Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

У провадженні Берегівського районного суду Закарпатської області знаходиться цивільна справа за позовом Берегівської міської ради до [PERSON] про розірвання договору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 червня 2007 року між Берегівською міською радою Закарпатської області та [PERSON] було укладено договір оренди землі (далі Договір) площею 0,0092 га, кадастровий номер 2110200000:01:024:0024, за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Вказаний договір 13.06.2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Берегівської Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н.В. та зареєстрований у Берегівському реєстраційному відділу 06.08.2007 року. Спірна земельна ділянка площею 0,0092 га. у встановленому законом порядку належить Берегівській міській раді та входить до складу земель міста Берегова. Однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує терміном зазначеним в договорі оренди землі, який є його істотною умовою. Згідно розрахунків, здійснених управлінням земельних ресурсів Берегівської міської ради станом на 17.06.2020 року за період з 06.08.2007 року по 16.06.2020 року заборгованість по сплаті орендної плати за землю згідно договору Оренди земельної ділянки становить 21048 грн.(двадцять одна тисяч сорок вісім гривень), що включає в себе заборгованість по сплаті оренди - 17 517 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот сімнадцять), а також інфляційні збитки в сумі 3\~543 (три тисячі п`ятсот сорок три) гривень. Отже, через несплату орендної плати за користування земельною ділянкою, що є протиправною бездіяльністю відповідача, Берегівська міська рада Закарпатської області, як власник земельної ділянки, була позбавлена можливості отримати плату за її використання іншою особою. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, відзив на позов не подала. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування, в межах, визначених цією Конституцією. Дана стаття кореспондується зі статтями 1, 2 Земельного кодексу України, відповідно до яких земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земельні відносини це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Аналіз вищезазначених норм Конституції України та Земельного кодексу України свідчить, що органи місцевого самоврядування та органи державної влади у земельних правовідносинах діють як органи, через які держава або територіальна громада реалізують повноваження власника земельних ділянок. Реалізуючи ці повноваження, вказані органи вступають у цивільні та господарські правовідносини з юридичними та фізичними особами. Земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами (ст. 3 Земельного кодексу України). За нормою статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. За нормою статті 2 Закону України «Про оренду землі» (далі- Закон) відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Так, оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону). Відповідно до статті 6 Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. 15 червня 2007 року між Берегівською міською радою Закарпатської області та [PERSON] було укладено договір оренди землі (далі Договір) площею 0,0092 га, кадастровий номер 2110200000:01:024:0024, за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Вказаний договір 13.06.2007 року був посвідчений приватним нотаріусом Берегівської Берегівського районного нотаріального округу Секереш Н.В. та зареєстрований у Берегівському реєстраційному відділу 06.08.2007 року. Спірна земельна ділянка площею 0,0092 га. у встановленому законом порядку належить Берегівській міській раді та входить до складу земель міста Берегова. Пунктом 5 Договору визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки, відповідно до витягу з технічної документації розрахунку грошової оцінки земельної ділянки виданого Берегівським міським відділом земельних ресурсів від 17.04.2007 року за №114 становить 13616 (тринадцять тисяч шістсот шістнадцять) грн. Термін дії договору становить 49 років. Розділом про орендну плату у Договорі встановлено розмір орендної плати, а п. 12 визначено, що орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно протягом п`яти календарних днів наступного за звітним місяця. Пунктом 25 договору оренди землі передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а п. 28 вказаного договору передбачено обов`язок орендаря своєчасно вносити орендну плату. Нормами ст. 792 Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) передбачено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Відповідно до п. 10 Договору оренди землі відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою сплачувати за неї орендну плату. Однак відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою та відповідно нехтує терміном зазначеним в договорі оренди землі, який є його істотною умовою. Згідно розрахунків, здійснених управлінням земельних ресурсів Берегівської міської ради станом на 17.06.2020 року за період з 06.08.2007 року по 16.06.2020 року заборгованість по сплаті орендної плати за землю згідно договору Оренди земельної ділянки становить 21048 грн.(двадцять одна тисяч сорок вісім гривень), що включає в себе заборгованість по сплаті оренди - 17 517 грн (сімнадцять тисяч п`ятсот сімнадцять), а також інфляційні збитки в сумі 3\~543 (три тисячі п`ятсот сорок три) гривень. Отже, через несплату орендної плати за користування земельною ділянкою, що є протиправною бездіяльністю відповідача, Берегівська міська рада Закарпатської області, як власник земельної ділянки, була позбавлена можливості отримати плату за її використання іншою особою. Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Земельним Кодексом України (далі ЗКУ), а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма ЗКУ кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі» (далі ЗУ «Про оренду землі»), яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорі оренди землі, а саме в п. 28 «Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати» та п. 31 «Орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату». Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на умови Договору оренди, відповідач не виявив доброї волі для вирішення цього спору у позасудовому порядку. На момент пред`явлення позову зобов`язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Договором оренди землі встановлено обов`язок Відповідача своєчасно сплачувати оренду плату. В зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою невиконанням обов`язків відповідачем, передбаченим договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання договору оренди землі від 13.06.2007 року, реєстраційний № 4836. Загальною умовою виконання цивільно правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання спірного договору оренди землі. \~ \~ \~ \~Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. При погоджені з Відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі. Листами-претензіями від 28.05.2020 року 03-07/311 та від 18.06.2020 року №03-07/356 Відповідача було повідомлено про необхідність погашення заборгованості в позасудовому порядку (копії листів-претензій додаються). Станом на момент подачі позовної заяви відповідачем не виконані вищезазначені умови. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Відповідач припинила підприємницьку діяльність. У випадку припинення ФОП, її господарські зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, оскільки безпосередньо сама фізична особа не зникає і згідно ст. 52 ЦК України відповідає усім своїм майном за такими зобов`язаннями на загальних підставах.\~ Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Від так, суд приходить до висновку, що права позивача, відповідачем були порушені, а тому позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення.

Outcome: approved