Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

У лютому 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись з позовом до суду до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова Владислава Володимировича про захист прав споживачів. Позовна заява мотивована тим, що 11 грудня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та [PERSON] укладений Договір надання споживчого кредиту № 11091921000, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,3% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 8 грудня 2017 року. 11 грудня 2006 року з метою забезпечення вказаного кредитного договору було укладено між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] . Договір іпотеки № 11091921000-З, предметом якої є однокімнатна квартира за [ADDRESS] . 8 квітня 2010 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] та стягнуто з останнього та з фінансового поручителя на користь банку солідарно 73892,40 грн. За договором купівлі-продажу прав вимоги від 8 грудня 2011 року, укладеному між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки перейшли до ПАТ «Дельта Банк». У зв`язку з погашенням вказаної заборгованості, 19 липня 2019 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Позивачі вважають, що наявні підстави вважати припиненими кредитного договору та іпотечного договору, оскільки позичальником виконано кредитне зобов`язання в повному обсязі. Припинення дії кредитного договору заперечується відповідачем та останній зазначає про наявність боргу в розмірі 32483,19 доларів США та 79706,81 грн. Вказані дії створюють перешкоди для позивачів у розпорядженні своїм майном, яке становить предмет іпотеки. Враховуючи викладене позивачі просять суд визнати припиненими договори споживчого кредиту та іпотеки, усунути їм перешкоди у користуванні та розпорядженні іпотечним майном шляхом виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запису про заборону відчуження та з Державного реєстру іпотек запису про обтяження спірного нерухомого майна. Ухвалою суду від 2 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі. 17 червня 2020 року здійснено заміну відповідача по справі на товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (далі - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС»). 5 серпня 2020 року до суду надійшов відзив ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у якому відповідач позовні вимоги не визнав та зазначив, що [PERSON] сплатив суму боргу актуальну на 1 вересня 2009 року без урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Вказує, що наявність судового рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку майно. [INFO] позивач [PERSON] померла. 3 серпня 2021 року до суду подано уточнену позовну заяву [PERSON] та [PERSON] , правонаступником померлої [INFO] [PERSON] 24 вересня 2021 року у зв`язку із закінченням повноважень судді Козлова Ю.В. справа була перерозподілена на суддю Борис О.Н. 29 вересня 2021 року суддею Борис О.Н. справу прийнято до свого провадження. Представник позивачів адвокат Бушуєва Ю.В. надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог з підстав викладених у позовній заві наполягала. Представник відповідача [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 11 грудня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений Договір надання споживчого кредиту № 11091921000, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 12,3% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 8 грудня 2017 року. У пункті 1.2.2 вказаного Договору передбачено, що кредит вважається повернутим в разі зарахування грошових коштів спрямованих на погашення кредиту в повному обсязі на рахунок Банку. (а.с. 4-5) 11 грудня 2006 року з метою забезпечення грошового зобов`язання за Кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено Договір іпотеки № 11091921000-З, предметом якої є однокімнатна квартира за [ADDRESS] . Сторони у п. 1.2.2. Договору обумовили, що іпотекою забезпечується зобов`язання по поверненню отриманого кредиту за кредитним договором в термін до 8 грудня 2017 року. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Коротковою С.В. у реєстрі за № 4872. (а.с. 6-7) Листами ПАТ «Дельта Банк» від 19.09.2019 за № 05-3414951 та від 29.11.2019 за № 05-3416602 повідомлено [PERSON] про те, що сплачених останнім коштів недостатньо для повного погашення заборгованості за Договором про надання кредиту № 11091921000 від 11.12.2006. Повідомлено позичальника, про існування непогашеної заборгованості. (а.с. 13-14) За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо нерухомого майна № 200866228 від 19.02.2020, на однокімнатну квартиру за [ADDRESS] 11.12.2006 приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Коротковою С.В. накладено обтяження на підставі Договору іпотеки від 11.12.2006. (а.с. 18-19) 13 травня 2020 року за Договором про відступлення прав вимоги ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги новому кредитору ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» за кредитними договорами та договорами іпотеки, зокрема за Кредитним договором № 11091921000 від 11.12.2006, Договором іпотеки № 11091921000-З від 11.12.2006, Договором поруки № 11091921000-П від 11.12.2006. (а.с. 32-33) Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти, належні йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Як встановлено судом та не заперечується сторонами, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 8 квітня 2010 року по справі № 2-1921/10 задоволено позов АКІБ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , стягнуто з останніх заборгованість за кредитним договором № 11091921000 від 11 грудня 2006 року солідарно в розмірі 73892,40 грн., витрати по сплаті державного мита в розмірі 738,92 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. (а.с. 8) Ухвалою суду від 14 листопада 2012 року у виконавчому провадженні по справі № 2-1921/2010 від 8 квітня 2012 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрсСиббанк» у сумі 74751,32 грн. замінено стягувача на правонаступника - ПАТ «Дельта Банк». (а.с. 9) 13 червня 2019 року [PERSON] сплачено 74751,32 грн. боргу на користь ПАТ «Дельта Банк» за виконавчим листом № 2-1921 від 08.04.2010. (а.с. 10) 19 липня 2019 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби міста Кривий ріг територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Яковенко О.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59319227 відкритого на підставі виконавчого листа № 2-1921/2010 виданого 08.04.2010 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу у сумі 74751,32 грн. з боржника [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» у зв`язку із повним виконанням, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «про виконавче провадження». (а.с. 11-12) Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. Проте такі вимоги банком до позивачів не заявлялись. У даному випадку позивач, як кредитор за кредитним договором відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України станом на 01.09.2009, вказавши, що саме 73892,40 грн. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, відсотками та пеню. Банк рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу не оскаржував. Вказане рішення є виконаним. Кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання у національній валюті, у якій і прийняв його виконання. Рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником, за яким з боржника стягнуто визначену позивачем заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню, в розумінні повноти розміру заборгованості. При цьому, офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов`язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред`являти після цього до сторони додаткові вимоги. Враховуючи вказане доводи відповідача про те, що у позивача залишилась прострочена заборгованість як по тілу кредиту так і по нарахованих процентах та про те, що рішення суду виконане в гривневому еквіваленті і на момент його виконання залишилася непогашеною курсова різниця, суд оцінює як безпідставні. Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 17.01.2018 року по справі №910/27064/15, від 11 вересня 2020 року по справі № 601/855/19. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] повністю виконав судове рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за кредитним договором, яка була визначена у розмірі 73892,40 грн., у зв`язку із чим основне зобов`язання, згідно п. 1.2.2. Кредитного договору № 11091921000 від 11 грудня 2006 року, припинилось на підставі статті 599 ЦК України, внаслідок чого припинились і зобов`язання за похідним від основного договором іпотеки, укладеним з метою забезпечення виконання умов кредитного договору. На підставі викладеного, судом становлено доведеність позовних вимог про припинення основного та похідного зобов`язання за Кредитним договором № 11091921000 від 11 грудня 2006 року, а тому слід визнати припиненим договір кредиту № 11091921000 від 11 грудня 2006 року, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , а також слід визнати припиненим іпотечний договір № 11091921000-З від 11 грудня 2006 року, який укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Коротковою С.В., зареєстрований в реєстрі № 4872. Стосовно позовних вимог про усунути перешкод у користуванні та розпорядженні іпотечним майном суд зазначає наступне. У відповідності до положень статті 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною першою статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Згідно пункту 57 постанови КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації прав, що набуваються, змінюються або припиняються у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість набуття, зміни чи припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Отже будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» підлягають внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно при припинення обтяження здійснюється, зокрема, на підставі документу, який підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Як встановлено судом, позивачі не звертались до державного реєстратора із заявами про припинення обтяження предмета іпотеки із наданням документа, який підтверджує факту виконання відповідних умов правочину. За вказаних обставин суд вважає позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні іпотечним майном є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню. За частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial