Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У лютому 2021 року судом зареєстрована вказана позовна заява [PERSON] , в якій остання просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 22.05.1993 року Чупирянською сільською радою Білоцерківського району, актовий запис № 4, стягнути з відповідача на її користь судовий збір, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, проте з 2017 року вони припинили проживати разом, не ведуть спільне господарство. Вказала, що не може знайти з відповідачем спільної мови оскільки вони не підходять один одному та не зійшлись характерами. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім`ї з відповідачем є неможливим. 12.03.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. В позовній заяві позивач просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 22.05.1993 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Чупирянською сільською радою Білоцерківського району, актовий запис № 4, що підтверджується наявним у справі оригіналом свідоцтва про укладення шлюбу. Сторони зареєстровані за різними адресами. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. На час прийняття рішення будь-яких заяв від сторін на адресу суду не надходило. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання позову в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved