Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на корить [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 3000,00 грн щомісячно до закінчення навчання дитиною. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Від шлюбу народилась дитина - син [PERSON] , [INFO] . З моменту народження сина, відповідач не цікавився його розвитком та матеріальним становищем, однак останніх кілька років надавав невеликий розмір матеріальної допомоги на утримання сина. Проте, з останнього моменту та до досягнення повноліття сина, відповідач зовсім відмовляється надавати кошти на утримання спільної дитини. [PERSON] навчається на другому курсі денної форми навчання Київського національного університету будівництва і архітектури, термін навчання до 30.06.2022. Враховуючи викладене, позивач звернулася з даним позовом до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 13.07.2020, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. У встановлений в зазначеній ухвалі строк відповідач подав відзив на позовну заяву до суду, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві. Враховуючи наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Згідно ст. 51 Конституцією України, ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 статті 183 СК України, передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 30.12.2010, про що зроблено відповідний актовий запис № 2174. Як вбачається із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] - батько, [PERSON] - мати. Син сторін [PERSON] , [INFO] , на даний час є повнолітнім. [PERSON] , [INFO] , є студентом, навчається на 2 курсі денного відділення факультету інженерних систем та екології Київського національного університету будівництва та архітектури. Термін навчання - з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Зазначена обставина підтверджуються довідкою закладу освіти від 23.01.2020 року за № 26-547. Повнолітній син сторін, який продовжує навчання проживає з матір`ю - позивачем [PERSON] , у зв`язку із чим остання, відповідно до вимог ч.3 ст.199 СК України, має право на звернення до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до Договору суборенди від 15.12.2019 [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . Після досягнення сином сторін повноліття відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, внаслідок чого повнолітній [PERSON] , який продовжує навчання, знаходиться на повному утриманні матері - [PERSON] , з якою проживає. Таким чином, судом встановлено, що повнолітній син сторін - [PERSON] , який перебуває на повному утриманні матері [PERSON] , потребує матеріальної допомоги з боку батька, так як не працює, а продовжує навчання. Отриманих нею доходів недостатньо для належного утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.07.2020 по справі № 753/16816/18 [PERSON] визнано батьком неповнолітньої дитини [PERSON] та стягнуто з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] у розмірі ј частини з усіх доходів [PERSON] щомісячно, починаючи з 12.06.2020 та до досягнення сином повноліття. Окрім того, згідно Довідки до акту огляду МСЕК від 13.11.2018 відповідачу [PERSON] встановлена третя група інвалідності та протипоказана важка фізична праця та тривалі навантаження. Згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 13511 від 02.08.2018, у відповідача виявлено ускладнений поперековий остеохондроз, секвестрована грижа L5-S1 диску. Також виявлена гостра радикулопатія з вираженим больовим синдромом, помірним парезом ступні, статико-динамічними розладами хребта. Також відповідач зазначає, що в межах своїх фізичних можливостей та стану свого здоровя з травня 2018 та до цього часу здійснює догляд за своєю хворою тіткою - [PERSON] . Ці факти підтверджуються Довідкою від 17.08.2020 № 01-01/466, виданою Територіальним центром соціального обслуговування Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації та Довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва». Відповідач надав копію трудової книжки на підтвердження того, що на даний час не працює та не має джерел доходу, в якій відсутні записи з 27.05.2019. Крім того, доказів того, що відповідач приймає участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON] суду не представлено. Таким чином, судом встановлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , який продовжує навчання. Оскільки судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу, але не приймає участі в матеріальному утриманні повнолітнього сина - [PERSON] , який продовжує навчання і у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги, то суд вважає, що з нього слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі, відповідно до приписів ч.3 ст.181 СК України, якою встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України). Таким чином, під час судового розгляду предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення. Об`єктом оцінки судом при ухваленні рішення є як докази (фактичні дані, відомості), так і процесуальні джерела, що їх містять (показання свідків, висновки експертів, тощо). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що право [PERSON] , який є повнолітнім, але продовжує навчання, на утримання з боку батька порушене та підлягає судовому захисту, а позов - задоволенню частково, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. Встановлені судом сімейні правовідносини щодо виконання батьками обов`язку утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, тобто щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчатися, регулюються Конституцією України, СК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Частиною 1 ст. 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання (ч.2 ст.199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч.3 ст.199 СК України). Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ч.ч.1, 2 ст.200 СК України). За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; … інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України). Відповідно до положень ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Враховуючи, що право повнолітнього сина сторін - [PERSON] , який продовжує навчання, на матеріальне утримання з боку батька - відповідача [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту, а позов - підлягає частковому задоволенню, тобто підлягають стягненню з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] в сумі 1500 грн., так як обставини, на які зсилається позивач, підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, проаналізованими судом, а ствердження відповідача про хворобливий стан здоров`я та протипоказання до працевлаштування і праці не знайшли підтвердження, так як в довідці МСЕК від 13.11.2018 протипоказана відповідачу важка фізична праця та тривалі навантаження, проте на думку суду це не являється перешкодою до працевлаштування та сплати коштів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] про стягнення аліментів підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 1500,00 грн. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити у рішенні суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що розмір аліментів не може бути меншим, ніж мінімальний гарантований розмір, визначений у ст.182 СК України, тобто не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховуючи, при цьому, що позивачем така вимога заявлена у позові. Проте, суд не вбачає підстав для зазначення у рішенні суду про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що розмір аліментів не може бути більшим десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, оскільки така вимога відсутня у СК щодо розгляду справ у порядку позовного провадження і стосується спорів за заявами в порядку наказного провадження, відповідно до вимог ст.183 СК України та ст.161 ЦПК України. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Згідно з вимогами ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з означеним позовом [PERSON] не сплачено судовий збір, оскільки позивач звільнена від його сплати. Так, відповідно до п.3. ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, в тому числі позивачі - у справах про стягнення аліментів. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 768,40 грн. Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.2 ст.133 ЦПК України).

Outcome: partial