Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У лютого 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, підписаним та поданим його представником - адвокатом [PERSON] , до відповідача Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті діда [PERSON] , який помер [INFO] , строком два місяці. Позивач зазначив, що [INFO] помер його дід - [PERSON] ,який за життя склав заповіт, яким заповів йому земельну ділянку площею 7,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Бузької сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Позивачем пропущено строк для прийняття спадщини, оскільки про наявність зазначеного заповіту він не знав, довідався лише на початку лютого 2019 року у Бузькій сільській раді, в цей же час його було повідомлено про його зміст. Вказав, що інший спадкоємець за законом - онук спадкодавця [PERSON] , заяви про прийняття спадщини не подавав і на неї не претендує. Просить визначити йому додатковий строк для прийняття цієї спадщини, строком два місяці. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги позивача підтримує, просить суд про їх задоволення. Представник відповідача - Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача щодо надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини визнає, просить справу слухати за їх відсутності. Третя особа - [PERSON]. , у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі положень ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого виконкомом Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, [PERSON] помер [INFO] у віці 75 роки у с. Бузьке Новоодеського району Миколаївської області (актовий запис № 24). За життя [PERSON] склав заповіт, яким заповідав позивачу [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося, та з чого б воно не складалося, а також все те, на що він за законом матиме право, що підтверджено заповітом, посвідченим секретарем Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області 26.09.2013 року. За життя, [PERSON] , на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] , виданого Новоодеською райдержадміністрацією 22.03.2002 року, належала земельна ділянка площею 7,79 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області. Як вбачається із матеріалів справи, позивач довідався про заявність заповіту лише на початку лютого 2019 року у Бузькій сільській раді, в цей же час його було повідомлено про його зміст. Згідно даним Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 55141454, виданим 15.02.2019 р. приватним нотаріусом Філіпенко Д.В., інформація про відкриття спадкової справи за параметрами запиту [PERSON] , дата смерті [INFO], відсутня. Згідно даним Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 55141462, виданим 15.02.2019 р. приватним нотаріусом Філіпенко Д.В., знайдено інформацію за вказаними параметрами запиту щодо наявності заповіту, номер у спадковому реєстрі 55095755, стан: чинний; номер у реєстрі нотаріальних дій: 62; дата посвідчення: 26.09.2013 року; місце посвідчення Миколаївська обл.., Бузька сільська рада Новоодеського району; місце зберігання: Бузька сільська рада Новоодеського району, 56636, Миколаївська обл.., Новоодеський район, с. Бузьке, вул.. Центральна, 1. 15.02.2019 року позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме на земельну ділянку площею 7,79 га, розташовану за адресою: [ADDRESS] рада, що підтверджується відповідною заявою, зареєстрованою в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за №40, спадкова справа №13/2019 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55141595 від 15.02.2019 року, номер у спадковому реєстрі 63766599, номер у нотаріуса 13/2019, місце заведення: Миколаївська обл.., Новоодеський район, приватний нотаріус Філіпенко Д.В., дата заведення 15.02.2019 року. Постановою приватного нотаріуса Новоодеського районного нотаріального округу Миколаївської області Філіпенка Д.В. від 15.02.2019 року [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку із пропуском спадкоємцем строку встановленого для прийняття спадщини ст. 1270 ЦК України. Згідно довідки № 962 від 20.11.2018 року Бузької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] , який був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] , з 23.03.1973 року по день смерті [INFO], з ним ніхто не був зареєстрований і не проживав. Інший спадкоємець за законом - онук спадкодавця [PERSON] , заяви про прийняття спадщини не подавав і на неї не претендує. Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно зі статтею 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За загальними положеннями про спадкування, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України, про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30. 05. 2008 року, «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При цьому суд враховує наступні правові позиції вищих суддів: - відсутність відомостей про існування заповіту, що свідчить про поважність причин пропуску цього строку і суд вправві дійти обґрунтованого рішення про визначення додаткового строку для прийняття спадщини (ВССУ від 01 лютого 2017 р. у справі № 306/27/15-ц) ; - необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (ВСУ у справі № 6-1320цс17 від 23.08.2017) Також, за правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 06.09.2017р. у справі № 6-496цс17, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Позивач, як спадкоємець за заповітом вчасно не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті діда з поважних причин. Відтак, позивачу слід визначити додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця терміном два місяці. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 768,40 грн. З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 384 грн. 20 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved