Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

У лютому 2017 року [PERSON] звернувся через свого представника [PERSON] до Радехівського районного суду Львівської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги представник заявника мотивував тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлі, виданого Виконавчим комітетом Середпільцівської сільської ради 25 жовтня 1989 року йому належить на праві власності будинковолодіння [ADDRESS]. Однак, як вказує представник заявника, наразі виявлено, що у правовстановлюючому документі на нерухоме майно по батькові заявника зазначено саме як «[PERSON]» в той час, як у паспорті громадянина України по батькові заявника вказане, як «[PERSON]». Представник заявника припускає, що обставина зазначення по батькові саме як «[PERSON]» могла бути зумовлена у зв'язку з перекладом його з російської на українську мову з боку посадових осіб, органу, який видавав відповідний правовстановлюючий документ. За твердженням представника заявника, вказана документальна невідповідність може мати для нього негативні правові наслідки у майбутньому, зокрема, перешкоджатиме розпорядженню таким нерухомим майном, як окремим об'єктом цивільних прав. Заявник до суду не з'явився, хоча був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник заявника подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримує повністю, просить заяву задовольнити. Заінтересована особа подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності її представника та не заперечувала щодо задоволення вимог заяви. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, за наявними у ній матеріалами, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення повністю з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно вимог п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Судом встановлено, що в свідоцтві про право особистої власності на будівлі, виданого Виконавчим комітетом Середпільцівської сільської ради 25 жовтня 1989 року, вбачається, що заявник є власником будинковолодіння [ADDRESS] (а. с.). Судом також встановлено, що у вищевказаному правовстановлюючому документі на нерухоме майно по батькові заявника зазначено, як «[PERSON]». Як встановлено судом, що в паспорті громадянина України заявника його по батькові зазначено як «[PERSON]». Відповідно до ст. 28 ЦК України, фізична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх під своїм ім'ям. Ім'я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. При здійсненні окремих цивільних прав фізична особа відповідно до закону може використовувати псевдонім (вигадане ім'я) або діяти без зазначення імені. Ім'я фізичній особі надається відповідно до закону. На переконання суду, імена «[PERSON]» та «[PERSON]» є тотожними іменами і дані обставини є загальновідомими. В силу приписів ч. 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до п. 12 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Суд враховує те, що наразі неможливо ініціювання з боку заявника внесення відповідних виправлень до вищевказаного правовстановлюючого документа. Суд також враховує ту обставину, що по батькові заявника, яке зазначено в правовстановлюючому документі, та по батькові заявника, яке зазначено в його паспорті, не збігаються. Це дає підставу заявнику звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідний правовстановлюючий документ на нерухоме майно (будинковолодіння) дійсно належить саме заявнику. За змістом ст. 259 ЦПК України, факт належності заявнику правовстановлюючого документа встановлюється з метою реалізації ним таких правомочностей права власності, як володіння та користування, так і розпорядження належним заявнику нерухомим майном.

Outcome: approved