Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить ухвалити рішення про визнання її власником 3/4 розташованих по [ADDRESS] житлового будинку, господарських будівель і споруд в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] її матері [PERSON] . Вимоги обґрунтувала тим, що за життя мати склала заповіт, яким 3/4 частки свого майна заповіла їй, а 1/4 - [PERSON] . Спадкоємці, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині згідно ст.1241 ЦК України, відсутні. До складу спадщини увійшов вищевказаний житловий будинок з господарськими спорудами, який на праві власності за матір`ю зареєстрований 16 липня 2007 року. Спадщину прийняла в порядку ст.1269 ЦК України шляхом подання державному нотаріусу відповідної заяви в межах встановленого ст.1270 ЦК України строку. Проте нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через ненадання нею правовстановлюючих документів на спадкове нерухома майно. Надати ці документи нотаріусу не має можливості, оскільки вони знаходяться у відповідача [PERSON] , яка не бажає їх надавати. У зв`язку із цим за захистом своїх прав звернулась до суду. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. У зв`язку з проживанням відповідача [PERSON] на території іноземної держави (Російської Федерації) ухвалою від 16.12.2019 року судом надано доручення в порядку міжнародної правової допомоги про вручення їй позовної заяви з додатками та судових процесуальних документів, а також її допит на предмет заявлених вимог. Згідно із отриманими на виконання судового доручення підтвердженням про вручення документів та протоколом судового засідання Печенгського районного суду Мурманської області Російської Федерації відповідач [PERSON] усі надіслані судом документи отримала; позов [PERSON] не визнала з огляду на нерівність часток у спадщині; висловила згоду на розгляд справи за її відсутності; просила надсилати усю судову кореспонденцію на її адресу місця проживання. Головненський селищний голова засобами електронного зв`язку надіслав заяву про визнання позову і розгляд справи за відсутності представника Ради. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. Згідно із копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до довідки Головненської селищної ради від 11 січня 2012 року № 80 [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна по [ADDRESS] ; до складу її спадкового майна увійшов житловий будинок по місцю реєстрації та грошові заощадження; передбачених ст.1241 ЦК України спадкоємців немає. Належність житлового будинку з господарськими спорудами і будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , на праві власності [PERSON] , яке у встановленому порядку зареєстроване 16 липня 2007 року, підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 03 вересня 2019 року. Відповідно до виписки з рішення Головненської селищної ради від 23 грудня 2015 року № 2/6 вулиця Калініна в селищі Головне перейменована на вулицю Нову. За життя, 16 серпня 2011 року, [PERSON] склала заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Шацького районного нотаріального округу Волинської області Капляр М.В. і зареєстрований в реєстрі за № 165. Цим заповітом [PERSON] заповіла 3/4 частки усього свого майна [PERSON] , 1/4 - [PERSON] . Чинність цього заповіту стверджена наявною у спадковій справі № 2/2012 щодо майна померлої [PERSON] інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) від 16 січня 2012 року. З матеріалів спадкової справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є дочками спадкодавця. [PERSON] в Любомльську державну нотаріальну контору подала заяву про прийняття спадщини [INFO] , [PERSON] - 24 січня 2012 року. На заяву [PERSON] державний нотаріус постановою від 07 серпня 2019 року відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 3/4 частки у праві власності на житловий будинок [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Згідно із ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За змістом статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч.ч.2, 4 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. У частині 1 статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 статті 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу відкриття спадщини. У справі встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті розпорядилась усім належним їй майном шляхом складання заповіту, яким 3/4 майна заповіла позивачу [PERSON] та 1/4 - відповідачу [PERSON] . Визначення у заповіті часток у спадщині між двома спадкоємцями в силу ст.ст.1233, 1236 ЦК України є особистим волевиявленням спадкодавця [PERSON] , тому доводи відповідача [PERSON] про рівність часток спадкоємців не ґрунтуються ні на вимогах закону, ні на встановлених фактичних обставинах справи. Складений [PERSON] заповіт відповідачем [PERSON] не оспорювався і є чинним. Отже, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] , як спадкоємці за заповітом, спадкують майно після смерті матері, у тому числі житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами по [ADDRESS] відповідно до визначених у заповіті часток, 3/4 та 1/4 відповідно. У пунктах 4.14 та 4.15 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: … склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Підставою для звернення [PERSON] до суду із цим позовом слугувала неможливість оформлення належної їй частки у спадковому будинку виключно через знаходження правовстановлюючих документів на це майно у відповідача [PERSON] , яка не бажає їх надати. Заперечень проти такого обґрунтування позову [PERSON] під час її допиту компетентним судом Російської Федерації не висловила. Відтак, неможливість реалізації позивачем свого права на спадщину пов`язана виключно з діями відповідача [PERSON] . Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Таким чином, заявлені до відповідача [PERSON] позовні вимоги по своїй суті є обґрунтованими і доведеними, тому підлягають задоволенню. Головненська селищна рада, на території якої знаходиться нерухоме спадкове майно, незважаючи на її позицію щодо заявлених вимог і визнання позову, не є належним відповідачем у справі, оскільки жодних прав на спадкове майно селищна рада не має та з огляду на наявність спадкоємців, які прийняли спадщину, потенційно таких прав набути не може. Крім цього, спір про право в даному випадку виник виключно між спадкоємцями, а селищна рада зі своєї сторони жодним чином не впливала і не створювала перешкод у реалізації цього права кожним із спадкоємців. Отже, оскільки Головненська селищна рада у спірних правовідносинах є неналежним відповідачем, у задоволенні позову до неї слід відмовити. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі у вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 768,40 гривень слід покласти на відповідача [PERSON] .

Outcome: approved