Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-22 00:00:00

У листопаді 2017р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 16 січня 2013р. між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №2002330912 від 16.01.2013р., згідно умов якого останньому був наданий кредит в 9599,20грн., зі сплатою 9,99% річних процентів за користування кредитом з кінцевим терміном погашення кредиту 16.01.2016р.. Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобовязань, позивач просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитом в сумі 9599,20грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00грн.. Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», діюча за довіреністю від 18 вересня 2017 року в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов за її відсутності в порядку заочного провадження, у звязку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.47). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с.43,45). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 16 січня 2013 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2002330912 від 16.01.2013р., згідно умов якого останньому був наданий кредит в 9599,20грн., зі сплатою 9,99% річних процентів за користування кредитом з кінцевим терміном погашення кредиту 16.01.2016р.(а.с.4-6). Судом встановлено, що 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв права вимоги за договорами, в тому числі і за кредитним договором №2002330912 від 16.01.2013р. (а.с.26-29). Згідно свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.31). Судом встановлено, що банк свої зобовязання за кредитним договором №2002330912 від 16.01.2013р. виконав в повному обсязі. Через невиконання відповідачем зобовязань за кредитним договором №2002330912 від 16.01.2013р., станом на 13.11.2017р. склалася заборгованість відповідача перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в розмірі 21524,76грн., яка складається з: залишку заборгованості за кредитом 16382,37грн.; суми відсотків за користування кредитом 5142,39грн.. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №2002330912 від 16 січня 2013р.(а.с.12-24). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 1600,00грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с.1).

Outcome: approved