Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У лютому 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 04 березня 2003 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М., позивачка є власником домоволодіння [ADDRESS]. Разом з нею в спірному домоволодінні зареєстрована відповідачка, яка є колишньою невісткою позивача, однак в будинку не проживає, не користується ним, не несе витрат на його утримання. Тому позивач звернулася до суду та просила визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - домоволодінням [ADDRESS] та зняти її з реєстраційного обліку в зазначеному будинку. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Маслов С.С., надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягав. Додатково пояснивши, що це під час розгляду справи про розірвання шлюбу між подружжям [PERSON] було встановлено, що відповідач в спірному домоволодінні не проживає з 19 лютого 2012 року без поважних причин. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідачка [PERSON], до судового засідання не з'явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки суду не повідомила, не надала заяв про розгляд справи за її відсутності, не скористалася правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04 березня 2003 року, виданого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. позивачка є власником домоволодіння [ADDRESS]. [PERSON] є колишньою дружиною сина позивача та залишається зареєстрована в домоволодінні [ADDRESS], однак в будинку не мешкає без поважних причин, особистих речей в ньому не має, оплату комунальних послуг не здійснює, що підтверджується наданими доказами та показами допитаних у судовому засіданні свідків. Так, свідок [PERSON] суду показала, що вона сусідка позивачки [PERSON] Їй відомо, що у спірному домоволодінні [PERSON] проживає одна. Відповідачка [PERSON] тривалий час не проживає в будинку. Свідок [PERSON] показала, що знає [PERSON] з 2013 року, оскільки винаймала в останньої житло. З 2013 року у будинку проживала лише [PERSON] та сім'я свідка [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні власністю обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] втратила право користування спірним житлом. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: approved