Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом. Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду, позивач указувала, що на підставі договору дарування вона є власником квартири [ADDRESS] . За вказаною адресою зареєстровані, зокрема, відповідачі - [PERSON] , [PERSON] . Позивач свідчить, що відповідачі - [PERSON] , [PERSON] - понад рік за вказаною адресою не проживають, але в позасудовому порядку не здійснили необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв`язку з викладеними обставинами, виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] , [PERSON] правом подачі відзивів на позов не скористалися, відзивів на позовну заяву до суду не надходило. Позивач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилася, але від особи надійшла заява про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи за відсутності сторони позивача в порядку ст. 211 ч. 3 ЦПК України. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно із ст. 280 ч. 1 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача у даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. Під час судового розгляду справи було встановлено, що згідно із договором дарування серії НОМ №093687 від 18 лютого 2020 року [PERSON] прийняла в дар квартиру [ADDRESS] . Згідно із відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №Н4-161365-ф/л від 04 серпня 2021 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У матеріалах справи знаходиться акт про відсутність [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з вересня 2010 року, складений 30 липня 2021 року сусідами будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідчений начальником ЖБК «Хмельницький» Івановим В.М. Виходячи з наведеного, судом установлено що відповідачі не проживають за вказаною адресою понад одного року. Як регламентує ст. 29 ч. 1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ст. 317 ч. 1, 2 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. У силу ст. 321 ч. 1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів [PERSON] , [PERSON] втратили право користування відповідним житловим приміщенням. Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; зняття з реєстрації - внесення інформації про зняття з реєстрації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», орган реєстрації здійснює: формування та ведення Реєстру територіальних громад; реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці; передачу інформації та/або внесення у встановленому законом порядку відомостей про реєстрацію та зняття з реєстрації місця проживання/перебування до Єдиного державного демографічного реєстру. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідачів у рівних частках на користь позивача судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору - у розмірі 908,00 гривень.

Outcome: approved