Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

У листопаді 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на його користь 100 000, 00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу, а також судовий збір. Позовні вимоги мотивує тим, що 20.04.2018 року в м. Києві відбулось ДТП, за участю автомобіля «Nissan», державний номер [NUMBER] керуванням відповідача, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Альфа страхування`та автомобіля «Mercedes» державний номер [NUMBER] . Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Mercedes» державний номер [NUMBER] . Страхова компанія власника пошкодженого автомобіля, ПрАТ «СК «Уніка» звернулась до ПрАТ «СК «Альфа страхування» з заявою на виплату страхового відшкодування. Позивачем на підставі зібраних документів по справі складено страховий акт 0501.609.18.01 на суму 100 000,00 грн. та здійснено виплату. Постановою Печерського районного суду м. Києва встановлено, що відповідач залишив місце ДТП. У зв`язку з чим, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, на підставі чого позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.11.2020року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача,позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечив та просив у його задоволенні відмовити, відзиву на позовну заяву не подав. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 20.04.2018 року о 10 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] по вул.А.Барбюса, 40, в м.Києві, під час руху заднім ходом не переконався що це буде безпечно та здійснив наїзд на припаркований автомобіль «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] . Чим [PERSON] порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП матеріальних збитків завдано обом автомобілям. Також [PERSON] 20.04.2018 року о 10 годині 25 хвилин, керуючи автомобілем «NissanX-Trail», державний номерний знак [NUMBER] по вул. А.Барбюса, 40,в м.Києві, став учасником ДТП з автомобілем «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] та залишив місце події. Чим водій [PERSON] порушив п.2.10а Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ст.122-4 КУпАП. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2018 року в справі № 757/22405/18, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4 та ст.124 КУпАП (а.с.7). Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На момент скоєння ДТП автомобіль «Nissan X-Trail», державний номерний знак [NUMBER] ,мав Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівПрАТ «СК «Альфа страхування» № АК/6633969, в зв`язку з чим страхова компанія власника пошкодженого автомобіля, «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] , ПрАТ «СК «Уніка» звернулась до ПрАТ «СК «Альфа страхування» з заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно звіту від 02.05.2018 року № 75С/04/18 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного суб`єктом СПД [PERSON] , вартість матеріального збитку завданого автомобілю «Mercedes» державний номерний знак [NUMBER] , складає 102652,59 грн. (а.с.13). На підставі страхового акту № 0501.609.18.01.01від 18.07.2018 року, позивачем було здійснено виплату ПрАТ «СК «Уніка» суму страхового відшкодування у розмірі 100 000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням від 24.07.2018 року 17589 (а.с.23). Статтею 993 ЦК України встановлено, що, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до абзацу «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого на момент скоєння пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Альфа страхування», яке здійснено виплату страхового відшкодування страховій компанії потерпілого, а відтак до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обстави, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа страхування» судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved