Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

У лютому 2018 року Комунальне підприємство Камянської міської ради «Тепломережі» звернулося до суду з позовною заявою та просило стягнути з відповідача заборгованість в сумі 24 552,06 грн. по оплаті за теплопостачання та судовий збір у сумі 1762 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що за період з листопада 2007 року по листопад 2017 року [PERSON] має заборгованість у сумі 24 552, 06 грн. за послуги централізованого опалення квартири, яка розташована за адресою: м. Камянське, [ADDRESS]. Про що свідчить виписка з особового рахунку. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву, зазначила, що платежі, які щомісячно нараховувалися, не відповідають дійсним вимогам щодо кількості та якості фактично наданих послуг. Крім того, позивач має намір стягнути заборгованість за теплопостачання за період з 2007 року по листопад 2017 року, але вказаний період виходить за межі позовної давності у три роки. Вона не визнає борг в повному обсязі та вважає, що з неї може бути стягнута заборгованість за теплопостачання лише за в рамках строку позовної давності, тобто за останні три роки. Просить застосувати позовну давність щодо позовних вимог КП КМР «Тепломережі». Вислухавши вступне слово сторін, встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в квартирі за адресою: м. Камянське, вул. 8 Березня, 9-3 тривалий період часу не регулярно і не в повному обсязі сплачувала послуги за опалення, що підтверджується розрахунком заборгованості з особового рахунку № 242377 відкритого на ім'я [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року. Обов'язок споживача оплатити надані послуги встановлено ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року №2633-IV. Частиною 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 24.06.2004 року №1875-IV встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про житлово комунальні послуги» передбачено, що комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу перерв. Частиною 3ст. 20 вказаного Закону передбачено обовязок споживача оплачувати житлово -комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належать громадянинові на праві приватної власності встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначається угодою сторін. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має зобов'язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів і зазначений факт ними не спростовано. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтями 610, 614 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його неналежне виконання, обумовлене наявністю провини боржника. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється три роки. Враховуючи, що у лютому 2018 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача 24 552, 06 грн. в рахунок погашення боргу по оплаті за теплопостачання за період з листопада 2007 року по листопад 2017 року, суд вважає, що саме з лютого 2015 року необхідно відраховувати строк позовної давності за заявленими позовними вимогами. З лютого 2015 року по лютий 2018 року заборгованість складає 16 086, 44 грн.

Outcome: partial