Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-02 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, в обґрунтування якого зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем, у них [INFO] народився син [PERSON] , на якого відповідач сплачує встановлені судовим наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2019 року аліменти у розмірі ј частки від усіх видів доходів щомісячно. Син проживає разом з позивачкою, але у зв`язку з тим, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення останнім трирічного віку, та в подальшому має намір знаходитись у декретній відпустці, позивачка не має можливості працювати, тому потребує матеріальної допомоги, яку в свою чергу, відповідач має можливість надавати, оскільки він офіційно працевлаштований, отримує стабільний заробіток. Крім того, відповідач працює неофіційно таксистом, нещодавно придбав автомобіль ZAZ Daewoo T13110, 2004 року випуску, вартістю 3000 доларів США та гараж вартістю 4000 доларів США, але покупки оформив на свого батька. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дружини, [PERSON] просить суд стягнути з нього на свою користь кошти на утримання у розмірі 1/4 частки усіх доходів та заробітку останнього, починаючи стягнення з дня звернення з вказаним позовом до суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Не погоджуючись частково з позовним вимогами, відповідач 29.05.2020 року подав відзив на позов, в якому просив стягнути з нього кошти на утримання позивачки у розмірі 1051,00 грн., що становить 50% від прожиткового мінімуму на працездатну особу, встановлену ЗУ «По державний бюджет України» на 2020 рік. В обґрунтування цього зазначив, що позивачкою не надано жодного доказу, що стягнення коштів повинно бути у розмірі саме 1/4 частини від його доходів (заробітків). При цьому він під час спільного проживання і після припинення шлюбних відносин постійно надає допомогу, зокрема, за власні кошти оплатив усі витрати, пов`язані з пологами, придбав для дитини ліжко, коляску, постійно купує предмети одягу, гігієни, тощо. У разі захворювання дитини, за власні кошти сплачує лікування останнього та усі супутні витрати. Добровільно, хоча є судовий наказ, сплачує аліменти на утримання сина, про що надав Довідку з Єдиного реєстру боржників та копії платіжних квитанцій Додатково у відзиві зазначив, що не зважаючи на все вищевказане, після пологів позивачка забороняла йому бачитись з дитиною, у зв`язку з чим він був змушений звернутись до органу опіки та піклування з питанням встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні з сином. Розпорядженням районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 28.11.2019 року № 619р було визначено порядок участі батька у вихованні сина. Крім того, відповідач зазначив, що в нього є особисте життя, витрати на особисті потреби: їжа, одяг, утримання житла, які він несе самостійно, а тому виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахування потреб дружини та своїх особистих можливостей, не заперечує проти того, що б сплачувати дружині кошти на її утримання саме у розмірі 1051,00 грн., оскільки загальний розмір коштів, які він повинен буде сплачувати позивачці: 1/4 - аліменти на сина та 1/4 - кошти на утримання дружини, будуть становити 50% від його заробітку, які він не в змозі надавати. 01.06.2020 року позивачка надала суду відповідь на відзив, у якому просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач пропустив строк подання відзиву, встановлених ухвалою суду, в обґрунтування відзиву не надав належних доказів, не заперечував проти сплати коштів на утримання хоча і в меншому розмірі, але право на вибір варіантів стягнення належить позивачу, а не відповідачу, до того ж, посилання відповідача на те, що він не зможе сплачувати загалом 50% від свого заробітку не суперечить вимогам діючого законодавства, яким встановлено, що загальний розмір відрахувань із заробітної плати не повинен перевищувати 50% від її розміру. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. Позивачка в судове засідання не з`явилася. У позові просила розгляд справи проводити без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягала та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково. Представник відповідача, адвокат Афанасьєв А.О., в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме стягнути з його довірителя на користь позивачки кошти на утримання у розмірі 1051,00 грн. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 23.09.2017 року у Дніпровському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області сторони уклали шлюб. Від вказаного шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та Довідкою №04-18/4-1189 від 31.10.2019 року про реєстрацію місця проживання особи, наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. За вказаною адресою також зареєстрована та мешкає разом з сином позивачка по справі [PERSON] , що підтверджується копією Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2313-1067945-2017 від 24.11.2017 року та копією паспорта громадянина України останньої. 22.11.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя було прийнято судовий наказ (справа №334/7779/19), яким з відповідача [PERSON] , починаючи з 11.11.2019 року і до повноліття дитини, стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до повноліття дитини. Розпорядженням голови державної районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району №619р від 28.11.2019 року визначено порядок участі у вихованні та спілкуванні [PERSON] з малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . З огляду\~на вказане,\~матеріалами справи\~доведено,\~що на\~теперішній час дитина знаходиться на утриманні позивачки, яка не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, що не заперечувалось самим відповідачем. На підставі ч. 2\~ст. 84 СК України, згідно з якою дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, суд вважає, що є підстави для стягнення аліментів на користь позивачки на її утримання. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 1\~ст. 80 СК України). Частина 4\~ст. 84 СК України\~передбачає, що право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 1\~ст. 182 СК України\~передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатного віку, проживає окремо, працює, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання дружини не надав, згідно його відзиву на позовну заяву, згоден надавати допомогу на утримання дружини. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень\~ст. 84 Сімейного Кодексу України,\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та з урахуванням того, що відповідач працює, сплачує аліменти на утримання дитини у розмірі ј частки від свого доходу, у нього відсутні на утриманні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, повнолітні діти, він частково визнає позов про стягнення аліментів на утримання дружини, при цьому доказів щодо свого майнового стану суду не надав, а тому суд вважає необхідним задовольнити позов про стягнення аліментів на утримання дружини частково, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи з 11.11.2019 року до досягнення дитиною трьох років, а саме до [INFO] . Пунктом першим частини першої\~статті 430 ЦПК України\~визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial