Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У лютому 2015 р. позивачка [PERSON], яка діє і в інтересах малолітнього сина [PERSON], звернулася до суду до відповідачів [PERSON] та Курилівської сільської ради Куп»янського району з зазначеним позовом, вказавши наступне. З 28 серпня 2002 р. вона перебувала у шлюбі з [PERSON], від якого є син [PERSON], [INFO]. За рішенням суду від 06 серпня 2007 р. шлюб між ними було розірвано, а у вересні 2007 р. розлучення зареєстроване у відділі РАЦС. Проте розірвання шлюбу було формальне, вони проживали спільно однією сім»єю, і повторно зареєстрували шлюб 05 серпня 2008 р. 22 червня 2014 р. [PERSON] помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді легкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER], який був придбаний 06 листопада 2007 р. за сумісні гроші, та житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Курилівка, вул. Лугова, буд. № 18 Куп»янського району, який вони купили з чоловіком в період шлюбу в травні 2013 р. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є вона, їхній малолітній син [PERSON] та дочка від першого шлюбу [PERSON], відповідачка по справі. Проте, коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на половинну частку вказаного автомобіля, так як на час його купівлі шлюб між нею та чоловіком був розірваний. Також нотаріус відмовив і у видачі їй та малолітньому синові свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки були втрачені оригінали правовстановлювальних документів на цей будинок. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду з позовом, який згодом уточнила, та просить суд визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, як за пережилою дружиною; визнати за нею та за малолітнім сином право власності по 1/6 частині за кожним на цей будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]; встановити факт сумісного проживання в період з 11 вересня 2007 р. по 05 серпня 2008 р. [PERSON] з нею як чоловіка та жінки без шлюбу; визнати автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] спільним сумісним майном; визнати за нею право власності на 1/2 частину цього автомобіля в порядку поділу спільного сумісного майна та визнати за нею і малолітнім сином право власності по 1/6 частині за кожним на зазначений автомобіль в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] позов визнала частково та звернулася до суду із зустрічним позовом, де просить суд визнати за нею право власності на 1/6 частину вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька [PERSON], а також просить визнати за нею право власності на 1/3 частину, а не на 1/6, спадкового автомобіля ЗАЗ-DAEWOO, посилаючись на те, що автомобіль був придбаний батьком за життя в період, коли шлюб між ним та позивачкою [PERSON] був розірваний. Вважає, що позивачка не надала доказів того, що в період з 11 вересня 2007 р. по 05 серпня 2008 р. вона проживала сумісно з [PERSON] без шлюбу, а тому немає підстав для визнання спірного автомобіля спільним сумісним майном подружжя та визнавати за позивачкою право власності на 1/2 частину цього автомобіля. Щодо зустрічного позову, [PERSON] визнала ці вимоги частково, заперечень проти визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом першої черги після смерті її батька немає. Однак просить суд визнати за [PERSON] право власності на спірний автомобіль тільки в 1/6 частині. Представник відповідача Курилівської сільської ради Куп»янського району Харківської області у судове засідання не з»явився по заяві про розгляд справи без їхньої участі, у вирішенні спору покладаються на розсуд суду. Представник 3-ї особи - служби у справах дітей Куп»янської районної державної адміністрації в прийнятті рішення також покладався на розсуд суду, з урахуванням інтересів малолітньої дитини. Суд, заслухавши сторони, їх представників, представника 3-ї особи, допитавши свідків та дослідивши надані докази і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що позивачка [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) перебувала у шлюбі з [PERSON] з 28 серпня 2002 р., який був розірваний за рішенням суду 06 серпня 2007 р., а 11 вересня 2007 р. розірвання шлюбу зареєстроване у відділі РАЦС. (а. с. 10, 130). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 9). Повторно позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] 05 серпня 2008 р. (а. с. 12). 22 червня 2014 р. [PERSON] помер (а. с. 8). На день смерті він постійно проживав за адресою: Харківська область, Куп»янський район, с. Курилівка, вул. Лугова, буд. № 1 (а. с. 34). Після смерті [PERSON] залишилось наступне майно: легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO Т 13110, 2006 року випуску, № двигуна 30700060619762, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АХС 065337, виданого ВРЕР № 10 ГУМВС України в Харківській області 07 листопада 2007 р., та житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Куп»янський район, с. Курилівка, вул. Лугова, буд. № 18 (а. с. 19, 24, 25-30). Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є дружина померлого [PERSON], малолітній син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON] (а. с. 80, 81). Всі спадкоємці прийняли спадщину. Дружина та донька подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а малолітній син прийняв спадщину у відповідності до ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в с. Курилівка, вул. Лугова, буд. № 18 Куп»янського району, був придбаний за життя [PERSON] в період шлюбу з позивачкою [PERSON], що підтверджується договорами купівлі-продажу частки житлового будинку, посвідченими приватним нотаріусом Куп»янського районного нотаріального округу [PERSON] відповідно 27 травня 2013 р. за р. № 695 та 29 травня 2013 р. за р. № 717 ( а. с. 187-190). Відповідно до ст. 355 ЦК України майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Така ж норма закріплена і в ч. 3 ст. 368 ЦК України. За ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Тобто позивачка має право на 1/2 частину цього будинку з надвірними будівлями як пережила дружина. Виходячи з рівності частин спадкоємців згідно із ст. 1261 ЦК України, дружина померлого, малолітній син та донька мають право кожен на 1/6 частину даного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель. Проте видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям померлого [PERSON] нотаріус не мав можливості, оскільки були втрачені правовстановлювальні документи на спадковий будинок (а. с. 177). Таким чином, що в цій частині позовні вимоги як [PERSON], так і [PERSON] підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивачки [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання чоловіка та жінки без шлюбу, про визнання права на майно, придбане за час сумісного проживання, - легковий автомобіль та про його поділ, суд зазначає наступне. Вищевказаний легковий автомобіль був придбаний [PERSON] на аукціоні товарної біржі по біржовій угоді 11-942 від 06 листопада 2007 р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Проте за повідомленням центру надання послуг, пов»язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Куп»янського, Шевченківського та Дворічанського районів підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 24 листопада 2014 р., підстава для реєстрації вищевказаного автомобіля біржова угода була знищена у зв»язку з закінченням терміну зберігання (а. с. 23, 24). Державним нотаріусом було відмовлено позивачці [PERSON] у видачі свідоцтва про право власності на половинну частку вказаного автомобіля з тих підстав, що автомобіль був придбаний спадкодавцем в період, коли він не перебував в зареєстрованому шлюбі (а. с. 6-7). У судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що розірвання шлюбу з чоловіком відбулося формально, оскільки їй необхідно було змінити прізвище, вони не припиняли сімейних стосунків та проживали разом із дитиною в с. Курилівка по вул. Луговій, буд. № 1. Вони мали 2 автомобіля «Москвич» і «Самара», які були продані та куплено новий - ЗАЗ-DAEWOO. Так як вони продовжували проживати однією сім»єю, вона не пред»являла до виконання і виконавчий лист про стягнення з чоловіка аліментів. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили факт сумісного проживання позивачки [PERSON] та [PERSON] протягом 2007-2008 рр. Крім цього пояснили, що їм відомо про те, що у подружжя був старий автомобіль, а потім вони його продали і купили новий, яким користувалися спільно. Свідок [PERSON] у суді пояснила, що давно знає позивачку та її сім»ю. Вона з чоловіком і спільною дитиною проживали [INFO]. Про те, що вони розривали шлюб, їй не було відомо. Також знає, що позивачка з чоловіком разом купили новий автомобіль, яким користувалася їх сім»я. Свідок [PERSON], син позивачки, також підтвердив, що його мати з [PERSON] перебувала у шлюбі з 2002 р., мають спільного сина. Про те, що мати розривала шлюб, він нічого не знає, оскільки вони завжди жили разом за адресою: с. Курилівка, вул. Лугова, буд. № 1, за спільні кошти придбали легковий автомобіль ЗАЗ-DAEWOO. Свідок [PERSON], родич померлого, суду пояснив, що станом на листопад 2007 р. він проживав в квартирі у свого діда [PERSON] [ADDRESS]»янськ-Вузловий. На цей період він бачив, що в квартирі знаходились речі [PERSON]. Зі слів діда йому було відомо, що той розійшовся з дружиною. Однак суд критично ставиться до цих показань з наступних підстав. Із наданого в ході судового розгляду копії рішення Куп»янського міськрайонного суду від 10 липня 2008 р., яке набрало законної сили 21 липня 2008 р., ухваленому в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] В»ячеслава Юрійовича про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, вбачається, що останній був визнаний таким, що втратив право користування квартирою, яка розташована в смт. Куп»янськ-Вузловий, [ADDRESS]. Судом було встановлено, що [PERSON] з 2006 р. в даній квартирі не проживав без поважних причин, не користувався житловою площею, не приймав участь у витратах за комунальні послуги, не мав ніяких особистих речей, фактично проживав за іншою адресою. Даний позов він визнав та ніяких заперечень не мав. З показань свідка [PERSON] слідує, що в період з жовтня 2008 р. до 25 листопада 2013 р. вона проживала з позивачкою [PERSON] та її чоловіком [PERSON] по сусідству в с. Курилівка по вул. Луговій, № 3. Їй відомо, що вони жили негарно, сварилися, деякий час [PERSON] проживав окремо у своїх батьків в смт. Куп»янськ-Вузловий, та сам купляв автомобіль. Однак подробиць його придбання свідок пояснити не змогла. Довідкою Курилівської сільської ради Куп»янського району від 13 лютого 2015 р. за № 139/02-21 підтверджується, що з 03 вересня 2004 р. [PERSON], [PERSON], їхній неповнолітній син були зареєстровані за однією адресою: с. Курилівка, вул. Лугова, буд. № 1 Куп»янського району. Із досліджених судом матеріалів цивільної справи № 2-1741/ 2007 р. за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину вбачається, що її позовні вимоги були задоволені. Проте матеріали справи не містять даних про те, що виконавчий лист було пред»явлено до виконання, що проводились утримання аліментів з заробітної плати боржника, немає постанови державного виконавця про відкриття провадження. Крім цього, за даними ВДВС Куп»янського МРЮ у Харківській області від 14 серпня 2015 р. за № 13349/02-31 станом на 13 серпня 2015 р. виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у ВДВС не перебував (а. с. 178). Таким чином, враховуючи досліджені докази, суд вважає встановленим факт сумісного проживання [PERSON] та позивачки як чоловіка та жінки без шлюбу в період з 11 вересня 2007 р. по 05 серпня 2008 р. Як визначено у ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім»єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає, що придбаний спірний автомобіль є спільним сумісним майном подружжя , а тому позивачка [PERSON] має право на половинну частку цього автомобіля. Виходячи з рівності часток спадкоємців згідно із ст. 1261 ЦК України, дружина померлого, малолітній син та донька мають право кожен на 1/6 частину зазначеного легкового автомобіля. За таких обставин суд не вбачає підстав щодо задоволення вимог [PERSON] про визнання за нею права власності на 1/3 частину спадкового автомобіля в порядку спадкування за законом першої черги після смерті батька, а вважає на необхідне за [PERSON], її малолітнім сином [PERSON], [INFO], та [PERSON] визнати право власності на автомобіль по 1/6 частині за кожним. На підставі викладеного,

Outcome: partial