Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

У листопаді 2019 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним цивільним позовом, мотивуючи тим, що вона є співвласником кв. [ADDRESS] . Іншими співвласниками є колишній чоловік позивачки, відповідач по справі [PERSON] , та дочки сторін, треті особи по справі [PERSON] , [PERSON] .. Починаючи з вересня 2013 року відповідач у вказаній квартирі не проживає, витрати на утримання квартири не несе, хоча як власник зобов`язаний приймати участь в утриманні квартири. Оскільки відповідач добровільно кошти на сплату комунальних послуг по утриманню житлового приміщення кв. [ADDRESS] не надає, вона просить суд стягнути з [PERSON] 1/4 частину зазначених витрат. Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяв в якому просиву відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначив, що він у кв. [ADDRESS] не проживає, комунальні послуги не споживає, тому у нього не виник обов`язок компенсувати позивачці такі витрати. Позивачка подала відповідь на відзив. Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань до суду не подавав. Треті особи в судове засідання не з`явились, подали заяви про розгляд справи без їхньої участі, не заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновків, які мотивує наступним чином. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належить кв. [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №16701 від 16.12.1996 року. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.05.1985 року по 23.07.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу та свідоцтвом про розірвання шлюбу відповідно. З 2013 року відповідач не проживає у кв. [ADDRESS] , витрати на утримання квартири не несе. Позивачка зазначає, що у період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року відповідач не проводив жодної оплати по утриманню житла, тоді як вона сплатила комунальних послуг за вказаний період на суму 55 068,28 грн.. Оскільки відповідач є власником 1/4 частини квартири, то позивачка просила суд стягнути з нього відповідну частину комунальних витрат у розмірі 13 767,07 грн.. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. У положенні статті 13 Конституції України зазначено, що власність зобов`язує. Вказана норма кореспондує зі статтею 322 ЦК України - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 1 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються Кабінетом Міністрів України, незалежно від форм власності на них. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992 року № 572, встановлено, що власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У відповідності до статті 162 ЖК УРСР визначено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Отже, чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника, незалежно від фактичного проживання, сплачувати комунальні послуги на утримання житла. У зв`язку з цим, інші співвласники, які належним чином сплачують комунальні послуги як за себе, так і за іншого співвласника, вправі вимагати в судовому порядку стягнення частини понесених витрат з недобросвісного співвласника. Таке право забезпечується ч. 1 ст. 544 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього. За такого правового регулювання спірних правовідносин, на відповідача [PERSON] , як співвласника майна, покладено обов`язок нести витрати на утримання належної йому 1/4 частини квартири, в тому числі шляхом оплати комунальних послуг. Обставини викладені відповідачем у відзиві не спростовують доводи позивачки. Оскільки позивачка порушує питання про стягнення з відповідача саме 1/4 частини понесених витрат на оплату комунальних послуг, що складає 13 767,07 грн., позовні вимоги підлягають у повному обсязі. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved