Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У лютому 2018 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначено, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 23 квітня 1988 року Шевченківським райвідділом РАЦС Харківської області. Спільних неповнолітніх дітей не мають. Сумісне життя з відповідачем не склалося, з початку 2014 року стали проживати окремо. Спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, спільне господарство не ведеться. На даний час шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Подальше спільне життя, примирення та збереження сімї неможливе, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим. За період шлюбу за спільні кошти ними придбано наступне майно: житловий будинок вартістю 171 000,00 грн. та земельна ділянка площею 0,1116 га вартістю 15 000,00 грн., які розташовані за адресою: вул. Гоголя-23, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області; автомобіль марки «МАZDА 323», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 28\~200,00 грн.. Вартість майна визначена на підставі аналітичних довідок оцінювача від 20.03.2018 року. Загальна вартість всього майна подружжя становить 214\~200,00 грн., половина якої становить 107\~100,00 грн.. Вищезазначене нерухоме і рухоме майно є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки не має наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем та поділити майно подружжя, набуте за час перебування у шлюбі, виділивши їй та відповідачу по 1/2 частині, та визнавши право власності на житловий будинок вартістю 171 000,00 грн. та земельну ділянку площею 0,1116 га вартістю 15 000,00 грн., які розташовані за адресою: вул. Гоголя-23, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області; автомобіль марки «МАZDА 323», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 28\~200,00 грн., а також покласти судові витрати на відповідача. У підготовчому судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та наполягали на задоволенні позову. Відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно положенням ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 23 квітня 1988 року Шевченківським райвідділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 15 (а.с. 8). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Судом встановлено, що сумісне життя у сторін не склалося, з початку 2014 року проживають окремо, спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Спільне господарство не ведеться. На даний час шлюбні відносини припинені, шлюб існує формально. Подальше спільне життя, примирення та збереження сімї неможливе. Положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги відсутність у сторін неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Окрім того встановлено, що за період шлюбу сторонами за спільні кошти придбано наступне рухоме і нерухоме майно: житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1116 га, які розташовані за адресою: вул. Гоголя-23, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області; автомобіль марки «МАZDА 323», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. На підставі довідок оцінювача вартість житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Гоголя-23, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області, становить 171\~000,00 грн. (а.с. 29-31), вартість земельної ділянки площею 0,1116 га, розташованої за адресою: вул. Гоголя-23, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області, становить 15\~000,00 грн. (а.с. 26-28), вартість автомобіля марки «МАZDА 323», 1987 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 28\~200,00 грн. (а.с. 22-25). Загальна вартість всього майна подружжя становить 214\~200,00 грн., половина вартості якого становить 107\~100,00 грн.. Згідно договору купівлі-продажу від 24.04.2001 року, посвідченому Шевченківською державною нотаріальною конторою Харківської області за № 971, [PERSON] продала [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: вул. Гоголя-23, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області. За інформацією КП «Шевченківське бюро технічної інвентаризації» № 34 від 24.11.2017 року в архівних матеріалах підприємства станом на 31.12.2012 року за адресою: вул. Гоголя-23, с.м.т. Шевченкове, Шевченківського району, Харківської області, майно зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2001 року, посвідченому Шевченківською ДНК за № 971 в цілому (а.с. 11, 12). За повідомленням відділу у Шевченківському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 24.01.2018 року державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку площею 0,1116 га серії ХР № [NUMBER] зареєстрований від 22.09.1999 р. № 389 на імя [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль марки «МАZDА 323», 1987 року випуску зареєстрований на [PERSON] /а.с. 42/. Задовольняючи позов, суд виходить з положень ст. 70 СК України щодо поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, рівними частками дружини та чоловіка. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. \~ \~ Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. \~ У відповідності до ст. 372 Цивільного кодексу України майно, що є у спільній сумісній\~ власності,\~ може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. \~ \~ \~ \~ У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. \~ \~Положеннями п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved