Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-01 00:00:00

У лютому 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати відповідачів такими, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що 05 квітня 200 року вона стала власницею квартири [ADDRESS]. Протягом 2000-2004 років на підставі усної домовленості у вказаній квартирі були зареєстровані: син - [PERSON], донька - [PERSON], невістка - [PERSON], онук - [PERSON], онук - [PERSON], онук - [PERSON]. Усна домовленість полягала у тому, що відповідачка маючи право мешкати у вищезазначеній квартирі до того часу, доки не будуть мати своє власне житло, але не пізніше ніж до 2008 року. У виконання вищезазначеної домовленості відповідачі звільнили житло: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] переїхали в лютому 2004 року у власне житло. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] переїхали в січні 2007 року у найману квартиру по [ADDRESS]. Домовленість щодо зняття з реєстрації до 2008 року так і не була виконана. На даний час в квартирі мешкає тільки вона, а відповідачі з 2008 року там не проживають. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не з'явилася, але від неї надійшла заява в якій вона позовні вимоги підтримала, просила справу слухати без її участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала та просила справу слухати без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував та просив справу слухати без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував та просив справу слухати без його участі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, проти їх задоволення не заперечувала та просила справу слухати без її участі. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явилися, про час ат місце слухання справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року про відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2000 року [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Відповідно до довідки директора КЗ ЖРЕП Красногвардійського району, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], син - [PERSON], донька - [PERSON], невістка - [PERSON], онук - [PERSON], онук - [PERSON], онук - [PERSON]. Однак, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з 2008 року у вказаній квартирі не проживають, особистих речей там не мають. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У своїх заявах до суду відповідачі позовні вимоги визнали, а тому враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS], оскільки не проживають там понад один рік без поважних причин. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved