Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду надійшла зазначена позовна заява в якій позивач просить визнати особистою приватною власністю позивача наступне майно: -квартиру [ADDRESS] загальною площею 104,2 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1559765580000; -квартиру [ADDRESS] загальною 45,4 кв.м., житловою площею 16,0 кв.м., яка складається з однієї кімнати, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1559718080000; -земельну ділянку площею 4,1551га, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою Київська область, Бориспільський район, с/рада Кіровська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31467732208; -земельну ділянку площею 4,3962 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою Київська область, Бориспільський район, с/рада Кіровська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 30298832208; -земельну ділянку площею 4,4915 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою Київська область, Бориспільський район, с/рада Кіровська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23549232208. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 19.11.2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб. 19 лютого 2018 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей, які зареєстровані та проживають з позивачем. Як зазначає позивач, зазначене в позові майно було придбано за її особисті кошти проте в період шлюбу. [INFO] помер батько позивача [PERSON] .Згідно свідоцтва про право на спадщину №7-2323, виданого 15.11.2005р. Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою, позивач успадкувала після батька 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Вказана квартира на підставі Договору купівлі-продажу від 20.01.2006р., посвідченого приватним нотаріусом Бодягіною1.1., була продана [PERSON] за суму еквівалентну 70 000 дол. США. Крім цього, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.1 1.2005р., виданого Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою, позивач успадкувала після батька автомобіль марки MERCEDER-BENZ 190 (днз.[NUMBER]), який був проданий за суму еквівалентну 6 000,00 дол. США, та права на грошові вклади, а також фактично вступила у володіння готівковими коштами в сумі близько 100 000,00 дол. США. [INFO] . померла мати позивача [PERSON] . Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.08.2013р. за №8-876 та від 20.09.2013р. за №8-1017, виданих Першою Маріупольською державною нотаріальною конторою, позивач успадкувала після матері житловий будинок та земельну ділянку, розташовані в [ADDRESS] , 3-кімнатну квартиру [ADDRESS] . Успадкований після матері житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований, позивач продала [PERSON] згідно Договору купівлі-продажу від 23.08.2013р. за суму еквівалентну 35 000.00 дол. США. Водночас успадковану після матері квартиру [PERSON] здавала в оренду. Також згідно свідоцтва про право власності від 06.10.2006р. позивач ще до шлюбу набула у власність квартиру [ADDRESS] . Кошти успадковані після смерті батька, кошти набуті після продажу успадкованого майна та більшу частину орендної плати, отримуваної від здачі в оренду належних позивачу квартир, [PERSON] розміщувала на банківських депозитних (вкладних) рахунках, які щомісячно поповнювала. Оскільки в період 2006-2013рр. відсоткові ставки по гривневим банківським вкладам становили більше 20%, а по валютним - близько 10%, то фактично розміщені на депозитах кошти [PERSON] за цей термін зросли більше ніж в 2 рази і станом на квітень 2013 року її загальний капітал складав в гривневому еквіваленті понад 2 000 000,00 грн., з яких близько 500 000,00 грн. зберігались на гривневих депозитних рахунках, а близько 1 500 000,00 грн. (еквівалент 187 500,00 дол. США згідно діючого на 01.04.2013р. курсу НБУ: 1,00 дол. США = 8,00 грн.) на валютних депозитних рахунках. В подальшому у зв`язку з різким зростанням курсу долара США (до понад 25,00 грн. за 1,00 дол. США) вартість валютних вкладів позивача перевищила 4 600 000,00 грн. Саме за рахунок цих коштів і було придбане усе вищезазначене нерухоме майно. В нотаріально посвідченій заяві відповідача від 28.09.2018р. та від 11.10.2018р., він визнав, що відповідне майно набуте [PERSON] за її особисті кошти. Крім того більшість часу в період шлюбу відповідач не був працевлаштований та не отримував доходів. З відкритих відомостей в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що відповідач є засновником та керівником ТОВ «АЛСПУ» (код СДРПОУ 40519257), однак це підприємство було зареєстровано лише 30.05.2016р., тобто вже після придбання більшої частини спірного майна, і жодної операційної діяльності, принаймні в період шлюбних відносин сторін спору, не здійснювало. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. В заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю, просив позов задовольнити. Так як відповідач визнає позов, суд з врахуванням положень частини 3 статті 200 ЦПК України на місці ухвалив про ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом в судовому засіданні встановлено, що 19.11.2011 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 19 лютого 2018 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей. В період перебування у зареєстрованому шлюбі позивачем було придбано наступне майно: -квартиру [ADDRESS] загальною площею 104,2 кв.м., житловою площею 59,8 кв.м., яка складається із трьох кімнат, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1559765580000; -квартиру [ADDRESS] загальною 45,4 кв.м., житловою площею 16,0 кв.м., яка складається з однієї кімнати, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1559718080000; -земельну ділянку площею 4,1551 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою Київська область, Бориспільський район, с/рада Кіровська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 31467732208; -земельну ділянку площею 4,3962 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою Київська область, Бориспільський район, с/рада Кіровська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 30298832208; -земельну ділянку площею 4,4915 га, кадастровий номер [NUMBER] , розташовану за адресою Київська область , Бориспільський район, с/рада Кіровська, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 23549232208. Відповідно до ч.1 ст.57 Сімейного кодексу України майно набуте одним з подружжя до шлюбу, майно набуте в порядку спадкування та майно набуте за кошти, які належали одному з подружжя особисто є його особистою приватною власністю. Таким чином майно, успадковане [PERSON] після смерті батьків, кошти отримані нею від продажу цього майна, а також набуте нею до шлюбу майно є її особистою приватною власністю. Крім цього норма ст.58 Сімейного кодексу України передбачає, що якщо річ, що належить одному з подружжя дає дохід (дивіденди), то він є власником цього доходу (дивідендів). Дана норма дає правові підстави стверджувати, що усі доходи (дивіденди), отримані [PERSON] від розміщення на банківських вкладах її особистих коштів та від здачі в оренду особистого майна, теж є її особистою приватною власністю. Відповідно і усе вищевказане нерухоме майно також є її особистою власністю, оскільки воно було придбане за особисті кошти. Позивачем надані письмові докази, які підтверджують наявність у неї особистих коштів, отриманих в порядку спадкування після смерті її батьків, за які вона придбала спірне майно. Відповідач не спростував зазначені обставини, навпаки, визнав їх в повному обсязі. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як вбачається із наданих сторонами доказів та заяв, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує будь-чиїх прав, крім того, позовні вимоги доведені позивачем, а тому суд приймає визнання позову відповідачем та задовольняє позовні вимоги в повному об`ємі.

Outcome: approved