Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що рішенням [PERSON] сільської ради за №18/3 від 07 червня 2012 року у наданні йому дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання та видачі державних актів на право приватної власності на землю для обслуговування житлового будинку, господарських споруд та для ведення окремого селянського господарства (ОСГ) відмовлено за відсутністю у нього права власності на нерухоме майно, яке розміщене на вказаній земельній ділянці. Дане рішення вважає незаконним, так як земельною ділянкою по вул. Глинянка, 27 с.Верхи користується «з часу народження». Підтвердженням цього є записи, які містяться в погосподарських книгах сільської ради, сплата ним за неї земельного податку. Згідно абз.2 п.5 постанови Верховної ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу Української РСР» він зберігає право на користування цією земельною ділянкою до оформлення права власності на неї. Просить вказане рішення визнати незаконним та скасувати його. [PERSON] сільською радою подано заперечення на позов в якому вона зазначає, що на день прийняття оскаржуваного рішення житловий будинок з надвірними будівлями по вул.Глинянка, 27 , який належав батькові позивача [PERSON], не був успадкований. Останній складеним заповітом призначив своїм спадкоємцем сина [PERSON] . Крім згаданих двох синів його спадкоємцями за законом були сини [PERSON] і [PERSON] та дочка [PERSON]. Після того як позивач успадкував будинковолодіння батька за рішенням Камінь-Каширськго районного суду від 04 липня 2012 року рішенням сесії сільської ради за №25/6 від 29 грудня 2012 року йому надано дозвіл на приватизацію присадибної земельної ділянки на якій знаходяться успадковані будівлі площею 0, 25 га. Так як при прийнятті оскаржуваного рішення порушень законодавства допущено не було, сільська рада просить у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду до участі в розгляді справи залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, суміжного землевласника позивача [PERSON]. В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали повністю з підстав, які зазначені в позовній заяві. При цьому вказаний представник просить суд врахувати, що підстав для відмови у задоволенні заяви позивача для приватизації земельної ділянки батьків, передбачені ч.7 ст.118 ЗК України, не було. В.о. сільського голови [PERSON] сільради подано суду заяву про розгляд справи у відсутності представника цієї ради. Третя особа - [PERSON], вважає, що ним земельна ділянка по вул. Глинянка, 27а с.Верхи приватизована на законних підставах. Права позивача цією приватизацією не порушені. Претензій позивача до нього є безпідставними. Заслухав пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, ознайомившись із запереченнями відповідача, дослідив подані докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Як вбачається із поданої позивачем [PERSON] сільській раді 08 травня 2012 року заяви, він просив останню надати йому дозвіл на виготовлення технічної документації щодо передачі йому у приватну власність двох земельних ділянок по 0, 25 га кожної, одна із яких для ведення ОСГ. За його поясненнями, поясненнями його представника, вони знаходяться в межах будинковолодіння, що по вул.Глинянка, 27. Як вбачається із оскаржуваного рішення, у задоволенні цієї заяви відмовлено за відсутністю у позивача права власності на вищезгадане будинковолодіння. Відповідно до ст.1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов»язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. На час прийняття оскаржуваного рішення відповідних документів, які б підтверджували його право власності на будинковолодіння батька, позивач не мав. Більше того, батьком був складений заповіт не в його користь, а в користь його брата Йосипа. Крім цього, як вбачається із рішення Камінь-Каширського районного суду від 04 липня 2012 року між ним і його іншим братом Віктором мав місце спір з приводу спадкового майна батька. Підстав для висновку, що за встановлених обставин сільрада неправомірно відмовила позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки, на якій знаходилось спірне спадкове будинковолодіння, немає. Такою відмовою вимоги, передбачені ч.7 ст.118 ЗК України, на яку посилається представник позивача, і які стосуються вільних земельних ділянок, не порушено. Після ухвалення вищезгаданого рішення суду, яким за позивачем було визнано право власності на будинковолодіння батька по вул.Глинянка, 27 в порядку спадкування, він повторно подав до [PERSON] сільської ради 27 листопада 2012 року заяву, в якій повторно просив надати йому дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо передачі йому у приватну власність земельну ділянку площею 0, 25 га. для обслуговування, як він пояснив у судовому засіданні, успадкованого житлового будинку. Рішенням сільської ради за №25/6 від 29 грудня 2012 року йому такий дозвіл дано. У звязку із прийняттям цього рішення фактично оскаржуване рішення втратило свою чинність.

Outcome: dismissed