Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У поданій заяві позивач [PERSON] просить встановити факт постійного проживання однією сім'єю з [PERSON] протягом 7 років та до часу відкриття [INFO] спадщини, а також усунути спадкоємця [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] В обґрунтування своїх вимог позивач покликається на те, що [INFO] у віці 66 років померла його тітка [PERSON] та після смерті якої відкрилася спадщина на належну їй квартиру по [ADDRESS], яку він як спадкоємець четвертої черги прийняв, подавши нотаріусу відповідну заяву. Водночас право на спадкування після смерті [PERSON] також має її племінник по батьковій лінії [PERSON], який спадкує майно тітки у другу чергу за правом представлення після смерті свого батька. Інші спадкоємці за законом чи за заповітом відсутні. Протягом останніх 7 років він проживав без реєстрації спільно із [PERSON] до дня її смерті, опікувався нею, матеріально забезпечував та надавав допомогу, яка через похилий вік та тяжку хворобу перебувала у безпорадному стані. [PERSON] за своїм віком та станом здоров'я не могла самостійно про себе подбати, була прикута до ліжка увесь час, оскільки мала важку форму цукрового діабету та була інсулінозалежною, потребувала матеріальної допомоги, яку він їй надавав. Проте відповідач [PERSON] не приймав ніякої участі у покращенні становища його тітки, не переймався її життям і здоров'ям, не пропонував допомоги на лікування та утримання, тому має бути усунений від права на спадкування. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали повністю та з аналогічних мотивів. Відповідач та його представник позов не визнали, обґрунтовуючи тим, що спадкодавець [PERSON] не перебувала у безпорадному стані, проживала із своїм чоловіком [PERSON], який помер [INFO], і за таких обставин не могла до цього часу проживати однією сім'єю з позивачем [PERSON], який проживав із своєю сім'єю за іншою адресою. [PERSON] хоча й хворіла, проте могла самостійно забезпечувати умови свого проживання та по мірках українських пенсіонерів була нормально забезпеченою, а він та члени його сімї наскільки це було потрібно надавали їй допомогу. Просять у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та дослідивши подані ними докази у справі, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (ст.60 ЦПК України). Установлено,що позивач [PERSON] є племінником чоловіка [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], який помер [INFO], по материній лінії спорідненості, а [PERSON] є рідним племінником [PERSON] по батьковій лінії, що підтверджується відповідними свідоцтвами та не заперечується сторонами. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй на праві власності майно її майно, зокрема, квартиру по [ADDRESS]. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до положень ст.ст.1262, 1266 ЦК України відповідач [PERSON] спадкує майно тітки у другу чергу за правом представлення після смерті свого батька. Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. За змістом ст.263 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З пояснень допитаних у судовому засіданні свідків факт спільного проживання позивача із спадкодавцем понад 5 років підтвердила лише його дружина [PERSON], а інші свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такі обставини після смерті чоловіка [PERSON] З роз'яснень, які містяться в п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вбачається, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. Правила статті 1264 ЦК України не стосуються дітей, влаштованих у прийомні сім'ї та дитячі будинки сімейного типу. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. За повідомленням Управління праці та соціального захисту населення Рівненської міської ради від 12 червня 2017 троку [PERSON] до [INFO] перебувала на обліку та отримувала компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги інваліду 1 групи, [PERSON] Позивач [PERSON] з 21 листопада 1987 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та зареєстрований у [ADDRESS], а тому суд погоджується з доводами відповідача, що позивач вимога про встановлення факту постійного проживання однією сім'єю з [PERSON] протягом 7 років та до часу відкриття [INFO] спадщини є безпідставною. Відповідно до ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані Застосування наведеної норми права з урахуванням вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України вимагає доведення позивачем факту ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, а також перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Перелік обставин, за наявності яких можливе усунення від права на спадкування є вичерпним, а відсутність хоча б однієї із них зумовлює застосування загального порядку черговості спадкування, визначеного у ст.1258 ЦК України. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підтвердили обставини піклування відповідача за [PERSON] та категорично заперечили її перебування попри наявні хвороби у безпорадному стані, а надані позивачем епікризи про важку форму цукрового діабету, гіпертонічну хворобу та кардіосклероз не дають підстав вважати, що вона перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду, оскільки сам факт хвороби не свідчить про ці обставини. Належних та допустимих доказів у розумінні ст.57-59 ЦПК України ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцеві позивачем суду не надано. З огляду на викладене, вимоги позивача про усунення спадкодавця [PERSON] від права на спадкування після смерті [PERSON] є недоведеними, а тому у задоволенні позову слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed