Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У листопаді 2018 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовується тим, що 10 травня 2018 року нею було надано у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі - 2\~400\~000 грн. 00 коп., у зв`язку із чим останнім складено письмову розписку, яка знаходиться у неї. Грошові кошти відповідач зобов`язався повернути до 01 вересня 2018 року. Разом із тим, кошти не повернуті. З метою забезпечення виконання умов надання у борг грошових коштів у розписці визначено майно, право власності на яке належить боржнику, тобто майно, на яке може бути звернено стягнення у майбутньому у разі невиконання зобов`язання. Цим майном є шістдесят три земельні ділянки. [PERSON] зазначає, що вона неодноразово, а саме 03, 10 та 18 вересня 2018 року, зверталася до [PERSON] із вимогами повернути надані у борг гроші або передати речові права на земельні ділянки. Разом із тим, вимоги позивача не були задоволені відповідачем. У позовній заяві [PERSON] просить суд стягнути із відповідача [PERSON] грошові кошти за договором позики у розмірі 2\~400\~000 грн. 00 коп. Відзив на позов відповідач [PERSON] не подав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] просить позов задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] не визнав позов [PERSON] Заслухавши пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10 травня 2018 року [PERSON] склав письмову розписку, яка знаходиться у позивача [PERSON] Зі змісту письмової розписки вбачається, що [PERSON] цією розпискою підтверджує отримання від [PERSON] позику в сумі 2\~400\~000 грн. 00 коп. (еквівалент 91\~638 доларів США), із зобов`язанням повернути у строк до 01 вересня 2018 року. Також у розписці [PERSON] зобов`язався у разі несвоєчасного погашення заборгованості у строк до 01 вересня 2018 року передати [PERSON] належні йому на праві власності земельні ділянки (т.1, а.с.16). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтвердила ті обставини, що дійсно грошові кошти були передані відповідачу, про що й було останнім складено письмову розписку. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] підтвердив, що дійсно грошові кошти були одержані відповідачем, про що й була складена письмова розписка, яка знаходиться у позивача [PERSON] . Відповідно до статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Під час розгляду справи позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] неодноразово подавалися до суду письмові заяви про укладення між сторонами мирових угод, за умовами яких вони просили з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок припинити право власності відповідача на земельні ділянки й визнати за позивачем право власності на них (т.1, а.с. 84). Ухвалами Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого, 18 квітня 2019 року відмовлено у затвердженні мирових угод [PERSON] та [PERSON] (т.4, а.с. 133, 166). Відповідно до частини першої статті 202, частини першої статті 203, статті 204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж саму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (статті 1046, 1047 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 1049, частиною першою статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини першої статті 81, частин четвертої, п`ятої статті 82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є доведеними, обґрунтованими й підтверджуються матеріалами справи, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved