Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління з питань захисту прав дітей виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького, просив позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позовних вимог зазначено, що з жовтня 2006 року по червень 2012 року позивач перебував в цивільних відносинах з відповідачем. Від шлюбу у них народилися діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 листопада 2015 року стягнуто аліменти на користь позивача на утримання двох дітей. Діти проживають з ним та знаходяться на його утриманні, а також на його утриманні знаходиться його донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Відповідач з січня 2016 року забрала всі свої речі, залишила дітей, не повідомивши про своє перебування. Вихованням дітей мати не займається, аліменти на сплачує. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда Іванової Н.Ю. від 22 лютого 2019 року відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання /а.с.19-20/. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 квітня 2019 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні /а.с.38-39/. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи без участі та не заперечив проти задоволення позовних вимог. При одночасному існуванні умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписом ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», які мають для суду характер правового звичаю і підлягають застосуванню через статтю 7 ЦК України, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.16 зазначеної постанови Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи». Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що «Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Статтею № 11 цього ж Закону вказано, що «Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини». Згідно статті № 12 цього ж Закону вказано, що «Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці». Відповідно до статті № 15 цього ж Закону встановлено, що «Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею». Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 08 травня 2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , виданого 19 серпня 2009 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно довідки № 493 від 24 листопада 2018 року, виданої головою квартального комітету №7 Фортечного району м. Кропивницький вбачається, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована 06 лютого 2016 року за адресою [ADDRESS] та знята з реєстрації місця проживання 09 лютого 2016 року (а.с.4). Згідно довідки № 24 від 07 лютого 2019 року, виданої головою квартального комітету №7 Фортечного району м. Кропивницький вбачається, що за адресою [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.5). Згідно довідки № 100 від 13 листопада 2018 року, виданої загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 23 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в 3 класі ЗШ І-ІІІ ступенів № 23 Кіровоградської міської ради Кіровоградської області (а.с.10). Згідно довідки № 101 від 13 листопада 2018 року виданої загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 23 вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в 6 класі ЗШ І-ІІІ ступенів № 23 Кіровоградської міської ради Кіровоградської області (а.с.6). Згідно характеристики виданої 14 листопада 2018 року загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 23 [PERSON] навчається у школі з 1 класу. Зарекомендував себе як дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Має навчальні досягнення середнього рівня. Навчається в повну міру своїх вил. Брав активну участь у спортивному житті школи. Скромний, товариський, дисциплінований, самостійний. Правила поведінки завжди свідомо виконує. Користується повагою серед викладачів. Має авторитет серед товаришів. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батько приділяє належну увагу вихованню сина. Дитина повністю забезпечена як шкільним приладдям так і всім необхідним. Мама [PERSON] сином не цікавиться, навчанням і життям не переймається (а.с.9). Згідно характеристики виданої 14 листопада 2018 року загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 23 Продайвода Денис навчається у школі з 1 вересня 2016 року. За період навчання зарекомендував себе як здібний, активний учень. Має гарну пам`ять, цікавиться навчанням. Навчання дається легко, але трішки лінивий. В класі користується авторитетом серед однокласників, має друзів з інших класів. Товариський, щедрий, готовий прийти на допомогу іншим. Батько завжди цікавиться життям сина в школі, якщо є зауваження, адекватно реагує і робить відповідні висновки. Дитина повністю забезпечена як шкільним приладдям та к і всім необхідним. Мама [PERSON] сином не цікавиться, навчанням і життям не переймається (а.с.11). Відповідно довідки № 1117 від 21 листопада 2018 р., виданої Фортечним відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області вбачається, що за період з 01 січня 2016 р. по 01 листопада 2018 р. [PERSON] отримував аліменти від [PERSON] згідно виконавчого листа № 404/6894/15-ц від 25 листопада 2015 р., виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда(а.с.12). Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 328/49-05-24 від 17 січня 2019 року, Орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 09 січня 2019 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Факт ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків підтверджено в судовому засіданні показами свідків: [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні підтверджено належними та допустимими доказами відсутність належної участі матері у вихованні та спілкуванні з дітьми. Як вбачається з представлених доказів у їх сукупності, кожен з вище вказаних фактів має місце по відношенню до відповідача, яка свідомо нехтує своїми обов`язками щодо виховання власних дітей, оскільки в найменшій мірі не цікавиться ними, не займається вихованням та навчанням, не надає батьківської турботи, не надає матеріальної допомоги на утримання, не відвідує і взагалі не спілкується без поважних причин. Така поведінка є винною по відношенню до дітей. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення її батьківських прав. Суд вважає, що позбавлення батьківських прав відповідача буде відповідати інтересам дітей. Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Положеннями ст. 80 ЦПК України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих суду, виходячи з принципів диспозитивності, розумності та справедливості, враховуючи обставини, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дітей, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є справедливими та обґрунтованими, і є такими, що підлягають до задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved