Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-10 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку кадастровий номер: 8000000000:85:232:0019, цільове призначення для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позову зазначає, що після смерті її свекрухи - [PERSON] у 2008 році залишилось спадкове майно - житловий будинок із надвірними спорудами, а також земельна ділянка кадастровий номер: 8000000000:85:232:0019, площею 0,1000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] її син [PERSON] прийняв спадщину, оскільки був зареєстрований та фактично проживав за вказаною адресою на момент відкриття спадщини, інших спадкоємців у померлої не було. За життя [PERSON] не зареєстрував своє право власності на будинок і на земельну ділянку та не отримав відповідні документи, а після його смерті у 2013 році позивачка, як його дружина, прийняла спадщину, оскільки фактично проживала за вказаною адресою на момент відкриття спадщини, інших спадкоємців у померлого не було. У 2016 році Чотирнадцята київська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надано доказів фактичного прийняття спадщини. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.09.2019 у справі № 758/14851/16-ц було задоволено позов [PERSON] та визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис за № 34846623 від 19.12.2019. У зв`язку з відсутністю іншого способу оформити право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться належний їй житловий будинок, позивач звернулась до суду з означеним позовом та просить його задовольнити. Ухвалою судді від 18 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Представник Київської міської ради надав відзив на позов, в якому просив розглянути справу за його відсутності та прийняти законне і обґрунтоване рішення. Представник Київської міської державної адміністрації у судовому засіданні зазначив, що земельна ділянка кадастровий номер: 8000000000:85:232:0019 не відноситься до земель державної власності, а знаходиться в межах територіальної громади міста Києва, від імені якої діє Київська міська рада. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис № 19921, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві серії [NUMBER] від 16.10.2008. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка кадастровий номер: 8000000000:85:232:0019, площею 0,1000 га, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Інформаційною довідкою Київського міського бюро технічної інвентаризації ПБ-2016 № 1145 від 22.06.2016 та витягом з Державного земельного кадастру № НВ-8001160522020 від 02.09.2020. На час відкриття спадщини за місцем знаходження спадкового майна ( [ADDRESS] ) проживав син [PERSON] - [PERSON] разом з дружиною [PERSON] , що підтверджується вироком Подільського районного суду міста Києва від 19.12.2013 у справі № 758/7284/13-к, відповіддю Подільського управління поліції № К-2074/125/53/02-16 від 25.08.2016 року, рішенням Подільського районного суду міста Києва 12.09.2019 у справі № 758/14851/16-ц. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.05.1992, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 23.05.1992, виданим відділом ЗАГС Подільського району м. Києва. На ім`я сина померлої [PERSON] - [PERSON] нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом № 1-1860 від 18.08.2009 на житловий будинок із надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.03.2013, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві. Згідно довідки завідувача Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори № 02-14 від 28.06.2016, у її провадженні знаходилась спадкова справа № 82/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Також, у вказаній довідці зазначено про неможливість видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] у зв`язку з тим, що нею пропущено шестимісячний строк для прийняття спадщини та не надано доказів фактичного прийняття спадщини. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.09.2019 у справі № 758/14851/16-ц було задоволено позов [PERSON] та визнано за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відповідний запис за № 34846623 від 19.12.2019. На підставі зазначеного рішення суду за [PERSON] було зареєстровано право власності на вказаний житловий будинок, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 194703005 від 24.12.2019. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України. Ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.09.2019 у справі № 758/14851/16-ц, яке набрало законної сили [INFO], померлий [PERSON] заповіту не залишив, а тому спадкування має здійснюватися за законом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За твердженням позивача, вона фактично прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки проживала разом з ним за адресою: [ADDRESS] ,однак не змогла оформити документи на спадкове майно у позасудовому порядку, оскільки нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку пропуском строку для прийняття спадщини та не наданням доказів фактичного прийняття спадщини. Також позивач стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті її чоловіка, оскільки він заповіту не складав, інших спадкоємців не мав. Суд приймає до уваги такі її твердження, оскільки вказані обставини підтверджені матеріалами справи та не спростовані відповідачем. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, а також відсутність у [PERSON] інших спадкоємців встановлено рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.09.2019 у справі № 758/14851/16-ц, яке набрало законної сили [INFO], та не підлягає доказуванню при розгляді даної справи в силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Крім того, право власності [PERSON] у порядку спадкування на житловий будинок, що знаходиться на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] , визнано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12.09.2019 у справі № 758/14851/16-ц та зареєстровано у встановленому порядку у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Враховуючи встановлені обставини справи та викладені положення законодавства, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved