Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві позивачка зазначає, що 04 листопада 2012 року вона та відповідач зареєстрували шлюб за час якого у них 04 березня 2013 року народилась дочка [PERSON], а 29 травня 2014 року син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність їхніх характерів на грунті чого виникають постійні сварки, що спричиняє їй душевні страждання. У зв'язку з цим вони з жовтня 2013 року проживають окремо один від одного. Просить суд укладений шлюб розірвати. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю з підстав, які зазначені у позовній заяві. Просить її прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. Стягнути з відповідача у її користь понесені судові витрати. Відповідач до суду не зявився. За згодою позивачки зважаючи на неявку відповідача судом ухвалено розглядати справу заочно на підставі наявних у ній доказів Позовні вимоги підлягають до задоволення. Як вбачається з свідоцтв про укладення шлюбу, народження дітей (а.с.4, 5, 6), сторони 04 листопада 2012 року уклали шлюб, за час якого у них 04 березня 2013 року народилась дочка [PERSON], а 29 травня 2014 року - син [PERSON]. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу. В силу ч.1 ст.24 згаданого Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування їх до шлюбу не допускається. Згідно вимог ст.55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобовязаний утверджувати у сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Згідно ч.ч.3, 4 ст.156 Кодексу, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідач заперечень на позовні вимоги не подав, до суду не зявився, що вказує на втрату його інтересу до сімї. Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені по справі обставини, те, що сторонам надавався строк для примирення протягом якого вони не примирились і будь-яких заходів для цього не вжили, те, що вони з жовтня 2013 року проживають окремо один від одного, суд доходить висновку, що шлюб носить формальний характер який слід розірвати, оскільки його не розірвання буде суперечити інтересам позивачки. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так як позивачка клопотання про відновлення свого дошлюбного прізвища не заявляла, суд її прізвище залишає шлюбне [PERSON]. Задовольняючи позовні вимоги суд на підставі ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в користь позивачки 456 грн. 60 коп. документально підтверджених понесених судових витрат, із яких 243 грн. 60 коп. - витрати по сплаті судового збору (а.с.1) та 213 грн. - витрат за надання правової допомоги адвокатом (а.с.9).

Outcome: approved