Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач МТСБУ звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України в порядку регресу суму витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 56408 грн. 93 коп. та витрати на оплату судового збору в сумі 2102 грн. 00 коп. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, позивач МТСБУ посилається на наступне. Так, 28.09.2018 року о 21 год 40 хв на автодорозі М-06 Київ-Чоп 555 км + 55м в с. Солонка Лустомитівського району Львівської області, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Volvo» д.н.з. [NUMBER] не був уважним, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , що зупинився попереду. Внаслідок зіткнення матеріальну шкоду заподіяно обом автомобілям та тілесні ушкодження отримали водій автомобіля «Chevrolet Aveo» [PERSON] , пасажир вказаного автомобіля [PERSON] та пасажир автомобіля «Volvo» д.н.з. [NUMBER] [PERSON] . Відповідно до постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року по справі № 369/13250/18 ДТП сталася з вини відповідача - [PERSON] , що вбачається з мотивувальної частини постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 жовтня 2018 року по справі № 369/13250/18, згідно якої внаслідок зазначеної ДТП водій [PERSON] порушив вимоги п.п. 1,5, 2.3(6), 12.1, 13.1 ПДР, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Справа про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП була закрита у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення на підставі ч.2ст.38 КУпАП. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 24.10.2017 р., особою, винною в настанні вищевказаної ДТП, визнано [PERSON] та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Позивач посилається на те, що дату скоєння ДТП громадянин [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована в страховій компанії ПрАТ Страхова група «ТАС» на термін 12.03.2018 р. - 11.03.2019 року. Оскільки в ДТП винним є Відповідач, враховуючи, що його цивільно-правова відповідальність не була застрахована на дату скоєння ДТП, постраждалий власник пошкодженого в ДТП автомобіля [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою від 09 листопада 2018 року про відшкодування шкоди. Таким чином, факт відшкодування шкоди потерпілому підтверджується платіжним дорученням № 149458 від 09 січня 20198 року та Наказом № 59 від 08.01.2019 року про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих. Враховуючи, що МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди потерпілій особі за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.11.2020 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Усатова Д.Д. Ухвалою суду від 30.11.2020 р., відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи позивача було повідомлено належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, письмових пояснень/відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідача до суду не надійшло. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього судового засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Виходячи з цього, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 120977 від 28.09.2018 : «29.04.2018 о 21:40 год. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 555км+55м в с. Солонка Пустомитівського району Львівської області, водій [PERSON] керуючи автомобілем «Volvo» р.н. [NUMBER] , був не уважним, під час вибору безпечної швидкості руху не врахував дорожньої обстановки та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, в залежності від швидкості руху та дорожньої обстановки не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем марки «Chevrolet Aveo», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , що зупинився попереду. В результаті ДТП матеріальну шкоду заподіяно двом автомобілям та тілесні ушкодження отримали водій автомобіля «Chevrolet Aveo», р.н. [NUMBER] [PERSON] , пасажир вказаного автомобіля [PERSON] та пасажир автомобіля «Volvo» р.н. [NUMBER] [PERSON] . Чим порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3(б), 12.1, 13.1 ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП». Згідно постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.10.2018 року провадження у справі відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчиненні ДТП, що мала місце 29.04.2018 о 21:40 год., встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає. З матеріалів справи вбачається, що у результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Chevrolet Aveo», р.н. [NUMBER] , який належить гр. [PERSON] . На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, про що свідчить відсутність інформації щодо страхування транспортного засобу в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Встановлено, що 09.11.2018 р. потерпілий повідомив МТСБУ про дорожньо-транспортну пригоду (страховий випадок), та звернувся з заявою про отримання відшкодування завданої шкоди. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка буда заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та майну третьої особи. Доказів того, що відповідачем на користь потерпілого були відшкодовані збитки, завдані внаслідок вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основним завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до підпункту «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розглянувши заяву власника пошкодженого автомобіля та зібрані аварійним комісаром документи по ДТП, на підставі довідки № 1 від 20.12.2018 р. про розмір відшкодування шкоди, МТСБУ було прийнято рішення (Наказ № 59 від 08.01.2019 р.) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та виплачено потерпілому - [PERSON] грошові кошти в розмірі 54 052,29 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 149458 від 09.01.2019 р. Крім того, МТСБУ було сплачено ФОП [PERSON] грошові кошти за послуги суб`єкта оціночної діяльності (за огляд авто та збір документів, послуги аварійного комісара) у розмірі 800,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 992009 від 02.08.2018 р. Таким чином, загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди складає: 56408 грн. 93 коп. Згідно п. 41.4 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди. Згідно приписів ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі, з вини іншої особи відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачем, який в судове засідання не з`явився та не скористався своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Відповідно до пункту 38.2.1 ст.38 вище приведеного Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, оскільки МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП і не мав договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу на відшкодування понесених збитків. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved