Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1043840 від 14.12.2016 у розмірі 170588,58 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 14.12.2016 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 1043840, за умовами якого відповідач отримав від позивача кошти в сумі 35000,00 грн. під 28% річних та з комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,6% від суми кредиту щомісячно, на строк до 13.12.2019 року. В порушення договірних зобов`язань відповідач не здійснює своєчасне повернення кредитних коштів та не сплачує визначені договором відсотки, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 170588,58 грн., яка складається із 35000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 37239,61 грн. - заборгованості за відсотками, 57960,00 грн. заборгованості по комісійній винагороді, 18700,00 грн. - заборгованості за штрафними санкціями, 14285,01 грн. заборгованості по інфляції, 7403,96 грн. заборгованості за 3% річних. З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також суму сплаченого судового збору. Ухвалою судді від 02.03.2021 року відкрито спрощене провадження у справі, призначено судове засідання та встановлено строк відповідачу для подання відзиву. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. З огляду на наведене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності сторін за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що 14.12.2016 року між ТОВ «Фінансово-Кредитний Супермаркет» та [PERSON] укладено договір № 1043840 про надання кредиту в розмірі 35000,00 грн. строком до 13.12.2019 року зі сплатою 28% річних від суми заборгованості (п. 1.1, п.1.3. договору). Дата та сума щомісячних платежів за кредитним договором за період з 01.01.2017 по 13.12.2019 року визначена у додатку № 1 до кредитного договору, що є невід`ємною його частиною (п. 1.4. договору). Відповідно до п. 2.5. Договору за обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 3,6% від суми кредиту, зазначену у п. 1.1 Договору. Встановлена Договором комісійна винагорода сплачується позичальником щомісячно у вищевказаному розмірі в період, встановлений у додатку № 1 до Договору, починаючи з 01.01.2017 року, а у разі повного дострокового повернення кредиту-за фактичний період користування. Сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно ануїтетними платежами у розмірі та в період, встановленими у додатку № 1 до Договору з 01 по 15 число місяця наступного за звітним, починаючи з 01.01.2017 року, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі (п. 2.6. договору). Згідно п. 2.7. Договору за надання кредиту позичальник сплачує комісію 3% від суми кредиту, встановленої у п. 1.1 Договору. Зазначена комісія сплачується позичальником одноразово, у день видачі кредиту, за рахунок кредитних коштів (тіло кредиту) шляхом перерахування за вказаними позичальником реквізитами суми кредиту за мінусом утриманої кредитодавцем комісії. Відповідно до п. 4.9. Договору, позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж, та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Згідно з наданим позивачем розрахунком, у відповідача за вказаним кредитним договором станом на 01.10.2020 року виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 170588,58 грн., яка складається із 35000,00 грн. - заборгованості за тілом кредиту, 37239,61 грн. - заборгованості за відсотками, 57960,00 грн. заборгованості по комісійній винагороді, 18700,00 грн. - заборгованості за штрафними санкціями, 14285,01 грн. заборгованості по інфляції, 7403,96 грн. заборгованості за 3% річних. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~зобов`язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі\~статтею 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей\~610,\~611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ч. 1\~ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1049 ЦК України\~зобов`язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором. За твердженням позивача, відповідач не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит та не сплатив інші платежі в строки, передбачені кредитним договором. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, установлених\~ст.82 ЦПК України. Належними доказами в розумінні\~ст. 77 ЦПК України\~є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідачем, всупереч вимогам ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~не надано належних та допустимих доказів своєчасно виконання зобов`язань за кредитним договором та відсутності заборгованості перед позивачем за цим договором. З аналізу викладених положень законодавства та встановлених обставин справи і досліджених доказів суд доходить висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 35000,00 грн., за відсотками у розмірі 37239,61 грн., за штрафними санкціями у розмірі 18700,00 грн., за інфляційними втратами у розмірі 14285,01 грн., за 3% річних у розмірі 7403,96 грн., а всього 112628,58 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Стосовно вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за комісією суд дійшов наступного висновку. Як було встановлено судом, умовами кредитного договору (пункти 2.5, 2.7) встановлена сплата комісії 3% від суми кредиту одноразово в день видачі кредиту за надання кредиту, та комісійна винагорода у розмірі 3,6 % від суми кредиту щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості. Проте ні умовами кредитного договору, ні іншими доказами не підтверджено зміст та перелік зазначених послуг. Статтею 1 п. 17 Закону України «Про захист прав споживачів визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. У постанові\~Верховного Суду\~у складі\~Об`єднаної\~палати Касаційного\~цивільного суду\~від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц викладена правова позиція, відповідно до якої умова договору про надання споживчого\~\~кредиту, укладеного після\~16 жовтня 2011 року, яка\~\~передбачає здійснення\~\~будь-яких\~\~платежів\~\~за\~\~дії,\~\~які\~\~не\~\~є\~\~послугою у визначенні\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (будь-які збори,\~\~відсотки,\~\~комісії, платежі), є нікчемною на підставі частини четвертої\~статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі\~Закону України «Про споживче кредитування»\~№ 1734-VIII\~від 15 листопада 2016\~року. Враховуючи те, що заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача комісії не відповідає вимогам\~Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такі послуги не є послугою у визначенні вказаного\~Закону, тому позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 57960,00 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1689,44 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial