Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про скасування наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що з 01.07.1996 він працював на різних посадах на підприємстві відповідача, яке неодноразово реорганізовувалось. На підставі наказу № НОК-562/ОС від 04.07.2016 позивач був призначений заступником начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] №675/Н від 25.11.2017 за поданням начальника служби приміських перевезень [PERSON] № НРП-2/293 від 21.11.2017 позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України Звільненню передувало наступне. 18.04.2017 при відправленні поїзда №6908 сполученням Новоолексіївка-Мелітополь під керуванням локомотивної бригади у складі машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON] по ст. Новоолексіївка відбувся проїзд на заборонений сигнал світлофору Ч6, в результаті чого стався розріз стрілочного переводу №31. Даний випадок стався через порушення локомотивною бригадою вимог Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, Інструкції по регламенту основних переговорів машиніста та його помічника при виконанні поїзної та маневрової роботи № ЦТ-0107, наказу «Про посилення взаємного контролю робітників залізниці по забезпеченню безпеки руху поїздів», Інструкції з технічного обслуговування дизель-поїздів і електропоїздів в експлуатації № ЦТ-0102, Інструкції з експлуатації локомотивних швидкостемірів, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок ЦТ-0033. Позивач усвоїх письмових поясненнях від 19.04.2017 по вказаному інциденту пояснив причини його настання, суть яких зводиться до порушення зазначених нормативних вимог саме бригадою, а також про проведення ним особисто профілактичної та перевірочної роботи, яка входить до його посадових обовязків. Однак 25.04.2017 на нараді під головуванням начальника служби приміських пасажирських перевезень було розглянуто вказану транспортну подію та винесено наказ № 224/Н від 26.04.2017 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. Позивач вважає, що при винесенні вказаного наказу відповідачем не було враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника, а тому вважає, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за наказом № 224/Н від 26.04.2017 помилковим та безпідставним, на підставі чого наказ просить скасувати. Крім того, [PERSON] перевірки моторвагонного депо Запоріжжя від 24-25.05.2017 було виявлено, в тому числі, відсутність схематичного плану допущеної транспортної події по станції Знам'янка, чим були порушені вимоги інструкції ЦТ-132 та п.1.2 телеграфного розпорядження № ЦЦТех-5/261 від 06.04.2017. При цьому зясовано, що на момент перевірки схематичний план знаходився в кімнаті, але не був прикріплений до дошки порушень. Протоколом наради при начальнику депо №11 від 31.05.2017 постановлено, щоб [PERSON] ознайомив всіх причетних з даним актом перевірки у термін до 02.06.2017, розробив заходи щодо усунення недоліків, виявлених під час технічної ревізії терміном до 06.06.2017, а також встановив контроль за усуненням виявлених зауважень під час роботи комісії ЦРП та недопущення їх у подальшому. Дане зауваження прийняте до уваги та було усунене під час перевірки. Під час виявлення цього факту [PERSON] зазначав перевіряючим, що він особисто кріпив на дошку порушень відповідну інформацію, однак невідомою особою ця роздруківка була відірвана від дошки, про що йому відомо не було. За даним фактом наказом №384/Н від 03.07.2017 за неналежне виконання посадових обовязків, виявлених під час проведення перевірки з окремих питань діяльності структурного підрозділу, комісією під головуванням начальника відділу експлуатації, нормування та використання паливно-енергетичних ресурсів [PERSON] у період 24-25.05.2017, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани. Позивач вважає, що подія, виявлена вищевказаним [PERSON], не може бути покладена в основу оголошення догани через відсутність вини позивача та свою малозначність, до того ж дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Але вказане порушення було виявлено підприємством під час перевірки 25.05.2017 та вже 31.05.2017 [PERSON] по даному факту надані письмові пояснення, а притягнення його до дисциплінарної відповідальності відбулось тільки 03.07.2017 року, тобто з порушенням встановленого законом строку, тому позивач вважає винесення догани за таке незначне порушення безпідставним та не законним, у звязку з чим просить скасувати наказ № 384/Н від 03.07.2017. Актом перевірки, яка проводилась 24-25.05.2017, було встановлено, що згідно штатного розпису станом на 25.05.2017 по виробничому підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» наявні 37 вакантних посад, у звязку з чим у самому підрозділі склалася вкрай важка ситуація щодо забезпечення належного рівня безпеки руху, яка відображається у якості оформлення нормативних документів та контролю за термінами їх виконання, що обумовлено відсутністю укомплектування посад відповідальних безпосередньо за безпеку руху, а саме посади інженера з безпеки руху, яка вакантна з липня 2016 року. На нараді 14.11.2017 заслуховувалися звіти заступників начальників моторвагонного депо про виконання ними режиму праці та відпочинку локомотивних бригад. За результатами наради 14.11.2017 було вирішено притягнути [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 2.5 посадової інструкції щодо вжиття заходів по удосконаленню організації роботи та відпочинку локомотивних бригад і п. 2.1 щодо загального керівництва виробничо-експлуатаційною діяльністю дільниці з експлуатації електропоїздів, однак у даному випадку позивач до дисциплінарної відповідальності не притягався. Наказом № НОК-20/ОС від 10.01.2018 року позивач був звільнений з роботи за систематичне невиконання без поважних причин трудових обов'язків згідно п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП. Підставою для складання Наказу про звільнення стало те, що 13.11.2017 року за підписом начальника служби приміських перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] до Запорізького моторвагонного депо було надіслано телефонограму №869, якою зобов'язано начальника «Запорізького моторвагонного депо» [PERSON] провести детальний аналіз отриманої виручки кожним провідником за період з 25.10.2017 по 09.11.2017 по вказаним дням тижня з обовязковим розясненням причин найнижчої виручки по четвергам та надати зазначений аналіз до служби НРП у термін до 15.11.2017. 17.11.2017 року під головуванням начальника «Запорізького моторвагонного депо» [PERSON] відбулась оперативна нарада з приводу заслуховування звіту по виконанню вимог телефонограми № 869 від 13.11.2017 року, якою встановлено, що особою відповідальною за безпосереднє виконання цього завдання є підлегла позивача - [PERSON], яка займаючи посаду інструктора дільниці обслуговування пасажирів, не організувала роботу з проведення детального аналізу отриманої виручки кожним провідником за вказаний період з обовязковим розясненням причин найнижчої виручки по четвергам, чим порушила вимоги п. 2.1 та 2.4 своєї Посадової інструкції. Було визначено, що причиною цього стало невиконання заступником депо [PERSON]вимог п. 2.2, 2.3, 2.17 його Посадової інструкції в частині загального керівництва дільниці обслуговування пасажирів. Це стало підставою для направлення на адресу начальника служби приміських перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] подання за підписом начальника «Запорізького моторвагонного депо» [PERSON] про звільнення позивача на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Позивач стверджує, що викладені у цих документах обставини не відповідають дійсності, оскільки під підпис з текстом телефонограми він ознайомився лише об 11.00 год. 17.11.2017 року, про що зробив відмітку на вказаному документі. Він був позбавлений права надати пояснення по даному факту, оскільки після закінчення 17.11.2017 оперативної наради йому стало зле через підвищення артеріального тиску та погіршення самопочуття, у звязку з чим він вимушений був звернутися за допомогою до медичного пункту підприємства після чого був направлений до поліклініки КУ «Міська лікарня № 1» де був визнаний тимчасово непрацездатним та відправлений на лікарняний. Питання про його звільнення було вирішено наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] № 675/Н від 25.11.2017 в період його перебування на лікарняному, а фактичне звільнення наказом № 9/Н від 10.01.2018, тобто в перший день виходу з лікарняногона роботу, про що було видано ще два відповідних накази. Не погоджуючись з вищевказаними наказами № 224/Н від 26.04.2017, № 384/Н від 03.07.2017, № 675/Н від 25.11.2017, № 9/Н від 10.01.2018, № НОК-20/ОС від 10.01.2018, позивач звернувся з вказаним позовом до суду, в якому просить їх скасувати, зазначаючи, що строк оскарження наказів № 224/Н від 26.04.2017 та № 384/Н від 03.07.2017 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани, пропущений ним з поважних причин, які полягають у відсутності необхідності їх оскарження з підстав продовження трудових відносин та звичайній практиці наявності декількох доган у робітників депо, а також нерозуміння наслідків накладення цих стягнень, суть яких йому стала відома та зрозуміла лише після звільнення і звернення до фахівця в галузі права. Крім того, позивач просить прийняти рішення про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу, надавши детальний розрахунок середньоденного заробітку для обчислення його середньої заробітної плати. За розрахунком, середньоденна заробітна плата складає 523,96 грн. Позивач просить стягнути з відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, розмір якої залежить від строку розгляду справи, з урахуванням уточнень позовних вимог в цій частині. Також [PERSON] просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн., обґрунтовуючи це тим, що відповідач, по-перше, свідомо порушив законодавство та безпідставно притягнув його до дисциплінарної відповідальності та у подальшому звільнив, зробивши винуватцем багатьох порушень на підприємстві, по-друге, відповідач свідомо порушив норми КЗпП щодо належного з'ясування обставин справи та прийняв упереджене рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення по п.3 ст.40 КЗпП, запис про що є ганебним для останнього та у майбутньому буде перешкоджати працевлаштуватися на новому місці роботи у випадку його зміни, по-третє, відповідач не прийняв до уваги, що [PERSON] все своє трудове життя присвятив ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ», на якому пропрацював з 1995 року і яке було його єдиним місцем роботи, по-четверте, у зв'язку з перенесеними хвилюваннями з 17.11.2017 року по 09.01.2018 року включно, позивач перебував на лікарняному та весь цей час хвилювався з приводу ситуації, яка склалася, по-пяте, відповідач не врахував роботу позивача на підприємстві, яку останній оцінює дуже високо, у звязку з чим до трудової книжки занесені відмітки про заохочення, по-шосте, відповідачем не враховано, що позивач має на утриманні малолітню дитину, а його незаконне звільнення фактично позбавило можливості для нормального існування його та малолітньої доньки. Зазначені позивачем обставини викликають у нього сильні душевні хвилювання, відчуття несправедливості за понесене незаслужене покарання та сум за улюбленою справою і місцем роботи. З наведених підстав просить позов задовольнити та скасувати накази відповідача № 224/Н від 26.04.2017 року, № 384/Н від 03.07.2017 року, № 675/Н від 25.11.2017 року, № 9/Н від 10.01.2018 року, № НОК-20/ОС від 10.1.2018 року, поновити на посаді заступника начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», стягнути з Відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Під час розгляду справи позивачем була подана заява про збільшення позовних вимог, а саме розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи цю заяву тим, що під час розгляду справи судом позивачу стало відомо, що на підставі наказів ПАТ «Українська залізниця» № 792 «Про введення в дію Положення про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця» від 22.12.2017, № 61 від 29.01.2018, №128 від 28.02.2018, № 221 від 30.03.2018 та вказівки № Ц-65/217/2018 «Про питання оплати праці працівників ПАТ «Українська залізниця» 27.04.2018 начальником «Запорізького моторвагонного депо» [PERSON] видано наказ №370, яким з 01.04.2018 в структурному підрозділі ПАТ «Українська залізниця» «Запорізьке моторвагонне депо» встановлено посадові оклади на новому рівні, зокрема посадовий оклад заступника начальника депо, тобто посада, яку обіймав позивач, з 01.04.2018 складає 15260,00 грн. За змістом п. 10 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, середній заробіток позивача повинен бути скоригований на коефіцієнт підвищення тарифної ставки (окладу). Після підвищення оклад позивача становить 15260,00 грн., тому вищевказаний коефіцієнт складає 1,99 (15260,00 грн. /7670,00 грн.). Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача починаючи з 01.04.2018 року складає 1042,68 грн., що вираховується множенням середньоденної заробітної плати встановленої до 01.04.2018 на коефіцієнт підвищення тарифної ставки з 01.04.2018 (523,96 Х 1,99). Таким чином, позивач просить стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 01.04.2018 з розрахунку середньоденної заробітної плати у сумі 1042,68 грн., помноженої на відповідну кількість днів. Відповідачем надано відзив на позовну заяву, де вказується, що позовні вимоги є безпідставними, незаконними і не підлягають задоволенню, оскільки позов предявлено до неналежного відповідача, з огляду на те, що структурний підрозділ і регіональна філія «Придніпровська залізниця» не є юридичними особами. Щодо підстав звільнення пояснив, що на нараді від 17.11.2017 було встановлено, що [PERSON] було ознайомлено з телефонограмою саме 13.11.2017, шляхом направлення на електронну пошту Lotus Notes, відповідно до наказу від 02.07.2015 №218-Ц/од «Про запровадження електронного внутрішньогалузевого документообігу в діловодстві», Порядку організації електронного внутрішньогалузевого документообігу в діловодстві на залізничному транспорті України. На нараді 17.11.2017 позивача зобовязали надати письмові пояснення по факту невиконання телеграфної вказівки від 13.11.2017 року №869, чим надали йому право на захист своїх законних прав та інтересів, однак, [PERSON] відмовився надавати письмові пояснення, про що було складено акт. Профспілковий комітет Запорізького моторвагонного депо відповідно до витягу з протоколу №1 від 10.01.2018 надав згоду на звільнення позивача. Отже, процедура притягнення до дисциплінарної відповідальності була дотримана відповідно до норм чинного трудового законодавства та з боку регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» відсутня вина та протиправність звільнення позивача. В посадовій інструкції позивача прописані посадові обовязки, які ним були порушені, а саме: здійснення керівництва експлуатаційною роботою депо (п.2.1), вжиття заходів для забезпечення безпеки руху (п.2.2) та щодо організації та здійснення контролю за технічним навчанням (п.2.8). Отже, обставини та підстави, відповідно до яких позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани відповідно до наказу №224/Н від 26.04.2017, були коректно зазначені та правомірні. Позивач не оскаржив накладене дисциплінарне стягнення у строки, встановлені законодавством. Отже, вищевказаний наказ №224/Н від 26.04.2017 року є чинним на час звільнення. Відповідач вважає, що притягнення до дисциплінарної відповідальності Наказом №384/Н від 03.07.2017 здійснено з дотриманням вимог закону. Наказ виданий на підставі протоколу наради від 06.06.2017 щодо розгляду зауважень, виявлених у Запорізькому моторвагонному депо під час проведення перевірки з окремих питань діяльності структурного підрозділу комісією у період з 24 по 25 травня 2017 року. З наказом №384/Н від 03.07.2017 року позивач ознайомився 03.07.2017. у встановлений для його оскарження строк позивач не вчинив ніяких дій для оскарження накладеного на нього дисциплінарного стягнення. Отже, наказ №384/Н від 03.07.2017 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани є правомірним та таким, що відповідає його посадовим обовязкам, та є чинним на час звільнення. Відповідач вважає безпідставними вимоги уточненої позовної заяви про виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу з урахуванням підвищення розміру заробітної плати, яка відбулася з 01.04.2018 року відповідно до наказу ПАТ «Укрзалізниця» №285 від 27.04.2018 у звязку з тим, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а у випадках обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що у всіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником підприємства, установи, організації, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (з наступними змінами та доповненнями). Відповідно до пункту 10 вказаного Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. На госпрозрахункових підприємствах і в організаціях коригування заробітної плати та інших виплат провадиться з урахуванням їх фінансових можливостей. В свою чергу, згідно [PERSON] з протоколу № Ц-64/41 засідання правління ПАТ «Укрзалізниця» від 24.04.2018 року, «ПАТ «Укрзалізниця» визначила, що коригування заробітної плати та інших виплат, що враховуються при визначенні середньої заробітної плати в усіх випадках її збереження, за період до 01.04.2018 року приводити на коефіцієнт 1,15. У відповіді на відзив позивач зазначив, що твердження відповідача про ознайомлення його з телефонограмою № 869 13.11.2017 року шляхом надіслання на електронну пошту не відповідає дійсності, оскільки вкладений у нібито цей лист файл має назву «РПЧ-3 виручка», що не дає можливості ідентифікувати цей файл з телефонограмою № 869 від 13.11.2017. Просить при цьому суд критично оцінити показання заявлених відповідачем свідків з цього питання і взяти до уваги письмові докази у справі. Також позивач зауважує на те, що він належним чином виконував свої посадові обов'язки та здійснював усі повноваження, які від нього вимагає посадова інструкція і характер виконуваної роботи, як то: регулярно проводив навчання підлеглих співробітників, що підтверджується журналами обліку технічного навчання, витяги з яких додаються, що спростовує доводи відповідача про протилежне. Також просить врахувати, що відповідач не надав жодних заперечень та належних доказів проти доводів позову про те, що зазначене дисциплінарне стягнення, окрім того що безпідставне, застосовано з пропуском строку. В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали та просили суд скасувати накази №224/Н від 26.04.2017 року, №384/Н від 03.07.2017 року, №675/Н від 25.11.2017 року, №9/Н від 10.01.2018 року, №НОК-20/ОС від 10.1.2018 року, поновити його на посаді заступника начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «УКРЗАЛІЗНИЦЯ» (код ЄДРПОУ 35609867), стягнути з Відповідача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу відповідно до наданого розрахунку, а також моральну шкоду у розмірі 50000,00 грн. Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у позові у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях проти уточненої позовної заяви. Допитані в судовому засіданні свідки надали наступні пояснення. Свідок [PERSON] надала пояснення про те, що вона окрім своїх обовязків прибиральниці і курєра, виконує доручення секретаря Долгорук О.Н. 13.11.2017 [PERSON] в її присутності повідомила [PERSON] про наявність телефонограми № 869. Сама [PERSON]М намагалась надати [PERSON] книгу телефонограм, але у останнього 13.11.2017 року була нарада з інструкторами перед селекторною нарадою, тому особисто ознайомити з текстом документу в неї не вийшло. Починаючи з 14.11.2017 року [PERSON] був у відрядженні. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що 13.11.2017 приблизно об 11-00 год. прийшла телефонограма №869, вона роздрукувала її, вклеїла у журнал, а також скинула на електронну адресу [PERSON] і [PERSON] При цьому пояснила, що в цей час у начальника проходила нарада, резолюція начальника на телеграмі була проставлена пізніше. [PERSON] в цей день приблизно до 12.00 год. знаходився на нараді у начальника, коли вийшов з наради, вона сказала йому, що прийшла телефонограма, але під підпис з нею його не ознайомила. Потім після обіду приходила до нього на робоче місце, але він був на черговій нараді. Наступного дня [PERSON] був у відрядженні, чому в наступні дні не змогла ознайомити його з телефонограмою, точно не памятає. Під підпис вона ознайомила [PERSON] з цим документом 17.11.2017. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з телефонограмою № 869 вона була ознайомлена приблизно 14.11.2017 року, але точно вона не памятає. Такі документи зазвичай вклеюються секретарем до відповідного журналу і секретар під підпис ознайомлює. Зазначила, що вимоги, зазначені у документі виконала особисто 17.11.2017, а не до 15.11.2017, через велику завантаженість у роботі. Передала матеріали начальнику [PERSON], він все підписав. [PERSON] про цю телефонограму і її виконання вона нічого не повідомляла, жодної розмови з [PERSON] стосовно вимог та строків виконання телефонограми № 869 вона не мала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що працює помічником начальника з кадрових питань. У листопаді 2017 року надійшов на виконання розпорядчий документ телефонограма, виконавцями якої були вказані у ній особи. 17.11.2017 начальник зібрав нараду, де повідомив що ця телефонограма не виконана у вказаний строк. Пояснення від [PERSON] відібрали перед нарадою. [PERSON] письмових пояснень перед нарадою не надав, а на нараді сказав, що він не знав про цю телефонограму. Акт про відмову [PERSON] давати пояснення складався під час наради, до того, як начальник [PERSON] визначив, що безпосередньому виконавцю [PERSON] потрібно оголосити догану, а [PERSON], який мав контролювати все, звільнити. Їй було доручено підготувати подання про його звільнення. З приводу дисциплінарного стягнення [PERSON] вже не пропонували надати пояснення. [PERSON], який в тому числі складав і підписував цей акт, на нараді не був присутній. Свідок [PERSON], начальник вагонремонтного депо, суду пояснив, що підставою для звільнення позивача стало систематичне невиконання ним посадових обовязків. Останній дисциплінарний проступок полягав у невиконанні телефонограми № 869 від 13.11.2017. Її зміст був доведений до відома [PERSON], а [PERSON] не розписався, тому що був зайнятий по роботі. Оскільки він вже мав дві догани, прийняли рішення звільнити його. Завдання, поставлене у телефонограмі, було виконано не 15.11.2017, а пізніше 17.11.2017. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] з 01.07.1996 року працював на різних посадах у ПАТ «Українська залізниця», яке неодноразово реорганізовувалось (а.с.55-59). Відповідно до п. 17 Статуту ПАТ «Укрзалізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від № 682) Товариство створює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень. Наказом від 19.02.2018 №111 введено в дію Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Відповідно до п.2.1 Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Філія є відокремленим підрозділом Товариства, який не має статусу юридичної особи. Філія діє від імені Товариства та в його інтересах. Згідно пп.1 п.2.8 Положення про регіональну філію «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» Філія має право від імені Товариства, відповідно до наданих повноважень та довіреності виступати позивачем, в тому числі цивільним, та відповідачем у судах всіх інстанцій, з усіма правами, наданими законом позивачу, цивільному позивачу, відповідачу і третій особі, з правом підпису усіх процесуальних документів в межах своїх повноважень; передбачених внутрішніми документами Філії. На підставі наказу №НОК-562/ОС від 04.07.2016 року позивач був призначений заступником начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», що підтверджується копією трудової книжки позивача та копією відповідного наказу (а.с.12). З посадовою інструкцією заступника начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», затвердженою04.07.2016 року в.о. начальником служби приміських пасажирських перевезень регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» [PERSON], [PERSON] ознайомився 04.07.2016 (а.с.13-16). 01.08.2017 [PERSON] був ознайомлений під підпис з оновленою посадовою інструкцією, затвердженою заступником начальника регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» [PERSON] Наказом в.о. начальника регіональної філії [PERSON] №224/Н від 26.04.2017 за неналежне виконання посадових обовязків згідно ст. 147 КЗпП України [PERSON] було оголошено догану (а.с.17). Згідно цього наказу, 25.04.2017 року на нараді було розглянуто транспортну подію проїзд заборонного сигналу світлофора Ч6 з наступним розрізом стрілочного переводу №31, який стався 18.04.2017 по станції Новоолексіївка при відправленні поїзда №6908 під керуванням локомотивної бригади у складі машиніста [PERSON] та помічника машиніста [PERSON]. Причиною допущеної транспортної події по станції Новоолексіївка стали порушення локомотивною бригадою вимог Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції локомотивній бригаді № ЦТ-0106, Інструкції по регламенту основних переговорів машиніста та його помічника при виконанні поїзної та маневрової роботи № ЦТ-0107, наказу «Про посилення взаємного контролю робітників залізниці по забезпеченню безпеки руху поїздів», Інструкції з технічного обслуговування дизель-поїздів і електропоїздів в експлуатації № ЦТ-0102, Інструкції з експлуатації локомотивних швидкостемірів, приводів до них і по розшифруванню швидкостемірних стрічок ЦТ-0033. В свою чергу це свідчить про неякісне проведення профілактичної роботи, направленої на забезпечення безпеки руху, неналежну організацію і відсутність контролю за технічним навчанням машиністів та відсутність контролю за забезпеченням безпеки руху поїздів та дотримання дисципліни підлеглими працівниками з боку заступника начальника Запорізького моторвагонного депо [PERSON] Вказане стало можливим через невиконання заступником начальника Запорізького моторвагонного депо [PERSON] свої посадових обовязків щодо здійснення керівництва експлуатаційною роботою депо, вжиття заходів для забезпечення безпеки руху та щодо організації та здійснення контролю за технічним навчанням, що є порушенням п.п. 2.1, 2.2 та 2.8 Посадової інструкції та є порушенням трудової дисципліни. З приводу вказаної події [PERSON] 19.04.2017 надав письмові пояснення щодо причин настання вищевказаної події. Додатково у поясненнях зазначено про проведення ним особисто профілактичної та перевірочної роботи, яка входить до його посадових обовязків (а.с.16). З наказом №224/Н від 26.04.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ознайомлений 03.05.2017, що підтверджується його особистим підписом (а.с.17). На підтвердження належного виконання посадових обовязків в цій частині, необґрунтованості наказу про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани, невідповідності його вимогам ст. 149 КЗпП України, позивачем надано копії журналів обліку технічного навчання локомотивних бригад електропоїздів за січень серпень 2016 року, за серпень 2016 березень 2017 року, квітень-листопад 2017 року (а.с.125-137). Згідно Наказу ПАТ «Укрзалізниця» № 326 від 22.05.2017 помічником з безпеки руху начальника служби приміських пасажирських перевезень регіональної філії «Одеська залізниця» [PERSON] з 24.05.2017 по 25.05.2017 проводилась перевірка виробничого підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» з питань якості організації безпеки руху, за результатами чого було складено [PERSON] (а.с.18-19). На підставі наказу №326 від 22.05.2017 було проведено перевірку моторвагонного депо Запоріжжя за добу 24.05.2017 25.05.2017, яким було встановлено, що вимоги організаційно-технічних заходів щодо покращення стану безпеки руху поїздів в частині проведення технічних занять з локомотивними бригадами та результати допущеної транспортної події виконано. При цьому, серед іншого, виявлено, що у кімнаті явки локомотивних бригад відсутній схематичний план допущеної транспортної події по станції Знамянка, чим порушені вимоги інструкції ЦТ-132 та п.1.2 тел. ЦЦТех-5/261 від 06.04.2017. Схема по станції Запоріжжя Вантажне розміщена, але закрита для ознайомлення (а.с.20). З результатами перевірок начальник виробничого підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» [PERSON] ознайомлений, копії актів отримав. Згідно Протоколу №11 наради при начальнику депо від 31.05.2017 року під головуванням [PERSON], було проведено розгляд виявлених в ході перевірки зауважень, в тому числі щодо відсутності у кімнаті явки локомотивних бригад схематичного плану допущеної транспортної події по станції Знамянка. З цього питання на нараді було встановлено, що на момент перевірки схематичний план знаходився в кімнаті, але не був прикріплений до дошки порушень. Дане зауваження прийнято до уваги та усунуто під час перевірки: в кімнаті явки локомотивних бригад вивішено та прикріплено схематичний план допущеної транспортної події по станції Знамянка, схема по станції Запоріжжя Вантажне відкрита для ознайомлення. Нарада постановила, серед іншого, [PERSON] надати особисті пояснення на імя начальника депо по факту виявлених зауважень (п.2 протоколу), [PERSON] підготувати подання на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] за порушення вимог п. 2.1, 2.2 розділу 2 посадової інструкції за недостатній контроль за роботою РПЧМІ (п.8 протоколу), [PERSON] встановити контроль за усуненням виявлених зауважень під час роботи комісії ЦРП та недопущення їх в подальшому (п.10 протоколу), (а.с.21-24). На виконання рішення наради [PERSON] надав письмові пояснення від 31.05.217 про усунення виявлених вищевказаним актом перевірки зауважень, та розроблення заходів по усуненню інших зауважень та недопущенню їх у подальшій роботі (а.с.25). За фактом\~виявленої в\~ході перевірки\~24\~ 25\~травня 2017\~року відсутності\~у кімнаті\~явки локомотивних\~бригад схематичного\~плану допущеної\~транспортної події\~по станції\~Знамянка подання № НРП-2/265 від 21.06.2017 Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] №389/н від 03.07.2017, з порушенням вимог ст. 148 КЗпП України щодо строків застосування дисциплінарного стягнення, [PERSON] за неналежне виконання посадових обовязків було оголошено догану. З наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності №389/н від 03.07.2017 [PERSON] ознайомився 03.07.2017, що підтверджується його особистим підписом (а.с.27). Не погоджуючись з наказом №224/н від 26.04.2017 і з наказом №389/н від 03.07.2017 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, [PERSON] 05.02.2018 звернувся до суду з даним позовом про визнання незаконними і скасування вказаних наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Згідно ст. 225 КЗпП України працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком. У разі пропуску з поважних причин установленого строку комісія по трудових спорах може його поновити. Аналогічний порядок передбачено і для судового розгляду. Відповідно до ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки. [PERSON] звернувся до суду з позовом про оскарження наказів № 224/Н від 26.04.2017 і №384/Н від 03.07.2017 про притягнення його до дисциплінарної відповідальності з пропуском встановлено законом строку. При цьому, в обґрунтування підстав для поновлення строку їх оскарження позивач вказує, що строк ним пропущений з поважних причин, які полягають у відсутності необхідності оскарження цих наказів з підстав продовження трудових відносин та звичайній практиці наявності декількох доган у робітників підприємства, а також нерозуміння наслідків накладення цих стягнень. Вказані позивачем причини, на думку суду, не є поважними, підстав для поновлення строків оскарження наказів № 224/Н від 26.04.2017 і №384/Н від 03.07.2017 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган судом не встановлено, а тому у задоволенні позовних вимог про поновлення строку звернення до суду із заявою про оскарження та скасування наказів № 224/Н від 26.04.2017 і №384/Н від 03.07.2017 слід відмовити. При вирішенні позову про незаконне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення згідно п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України на підставі наказу №НОК-20/ОС від 10.01.2018, судом встановлено наступне. На адресу Запорізького моторвагонного депо 13.11.2017 надійшла телефонограма № 869 начальника служби приміських пасажирських перевезень [PERSON], згідно пунктів 1.1 і 1.2 якої начальника Запорізького моторвагонного депо [PERSON] зобовязано провести детальний аналіз отриманої виручки кожним провідником з 25.10.2017 по 09.11.2017 по вказаним дням тижня з обовязковим розясненням причин найнижчої виручки по четвергам. Проведений аналіз надати до служби НРП в термін до 15.11.2017. За письмовою резолюцією начальника Запорізького моторвагонного депо [PERSON] на тексті телефонограми, РПЧЗЕ-3 [PERSON] і РПЧПП [PERSON] доручено провести аналіз та надати йому матеріали. Отже, не відповідають дійсності доводи відповідача, що резолюцією начальника Запорізького моторвагонного депо виконання цього телеграфного розпорядження було покладено на заступника начальника Запорізького моторвагонного депо [PERSON], оскільки начальником депо [PERSON] не ставилося завдання, щоб безпосередньо [PERSON] та (або) [PERSON] надали до служби НРП проведений аналіз в термін до 15.11.2017, а лише доручено провести аналіз та надати йому матеріали. При цьому суд звертає увагу, що резолюція [PERSON] на вказаній телефонограмі не містить дати та встановленого терміну виконання [PERSON] поставленого завдання. Судом встановлено, що [PERSON] був ознайомлений з телефонограмою 17.11.2017 об 11-00 год., що підтверджується його підписом на телефонограмі (а.