Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-06 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 27.01.1990 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя зареєстровано шлюб з відповідачкою, актовий запис № 179. Від шлюбу дітей не мають, однак через неприязні відносини відповідачка не бажає в добровільному порядку з`явитись в органи реєстрації актів громадянського стану для розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначив, що спільне життя подружжя не склалося, у зв`язку з тим, що вони з відповідачкою мають різні характери та погляди на життя, не можуть знайти порозуміння та взаємоповагу між собою, у зв`язку з чим виникають постійні сімейні конфлікти. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе, подружжя мешкає в окремих квартирах. Позивач вважає, що у сім`я розпалась остаточно. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про слухання справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не надала, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 27.01.1990 у Відділі реєстрації актів громадянського стану міськвиконкому м. Запоріжжя, актовий запис № 179. Від вказаного шлюбу у сторін дітей немає. Відповідачка відмовляється в добровільному порядку з`явитись в органи реєстрації актів громадянського стану для розірвання шлюбу. Згідно пояснень позивача, спільне життя подружжя не склалося, у зв`язку з наявністю різних характерів та поглядів на життя, відсутністю порозуміння та взаємоповаги один до одного. Шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться, шлюб носить формальний характер, а подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, \~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам, а тому шлюб між сторонами необхідно\~\~розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідачки суд присуджує стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, оскільки позивач як інвалід 2 групи на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від його сплати.

Outcome: approved