Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

У листопаді 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - АТ «КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 126194,01 грн. В обґрунтування позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № DNN0GK000000107 від 24.10.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21200.00 доларів США на термін до 24.10.2027 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач зазначає, що умовами договору передбачено порядок погашення заборгованості, а саме щомісяця відповідач повинен сплачувати банкові щомісячний платіж, у розмірі, визначному договором, сплачувати відсотки, комісію, а також інші витрати за кредитним договором. Позивач зазначає, що зі своєї сторони виконав умови кредитного договору, надав відповідачеві кредитні кошти у зазначеному вище розмірі, позичальник зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його використання, іншими витратами, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.08.2019 року виникла заборгованість у розмірі 58314, 83 доларів США, яка складається з наступного: 10338.98 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11006.46 доларів США - заборгованість по відсотками за користування кредитом; 3026.00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 33943.39 пеня - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач наполягає на стягненні з боржника лише заборгованості за відсотками за період з 21.09.2015 року по 29.08.2019 року у розмірі 5015,66 доларів США, що за курсом НБУ України станом на момент пред`явлення позову складає 126194,01 грн. Зазначену суму заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача, а також покласти на відповідача судові витрати. Ухвалою суду від 12 грудня 2019 року по справі було відкрито провадження, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просить задовольнити позов у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилася, була повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання (а.с.43), причина неявки суду не відома, а тому у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір №DNN0GK000000107 від 24.10.2007 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 21200.00 доларів США на термін до 24.10.2027 року. Відповідно до\~п.7.1\~зазначеного договору\~банк зобов`язується\~надати позичальнику\~кредитні кошти\~шляхом видачі\~готівки через\~касу на\~строк з\~24\~жовтня 2007\~року по\~24\~жовтня 2027\~року,\~включно,\~у вигляді\~не поновлювальної\~лінії у\~розмірі 21200\~доларів США\~на наступні\~цілі:\~17000\~доларів для\~придбання житлового\~будинку,\~4200\~доларів США\~ на\~сплату страхових\~платежів,\~зі сплатою\~за користування\~кредитом у\~розмірі 0,92%\~на місяць\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом,\~винагорода за\~надання фінансового\~інструменту у\~розмірі 3%\~від суми\~виданого кредиту\~у момент\~надання кредиту\~на рахунок\~№ [NUMBER] ,\~а також\~щомісяця в\~період сплати\~0,20%\~від суми\~виданого кредиту,\~відсотки за\~дострокове погашення\~кредиту,\~згідно з\~п.3.10\~даного договору\~та винагороди\~за проведення\~додаткового моніторингу,\~згідно з\~п..6.2\~даного договору.\~Періодом сплати\~вважати період\~з 21\~по 28\~число кожного\~місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що виплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти в сумі 211,71 доларів США згідно графіку погашення кредиту для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається з заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. (а.с. 11-15). В пункті 7.4 Договору передбачено, що позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні. Виконання позичальником зобов`язань за даним договором забезпечено іпотекою будинку, розташованого в [ADDRESS] (п.7.3) У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору станом на 28.08.2019 року утворилася заборгованість на загальну суму 58314, 83 доларів США, яка складається з наступного: 10338,98 доларів США - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 11006,46 доларів США - заборгованість по відсотками за користування кредитом; 3026,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 33943,39 пеня - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором (а.с. 5-9). За змістом статей\~626,\~628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі\~статтею 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як передбачено ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Право банку достроково вимагати погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування ним та інших платежів передбачено Розділом 2 Кредитного договору. Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти т а інші обумовлені договором платежі. У зв`язку з порушенням боржником умов кредитного договору щодо повернення суми кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені договором строки, банк, відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, та умов кредитного договору, використав право достроково вимагати стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, звернувшись 14 листопада 2019 року з даним позовом до суду. Таким чином, пред`явивши вимогу про дострокове повернення всієї процентів за користування кредитом, кредитор АТ КБ «ПриватБанк» змінив строк виконання основного зобов`язання, який вважається таким, що настав для позичальника, що зумовило для нього виникнення обов`язку повернути кредитору нарахованих на час повернення процентів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі № 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2462цс16. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача суми заборгованості за відсотками за період з 21.09.2015 року по 29.08.2019 року у розмірі 5015,66 доларів США. Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня, як національна валюта, є єдиним законним платіжним засобом на території України, сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України; у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Як вбачається з матеріалів справи, при укладенні Кредитного договору № DNN0GK000000107 від 24.10.2007 року, сторони погодили надання кредитних коштів у розмірі 21200 доларів США, тобто у валюті, відмінній від національної валюти України, зазначивши про здійснення погашення кредиту та відсотків за його користування щомісячно рівними частинами, відповідно до Графіку платежів, в сумі 211,71доларів США (п. 7.1.), що свідчить про узгодження сторонами повернення позики саме в іноземній валюті. За таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з [PERSON] \~на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за Кредитним договором № DNN0GK000000107 від 24.10.2007 року, станом на 05.02.2015 року у розмірі 5015,66 доларів США, що складається із заборгованості за відсотками за період з 21.09.2015 року по 29.08.2019 року. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial