Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У лютому 2016 року представник позивача звернулася до суду із позовною заявою до відповідачів, в якій просить стягнути з них заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначила, що 05 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № IKАРNOG.40172.001, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 84000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50% річних та сплатою комісії за надання кредитних коштів в розмірі 0,15% річних від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати, строком погашення до 04 червня 2017 року. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав. У звязку з цим станом на 17 листопада 2015 року загальна сума заборгованості становить 50249,09 грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту у розмірі 32485,57 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13136,26 грн., поточної заборгованості за процентами у розмірі 230,55 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 3640,71 грн., заборгованості по комісії у розмірі 756 грн. Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 05 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.40173.001, відповідно до якого відповідачка взяла на себе відповідальність по зобовязанням [PERSON] у повному обсязі у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобовязань за кредитним договором. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 50249,09 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачів. Відповідачі у судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «ВБР» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № IKАРNOG.40172.001. Відповідно до п.п.1.1-1.4 кредитного договору банк надає відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності кредит у розмірі 84000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15,50 % річних терміном користування кредитом до 04 червня 2017 року. Пунктами 1.5-1.6 кредитного договору визначено, що позичальник сплачує банку комісію за надання фінансового інструменту у розмірі 1800 грн. у день укладення кредитного договору та за надання кредитних ресурсів у розмірі 4% від суми кредиту за договором щомісяця у період сплати до повного погашення заборгованості за кредитом. Згідно п. 2.4 кредитного договору відповідач зобовязаний сплачувати кредит, комісію та відсотки щомісяця з 01 по 10 число кожного місяця. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. З п. 6.1 кредитного договору вбачається, що за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки у розмірі подвійної процентної ставки від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав. 05 червня 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачкою [PERSON] було укладено договір поруки № РХ029031.40173.001, відповідно до якого відповідачка взяла на себе відповідальність по зобовязанням [PERSON] у повному обсязі у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобовязань за кредитним договором Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У звязку із порушенням відповідачем умов та правил користування кредитом, станом на 17 листопада 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 50249,09 грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту у розмірі 32485,57 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 13136,26 грн., поточної заборгованості за процентами у розмірі 230,55 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 3640,71грн., заборгованості по комісії в розмірі 756 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачів у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved