Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

У листопаді 2020 позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 6000,00 грн., щомісячно до досягнення повноліття, починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини; витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 7150,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що сторони з 2008 року проживали у цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що неповнолітня дитина повністю знаходиться на її фінансовому забезпеченні, проте її заробітної плати позивача ледь вистачає. Враховуючи викладене, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та інтересів. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2020, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Зазначила, що її дохід в місяць становить близько 10000,00 грн. Зауважила, що останній раз відповідач бачив їх спільну дитину 26.01.2021. Представник позивача в судовому засіданні просила при прийнятті рішення по справі не стягувати з позивача витрати на правову допомогу, враховуючи важке матеріальне становище позивача. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні зазначив, дитину готовий матеріально забезпечувати. Крім того, зауважив, що не відмовляється сплачувати аліменти на утримання спільної з позивачем дитини, проте просив задовольнити позовні вимоги частково, а саме в розмірі 1500,00 грн на місяць, оскільки не може гарантувати виплату 6000,00 грн на місяць, як просить позивач в позовній заяві, оскільки його місячний заробіток складає 4800,00 грн. Представник відповідача в судовому засіданні зауважив, що позивач заробляє не більше 5000,00 грн на місяць, а тому хоч і є в останнього бажання підтримувати дитину фінансово, проте змоги надавати більше 1500,00 грн на місяць не має. Також, зазначив, що проти звільнення позивача від сплати судового збору не заперечує, а проти стягнення витрат на правову допомогу заперечує. Тому позовні вимоги просив задовольнити частково. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у цивільному шлюбі з 2008 року. У сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серія [NUMBER] , виданий відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 30.09.2009, про що зроблено відповідний актовий запис № 1657. У вказаному свідоцтві про народження батьками зазначені - [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Як вбачається із матеріалів справи, сторони спільно не проживають. Неповнолітній [PERSON] проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача, а відповідач перестав брати участі у вихованні дитини та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Положеннями ч.3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції про права дитини, визначено, що батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Разом з цим, відповідач не заперечує проти сплати аліментів, однак зазначає, що визначений позивачем розмір сплати аліментів є непомірним для нього. Як вбачається з довідки вих. № 010221/01 від 01.02.2021 про доходи, яка видана ТОВ «БУЛАВІА-ПОСАД Л.Т.Д.» - [PERSON] , який займає посаду головного редактора, в якій зазначено, що дохід відповідача за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 склав 45902,38 грн. Відповідачем зазначено, що на його утриманні знаходиться непрацездатний батько - [PERSON] , на підтвердження наведеного відповідачем надано пенсійне посвідчення батька [PERSON] - [PERSON] , документи, які вказують на те, що [PERSON] є непрацездатним, має незадовільний стан здоров`я, хронічні захворювання. Проте, суд зазначає, що відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на його утриманні знаходиться непрацездатний батько, а саме документального підтвердження стосовно надання батьку матеріальної допомоги. Що стосується тверджень позивача про додаткові витрати на дитину: їжа, проїзд, одяг, платежі за комунальні послуги, відпочинок, навчання та інше, суд зазначає, що долучені позивачем до позовної заяви чеки, з метою підтвердження рахунків витрачених на дитину не є фіскальними чеками, з них неможливо встановити, на кого ці витрати здійснювалися, також зазначені товари в чеках не відносяться до дитячих товарів чи харчування. Позивач у позовній заяві вказує, що у відповідача наявне нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується відповідачем та підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Крім того, позивач зазначила, що у 2017 році куплено відповідачем автомобіль Hyundai Elantrа, що підтверджується видатковою накладною від 31.08.2012, а у 2019 році куплено ним Daewoo Matiz, що підтверджується копією страхового полісу на автомобіль. Відповідач не заперечує того факту, що дійсно придбав автомобіль у 2019 році, проте зазначає, що транспортний засіб був придбаний за 1500 доларів США, а грошові кошти на придбання автомобіля, 2010 року випуску, були взяті [PERSON] у кредит, у свого товариша - [PERSON] , про що свідчить розписка. Також, як вбачається з матеріалів справи позивач приватизувала 1/5 частину квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта з відміткою про використане право приватизації та копією свідоцтва на право власності на житло. Щодо скріншотів з мережі інтернет, наданих сторонами по справі та наявних в матеріалах справи, суд зазначає, що вони є неналежними доказами в розумінні ст. 77 ЦПК України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом з цим, відповідно до ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Отже, враховуючи наведене, утримання дітей є спільним обов`язком кожного з батьків. Як встановлено в судовому засіданні, дитина перебуває на утриманні позивача, разом з цим відповідач не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1500,00 грн на дитину щомісячно. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що дитина знаходиться на утриманні позивача, стан здоров`я дитини, її потреби, а також те, що дитина потребує постійного догляду. Разом з цим, враховуючи викладене, суд вбачає підстави присудити аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, у розмірі 4500,00 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги та визначити аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 4500,00 грн, щомісячно починаючи з 30.11.2020 до досягнення дитиною повноліття. Частиною1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З матеріалів справи вбачається, що правова допомога надавалася позивачу ТОВ «Київський центр юридичної допомоги», що підтверджується відповідним договором, актом про надання юридичних послуг та фіскальними чеками про сплату позивачем на користь ТОВ «Київський центр юридичної допомоги» суми в розмірі 7150,00 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимоги щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу, а саме в розмірі 5362,50 грн, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, а саме пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ст. 430 ЦПК України, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial