Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У лютому 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовував тим, що він із жовтня 2005 року по червень 2013 року проживав однією сімєю із [PERSON] без реєстрації шлюбу. 27 червня 2008 року у них народилася донька. Реєстрація народження доньки відбулася за заявою матері й запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за її вказівкою. Прізвище дитині визначено за прізвищем матері «Яковенко», імя «Софія», по батькові «Русланівна». Він із [PERSON] намагалися укласти шлюб, однак його так і не уклали. Із червня 2013 року вони перестали разом проживати й вести спільне господарство. Відповідач [PERSON] почала чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою, а пізніше він довідався, що у доньки змінене прізвище на «Кислицька», а по батькові на «Сергіївна», змінені дані про її батька. Разом із тим, відповідач [PERSON] не є рідним батьком [PERSON]. З метою реалізації своїх прав та обовязків щодо участі у вихованні дитини, її розвитку та утриманні, володіння дитиною повною інформацією щодо рідного батька, просить, із урахуванням уточнень позовних вимог, суд: - визнати його батьком [PERSON], [INFO]; - змінити прізвище дитини із «Кислицька» на «Козюба», а по батькові з «Сергіївна» на «Русланівна». У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги й просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який також є представником відповідача [PERSON], просили відмовити у задоволенні позову як по суті заявлених вимог, так і у звязку із пропуском позивачем [PERSON] строку позовної давності. При цьому відповідач [PERSON] визнала, що дійсно біологічним батьком [PERSON] є [PERSON] У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. У судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, як органу опіки та піклування, [PERSON] просила вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства України. У судове засідання третя особа Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області представника не направила. До суду надійшли письмові клопотання від цього учасника судового процесу про розгляд справи у відсутність його представника. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та [PERSON] спільно проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. У судовому засіданні позивач [PERSON] вказав на ті обставини, що він є батьком [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні відповідач [PERSON] визнала обставини того, що позивач [PERSON] є біологічним батьком [PERSON], [INFO], про що зробила усну заяву. Судом розяснено позивачу [PERSON] й відповідачу [PERSON] наслідки вчинення відповідних процесуальних дій й положення статті 61 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) про те, що обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Реєстрація народження [PERSON] була проведена на підставі заяви матері [PERSON] відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України (далі СК України). В Актовому записі про народження від 25 липня 2008 року № 694, вчиненому відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, - зазначені наступні відомості про дитину: прізвище «Яковенко», імя «Софія», по батькові «Русланівна», стать жіноча, дата народження 27 червня 2008 року. Місце народження Україна, область Київська, місто Бровари. Відомості про батька: прізвище «Яковенко», імя «Руслан», по батькові «Володимирович». Відомості про матір: прізвище «Яковенко», імя «Ольга», по батькові «Миколаївна», дата народження 24 липня 1981 року (а.с.193). У подальшому спільне проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу позивача [PERSON] й відповідача [PERSON] було припинене. Відповідач [PERSON] спільно проживає без реєстрації шлюбу із відповідачем [PERSON] 24 січня 2015 року [PERSON] та [PERSON] подали до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області спільну заяву про визнання батьківства (а.с.192). У заяві вказано, що [PERSON] визнає себе батьком [PERSON], яка народилася 27 червня 2008 року в [PERSON], а остання підтверджує, що [PERSON] є її батьком. Відповідно до статті 126 СК України ними заявлено прохання внести відомості про батька до Актового запису про народження їхньої дитини й вказати по батькові дитини за іменем батька «Сергіївна». 24 січня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області відповідно до статті 126 СК України внесені зміни до Актового запису про народження від 25 липня 2008 року № 694. Змінено прізвище дитини з «Яковенко» на «Кислицька», по батькові з «Русланівна» на «Сергіївна», відомості про батька: з «Яковенко» на «Кислицький», імя з «Руслан» на «Сергій», по батькові з «Володимирович» на «Васильович». Зазначено дату народження батька 01 червня 1976 року, держава Україна, область Київська, район Броварський, село Требухів? вулиця Гоголівська, 84 (а.с.193). Підстава державної реєстрації народження змінена із частини першої статті 135 СК України (за вказівкою матері) на статтю 126 СК України (а.с.57). У судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що він є братом відповідача [PERSON] Йому відомо, що позивач [PERSON] мав намір влітку взяти дитину на відпочинок, однак [PERSON] у цілях безпеки не відпустила доньку, оскільки сама не мала наміру їхати з ними. Йому відомо, що при народженні дитина була записана як [PERSON]. Причини реєстрації дитини за прізвищем матері йому не відомі. Також йому відомо, що прізвище та по батькові [PERSON] змінені. Свідок [PERSON] дав показання про те, що він є батьком відповідача [PERSON] Позивач [PERSON] із [PERSON] проживали у його помешканні разом. Про реєстрацію дитини за заявою матері та присвоєнням їй її прізвища йому відомо. У позивача [PERSON] не було часу на реєстрацію народження дитини й у подальшому він не піднімав питання щодо зміни її прізвища. Незручностей у звязку із присвоєнням дитині прізвища «Яковенко» не було. Свідок [PERSON] дала показання про те, що вона є матірю позивача [PERSON] Її син є батьком [PERSON]. Він займався її вихованням. Коли народилася Ксеня, то він займався і її вихованням. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] мали намір одружитися, однак між ними виник конфлікт й у звязку із погіршенням відносин вони припинили фактичні шлюбні стосунки. Для спілкування дитину перестали давати. Її засмучувало те, що у [PERSON] було прізвище її матері, а не батька. З дня реєстрації народження дитини її син [PERSON] знав про присвоєння [PERSON] прізвища «Яковенко». Зроблено це було з метою безперешкодного влаштування дитини у дитячий садочок як одинокій матері. [PERSON] про це знав. Вона вважала, що прізвище [PERSON] «Яковенко» є тимчасовим. Після зміни прізвища із «Яковенко» на «Кислицька» моральний стан дитини подавлений. Свідок [PERSON] дала показання про те, що вона є хрещеною матірю [PERSON]. Про те, що дитині присвоєно прізвище «Яковенко» їй стало відомо пізніше. Після 2013 року перешкоди батьку [PERSON] у спілкуванні з дитиною не чинилися. [PERSON] не перебуває у пригніченому стані, вона є веселою дитиною. Статтями 1, 7 Загальної декларації прав людини, прийнятою та проголошеною резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10 грудня 1948 року визначено, що всі люди народжуються вільними і рівними у своїй гідності та правах. Всі люди рівні перед законом і мають право, без будь-якої різниці, на рівний їх захист законом. Відповідно до статей 7, 8 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною [PERSON] України постановою від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на імя і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці зобовязуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, імя та сімейні звязки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. Частиною першою статті 21, частиною третьою статті 51, частиною першою статті 52 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. За змістом статті 122 СК України права та обовязки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 (визначення походження дитини від матері та батька, які перебувають у шлюбі між собою) та 125 (визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Згідно із статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоровя про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 2) за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 СК України визначено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставами для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути предявлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а імя та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. На підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження (стаття 134 СК України). Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідачем [PERSON] визнано, що біологічним батьком [PERSON] є позивач [PERSON] Запис про батька дитини від 25 липня 2008 року № 694 проведено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області на підставі заяви відповідача [PERSON] відповідно до статті 135 СК України. Подальші зміни в Актовий запис про народження дитини від 25 липня 2008 року № 694 щодо прізвища та батька [PERSON] внесені за спільною заявою відповідачів [PERSON] й [PERSON] згідно із статтею 126 СК України, які подаючи її, усвідомлювали те, що батьком цієї дитини насправді є [PERSON] Доводи представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] щодо пропуску строку позовної давності позивачем [PERSON] на звернення до суду із позовом про визнання батьківства суд вважає не обґрунтованими. Положення статті 129 СК України щодо строку позовної давності на звернення до суду до обставин саме цієї цивільної справи та до спірних правовідносин, які виникли між сторонами у ній, не можуть бути застосовані, оскільки вони регулюють зовсім інші правовідносини із іншим субєктним складом. За таких обставин, [PERSON] підлягає визнанню батьком [PERSON], [INFO]. Також підлягає зміні прізвище [PERSON], [INFO], із «Кислицька» на «Козюба», а по батькові із «Сергіївна» на «Русланівна». При прийнятті рішення про визнання батьківства й зміну прізвища та по батькові дитини суд також виходить із того, що цим рішенням жодним чином не будуть порушені права дитини. Доводи відповідача та її представника з цього питання свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли. На підставі викладеного,

Outcome: approved