Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернулися до суду із вищевказаним позовом, яким просили позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову посилалися на те, що [PERSON], [INFO] перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Шевченківському району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Відомості про батька дитини внесені в свідоцтво про народження дитини відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітній [PERSON] зареєстрований разом з матір'ю, фактично проживає в сім'ї співмешканця матері [PERSON] Відповідачка не працює, зловживає алкогольними напоями, за що притягалась до адміністративної відповідальності. При неодноразовому відвіданні сім'ї [PERSON] встановлено умови проживання сім'ї вкрай незадовільні. Не має умов для особистої гігієни дитини, відсутнє шкільне приладдя, дитячі книжки. Дитина пропускає навчання в школі, мати перестала цікавитися успіхами та досягненнями в навчанні сина. 21.09.2016 року малолітній [PERSON] був виявлений на вулиці без нагляду дорослих, дитина була занедбана і жебракувала. Мати малолітнього перебувала в стані алкогольного сп'яніння. 11.04.2017 року у вечорі стороння особа звернулась до правоохоронних органів із повідомленням про малолітню дитину, яка з 10.04.2017 року мешкає у неї. Під час перевірки поліцією було встановлено, що малолітній [PERSON] самовільно залишив домівку та ночував у сторонніх осіб, оскільки батьки не піклуються про нього, пиячать. Із бесіди з сусідами та знайомими сім'ї [PERSON] з'ясовано, що малолітній часто просить у них їжу, скаржиться на те. що вдома п'яні батьки. Враховуючи існуючі обставини, які унеможливлюють подальшого перебування малолітньої дитини в рідній сім'ї та становлять загрозу його життю та здоров'ю, відповідно до рішення виконавчого комітету ХМР від 24.05.2014 року № 320 малолітнього [PERSON] було вилучено з фактичного місця прживання за участю правоохоронних органів. [PERSON] свідомо повністю ухилилась від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання сина. Дитина фактично позбавлена батьківського піклування, однак не має підтвердженого статусу, що унеможливлює отримання ним усіх соціальних гарантій передбачених діючим законодавством України для дітей даної категорії. На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проте будучи присутній в судовому засіданні від 03.10.2017 року підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, та пояснила про обставини так, як це викладено в позові. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та письмових заперечень проти позову не надала. Враховуючи умови ст. 224 ЦПК України, судом, за згодою представника позивача, розглянуто справу в заочному порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 27 травня 2009 року батьками [PERSON], [INFO] року записані [PERSON] та [PERSON]. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України від 20.04.2017 р. № 00017944933 виданого Дзержинським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області - відомості про батька дитини [PERSON], [INFO], записані відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України. Як вбачається з актів обстеження умов проживання (№ 115 від 17.11.2016 року, від 26.09.2016 року, № 8 від 25.01.2017 року та № 89 від 05.07.2017 року) при обстеженні умов проживання [PERSON], [INFO], встановлені незадовільні умови проживання. Відсутній ремонт, є вода, електропостачання та газопостачання, не має санвузлу, брудно, стійкий запах паління тютюнових виробів. не працює холодильник. Вікна затягнуті плівкою, не забезпечено місце для навчання, не має їжі, хлопчика не забезпечено одягом, не створені умови для дотримання особистої гігієни. КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 4» в своєму листі за вих. № 243 від 24.04.2017 року повідомляли, що син громадянки [PERSON], [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS], знаходиться під наглядом фахівців КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка № 4» з 29.03.2016 року. За період спостереження в поліклініку з хлопчиком зверталась його мати [PERSON], яка не повною мірою виконувала медичні рекомендації лікаря педіатра дільничного. Активний патронаж лікаря-педіатра дільничного та медсестри дільничної здійснювався до неповнолітнього 21.04.2017 в присутності працівників центру соціальної служби Шевченківського району міста Харкова. Умови проживання [PERSON] при проведенні активного патронажу незадовільні. Кімната, в якій мешкає дитина, знаходиться у занедбаному стані, всюди бруд. У хлопчика відсутнє місце для навчання. В своєму листі за вих. № 0122/564 від 27.09.2016 року КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 106 Харківської міської ради Харківської області імені В.О. Кисіля» повідомляли, що [PERSON], [INFO], що мешкає за адресою: [ADDRESS], був зарахований до 1-А класу 30.11.2015 року. Попереднє місце навчання Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 160. У минулому 2015/2016 навчальному році [PERSON] не відвідував школу лише 6 днів. Мати хлопчика приводила його до школи та забирала з неї у тверезому стані. [PERSON] завжди був охайний, чистим, але мати недостатньо цікавилася успіхами сина у навчанні. 03.12.2015 року членами комісії було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини. Умови проживання [PERSON] були задовільними. У кімнаті було охайно, на кухні чисто, місце для навчання було об лаштоване. З 01 вересня 2016/2017 навчального року [PERSON] вже не приводила та не забирала зі школи [PERSON], він приходив самостійно. 05.09.2016 року мати написала заяву про те, що дитина самостійно буде повертатися зі школи після уроків протягом усього навчального року, відповідальність за життя та здоров'я сина мати взяла на себе. 12.09.2016 року [PERSON] не прийшов до школи. У телефонній розмові мати попередила класного керівника, що сина не буде в школі з 12.09.2016 року по 15.09.2016 року за сімейними обставинами, а 16.09.2016 року вона прийшла до школи та сказала, що її син захворів бронхітом і що вона буде викликати лікаря. 22.09.2016 року адміністрацію школи повідомили, що [PERSON] був затриманий працівниками поліції коли гуляв один без дорослих. 26.09.2016 року при відвіданні родини дома комісією виявлено, що побутові умови проживання у порівнянні з попереднім роком навчання змінилися та в будинку не було прибрано, на столі стояла пляшка з горілкою. брудний посуд, у хлопця не було облаштовано місце для навчання.. Згідно характеристики учня 2-А класу КЗ «Харківська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 106 Харківської міської ради Харківської області імені В.О. Кисіля» [PERSON] навчається не в повну міру своїх сил. Має довільну механічну пам'ять, повільно запам'ятовує матеріал. Під час навчання засвоїв знання у формі окремих фактів, елементарних уявлень. які може відтворити. Володіє різними видами умінь на рівні копіювання зразка виконання способу діяльності; виконує самостійну роботу під безпосереднім керівництвом вчителя. На уроках не активний, не завжди виконує домашнє завдання. За характером [PERSON] доброзичливий, спокійний. Не прагне бути лідером. У колективі однолітків стосунки рівні. Батьки співпрацюють з класним керівником неохоче, не завжди відповідають на дзвінки класного керівника. В листі Т.в.о. начальника Шевченківського ВП Халодногірського ВП (м. Харків) ГУ НП в Харківській області Заворіна А.І. повідомлялось, що 21.09.2016 року у Шевченківський ВП Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області зареєстровано матеріал звернення гр. [PERSON], щодо вжиття заходів до сім'ї [PERSON], які не виконують батьківських обов'язків щодо виховання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] року. В ході розгляду матеріалу було встановлено, що 21.09.2016 року [PERSON] прогулюючись зі своїми дітьми побачила [PERSON] якиц знаходився без нагляду, просив їсти, був у брудному одязі та пояснив, що втік з дому у зв'язку з тим, що його мати [PERSON] знаходиться в стані алкогольного сп'яніння, після чого хлопчика було госпіталізовано до ОДКЛ № 1. При виїзді за місцем мешкання хлопчика було встановлено його мати, яка пояснила, що зловживає алкогольними напоями та відносно останньої було складено адміністративний протокол. В листі начальника Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Торопова С.М. повідомлялось, що 11.04.2017 року у Шевченківський ВП ГУНП в Харківській області звернулась [PERSON] яка повідомила, що батьки малолітнього [PERSON] не виконують передбачені законодавством обов'язки щодо його виховання, у зв'язку з чим останній самовільно залишив домівку та до 11.04.2017 року переночував у неї та розповів їй, що батьки за ним не слідкують та ображають його. Також в листі повідомлялось, що про факт відсутності дитини за місцем мешкання та залишення нею домівки до Шевченківського ВП, [PERSON] не зверталась. Наказом № 20 від 03.10.2016 року [PERSON], [INFO] було поставлено на облік як дитину, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради № 320 від 24.05.2017 року було вирішено відібрати малолітнього [PERSON], [INFO] у матері [PERSON]. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 05.10.2017 року, як представник органу опіки та піклування в інтересах дитини вважало за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з зазначеного висновку [PERSON] систематично притягувалась правоохоронним органами до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов'язків, не працює, зловживає спиртними напоями, отримує державну соціальну допомогу на дитину одинокої матері, однак використання коштів направлені не на задоволення потреб її сина, а навпаки витрачаються на придбання алкогольних напоїв та тютюнових виробів. У відповідності до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, і складається із Закону України «Про охорону дитинства» від 21.06.2001 року, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом із батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї від народження. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст. 10 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані приймати участь у вихованні дитини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. У даному випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В свою чергу батьки (один з батьків) повинні довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 в постанові від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх обов'язків з незалежних від неї причин. Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі був зобов'язаний довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як заперечення проти позову. За положенням статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved