Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-08 00:00:00

У лютому 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: [PERSON] про визначення способів участі батька у вихованні дитини. Позовні вимоги обґрунтував наступним. З жовтня 2006 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого сторони мають малолітню доньку [PERSON] , 2010 року народження. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.2018 шлюб між сторонами розірвано. На даний час позивач не може брати участь у вихованні доньки, оскільки з грудня 2017 року відповідач повністю позбавила його можливості спілкування з донькою, заблокувавши в телефоні останньої його номер, у зв`язку з чим між ними виник спір. Крім того, у листопаді 2017 року відповідач відновила стосунки зі своїм колишнім чоловіком [PERSON] та почала залучати доньку до спілкування з ним. Позивач занепокоєний впливом [PERSON] на його доньку, так як він має доволі сумнівну репутацію. Зі слів відповідача позивачу відомо, що під час перебування з нею у шлюбі [PERSON] вів розпусний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, вихованням власних дітей не займався та на даний час продовжує вести аморальний спосіб життя, пропагандуючи насильство в соціальній мережі Фейсбук. Наведене, на думку позивача, становить реальну психологічну загрозу його доньці. Проте відповідач не зважає на його думку у питаннях виховання, розвитку, навчання їх спільної доньки та приймає усі рішення самостійно, чим порушує його батьківські права щодо участі у житті дитини. В свою чергу, позивач прагне приймати активну участь у всебічному та гармонійному розвитку його доньки, однак без регулярних побачень та проведення спільного часу з нею це є неможливим. Посилаючись на викладене, позивач просить суд: 1) визначити участь батька [PERSON] у вихованні дитини [PERSON] у наступні способи: -проведення часу з дитиною щотижня з 18:00 п`ятниці по 08:00 понеділка; -побачення з дитиною у будні дні (у вільні від навчання часи) тривалістю до 4 годин кожне побачення (з 08:00 до 20:00), з повідомленням відповідача; -проведення відпочинку з дитиною під час канікул: зимових - до 7 календарних днів, літніх - до 20 календарних днів; -особисте привітання дитини шляхом побачення тривалістю до 4 годин, на всі державні свята, на день народження дитини ( [INFO] ), [INFO] , день народження позивача ([INFO]); -надання попередньої згоди на зміну місця проживання та місця навчання дитини, на пропуск навчання в школі в усіх випадках, крім хвороби, поїздки до дитячих таборів; 2)зобов`язати відповідача [PERSON] повністю виключити контактування в будь-який спосіб (в тому числі у вигляді спільного проживання) дитини [PERSON] з громадянином України [PERSON] ; 3)вирішити питання щодо судових витрат. Ухвалою судді від 26.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі. Під час розгляду справи до участі у справі в якості третьої особи залучено Оболонську районну в м. Києві державну адміністрацію в особі Служби у справах дітей та сім`ї. 16.04.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона заперечує проти запропонованого позивачем способу його участі у вихованні доньки та просить відмовити у задоволенні таких умов. Обґрунтовуючи свій відзив, відповідач посилається на недостовірність інформації, викладеної позивачем у позовній заяві. Так, відповідач вказує, що вона не чинила перешкод у спілкуванні позивачу з донькою, однак останнім часом обмежила їх спілкування, оскільки позивач під час зустрічей з донькою почав негативно налаштовувати її проти матері, намагаючись створити в очах дитини негативний образ відповідача як матері та як жінки. Крім того, у грудні 2017 року позивач вчинив сварку у присутності дитини, втягував її у з`ясування стосунків між батьками, чим спричинив останній психологічний стрес, після чого донька сама відмовляється від зустрічей з батьком. На даний час стосунки позивача з донькою мають негативний вплив на дитину, тому з нею працює психолог. Зважаючи на психоемоційний стан дитини, а також її звичний спосіб життя (проводити з батьком кілька годин в один з вихідних днів), відповідач вважає за можливе встановити графік спілкування батька з дитиною на певний період (1 рік), щоб зустрічі проходили 1-2 рази на тиждень по 2 години в її присутності та присутності психолога. Встановлення графіку на більш довгий термін, на думку відповідача, може утискати розвиток дитини як особистості. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Від заступника начальника служби у справах дітей та сім`ї Оболонської РДА в м. Києві Карпенко О.М. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника служби, в якій вона просить прийняти законне рішення в інтересах дитини. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дійшов наступних висновків. 21.10.2006 між сторонами укладено шлюб. [INFO] в м. Києві народилася [PERSON] , батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 14). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.02.2018 шлюб, укладений між сторонами, розірвано. Судовим наказом Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2018 стягнуто з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] , 2010 року народження, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.03.2018 і до досягнення дитиною повноліття. Малолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . На даний час малолітня [PERSON] навчається в спеціалізованій школі № 239 Оболонського району м.Києва та на момент розгляду справи завершила навчання у третьому класі. Окрім занять у школі, [PERSON] відвідувала хореографічний гурток «Глорія», гурток бісероплетіння, гурток «Початкове технічне моделювання». 21.12.2017 року позивач звернувся з заявою до Оболонського районного в м.Києві Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді ( далі за текстом - Центр соціальних служб) про призначення психологічної консультації доньки [PERSON] , проведення таких консультацій щодо нього, а також [PERSON] та [PERSON] . З 12.01.2018 року дитина [PERSON] відвідувала психолога у Центрі соціальних служб. Психологічну діагностику у Центрі було проведено провідним психологом [PERSON] щодо позивача [PERSON] . Згідно наданої відповіді Центру, на момент діагностики психоемоційний стан позивача був нестабільний у зв`язку з подіями, які відбуваються між ним, донькою та колишньою дружиною, спостерігається підвищена тривожність та перепади настрою відносно колишньої дружини, що підтверджується результатами діагностики щодо схильності до роздратування, готовності при найменшому збудженні проявляти запальність, різкість і в деяких моментах грубість. Проявів ненависті до оточуючих не виявлено. Зазначено про нестабільність психоемоційного стану позивача. Згідно інформаційної довідки Центру від 06.04.2018 року за результатами роботи з психологом [PERSON] вбачається, що мати прагне симбіотичного відношення з дитиною, тобто хоче бути з нею одним цілим, намагатись контролювати поведінку дитини та її думки, прагне відгородити її від труднощів та неприємностей у житті, постійно відчуває тривогу за дитину, перешкоджаючи їй стати самостійною. Мати намагається допомогти дитині, співчуває їй, відчуває почуття гордості, довіряє доньці і поділяє її точку зору в багатьох питаннях. Батьківський потенціал матері знаходиться на високому рівні. На емоційний стан матері негативно впливають відношення її до батька дитини, невирішений конфлікт з приводу його участі у вихованні. Виховання доньки є полем битви двох конфліктуючих батьків, вони виражають невдоволеність один одним через призму нібито піклування про доньку, погляди батьків на виховання дитини є протилежними. Необхідно врегулювати відносини між батьками. Згідно інформаційної довідки Центру від 29.03.2018 року щодо результатів діагностики особистості [PERSON] вбачається, що провідним психологом [PERSON] зроблено висновки про наявність високого рівня самооцінки, емоційна реактивність, чутливість до поведінки інших, альтруїзм, самовіддача, опіка над слабими і незахищеними. Йому властиві такі якості як обов`язковість, старанність, цінує та прислуховується до думки оточуючих, комунікабельний, відстоює свою точку зору без нав`язування її іншим, має тверезий погляд на речі, є емоційно стабільним. Згідно Інформаційної довідки за результатами роботи з психологом малолітньої [PERSON] № 25-10-131 від 29.03.2018, судом встановлено, що [PERSON] проживає в атмосфері внутрішньо-сімейного конфлікту, що відображається на її емоційно-вольовій сфері, яка характеризується підвищеним рівнем напруги, тривожності, апатії. Під час консультацій [PERSON] дуже хвилюється і її настрій різко змінюється, коли розмова заходить про батька. З бесіди про нього [PERSON] проговорює, що не заперечує проти побачень з ним в присутності матері та психолога, але не розуміє чому під час коротких зустрічей з нею, батько хоче нав`язати їй свою думку, забороняє зустрічатись та спілкуватись з [PERSON] - товаришем матері, який нічого поганого їй не робить. У [PERSON] спостерігається підвищена внутрішня тривожність, як захисний тип поведінки, тому що під час з`ясування відносин між батьками дівчинка неодноразово чула і була свідком їх прямого конфлікту. В деяких моментах діагностичної роботи спостерігались страх та недовіра до батька. Дівчинка замикалась в собі, її настрій змінювався, вона не могла навіть говорити. Така поведінка батьків може призвести до негативних наслідків для психоемоційного та фізичного здоров`я дитини. Виходячи з пріоритету інтересів і прав дитини , а також попередження у неї психосоматичних захворювань, що можуть з`явитись на фоні постійної внутрішньої тривожності і страхів зроблено висновок про те, що на даний час зі слів дитини [PERSON] не готова до зустрічі з батьком без присутності матері та психолога. У дитини спостерігається прив`язаність як до матері так і до батька, але у зв`язку з тим, що дитина проживає разом з матір`ю - прихильність і авторитет її більший. В присутності матері дитині затишно та комфортно. Рекомендовано продовжити роботу дитини з психологом, проведення сімейних консультацій, а також звернути увагу батьків на особливості виховання дитини та в її присутності поводити себе чемно, зберігаючи рівні стосунки один до одного та спокій, створити спільний план з виховання дитини. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації від 28.12.2018 року, рекомендовано визначити способи участі батька [PERSON] у житті дитини шляхом спілкування з нею: у перші та треті вихідні кожного поточного місяці з 18 години п`ятниці по 18 годину суботи і у другі та четверті вихідні кожного поточного місяця з 18 години суботи по 18 годину неділі за місцем проживання батька, спілкуватись з донькою щопонеділка, щосереди і щоп`ятниці з 16 по 20 годину з урахуванням часу відвідування гуртків з повідомленням матері, проводити з дитиною відпочинок під час канікул (7 днів під час зимових та 20 днів під час літніх). На засіданні комісії було встановлено, що згідно з інформацією Центру сім`я [PERSON] працює з психологом. Під час засідання суду домовлено, що протягом літа батько з дитиною спілкуватись не буде, тому що, зі слів матері, [PERSON] батьку не довіряє та боїться залишатись з ним на одинці. Протягом літа батько відвідував консультації, у вересні відвідував доньку у школі, запрошував провести час з ним, але донька уникала спілкування, при цьому батько не наполягав, поводив себе коректно. Мати повідомила психолога про те, що не буде примушувати дитину до спілкування з батьком і говорити, що батько хороший, внаслідок чого у спеціалістів склалось враження, що вона не зацікавлена у налагодженні стосунків між батьком та донькою. 19.09.2018 року на сімейній консультації було вирішено проводити зустрічі батька з дитиною на базі Центру у присутності психолога. Протягом жовтня-листопада 2018 року відбулось три зустрічі під час яких дитина була весела, у гарному настрої, бажала спілкуватись з батьком без присутності матері. Для з`ясування думки дитини щодо спілкування з батьком за відсутності матері було призначено зустріч, яка не відбулась. В судовому засіданні 27.03.2019 року, у відповідності до положень ч.4 ст.232 ЦПК України, судом було проведено допит малолітньої [PERSON] в присутності педагога [PERSON] - класного керівника дитини та за відсутності інших учасників справи. [PERSON] під час допиту була спокійна, врівноважена, на запитання суду категорично заперечила можливість її спілкування з батьком, зазначивши, що не бажає цього. Зі змісту висновку №67 від 01.04.2019 року психологічного обстеження дитини, підготовленим Міським центром дитини вбачається наступне. Діагностовано бажання у дитини стабільності у сімейному колі та наявність тривоги, внутрішнього незадоволення, дискомфорту. Проявами агресивності у поведінці дитини може бути нестриманість і злість. Зі слів дитини, емоцію злості відчуває до однолітків та батька. Діагностовано наявність страхів щодо батька, оскільки мати розповідала їй, що він погрожував викрасти дитину. Батько сниться [PERSON] у кошмарних снах. [PERSON] відчуває образу за слова батька про те, що він їй більше не потрібен і вона знайшла собі іншого. Саме ця ситуація значно вплинула на відношення дитини до батька. Дівчинка уникає розмов про батька, прагне викреслити його зі свого життя, маючи сильну образу на нього. Для батька обирає почуття страху та злості. Підсвідомо має потребу у спілкуванні з ним. Поряд з [PERSON] дівчинка почуває себе спокійно і розслаблено, їй весело та цікаво проводити з ним час і спілкуватись, зазначає, що за рік навчив її кататись на роликах, лижах, відвідували аквапарк, робили годівничку для птахів. У [PERSON] дівчинка бачить лідера та захисника. Під час спільної зустрічі [PERSON] з батьком, дівчинка була напружена, вона передала йому записку і попросила відповісти на запитання, після чого залишила кімнату. Згідно висновків, емоційно-вольова сфера дитини характеризується в контексті підліткового віку, частковим емоційним дисбалансом. Власний емоційний стан дівчинка характеризує емоціями задоволення, смутку, злості та страху, діагностовано високий рівень агресивності. На момент діагностики до батька виявлено дуже сильну образу і стійке негативне ставлення, дитина намагається викреслити його зі свого життя та заповнює його роль другом матері - [PERSON] , який асоціюється у неї виключно з позитивними емоціями. Входження дитини у підлітковий вік вказує на особливо важливу роль батька у її вихованні. Без спільних дій та домовленості між батьками налагодити стосунки дитини з батьком буде дуже складно. Правовідносини, що підлягають розгляду судом, врегульовано наступними нормами чинного законодавства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. За приписами ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. В силу ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. 20.11.1989 року Організацією Об`єднаних Націй була прийнята Конвенція про права дитини, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року. Згідно ст.3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 передбачено, що Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (ст.12). Розкриваючи зміст принципу найкращих інтересів дитини і підходи по його реалізації Комітет ООН з прав дитини в своїх Зауваженнях загального порядку № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (пункт 1 статті 3) сформулював такі підходи: «Найкраще забезпечення інтересів дитини» - це право, принцип і правило процедури, які засновані на оцінці всіх елементів, що відображають інтереси дитини або дітей, в конкретних обставинах. При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини з метою прийняття рішення про застосування тієї чи іншої конкретної міри належить діяти в наступному порядку: по-перше, з урахуванням конкретних обставин справи слід визначити, в чому полягають відповідні елементи оцінки найкращих інтересів, наповнити їх конкретним змістом і визначити значимість кожного з них в співвідношенні з іншими; по-друге, з цією метою необхідно слідувати правилам, що забезпечує юридичні гарантії та належну реалізацію цього права (пункт 46). Комітет вважає за доцільне скласти невичерпний, не субпідпорядкований перелік елементів, які могли б розглядатися при проведенні оцінки найкращих інтересів будь-якою особою, відповідальною за прийняття рішень, якій належить визначати найкращі інтереси дитини. Невичерпний характер переліку елементів означає, що можна вийти за його рамки і розглянути інші фактори, що мають відношення до конкретних обставин, в яких знаходиться та чи інша дитина або група дітей. Всі елементи, що фігурують у переліку, повинні бути прийняті до уваги і зважені з урахуванням обставин кожного випадку. Перелік повинен служити конкретним керівництвом, забезпечуючи при цьому гнучкість (пункт 50). У світлі цих міркувань Комітет вважає, що стосовно ситуації, яка розглядається доречними і такими, що підлягають врахуванню при оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини є такі елементи: погляди дитини; індивідуальність дитини; збереження сімейного оточення і підтримання відносин; піклування, захист і безпеку дитини; вразливе положення; право дитини на здоров`я; право дитини на освіту. Слід підкреслити, що базова оцінка найкращих інтересів - це загальна оцінка всіх відповідних елементів, що визначають найкращі інтереси дитини, зі зваженою оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Не всі елементи актуальні в кожному випадку, і в різних випадках різні елементи можуть використовуватися по-різному. Зміст кожного елемента неминуче буде неоднаковим залежно від конкретної дитини і конкретного випадку, в залежності від виду рішення і конкретних обставин; те саме стосується і значущості кожного елемента в контексті загальної оцінки (пункт 80). Застосовуючи визначений підхід у даній справі щодо дитини [PERSON] , суд зауважує на те, що справа тривалий час перебувала в провадженні суду. Після розірвання шлюбу між батьками (23.02.2018 року) дитина за волею обох батьків стала свідком їх конфлікту, спостерігала реальні конфлікти (у випадку, коли тато забрав у мами планшет), а також обома батьками їй було надано інформацію про наявність спору щодо її виховання, який вирішується судом та органом опіки та піклування. При цьому, мати посилалась на те, що не має змоги провести вільний час з донькою, бо має йти до суду, а батько пред`являв їй на огляд рішення комісії з прав дитини з встановленим графіком їх побачень. В силу віку та вразливості, дитина сприймала себе винною у конфлікті між батьками, однак мати запевнила її у тому, що вони з батьком часто сварились з приводу будь-яких дрібниць. Про ці обставини дитина повідомила суду при допиті в якості свідка. За цей період у дитини сформувалась певна образа на батька за його відношення до близьких їх людей (мами, [PERSON] , двоюрідної сестри), яку можна оцінити і як наслідок самостійних висновків, і як висновків, сформованих за допомогою дорослих людей, які мають для дитини авторитет. [PERSON] не розуміє прагнення батька обмежити її спілкування з [PERSON] , якого вважає та називає другом, вказує на те, що їй цікаво проводити вільний час з ним, його доньками. Саме з ними вона вперше відвідала аквапарк, він навчив її кататись на роликах, формуючи у неї думки про те, що вона все зможе, всупереч словам батька про те, що вказані розваги можуть бути небезпечними. Складається враження, що дитина стала заручником тривалого конфлікту між батьками, в ході якого пристала на позицію мами, з якою у неї більш тісний контакт та взаєморозуміння. [PERSON] відкидає будь-яку можливість подальшого спілкування з батьком, каже, що не бажає цього, бо тато нікого не любить крім неї, не дослухається до її прохань. Як приклад наводить випадок, коли тато хотів зустріти її у школі, хоча до цього на зустрічі з психологом вона просила його не навідуватись до школи. Вона сказала класному керівнику [PERSON] про те, що не бажає спілкуватись з батьком і чи може вона піти, отримавши відповідь про те, що їй самій вирішувати це питання, вона, за спинами однокласників залишила школу. Крім того, згідно довідки директора Спеціалізованої школи №239 судом встанволено, що 12.03.2018 року [PERSON] звернувся до заступника директора з виховної роботи з питанням про те, чому він не має змоги забрати дитину з групи подовженого дня. З`ясувалось, що дитина не мала бажання іти додому з батьком та хотіла дочекатись маму, однак погодилась спілкуватись з батьком на майданчику під час прогулянки в присутності вихователя групи подовженого дня. Як відомо суду, після цієї ситуації позивач одразу звернувся до служби у справах дітей та інших органів щодо вчинення психологічного тиску на дитину, що зумовило чергове навідування комісії до місця проживання дитини та з`ясування її стану та умов життя. Дівчинка висловлювала бажання завершити суд, про що просила батька. Погодившись на її пропозицію, він не вчинив дій для припинення судового розгляду, втративши довіру доньки, що [PERSON] сприймає як черговий обман і робить висновок про те, що тато не змінився. Вона бажає закінчити суд, припинити відвідування психологів, випадки проведення комісійних оглядів працівників державних органів її життя. Ситуація, яка склалась в її житті негативно вплинула на відношення до батька, внаслідок чого вона не бажає зустрічей з ним, зазначаючи, що без нього їй буде краще і спокійніше. Батьки між собою не намагаються налагодити взаємовідносини, дозволяючи собі в суді відносно один одного висловлювати образливі вислови щодо роботи, розуму, професійності, особистого та інтимного життя (від позивача), щодо психічного стану здоров`я, шахрайських дій (від відповідача). Вони відкидають можливість покращення взаємовідносин між ними навіть для забезпечення балансу у вихованні дитини, відновлення її довіри до батька, формуючи в свідомості дев`ятирічної дитини негативне враження про сім`ю, відносини між чоловіком та жінкою. Взаємовідносини між батьками і є основною причиною, що негативно впливає на дитину, додає в її життя тривожності, хвилювання. Тривале перебування у такому стані негативно впливатиме на психологічний стан [PERSON] , перешкоджаючи їй зростати в спокійній обстановці і насолоджуватись безтурбодним життям дитини, якою вона є. Допитані в суді свідки [PERSON] - бабуся [PERSON] , мати відповідача, [PERSON] , [PERSON] - подруги відповідача, надавали показання щодо взаємовідносин в сім`ї і всі висловлювались однозначно про те, що мати не створює дитині перешкод у спілкуванні з батьком. Її бажання не бачити батька є самостійним. З указаних обставин, суд не вважає, що в найкращих інтересах [PERSON] є спілкування з батьком в присутності матері чи психолога, оскільки це може завдавати їй ще більшої шкоди, з урахуванням неприязнених відносин між батьками. Вона вважає, що тато не прислухається до її прохань і бажань. Суд не може не зважувати на бажання дитини бути почутою батьками та іншими, зокрема судом. Саме тому, суд вважає, що в даній справі забезпеченню принципу найкращих (найвищих) інтересів дитини сприятиме встановлення способу участі батька у її вихованні шляхом надання йому побачень з дитиною у першу суботу кожного місяця з 15 до 19 годиниза умови попередньої згоди [PERSON] . Ці заходи застосовуються судом на момент вирішення справи, їх подальша доля буде залежати вже не від дитини, чи суду, а від батьків, які, налагодивши взаємовідносини між собою, сприятимуть поверненню довірливих та близьких взаємовідносин [PERSON] та її батька. Після цього, у випадку зміни відношення дитини до зустрічей з батьком та зміні обставин, встановлених цим судовим рішенням, може бути реалізовано право на пред`явлення нового позову чи самостійного вирішення цього питання в межах сім`ї, без втручання органів державної влади. Крім перелічених положень законодавства, суд також враховує те, що відповідно до положень ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Згідно з прецедентною практикою ЄСПЛ, яка сформувалась в справах, що стосуються права на повагу до приватного та сімейного життя, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб національні органи влади намагались встановити справедливий баланс між інтересами дитини та інтересами батьків, приділяючи особливу увагу найкращим інтересам дитини. Незважаючи на те, що практика Суду вимагає врахування поглядів дітей, ці погляди не є обов`язковими, а заперечення дітей, які мають бути наділені належною вагою, не обов`язково є достатніми для подолання інтересів батьків, особливо в тому, щоб мати постійний контакт з дитиною (див. K. B. та інші проти Хорватії, № 36216/13, § 143, 14.03.2017 року). Зокрема, право дитини висловлювати свої власні погляди не повинно тлумачитися як надання безумовного права вето дітям без будь-яких інших факторів, що розглядаються, а також проведення експертизи для визначення їх найкращих інтересів (див. C. проти Фінляндія, № 8249/02, §§ 57-59, 9 травня 2006 року); такі інтереси зазвичай диктують, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може зашкодити його здоров`ю та розвитку ( справа Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії, § 136). Хоча основною метою статті 8 є захист особи від свавілля органів державної влади, існують, крім того, позитивні зобов`язання щодо ефективної «поваги» до сімейного життя (див. наведене вище в § 63). Суд неодноразово стверджував, що у справах, що стосуються прав контакту одного з батьків, держава, в принципі, зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми та зобов`язання сприяти таким возз`єднанням, наскільки інтереси дитини говорять про необхідність збереження особистих відносин і, якщо це необхідно, «відновити» сім`ю (див., серед іншого, Іньякколо-Зенід, цитоване вище, § 94). Однак обов`язок національних органів влади вживати заходів для поліпшення контактів не є абсолютним. Це обов`язок засобів, а не результату, і він може вимагати підготовчих або поетапних заходів. Характер та масштаби такої підготовки залежатимуть від обставин кожної справи, але співпраця та розуміння всіх зацікавлених сторін завжди буде важливим компонентом. Однак, оскільки органи влади повинні зробити все можливе для сприяння такому співробітництву, відсутність цих заходів не є обставиною, яка сама по собі може звільнити їх від своїх позитивних зобов`язань згідно зі статтею 8. Навпаки, така підготовка вимагає від органів влади вжити заходів для узгодження конфліктуючих інтересів маючи на увазі найкращі інтереси дитини як першочергового питання (Рібич проти Хорватії, № 27148/12, § 94, 2 квітня 2015 року. Отже, вирішальним є те, чи національні органи влади вжили всіх необхідних заходів для полегшення контактів, які можуть обґрунтовано вимагатися в особливих обставинах кожної справи (див., mutatis mutandis, Купінгер проти Німеччини, № 62198/11, § 101, 15 січня 2015 року та Хукканен проти Фінляндії, 23 вересня 1994 року, § 58, Серія A № 299-A). Застосовуючи вищевказані стандарти захисту прав людини у даному провадженні, суд зауважує про те, що у взаємовідносинах в родині [PERSON] тривалий час приймають опосередковану участь органи державної влади, а саме суд, орган опіки та піклування, соціальні служби. Для покращення взаємовідносин між батьками і відновлення зв`язку батька з дитиною, їм було запропоновано медіацію, яка не принесла жодного результату. Тривалі відвідини [PERSON] та її батьками психологів не призвели до змін у стосунках доньки та батька, позиція [PERSON] залишається незмінною протягом тривалого часу і озвучена у суді при допиті в якості свідка, згідно якої вона не бажає спілкуватись з батьком. [PERSON] в даному випадку сама по собі не стала б підставою для ухвалення саме такого рішення, однак в сукупності з тривалістю конфлікту між батьками, прив`язаністю дитини до матері, обізнаність дитини про конфлікти між близькими для неї людьми - батьками, абсолютне небажання сторін діяти спільно для відновлення психологічного стану дитини, позбавлення її емоцій смутку, злості та страху, які виявлені психологом при останньому обстеженні та зумовлені некоректною поведінкою батьків один до одного в присутності дитини, надмірним заглибленням дев`ятирічної дитини у свої дорослі проблеми, допущеним ними ж, захищаючи найкращі (найвищі) інтереси дитини, суд дозволяє собі у рішенні встановити в якості умови для подальшої участі батька у житті дитини наявність її згоди на такі зустрічі. Таке рішення, на думку суду, буде справедливим до ситуації, яка склалась в житті дитини, сприятиме налагодженню відносин між батьками, та стимулюватиме відновлення стосунків дитини та батька через певний проміжок часу. Суд не вбачає жодних підстав для задоволення позовних вимог щодо виключення спілкування [PERSON] з третьою особою [PERSON] , оскільки цього не бажає сама дитина, докази, що наявні в матеріалах справи вказують на те, що вказана особа не несе будь-якої загрози для життя, здоров`я чи розвитку дитини. Це підтверджується висновками психологів, поясненнями дитини, свідків. В якості доказів, якими позивач обґрунтовує негативний вплив третьої особи на дитину, надано скріншоти з особистої сторінки [PERSON] в соціальній мережі Facebook, на яких відображені публікації третьої особи, репости публікацій інших користувачів вказаної соціальної мережі. При цьому позивач зазначив, що дані публікації вказують на соціальну небезпечність третьої особи для дитини, оскільки містять нецензурні вислови, грубість, пропагують насильство, мають сексуальний підтекст. Суд вважає такі посилання позивача необґрунтованими, зумовленими його суб`єктивним тлумаченням змісту публікацій і ще раз повторює, що під час розгляду справи не встановлено, що спілкування з [PERSON] негативно впливає на розвиток дитини чи загрожує її життю, здоров`ю, благополуччю. Докази, надані позивачем на підтвердження гарних стосунків з дитиною надано роздруківку повідомлень між ним та [PERSON] в мобільному додатку Viber, значну кількість фотокарток їх спільного відпочинку, які підтверджують наявність близьких стосунків між батьком та дитиною. Свою участь у житті дитини позивач підтверджує також довідкою шахового клубу «Гамбіт» та Центру творчості дітей та юнацтва про участь [PERSON] у народному художньому колективі ансамблі сучасного танцю «Кріс-Крос» (у 2015 та у 2014 році). Дані обставини не оспорювались іншими учасниками справи. Оцінюючи вказані докази, суд приходить до висновку про те, що гарні відносини між батьком та донькою до 2018 року не спростовують наявність кардинальної зміни у відношенні [PERSON] до батька після цього, зумовленої тією складною життєвою ситуацією, в яку потрапила дівчинка через конфлікт між батьками. Відповідно до ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання. Суд вважає необхідним зберегти контроль держави над взаємовідносинами в родині [PERSON] , а тому зобов`язує Оболонський районний в м.Києві Центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щомісячно в день, що передує дню побачення дитини з батьком, запитувати згоду дитини [PERSON] на таку зустріч. Позицію дитини слід відобразити в Соціальній картці сім`ї/ особи, форма якої затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України від 13.07.2018 року №1005 «Про затвердження форм обліку соціальної роботи з сім`ями/особами, які перебувають у складних життєвих обставинах», про що одразу повідомити батька [PERSON] . Соціальний супровід сімей та дитини, які перебувають у складних життєвих обставинах і потребують сторонньої допомоги є завданням місцевого Центру соціальних служб визначеним Законом України «Про соціальну роботу з сім`ями, дітьми та молоддю», а також Загальним положенням про центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, затвердженим Постановою КМ України №573 від 01.08.2013 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial