійне проживання в інше житлове приміщення. \~ Крім того, відповідно до частини другої статті 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Положення цієї статті застосовуються до правовідносини, які виникли між власниками житла (на праві приватної власності) та членами їх сім`ї. Отже при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.12.2020 року по справі №209/2642/18. \~ Суд критично ставиться до акту обстеження житлового приміщення, наданого позивачем в якості доказів, оскільки зміст вказаного акту було спростовано наданими суду поясненнями позивачки, а про допит свідків в присутності яких цей акт було складено позивачем не заявлено. Таким чином, аналізуючи досліджені докази, враховуючи, що відсутність відповідачів за місцем їх реєстрації носить тимчасовий характер через аварійність житлового приміщення та намагання відповідачки здійснити ремонтні роботи у квартирі, суд не вбачає підстав для визначення відповідачів такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] , внаслідок чого відмовляє у позові.

Outcome: dismissed