с.33), і чим обєктивно обумовлено невиконання позивачем зазначеного доручення у строк до 15.11.2017. Доводи представників відповідача, що [PERSON] був ознайомлений з поставленим завданням завчасно, оскільки вказана телефонограма 13.11.2017 була направлена на його електронну пошту, суд оцінює критично, оскільки за змістом телефонограми № 869 її виконавцем визначено начальника Запорізького моторвагонного депо [PERSON], в ній ставиться ряд інших завдань, окрім як провести аналіз та надати його до служби НРП в термін до 15.11.2017, а письмова резолюція начальника депо «РПЧЗЕ-3 [PERSON] і РПЧПП [PERSON] провести аналіз та надати мені матеріали» в електронному вигляді не передавалася. Пояснення допитаних у судовому засіданні свідків також не підтверджують того, що [PERSON] 13.11.2017 було ознайомлено з поставленим перед ним завданням щодо виконання телефонограми № 869. Згідно протоколу №117 від 17.11.2017, на оперативній нараді Запорізького моторвагонного депо, на якій були присутні заступник начальника депо [PERSON], інструктор дільниці обслуговування пасажирів [PERSON], помічник начальника депо з кадрів [PERSON], профком [PERSON], в.о. головного інженера [PERSON], обговорювалися два питання - невиконання вимог телефонограми НРП-№869 від 13.11.2017 і ненадання звіту про проведену роботу на вимогу зазначеної телефонограми до служби приміських пасажирських перевезень (а.с.37-38). За інформацією начальника депо [PERSON], інструктором дільниці обслуговування пасажирів [PERSON] в порушення вимог телефонограми НРП № 869 від 13.11.2017 з терміном виконання до 15.11.2017 не було організовано роботу з проведення детального аналізу з поставленого питання. Причиною цього з письмових пояснень [PERSON] став великий обєм іншої роботи, а тому таке стало можливим через порушення останньою вимог п.2.1 та п. 2.4 Посадової інструкції. В свою чергу, таке стало можливим через невиконання заступником начальника депо [PERSON] вимог п.2.2, 21.3, 2.17 його Посадової інструкції, а також вимог ст. 139 КЗпП України, щодо сумлінного та своєчасного і точного виконання розпоряджень власника або уповноваженого ним органу, що є порушенням трудової дисципліни. А враховуючи, що [PERSON] уже двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності у вигляді доган, це є систематичним порушенням трудової дисципліни і підставою для звільнення відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України. За результатами оперативної наради ухвалили: заступника начальника депо [PERSON] та інструктора [PERSON] зобовязали надати особисті пояснення по факту невиконання ними доручення керівника депо; інструктора [PERSON] за порушення посадової інструкції та правил внутрішнього трудового розпорядку притягнути до дисциплінарної відповідальності; РПЧОР [PERSON] підготувати подання на імя начальника служби приміських пасажирських перевезень щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності шляхом звільнення заступника начальника депо [PERSON] на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. На виконання цього рішення [PERSON] надала письмові пояснення від 17.11.2017, вказавши, що нею вчасно не було надано на розгляд керівництву аналіз отриманої виручки кожним провідником за період з 25.10.2017 по 09.11.2017 у звязку з великим обємом роботи (а.с.39). В обґрунтування дотримання вимог трудового законодавства при звільненні [PERSON] представники відповідача посилаються на [PERSON] від 17.11.2017, складений начальником відділу [PERSON], помічником начальника з кадрових питань [PERSON] та головою профкому [PERSON], згідно якого [PERSON] відмовився надати письмові пояснення з приводу упущення контролю за виконанням розпоряджень керівника (а.с.99). Крім того, згідно наданої суду копії Журналу амбулаторних звернень локомотивного депо «Запоріжжя-2», [PERSON] звернувся до медичної амбулаторії 17.11.2017 о 10.50 год. зі скаргами на сильні головні болі, погане самопочуття. При первинному обстеженні було встановлено підвищення артеріального тиску 180/100. Було видано направлення до лікаря (а.с.122-124). Згідно наданих позивачем копій листів непрацездатності, починаючи з 17.11.2017 по 09.01.2018 включно [PERSON] перебував на лікарняному (а.с.43-46). Начальник депо [PERSON] 17.11.2017 звернувся з поданням № 2881 на імя начальника служби приміських пасажирських перевезень [PERSON] про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання трудових обовязків (а.с.40). 20.11.2017 начальник депо [PERSON] звернувся до голови первинної профспілкової організації Запорізького моторвагонного депо [PERSON] з поданням про отримання згоди на звільнення [PERSON], як працівника, який систематично не виконує трудові обовязки (а.с.41). За відсутності пояснень [PERSON], до прийняття рішення профспілкової організації щодо звільнення [PERSON], директор регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] видав наказ №675/н від 23.11.2017 про притягнення заступника начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України по виходу останнього на роботу після хвороби (а.с.42). При цьому, в обґрунтування наказу, крім невиконання [PERSON] розпорядження начальника депо щодо виконання телефонограми НРП-№869 від 13.11.2017 і двох попередніх дисциплінарних стягнень у виді догани (наказ від 26.04.2017 №224/Н і наказ від 03.07.2017 №384/Н), посилається також на порушення [PERSON] пунктів 2.1 та 2.5 посадової інструкції щодо неналежної організації роботи та відпочинку локомотивних бригад, однак як було встановлено в ході розгляду справи, за цими обставинами [PERSON] до дисциплінарної відповідальності не притягувався. 10.01.2018, у день виходу [PERSON] на роботу після хвороби, відбулося засідання профспілкового комітету Запорізького моторвагонного депо з розгляду подання начальника депо [PERSON] про надання згоди на звільнення [PERSON] Згідно витягу з протоколу №1 від 10.01.2018, профком постановив дати згоду на звільнення заступника начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» [PERSON] за п.3 с.40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (а.с.47). Директором регіональної філії [PERSON] 10.01.2018 було видано наказ № 9/Н, з посиланням на наказ від 23.11.2017 №675/Н, про звільнення [PERSON] за п.3 с.40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни невиконання [PERSON] розпорядження начальника депо щодо виконання телефонограми НРП-№869 від 13.11.2017 за наявності двох попередніх дисциплінарних стягнень у виді догани (наказ від 26.04.2017 №224/Н і наказ від 03.07.2017 №384/Н). З текстом наказу № 9/Н від 10.01.2018 [PERSON] був ознайомлений о 17.17 год. 10.01.2018 (а.с.48-49). Наказом директора регіональної філії «Придніпровська залізниця» [PERSON] №НОК-20/ОС від 10.01.2018 (по особовому складу) [PERSON] було звільнено 10.01.2018 з посади заступника начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» за систематичне порушення трудової дисципліни, п.3 с.40 КЗпП України. з Текстом вказаного наказу [PERSON] був ознайомлений о 17.18 год. 10.01.2018 (а.с.50). Наказом (розпорядженням) начальника структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» [PERSON] № НОК-20/ОС від 10.01.2018 року про припинення трудового договору (контракту) [PERSON] звільнено 10.01.2018 за систематичне невиконання трудових обовязків без поважних причин за ч.3 ст. 40 КЗпП України, підстава: наказ №9/Н від 10.01.2018 про притягнення до дисциплінарної відповідальності, акт про відмову надання письмового пояснення від 17.11.2017, згода профкому протокол №1 від 10.01.2018. З вказаним наказом [PERSON] був ознайомлений о 17.17 год. 10.01.2018 (а.с.51). Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до вимог ст. 140 КЗпП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохочення за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. У ст.147 КЗпП України встановлено, що за порушення трудової дисциплінидо працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. З викладеного, а також з аналізу діючого трудового законодавства вбачається, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов'язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов'язково доведена роботодавцем. Як роз'яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів», у спорах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені ст.ст. 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи враховувалось при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Згідно ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Виходячи зі змісту даної норми, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб він вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни (одне чи декілька) до працівника застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Систематичне порушення трудової дисципліни вважається порушення, вчинене працівником, який і раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності та порушив її знову. Тобто, у справі про звільнення за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України суд повинен зясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у звязку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до положень чинного законодавства для розірвання трудового договору за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідні такі умови: 1) належним чином зафіксований факт протиправного винного невиконання або неналежного виконання працівником трудових обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку; 2) невиконання трудових обовязків повинно мати систематичний характер; 3) до працівника повинні були вже застосовуватись протягом року заходи дисциплінарного стягнення. При цьому при застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України важливе значення має не кількість застосованих до працівника стягнень, а ступінь тяжкості проступку, заподіяна ним шкода та обставини, за яких вчинено правопорушення. При звільненні працівника з підстав, передбачених цією нормою закону, організація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання обовязків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Вирішуючи позов про визнання незаконним наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, суд має враховувати, що тільки правомірно накладені стягнення можуть бути підставою для звільнення працівника за п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, а тому необхідно зясувати, систематичне невиконання яких саме трудових обовязків позивачем передувало його звільненню. З урахуванням встановлених обставин справи суд прийшов до висновку, що факт неналежного виконання [PERSON] трудових обовязків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, протиправного винного невиконання [PERSON] розпорядження начальника депо щодо виконання телефонограми НРП-№869 від 13.11.2017, свого підтвердження не знайшов. Суд приходить до висновку про відсутність у діях [PERSON] систематичності невиконання службових обовязків, оскільки в судовому засіданні не встановлено, що після застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани він знову скоїв дисциплінарний проступок. Оскільки безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок не передував, звільнення відбулося без законної підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями ст. 43 Конституції України та ст. 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом ч. 1 ст. 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у звязку з незаконними звільненням позивача наказ регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №675/Н від 23.11.2017, наказ №9/Н від 10.01.2018 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, а також наказ ПАТ «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018, наказ (розпорядження) структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» №НОК-20/ОС від 10.01.2018 про припинення трудового договору (контракту) з [PERSON] на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, підлягають скасуванню, а [PERSON] підлягає поновленню на посаді заступника начальника депо структурного підрозділу «Запорізьке моторвагонне депо» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Відповідно до ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок). Згідно з п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, цей Порядок застосовується, у тому числі, у випадку вимушеного прогулу. З урахуванням цих норм, зокрема абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до п.3 Порядку, у разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів. Вищевказаним Порядком зазначено, що час, протягом якого працівники згідно з чинним законодавством або з інших поважних причин не працювали і за ними не зберігався заробіток або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду. В інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку, не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів за цей період. Згідно наданого позивачем розрахунку, правильність якого не заперечується відповідачем, середньоденна заробітна плата позивача складає 523,96 грн. Для обчислення середньої заробітної плати позивача розрахунковими місяцями є листопад і грудень 2017 року, оскільки звільнення відбулося 10.01.2018. У грудні 2017 року позивач перебував на лікарняному, тому грудень 2017 року не входить до розрахунку середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача за час вимушеного прогулу. За листопад 2017 року заробітна плата склала 10040,67 грн., з яких ставка за 11 робочих днів 3835,00 грн., оплата 1 день відрядження 501,28 грн., надбавка 30 % від ставки 1150,50 грн., премія керівника 20% 1556,05 грн., індексація 32,00 грн., матеріальна допомога 20,00 грн., оплата лікарняного листа за 8 днів листопада 2017 року у загальному розмірі 2915,84 грн. Розмір виплат, які враховуються при визначенні середнього заробітку у листопаді 2017 року складає: 6573,55 грн. (3835,00+1150,50+1556,05+32,00), тобто усі нарахування крім матеріальної допомоги (50,00 грн.), оплати за відрядження (501,28 грн.) та оплати днів непрацездатності (2915,84 грн.), при цьому кількість відпрацьованих днів складає 11. Всього у листопаді 2017 року 22 робочих дні, з яких позивач відпрацював 11, а відтак пропорція відпрацьованих днів до усіх робочих складає 0,50 (11/22), у зв'язку з чим премія у розмірі 1556,05 грн. підлягає корегуванню на коефіцієнт пропорційності, у звязку з чим для обчислення заробітку за листопад 2017 року слід враховувати премію у розмірі 778,02 грн. (1556,05x0,50). У підсумку заробітна плата за листопад 2017 року, яка враховується для визначення середньоденного заробітку, складає 5763,52 грн. (3835,00+1150, 05+778,02) а середньоденна заробітна плата складає 523,96 грн. (5763,52 грн./11днів). Судом встановлено, що на підставі наказів ПАТ «Українська залізниця» № 792 «Про введення в дію Положення про оплату праці працівників ПАТ «Українська залізниця» від 22.12.2017 року, № 61 від 29.01.2018 року, № 128 від 28.02.2018 року, № 221 від 30.03.2018 року та вказівки № Ц-65/217/2018 «Про питання оплати праці працівників ПАТ «Українська залізниця»» 27.04.2018 року начальником «Запорізького моторвагонного депо» [PERSON] видано наказ № 370, яким з 01.04.2018 року в структурному підрозділі ПАТ «Українська залізниця» «Запорізьке моторвагонне депо» встановлено посадові оклади на новому рівні, зокрема посадовий оклад заступника начальника депо, тобто посада, яку обіймав [PERSON]О до звільнення, з 01.04.2018 року складає 15260,00 грн. За змістом п.10 Порядку обчислення середньої заробітної плати у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як розрахунковому періоді, так і в періоді, так і в період, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати в розрахунковому періоді за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу ІV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). Враховуючи те, що із часу звільнення позивача до часу поновлення його на роботі підприємство здійснювало підвищення розміру тарифних ставок і посадових окладів, при обчисленні середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в період затримки виконання рішення суду заробітна плата позивача підлягала коригуванню на коефіцієнт підвищення тарифних ставок і посадових окладів. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-203 цс14 від 21 січня 2015 року. Період, протягом якого за позивачем зберігається середній заробіток, з наступного дня після звільнення по день прийняття судом рішення, тобто з 11.01.2018 по 02.11.2018, що становить 204 робочих дні. Середньоденний заробіток, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача при задоволенні позовних вимог про скасування наказів про звільнення та поновлення на роботі складає: за період з 11.01.2018 по 01.04.2018 - 523,96 грн., за яким підлягають оплаті 56 робочих днів (січень 2018 року 15 днів, лютий 2018 року 20 днів, березень 2018 року 21 день), що складає 29341,76 грн.; за період з 01.04.2018 по 02.11.2018 року - 1042,68 грн., за яким підлягають оплаті 148 робочих днів (квітень 2018 року 19 днів, травень 2018 року 21 день, червень 2018 року 20 днів, липень 2018 року 22 дні, серпень 2018 року 22 дні, вересень 2018 року 20 днів, жовтень 2018 року 22 дні, листопад 2018 року 2 дні), що складає 154316,64 грн., а разом складає 183658,40 грн. Отже, розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню з відповідача за період вимушеного прогулу з 11.01.2018 року по 08.06.2018 року складає 183658,40 грн., яка визначена без утримання податку на доходи фізичних осіб та інших обов'язкових платежів, і які підлягають відрахуванню при її виплаті. Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно зі ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань втрати нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, судом враховуються вимоги розумності і справедливості. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березні1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) розяснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗПП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоровя умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Аналогічну за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 25 квітня 2012 року № 6-23цс12, згідно якої захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у звязку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом поновлення на роботі, а має самостійне юридичне значення. Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237-1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати. З огляду на вищевказане, суд погоджується з вимогами позивача щодо відшкодування з відповідача моральної шкоди, оскільки доводи та надані докази у справі свідчать про те, що порушення законних прав позивача, яке полягало в незаконному звільненні з роботи, призвело до моральних страждань та переживань, оскільки змінено спосіб його життя, він позбавлений можливості отримувати заробітну плату, на підставі постійних хвилювань погіршився стан здоров'я. Порушення трудових прав позивача призвело до втрати ним нормальних життєвих звязків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя та життя його малолітньої доньки, яка перебуває на утриманні позивача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер порушення його прав, тяжкість і істотність вимушених змін у житті після незаконного звільнення та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав.

Outcome: partial