Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У листопаді 2018 р. Дочірнє підприємство «Дарниця-1» (далі також - ДП «Дарниця-1», позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за період з липня по грудень 2016 р., з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 3 561,29 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Між ДП «Дарниця-1» та [PERSON] , який є власником квартири [ADDRESS] , було укладено договір про надання житлово-комунальних послуг. Тариф на послуги з утримання будинку та прибудинкової території, які надавались відповідачу, затверджений розпорядженням КМДА № 579 від 10.04.2012. Нарахування за послуги з утримання будинку та прибудинкової території проводились відповідно до фактично наданих послуг. В порушення умов договору відповідач не здійснює оплату наданих позивачем послуг, у зв`язку з чим за період з липня по грудень 2016 р. виникла заборгованість в розмірі 2 714,63 грн. 14.12.2017 за заявою позивача було видано судовий наказ про стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, проте 27.03.2018 даний наказ скасовано. Відповідно до статті 625 ЦК України відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних, що становить, відповідно, 676,29 грн. та 170,37 грн. Ухвалою від 31.01.2019 суд відкрив провадження за даним позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. 06.05.2019 суд ухвалив у даній справі заочне рішення, яким у повному обсязі задовольнив позов та стягнув з [PERSON] на користь ДП «Дарниця-1» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 3 561,29 грн. та судовий збір в сумі 1 762 грн. 01.06.2020 відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, яку мотивував тим, що з 01.08.2016 утримання будинку здійснюється ОСББ «Дніпровська набережна 26-А», на рахунок якого він і сплачує вартість послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а відтак вимоги позивача про стягнення заборгованості за цими послугами є необґрунтованими. Ухвалою від 15.04.2021 суд скасував заочне рішення та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання на 11.05.2021. 26.04.2021 відповідач через канцелярію суду подав копію квитанції про сплату на рахунок позивача заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території за липень 2016 р. в розмірі 825,06 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився без повідомлення причин неявки, від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] належить на праві власності трикімнатна квартира [ADDRESS] загальною площею 214,30кв.м., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 21.02.2011 між ДП «Дарниця-1» (виконавцем) та [PERSON] (споживачем) укладено договір про надання житлово-комунальних послуг. Предметом цього договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] та своєчасне надання споживачеві відповідної якості послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, що передбачені цим договором. Згідно з умовами, визначеними у пункті 15 договору, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а платежі по оплаті послуг вносяться щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до положень пунктів 31, 32 договору термін його дії складає три роки, але його дія автоматично продовжується, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією зі сторін не буде заявлено у письмовій формі про розірвання договору або необхідність його перегляду. Відповідно до положень статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів)... Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». На момент виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції Закону від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). За нормою статті 3 Закону № 1875-IV предметом його регулювання є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Згідно статті 20 Закону № 1875-IV споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (стаття 32 Закону № 1875-IV). Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Відповідно до пункту 5 цього Порядку калькуляційною одиницею при нарахування плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є 1 квадратний метр загальної площі, що перебуває у власності фізичної особи. Судом установлено, що до 01.08.2016 ДП «Дарниця-1» забезпечувало надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку [ADDRESS] . 16.04.2016 мешканці зазначеного будинку прийняли рішення про створення ОСББ «Дніпровська набережна 26-А», яке з 01.08.2016 самостійно забезпечує експлуатацію та утримання будинку, що підтверджується довідкою ОСББ «Дніпровська набережна 26-А» від 06.02.2018 № 003/0218 і не спростовано позивачем . Згідно з вказаною довідкою з серпня 2016 р. [PERSON] сплачує платежі за утримання будинку та прибудинкової території на користь об`єднання, заборгованість по вказаним платежам у нього відсутня. Основні правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначає Закон України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 № 2866-ІІІ (далі - Закон № 2866-ІІІ). Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна. Відповідно до статті 1 вищевказаного Закону співвласниками багатоквартирного будинку є власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку. Стаття 15 Закону № 2866-ІІІ покладає на співвласника обов`язок своєчасно та в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до статті 22 Закону № 2866-ІІІ для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право: задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Питання самостійного забезпечення об`єднанням експлуатації та утримання багатоквартирного будинку та користування спільним майном у такому будинку регулюються Господарським кодексом України в частині господарчого забезпечення діяльності негосподарюючих суб`єктів. Самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Як на підставу своїх вимог ДП «Дарниця-1» посилається на те, що в період з липня по грудень 2016 р. [PERSON] надавались послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, вартість яких він не оплатив, що спричинило виникнення заборгованості в сумі 2 715,19 грн. При вирішенні цього позову суд ураховує, що укладений між сторонами договір є різновидом договору про надання послуг, і керується положеннями частини 1 статті 903 ЦК України, яка передбачає обов`язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Отже за змістом цієї норми та положень статей 12, 81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, виконавець, заявляючи вимогу про стягнення із замовника боргу за оплатним договором про надання послуг, повинен зокрема довести такі складові: надання послуги виконавцем; невиконання замовником умов договору щодо оплати наданої послуги. Незважаючи на те, що підставою для перегляду заочного рішення послугували надані відповідачем докази, які свідчать про те, що з 01.08.2016 правовідносини між ним і ДП «Дарниця-1» щодо надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій припинилися, доказів протилежного позивач не надав. Відтак, на підставі оцінки наведених сторонами аргументів і наданих ними доказів суд дійшов висновку про недоведеність вимог ДП «Дарниця-1» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, яка виникла за період з серпня по грудень 2016 р., у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні. Що стосується заборгованості відповідача за оплату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за липень 2016 р. в розмірі 825,06 грн., то судом установлено, що 19.04.2021 відповідач сплатив на користь позивача вказану суму, що підтверджується дублікатом чека від вказаної дати, № квитанції 2095935183.1. Отже на час вирішення справи заборгованість відповідача перед позивачем відсутня. Вимоги позову про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних ґрунтуються на приписах частини 2 статті 625 ЦК України, згідно яких боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, тобто вимоги про їх стягнення є похідними від вимог про стягнення основного боргу. За обставинами справи установлено, що заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг, наданих позивачем відповідачу у липні 2016 р., була сплачена відповідачем з порушенням визначених договором строків і лише після пред`явлення до нього позову. Водночас за змістом положень статей 19, 21, 32 Закону № 1875-IV виконавець зобов`язаний щомісяця розраховувати розмір плати за надані житлово-комунальні послуги та надавати платіжний документ споживачу для сплати, така ж умова міститься і у пункті 4. 3 укладеного сторонами договору, проте позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували виконання ним вимог закону щодо виставлення відповідачу рахунків на сплату житлово-комунальних послуг. Позивачем також не доведено, що до моменту звернення до суду з даним позовом він як кредитор вимагав від відповідача виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на вищевикладене, суд не вбачає підстав для покладення на відповідача передбаченої частиною 2 статті 625 ЦК України відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання та відмовляє у позові в цій частині у зв`язку з недоведеністю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed