Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

У листопаді 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, в якому, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила суд зобов`язати Гнаровську сільську раду Вільнянського району Запорізької області здійснити нарахування на суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 4803,24 грн. єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплатити зазначену суму як єдиний соціальний внесок на відповідний рахунок органу доходів і зборів за місцем обліку, стягнути з Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області на її користь невиплачену заробітну плату з 04.06.2014 по 30.09.2014 в розмірі 7 219,28 грн., а також моральну шкоду в розмірі 20000 грн. \~ \~ \~ \~Від позивача 01 грудня 2020 року надійшла заява, в якій вона відмовляється від вимог в частині нарахування Гнаровською сільською радою на суму середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у розмірі 4 803,24 грн. єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та сплати цієї суму як єдиного соціального внеску та стягнення з Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області на користь [PERSON] невиплаченої заробітної плати з 04.06.2014 по 30.09.2014 в розмірі 7 219,28 грн. Відповідач в свою чергу просив закрити провадження в цій частині у зв`язку з погашенням заборгованості та відсутності на даний час в зазначеній частині вимог предмету спору. Ухвалою суду від 01.12.2020 в цій частині позовних вимог провадження закрито на підставі п.1 ч. 2 ст. 49, п. 4 ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 206 ЦПК України. Позовні ж вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20\~000 грн. позивач підтримала та наполягала на їх задоволенні. В обґрунтування таких вимог позивач вказала, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04.06.2014 у справі № 314/5726/13-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19 серпня 2014 року, були задоволені позовні вимоги [PERSON] до Гнаровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, третя особа -голова Гнаровської сільської ради Доновський Олександр Миколайович про визнання незаконним розпорядження, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди. Наприкінці грудня 2019 року стало відомо, що заробітна плата з червня по вересень 2014 року не нараховувалася, а нарахування відбулося лише з жовтня 2014 року, тобто з моменту фактичного поновлення позивача на посаді. Як наслідок, Гнаровська сільська рада не виплатила вчасно заробітну плату у відповідний період, не сплатила вчасно єдиний соціальний внесок, у зв`язку з чим позивач не мала змоги отримувати пенсію та інші доходи, які потрібні останній для існування та лікування. Відповідач в цій частині позов визнав частково в межах суми 500 грн. моральної шкоди. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи із наступних підстав. Як встановлено\~судом та\~вбачається з\~матеріалів справи, рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 04 червня 2014 року у справі № 314/5726/13-ц позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Гнаровського сільського голови №46-ОС від 08.10.2013 року про звільнення з посади художнього керівника Гнаровського сільського будинку культури. Визнано незаконним та скасовано розпорядження Гнаровського сільського голови №50-ОС від 31.10.2013 року про звільнення [PERSON] з посади художнього керівника Гнаровського сільського будинку культури. Поновлено [PERSON] на посаді художнього керівника Гнаровського сільського будинку культури Вільнянського району Запорізької області з 09 жовтня 2013 року. Стягнуто з Гнаровського сільської ради Вільнянського району Запорізької області на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09 жовтня 2013 року в сумі 14 438 грн. 56 коп., заборгованість з заробітної плати у вихідний день в сумі 176 грн. 08 коп. та моральну шкоду в сумі 3 000 грн. Зазначене судове рішення набрало законної сили 19.08.2014 року (залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 19.08.2014 року). Зі змісту цієї ухвали апеляційного суду вбачається, що [PERSON] з 11.01.2012 була членом Вільнянської районної організації профспілки працівників культури України. З протоколу засідання профспілкового комітету Вільнянської районної організації профспілки працівників культури від 08.01.201, засідання якого було проведено під час розгляду справи у суді першої інстанції, вбачалося, що у наданні згоди на звільнення [PERSON] з посади художнього керівника Гнаровського сільського будинку культури за п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України відмовлено. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Враховуючи фактичні обставини справи, надані докази, суд першої інстанції законно задовольнив позов [PERSON] про поновлення її на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. З відповіді Гнаровської сільської ради від 22.10.2019 №02-02-16/369 щодо страхових відрахувань до Пенсійного фонду України за час вимушеного прогулу вбачається, що на виконання вищезазначеного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області казначейською службою було проведено примусове стягнення з рахунку сільської ради на користь [PERSON] відповідної грошової суми, проте внески до Пенсійного фонду не були сплачені на відповідний момент часу. Із інформаційної довідки Гнаровської сільської ради № 80 від 12.11.2020 вбачається, що із стягнутої судом суми не було утримано ПДФО та військовий збір. Вдовиця була відновлена на посаді художнього керівника з 30.09.2014 року, тому Гнаровська сільська рада за період з 04.06. 2014 по 30.09.2014 нарахувала заробітну плату в розмірі 7219,28 грн. З цієї заробітної плати було отримано ПДФО в сумі 3930,10 грн. та військовий збір в сумі 327,49 грн. за весь період з 09.10.2013 по 30.09.2014 та перераховано [PERSON] кошти в сумі 2961,69 грн. згідно відомості розподілу виплат по Гнаровській сільській раді від 24.09.2020. Також на суму заробітної плати був нарахований і сплачений до Пенсійного Фонду єдиний внесок в розмірі 4803,24 грн. згідно звіту в пенсійний фонд за вересень 2020 року для відновлення страхового стажу за відповідний період. У пункті 1 частини першої статті 4 Закону України «Про облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зазначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; \~ \~ \~ \~Згідно з частиною другою статті 7 цього Закону для осіб, які працюють у сільському господарстві, зайняті на сезонних роботах, виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами, творчих працівників (архітекторів, художників, артистів, музикантів, композиторів, критиків, мистецтвознавців, письменників, кінематографістів), та інших осіб, які отримують заробітну плату (дохід) за виконану роботу (надані послуги), строк виконання яких перевищує календарний місяць, єдиний внесок нараховується на суму, що визначається шляхом ділення заробітної плати (доходу), виплаченої за результатами роботи, на кількість місяців, за які вона нарахована. \~ \~ \~ \~Зазначений порядок нарахування внеску поширюється також на осіб, яким після звільнення з роботи нараховано заробітну плату (дохід) за відпрацьований час або згідно з рішенням суду - середню заробітну плату за вимушений прогул. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). \~ \~ \~ \~В разі стягнення судом середньої заробітної плати за вимушений прогул роботодавець обов`язаний включити стягнену суму до фонду оплати праці, попередньо нарахувавши та відобразивши її в бухгалтерському обліку підприємства, а також у встановленому законом розмірі сплатити єдиний соціальний внесок. Обов`язковою передумовою перерахування єдиного соціального внеску до бюджету є нарахування роботодавцем вказаної в судовому рішенні суми як заробітної плати та її відображення в бухгалтерському обліку. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що сторони визнають, що відповідач вчасно не здійснив нарахування стягнутої судом грошової суми, не обрахував і не сплатив єдиний соціальний внесок до бюджету, то тим самим, з вини відповідача індивідуальні відомості про позивача, як застраховану особу не відображали страхового періоду та сплати єдиного соціального внеску за відповідний період. Як передбачено ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Заявляючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, позивач, [PERSON] вказувала, що у зв`язку з не проведенням вчасного розрахунку з нею відповідачем, остання змушена був докладати додаткових зусиль для організації свого життя, лікування, оскільки добровільно [PERSON] сільська рада вчасно не здійснила перерахування сум обов`язкового соціального страхування, вона не отримувала пенсію та інші доходи, які потрібні для існування та лікування. Суд дійшов висновку про доведеність позивачкою завдання їй моральної шкоди, що спричиняло їй моральні страждання, оскільки позивачка не мала в певний період часу можливостей отримання належних їй до виплати доходів. \~ \~ \~ \~Таким чином,\~з врахуванням\~порушених трудових\~прав позивача,\~яка є\~ особою\~із 3\~групою інвалідності,\~часткового визнання\~позову, характеру і обсягу моральних страждань, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що наявні підстави для покладення на роботодавця відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду та стягнення на її відшкодування грошової суми у розмірі 7000 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог (35 %), що складає 294 грн. 30 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved