Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до Немирівського районного суду Вінницької області із завою про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що [INFO] помер її батько - [PERSON] , який постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка скадається із житлового будинку з господарськими будівлями, що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва № [NUMBER] на право особистої власності на жилий будинок, виданого 20.09.1988 року виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради та знаходиться в [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 11.03.2013 року секретарем Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області за реєстровим номером №29, відповідно до якого все своє майно заповів їй, [PERSON] . Діти спадкодавця: дочка- [PERSON] , дочка - [PERSON] , які мешкають в м. Немирів Вінницької області та дочка - [PERSON] , яка проживає в м. Воркута Російської Федерації, відмовилися від права на обов`язкову частку у спадщині, про що кожна від свого імені подали відповідні заяви приватному нотаріусу Люлько Л.М. Немирівського нотаріального округу Вінницької області. Таким чином, вона єдина спадкоємиця за заповітом на майно [PERSON] , померлого [INFO] . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. Позивач прийняла спадщину шляхом подачі у визначений законодавством шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу Люлько Л.М. Немирівського нотаріального округу Вінницької області. 05.10.2017 року вона нотаріально оформила свої спадкові права на земельну ділянку 0,25 га для обслуговування вищезазначеного житлового будинку в [ADDRESS] , про що отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] . Наразі у неї виникла необхідність документально оформити свої спадкові права на житловий будинок в [ADDRESS] , належний спадкодавцю [PERSON] і вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Однак, приватним нотаріусом Люлько Л.М. їй було відмовлено та 04.11.2021 року винесено постанову №488/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмовлено у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в [ADDRESS] . Відмова нотаріуса мотивована тим, що нею не надано оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок в [ADDRESS] , належний померлому [INFO] [PERSON] . Таким чином, до звернення до суду з позовною заявою нею було вжито заходи досудового врегулювання спору шляхом звернення до нотарільного органу. Проте нотаріусом їй відмовлено, чим порушено право на оформлення спадкових прав на нерухоме майно після смерті [PERSON] , тому вона змушена звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача - Немирівської міської ради, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 3 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З цієї норми також випливає те, що таке визнання має не суперечити закону і не порушувати права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане повторно 09.08.2016 року, було видано свідоцтво про право власності №385 від 20.09.1998 року на жилий будинок за адресою [ADDRESS] . Згідно довідки КП «Немирівське РБТІ» станом на 01.01.2021 рік житловий будинок з господарськими будівлями в [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] Тульчинським бюро технічної інвентаризації 20.09.1988 р. в реєстровій книзі №2 Р№382. Відповідно до довідок виконавчого комітету Немирівської міської ради №27, 28, 35, згідно із записами у Погосподарській книзі Ковалівської сільської ради за 1980-1982 р.р., 1983-1985,р.р, членом колгоспного двору, а у 2016-2020 роки членом домогосподарства [ADDRESS] , являвся [PERSON] . Все своє майно [PERSON] заповів [PERSON] згідно заповіту від 11.03.2013 року, посвідченого секретарем Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області. Згідно довідки виконавчого комітету Немирівської міської ради №25 від 06.10.2021 року [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, а спадкоємцями на обов`язкову частку у спадщині являються дочки померлого: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] від отримання обов`язкової частки у спадщині відмовилися, про що подали до нотарільної контори відповідні заяви у строк, визначений у законі. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 5 жовтня 2017 року [PERSON] є спадкоємицею [PERSON] та отримала у спадщину земельну ділянку, площею 0,2500 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] . У видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії №488/02-31 від 04.11.2021 року [PERSON] було відмовлено, у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відсутністю у спадкоємиці документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно. Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом приймається до уваги, що відповідно до пп.4.15 п.4 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 Про судову практику у справах про спадкування свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Одним із способів захисту цивільних прав, встановлених ч.2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню,оскільки позивач є спадкоємцем майна згідно заповіту і прийняла спадщину, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), отже за нею слід визнати право власності на спадкове майно. Крім того, відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до ч.3 ст. 206 ЦПК є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підстави, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , був власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , а [PERSON] , як спадкоємиця за заповітом, прийняла спадщину, однак не може отримати свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за ним право власності на це майно.

Outcome: approved