Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , у якому просить зменшити розмір аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що стягнуто з позивача на користь відповідача у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) на розмір 1/5 частки від його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. На обгрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що на даний час у нього погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим потрібно постійне лікування та грошові кошти на нього. Окрім цього, він має на утриманні сина [PERSON] , який навчається в Харківському національному медичному університеті на платному відділенні. Кошти за навчання сину, як і на його утримання надає він особисто, а також позивач вказує, що на його утриманні перебувають його батьки, які мають похилий вік та потребують матеріальної допомоги. Таким чином, ураховуючи вищевикладені обставини такий розмір аліментів на дітей, як 1/3 частки від його заробітку (доходу) для нього є непосильним, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів до 1/5 частки. Відповідачка надала суду письмовий відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що позивач жодних належних достовірних та достатніх доказів щодо зміни свого матеріального стану в бік погіршення та сімейного стану не надав. Посилання позивача на погіршення стану здоров`я відповідачка також вважає необґрунтованими, оскільки ним не надано будь-яких доказів, що його стан здоров`я не дозволяє працювати, або потребує значних матеріальних затрат, а надані позивачем медичні висновки не вказують на повну або часткову втрату працездатності ним та не доводять, що з 2018 року стан здоров`я позивача погіршився. Натомість містять факти, що підтверджують незмінність стану його здоров`я. Крім цього, позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про його обов`язок утримувати своїх батьків та необхідність батьків у отриманні сторонньої допомоги, тому його вимога про зменшення позовних вимог у зв`язку з утриманням непрацездатних батьків є безпідставною та необгрунтованою. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, її представник [PERSON] надіслала клопотання про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити. Суд, вислухавши позивача, дослідивши подані письмові докази, розглянувши доводи та заперечення і обґрунтування сторін встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. У відповідності до ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом установлено, що відповідно до судового наказу виданого Октябрським районним судом м. Полтави від 03 лютого 2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 47). У судовому засіданні встановлено, що однією з підстав на яку позивач посилається для зменшення розміру аліментів є погіршення здоров`я, на підтвердження чого ним надано консультативний лист лікаря нейрохірурга від 19.02.2020 року з діагнозом - ураження міжхребетного диску шийного відділу з радикулопатією, остеохондроз шийного відділу хребта ускладнений грижею, протрузії з формуванням венозного стенозу. Однак, у судовому засіданні встановлено, що висновки лікарів неврологів та нейрохірурга, які надавали консультації позивачу та результати МРТ зроблені з 2018 по 2020 роки, не підтверджують погіршення стану його здоров`я. Так, відповідно до інформації з першого висновку лікаря невролога від 30.03.2018 року, позивачу з 23.03.2018 до 30.03.2018 на підтвердження його непрацездатності у цей період було видано лікарняний лист №751066. Відповідно до результату консультації лікаря невролога від 23.08.2019 року (а.с. 25-26) та лікаря нейрохірурга від 19.02.2019 року (а.с.21), підстав для видачі лікарняного листа вже не було. Разом з цим, лікарем неврологом 23.08.2019 року зроблено висновок, вказаний у розділі бланку консультації «анамнез життя», що огляд повторний , анамнез життя не змінився. Посилання позивача на ту обставину, що він взяв кредит в банку на проведення операції відповідно до рекомендації лікаря нейрохірурга є безпідставним, оскільки він не надав доказів, що потребує коштів на операцію, що така запланована та не конкретизував, які саме кошти потрібно для її проведення. Таким чином вищевикладене свідчить про незмінність стану здоров`я позивача з часу ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей. Крім цього, позивач посилається та ту обставину, що має додаткові витрати пов`язані з оплатою навчання старшого сина [PERSON] , [INFO] , який навчається в Харківському національному медичному університеті на платному відділенні. При цьому, відповідно до копії договору від 09.08.2018 року та квитанції (а.с. 41-42) вбачається, що позивач в повному обсязі сплачує за навчання сина [PERSON] у Харківському національному медичному університеті з 2018 року. Тобто з часу, коли позивач ще перебував у шлюбі з відповідачкою та коли в нього ще не було зобов`язання сплачувати аліменти на їх спільних малолітніх дітей. Таким чином, ураховуючи, що судовий наказ Октябрського районного суду м. Полтави було від 03.02.2020 року було видано вже після того як позивач несе додаткові витрати на навчання старшого сина [PERSON] , суд вважає, що майновий та сімейний стан позивача не змінився. Крім того, обов`язок позивача щодо сплати додаткових витрат на навчання старшого сина не може бути підставою для зменшення розміру аліментів на малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , які також потребують щоденного догляду та відповідно матеріальних витрат на їх утримання та харчування та мають рівні права між собою на їх утримання. Посилання позивача на ті обставини, що повнолітній син потребує більше грошових коштів на утримання ніж його малолітні діти є безпідставним, оскільки законом не передбачено будь-яких переваг щодо утримання дітей, крім того, він не зобов`язаний утримувати свого старшого сина враховуючи, що офіційно (відповідно до рішення суду) на позивача не покладено обов`язку по сплаті аліментів на повнолітню дитину яка навчається. Разом з цим, мати повнолітньої дитини (колишня дружина позивача) також утримує свого сина, при цьому повнолітній [PERSON] має право працевлаштуватися на у вільний від занять у ВУЗі час отримувати додатковий заробіток для свого забезпечення. Крім того, відповідно до матеріалів справи та як встановлено в судовому засіданні у позивача є нерухоме майно, а саме: квартира загальною площею 36,6 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] , квартира загальною площею 54,3 кв.м. розташована за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок з надвірними побудовами загальною площею 197,6 кв.м. з земельною ділянкою 1500 кв.м. розташований за адресою: [ADDRESS] . Посилання позивача на ті обставини, що на його утриманні перебувають батьки похилого віку, суд не приймає до уваги, оскільки ним не надано жодного доказу того, що він проживає з батьками, та що вони дійсно потребують утримання і допомоги. Крім того, у судовому засіданні позивач вказав, що у нього є рідна сестра, тобто він не є єдиною дитиною у батьків, і він не надав документів, що саме він надає їм допомогу та вони її потребують. При цьому, батьки позивача отримують пенсію. Доказів зміни сімейного стану чи наявності у позивача інших утриманців до суду не надано. Вказані докази, подані самим же позивачем вказують на те, що останній спроможний сплачувати аліменти у нарахованому йому розмірі, проте намагається їх зменшити посилаючись лише на ті обставини, які у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За викладених обставин, позивачем не доведено належними та допустимими доказами саме зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення його здоров`я чи інших поважних причин, визначених законом для зменшення аліментів. Сам по собі факт догляду за батьками похилого віку не є законодавчо визначеною підставою для зменшення розміру аліментів з урахуванням того, що вони отримують пенсію. З огляду на викладене, суд не має законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову, відтак у задоволенні позову необхідно відмовити. Ураховуючи викладене та

Outcome: dismissed